ономе,
ко
уме
да
их
чита
!
(
„
Е
,
право
то
велиш
,
господине
;
ето
је
исто
све
тако
!
“
опет
рекоше
неки
)
.
А
ко
уме
да
чита
,
он
уме
и
да
пише
.
Кад
хоће
ко
од
вас
да
пише
писмо
војнику
,
или
што
друго
,
он
мора
да
иде
чак
у
чаршију
па
да
тражи
писмена
човека
и
да
га
моли
да
му
напише
,
па
још
и
да
му
плати
.
А
како
би
било
,
да
ви
имате
писмена
човека
у
своме
селу
,
па
још
и
да
сте
сви
писмени
,
па
да
не
морате
никога
да
молите
?
!
А
то
ништа
није
тешко
.
Наша
је
књига
најлакша
на
свету
;
и
ко
год
хоће
може
да
је
изучи
.
Зато
је
мене
господин
Министар
замолио
,
да
не
учим
само
ону
малу
децу
,
што
ће
сваки
дан
да
долазе
у
школу
,
него
и
вас
велике
,
ко
год
хоће
.
И
ево
ја
вам
сад
објављујем
свима
:
да
хоћу
да
учим
свакога
,
ко
год
хоће
да
научи
да
чита
и
пише
“
.
„
Ама
је
л
’
то
може
сваки
да
научи
,
господине
?
“
запатише
неки
.
А
Радиша
одговори
:
„
Сваки
,
сваки
ко
год
хоће
;
још
старији
могу
пре
да
науче
и
неће
да
забораве
као
деца
!
“
Наста
неисказана
радост
и
међусобне
изјаве
:
и
ја
бих
,
и
ја
бих
,
и
ја
хоћу
...
А
један
старац
,
сав
бео
као
овца
,
рече
:
„
Е
кад
бих
знао
,
да
бих
и
ја
могао
научити
,
не
бих
жалио
по
мога
мала
!
“
А
Радиша
му
с
осмејком
рече
:
„
Е
,
за
тебе
је
доцкан
,
чико
;
ситна
су
много
слова
.
“
И
сви
примише
ово
и
насмејаше
се
мало
доброме
старцу
.
Поче
разговор
о
томе
,
како
и
кад
да
долазе
Радиши
;
а
Радиша
им
рече
:
само
Недељом
и
празником
,
кад
не
раде
.
Сад
још
више
почеше
да
се
радују
,
кад
чуше
ово
,
и
одмах
почеше
да
се
јављају
.
И
пријави
се
десетак
њих
сасвим
поузданих
,
а
међу
њима
Радиша
виде
и
Милована
;
ови
рекоше
,
да
ће
их
доћи
још
само
кад
чују
.
Још
им
Радиша
рече
,
да
дођу
у
другу
Недељу
и
да
не
морају
ништа
да
купују
,
него
ће
им
све
дати
он
.
Младићи
су
скакали
од
радости
,
а
старији
говораху
:
„
Е
хвала
Богу
и
Књазу
!
“
...
ГЛАВА
ЧЕТВРТА
СРЕЋНО
ПРОДУЖЕЊЕ
ПОСЛА
1
.
Други
дан
у
школи
Разишли
су
се
сељани
од
суднице
и
разнели
по
свем
селу
глас
,
да
ће
Радиша
поред
свакидањих
малих
ђака
учити
и
велике
ђаке
Недељом
и
празницима
,
и
велики
су
се
почели
зачикавати
с
малима
,
који
ће
пре
да
изучи
„
писму
“
.
Мали
су
говорили
,
да
ће
они
пре
,
јер
су
пре
почели
и
сваки
ће
дан
ићи
у
школу
;
а
велики
су
говорили
,
да
ће
они
пре
,
јер
су
разумнији
па
ће
боље
примати
.
Освиће
и
дан
после
Недеље
и
мали
загорички
ђаци
су
поранили
у
школу
као
и
првих
дана
.
Дан
је
данас
био
мало
ветровит
,
али
опет
сув
и
више
топао
.
Учионица
је
одавна
скроз
отворена
и
прозори
затворени
тек
пред
улазак
ђачки
у
школу
.
И
данас
многи
нису
дошли
„
празних
руку
“
.
Кад
су
се
готово
сви
искупили
,
Радиша
рече
,
да
стану
пред
вратима
у
ред
.
Онда
су
улазили
полако
и
седали
на
своје
место
као
и
првог
дана
.
За
њима
уђе
и
Радиша
.
Благо
и
озбиљно
рече
деци
,
да
се
прекрсте
па
да
седну
.
Прекрсти
се
и
он
.
Онда
рече
:
„
Хоћу
најпре
да
видим
,
да
нисте
испрљали
букваре
.
Извадите
их
!
...
Е
добро
.
Сад
ћу
да
вам
видим
таблице
!
...
А
камо
писаљке
?
...
Камо
вам
крпче
за
брисање
!
...
Добро
.
Оставите
таблу
и
писаљку
у
клупу
а
буквар
отворите
код
ока
.
Нађите
слова
код
ока
!
.
Ко
је
запамтио
,
које
је
то
слово
?
.
.
Какво
је
ово
с
леве
а
какво
је
ово
с
десне
стране
?
.
.
Које
је
ово
слово
код
столице
?
.
.
Које
је
ово
слово
код
ножа
?
.
.
А
које
је
ово
код
игле
?
.
.
А
ово
код
евењке
?
.
.
А
ово
код
ашова
?
.
.
Хајде
један
да
ми
покаже
сва
ова
слова
!
.
.
Ко
још
може
?
.
.
Хајде
,
још
једанпут
да
кажете
сви
заједно
:
о
—
око
,
с
—
столица
,
н
—
нож
,
и
—
игла
,
е
—евењка
,
а
—
ашов
!
.
.
Ко
може
да
ми
каже
само
слова
а
да
не
помиње
слику
?
.
.
Ко
још
!
...
„
Сад
преврните
тај
лист
!
.
.
Нађите
перо
!
...
Знате
ли
које
је
то
слово
код
пера
?
.
.
То
је
п
—
перо
.
Кажите
и
ви
:
п
—
перо
!
.
.
Нађите
оно
код
табле
!
.
.
Знате
ли
које
је
то
слово
?
.
.
То
је
слово
т
—
табла
.
Кажите
сви
т
!
.
.
Нађите
шешир
!
.
.
Знате
ли
које
је
то
слово
,
код
шешира
?
.
.
То
је
ш
.
А
које
је
ово
код
гусала
?
.
.
То
је
г
—
гусле
.
Да
видим
јесте
ли
запамтили
:
које
је
ово
код
пера
?
.
.
Које
ово
код
табле
?
.
.
Које
је
ово
код
шешира
?
.
.
Које
је
ово
код
гусала
?
.
.
Можете
ли
то
да
утувите
?
...
„
Сад
изнесите
таблице
!
.
.
Избришите
их
лепо
!
.
.
Сад
пишите
најпре
слово
о
!
Где
је
о
?
.
.
Начините
најпре
оно
с
леве
стране
па
после
оно
с
десне
!
.
.
Сад
пишите
с
!
Где
је
с
?
.
.
Начините
оба
,
и
писано
и
печатано
!
.
.
Где
је
н
?
.
.
Пишите
њега
!
.
.
Где
је
и
?
.
.
Пишите
га
!
.
.
Где
је
е
?
.
.
Направите
оба
!
.
.
Где
је
а
?
.
.
Начините
и
њега
!
.
.
„
Дотле
сте
писали
и
ономад
.
Сад
гледајте
како
се
пише
п
,
код
пера
:
као
и
,
код
игле
,
па
онда
озго
као
заклопац
.
Дете
и
ви
!
.
.
Дете
ово
печатано
!
.
.
Сад
пазите
како
се
пише
т
,
код
табле
.
На
које
слово
личи
?
.
.
Пишите
га
ви
!
.
.
Начините
ово
печатано
!
.
.
На
шта
личи
оно
?
.
.
Које
је
ово
код
шешира
?
.
.
Би
ли
умели
да
га
направите
?
.
.
Направите
га
!
.
.
Направите
и
печатано
ш
!
.
.
Нађите
г
!
.
.
Пазите
,
како
ћу
ја
да
га
напишем
!
Дете
и
ви
!
.
.
Начините
печатано
г
!
.
.
На
шта
личи
!
.
.
Е
,
доста
.
Да
ли
то
можете
да
запамтите
?
...
„
Сад
оставите
и
букваре
и
табле
у
клупу
па
седните
право
!
.
.
Ја
знам
да
ћете
ви
ласно
запамтити
,
да
је
о
код
ока
,
с
код
столице
,
н
код
ножа
,
и
код
игле
,
е
код
евењке
,
а
код
ашова
,
п
код
пера
,
т
код
табле
,
ш
код
шешира
и
г
код
гусала
.
Него
да
вас
пробам
овако
напамет
,
јесте
ли
попамтили
ова
слова
.
Ко
је
запамтио
слово
о
?
.
.
Иди
га
напиши
на
мојој
табли
!
.
.
Ко
је
запамтио
слово
с
!
.
.
Иди
га
напиши
!
.
.
Ко
је
запамтио
слово
н
?
.
.
Иди
га
напиши
!
.
.
Ко
је
запамтио
слово
и
?
.
.
Изиђи
на
моју
таблу
и
напиши
га
!
.
.
Ко
је
запамтио
слово
е
?
.
.
Иди
и
напиши
га
!
.
.
Ко
је
запамтио
слово
а
!
.
.
Напиши
га
!
.
.
Ко
уме
да
напише
слово
п
?
.
.
Иди
и
напиши
га
!
.
.
Ко
уме
слово
т
!
.
.
Напиши
га
!
.
.
Ко
зна
слово
ш
?
.
.
А
г
?
.
.
Тако
сваки
може
да
куша
сам
себе
,
да
ли
је
добро
утувио
.
Које
је
овде
(
на
табли
)
о
?
.
.
Које
је
а
?
.
.
Које
је
е
?
.
.
Које
је
и
?
.
.
Које
с
?
.
Које
је
г
?
.
.
Које
је
п
?
.
.
Које
је
т
?
.
.
Које
је
ш
?
.
Које
је
н
?
.
.
Сад
изиђите
напоље
да
се
мало
одморите
.
Излазите
редом
!
.
.
“
Деца
излазе
а
Радиша
отвори
сва
три
прозора
па
изиђе
и
сам
.
Одавно
је
Радиша
запазио
,
да
двориште
школско
није
уравњено
како
ваља
и
да
ће
му
прва
киша
направити
неприлике
,
особито
од
капије
до
школе
.
Зато
је
већ
био
смислио
шта
ваља
да
уради
,
те
да
се
избави
бара
и
блата
.
Зато
је
казао
Груји
,
да
набави
једно
клупче
конаца
,
па
сад
размери
пред
вратима
,
где
ће
и
докле
ће
да
дође
калдрма
и
обележи
кочићима
,
па
онда
рече
Груји
,
да
то
прекопа
,
а
он
с
ђацима
сиђе
у
реку
испод
брда
,
одакле
свако
дете
понесе
по
један
или
два
камена
.
Деца
рекоше
,
да
има
и
ту
иза
порте
читавих
гомила
камења
што
су
људи
скупили
по
ливадама
,
и
извадили
из
њива
па
стоји
на
гомили
,
само
да
се
змије
и
гуштери
легу
у
њима
.
Радиша
запита
,
да
то
људима
неће
требати
;
а
сва
деца
повикаше
у
глас
:
„
Не
треба
им
,
господине
,
ништа
;
они
ће
још
волети
да
га
однесемо
.
“
Онда
Радиша
одобри
да
донесу
и
то
камење
.
Деца
су
трчала
и
надметала
се
које
ће
више
да
донесе
.
А
Груја
је
слушао
и
копао
,
али
није
могао
да
сакрије
своје
чуђење
зашто
ово
прекопавају
,
па
рече
:
„
Ево
ја
покварих
,
господине
,
а
ти
сад
како
знаш
!
“
Радиша
га
погледа
па
му
благо
рече
:
„
Ниси
ти
,
Грујо
,
покварио
него
направио
.
Сад
ћеш
видети
!
“
И
онда
узе
чекић
па
њиме
закопа
и
углави
први
камен
под
конац
колико
треба
дубоко
,
намештајући
га
не
полошке
него
усправно
,
да
му
тупља
страна
дође
горе
.
Онда
тако
до
њега
други
,
па
трећи
,
па
четврти
—
све
под
конац
и
по
реду
и
по
висини
.
А
Груја
гледа
и
чуди
се
.
Чуде
се
и
деца
и
гледају
,
шта
ће
ово
изићи
и
како
ће
бити
.
Јер
многа
не
беху
видела
калдрму
ни
у
вароши
а
камо
ли
у
њином
селу
.
Гледајући
тако
неколико
Груја
онда
рече
:
„
Дај
сад
мени
,
господине
,
да
видим
умем
ли
?
“
Радиша
му
даде
па
остаде
да
гледа
,
хоће
ли
Груја
умети
.
И
напуни
се
ред
.
Погледаше
сви
,
а
он
прав
као
стрела
.
Радиша
прегледа
,
је
ли
све
добро
и
по
висини
.
Један
камен
беше
изишао
мало
више
,
и
он
га
утуца
;
други
беше
остао
мало
ниже
,
а
он
га
подухвати
чекићем
и
повуче
навише
до
праве
висине
а
доле
му
подметну
земље
.
Сад
Радиша
прегледа
,
је
ли
добар
пад
,
како
ће
вода
да
се
слива
.
И
ако
је
то
могао
и
оком
да
измери
,
опет
је
волео
да
се
и
овде
послужи
мером
.
Зато
за
час
направи
од
круте
хартије
један
равностран
троугао
па
из
врха
његовога
повуче
отвесну
на
основицу
,
веза
нешто
тешко
за
конац
па
га
обеси
за
врх
троугла
и
показа
:
да
кад
троугао
стоји
сасвим
равно
,
ненакренуто
ни
на
једну
страну
,
него
положено
као
вода
у
бари
или
тепсији
,
онда
конац
иде
по
оној
линији
;
а
чим
се
троугао
,
или
оно
на
чему
он
стоји
,
накрене
,
онда
конац
иде
на
ону
страну
,
на
коју
се
равнина
накренула
.
Сви
се
почудише
овој
малој
вештини
и
досетљивости
и
запамтише
је
.
Онда
се
то
учини
и
на
другој
страни
и
за
час
би
крајње
камење
намештено
и
на
тој
страни
.
Сад
је
по
тим
редовима
ласно
било
намештати
и
оне
друге
.
Али
је
и
Грују
и
ђаке
бунило
највише
:
што
камење
да
се
не
меће
полошке
,
с
равном
страном
горе
,
него
усправно
!
Радиша
намести
једну
плочу
полошке
,
као
што
обично
сељаци
мећу
,
па
онда
запита
:
шта
ће
да
буде
кад
удари
киша
,
па
онда
коњ
или
во
назгази
на
овај
крај
,
или
точак
од
кола
не
погоди
по
средини
камена
него
с
краја
?
Одмах
сви
увидеше
и
рекоше
,
да
ће
она
друга
страна
да
се
одигне
и
вода
да
уђе
под
камен
,
а
кад
се
камен
врати
и
падне
,
она
вода
прсне
.
„
Е
,
ето
зато
,
рече
Радиша
,
само
велико
камење
може
тако
да
се
намешта
.
“
Почеше
и
деца
да
траже
да
и
она
намештају
.
Радиша
је
допуштао
по
двојици
,
а
он
и
други
су
гледали
и
поправљали
,
ако
је
ко
у
чем
погрешио
.
И
—
за
сахат
два
калдрма
је
пред
вратима
школским
била
готова
.
Ваљало
је
само
још
посути
шљунком
или
песком
И
тога
има
у
реци
испод
школе
,
али
ко
да
донесе
?
Груја
нема
у
чему
,
јер
у
свој
Загорици
нема
колица
.
А
да
траже
кола
и
волове
,
то
је
дуго
.
Зато
Радиша
запита
:
како
ћемо
за
песак
?
Многа
деца
превикаше
:
„
Да
донесемо
,
господине
“
!
„
Па
у
шта
ћете
?
запита
их
он
.
„
У
карлицу
“
,
„
у
корито
“
,
„
у
котарицу
«
,
„
у
торбу
“
,
„
на
ашову
“
!
„
на
мотици
“
,
„
на
даску
па
између
себе
“
...
одговараху
деца
и
домишљању
не
беше
краја
.
И
једва
дочекаше
,
да
им
учитељ
одобри
.
За
час
је
и
то
било
готово
и
калдрма
је
пред
вратима
школским
била
сасвим
довршена
.
Зато
што
је
ова
необична
гимнастика
с
ручним
радом
за
време
одмора
трајала
подуже
,
Радиша
није
после
одмора
дуго
задржавао
децу
у
школи
.
Увео
их
је
,
поседала
су
и
он
је
казао
,
да
изваде
буквар
и
да
нађу
уво
,
дрво
,
цркву
и
ћупу
.
Онда
им
је
рекао
:
„
Пазите
,
да
вам
покажем
даље
.
Ово
је
насликан
коњ
,
али
мали
(
јер
већи
није
могао
да
стане
у
буквар
)
,
те
изгледа
као
ждребе
.
Али
ви
запамтите
,
да
је
коњ
.
Нађите
му
главу
?
.
.
Које
му
је
врат
?
.
.
Покажите
му
груди
!
.
Камо
му
предње
ноге
?
.
.
Трбух
?
.
.
Задње
ноге
?
.
,
.
Реп
?
.
.
Уши
?
.
.
Очи
?
.
.
Уста
?
.
.
Може
ли
да
вас
уједе
?
.
.
Зашто
не
може
?
.
.
Нађите
слова
код
коња
.
Какво
је
то
лево
?
.
.
А
то
десно
?
.
.
Нађите
то
испод
коња
!
.
.
То
је
насликан
венац
од
цвећа
.
Није
од
лука
и
венац
од
паприке
него
од
цвећа
и
лишћа
,
и
то
је
лишће
од
дрвета
које
мирише
.
Нађите
слова
код
венца
:
писано
и
печатано
!
.
.
Преврните
и
тај
лист
!
.
.
Да
ли
познајете
то
с
ове
стране
,
више
детета
?
Јесте
,
то
је
буре
.
По
чему
сте
познали
?
.
.
А
за
шта
треба
буре
!
.
.
Је
ли
ово
истинско
,
од
дрвета
?
.
.
Нађите
му
слова
!
.
.
Испод
бурета
видите
једно
дете
насликано
.
То
је
ђак
.
По
чему
би
могли
да
познате
да
је
ђак
?
.
.
Јесте
,
по
овој
торбици
за
књиге
.
Нађите
слова
код
ђака
:
писано
и
штампано
!
.
.
Сад
пређите
на
десну
страну
!
.
Ту
је
нешто
нацртано
као
кућа
а
није
кућа
,
као
црква
а
није
црква
.
Па
опет
највише
личи
на
цркву
.
То
је
турска
црква
,
и
зове
се
џамија
.
И
у
њих
нема
звонаре
него
се
на
ово
дугачко
пење
њихов
црквењак
или
поп
што
га
зову
оџа
па
виче
одавде
.
Ово
се
велико
зове
џамија
а
ово
дугачко
зове
се
мунаре
.
Можете
ли
утувити
,
да
је
то
џамија
?
.
.
Сад
нађите
њена
слова
?
.
.
Какво
је
лево
а
какво
је
десно
?
...
А
шта
је
ово
испод
џамије
?
.
.
Немојте
да
кажете
„
вес
“
него
фес
.
.
Камо
му
кићанка
?
...
Нађите
слова
код
феса
!
.
.
Које
је
писано
?
...
.
Које
је
штампано
?
...
.
Сад
затворите
буквар
!
.
.
„
Видео
сам
,
да
ће
буквар
у
торби
да
вам
се
искоси
и
испрља
.
Зато
ћу
да
вам
дам
по
једно
овако
парче
хартије
(
од
новина
)
,
да
га
увијете
,
овако
...
(
Показује
)
.
Ево
свакоме
,
и
сваки
нек
уради
овако
па
турите
и
таблу
и
буквар
у
торбу
!
.
.
Сад
устаните
,
гледајте
у
Св
.
Саву
и
прекрстите
се
!
.
.
Реците
сад
овако
:
Боже
и
Свети
Саво
,
помози
нам
,
да
здрави
будемо
и
сутра
опет
да
дођемо
и
продужимо
науку
!
.
.
“
2
.
Трећи
дан
у
школи
Данас
је
било
време
још
мутније
него
и
јуче
.
Радиша
је
зато
похитао
с
„
учењем
“
у
школи
још
више
него
јуче
,
па
је
онда
пустио
децу
на
„
одмор
“
,
да
доврше
јучерање
дело
.
Прво
је
почео
с
„
читањем
“
.
Нађите
око
!
...
које
је
ово
слово
код
ока
?
.
.
Како
је
ово
о
с
леве
стране
?
.
.
А
ово
с
десне
?
.
.
Које
је
ово
слово
код
столице
?
.
.
Нађите
писано
с
!
.
.
Нађите
печатано
!
.
.
Нађите
слово
н
!
.
.
Где
је
н
?
.
.
Које
је
писано
?
.
.
Које
је
печатано
?
.
.
Где
је
слово
и
?
.
.
Нађите
писано
!
.
.
Нађите
печатано
!
.
.
Нађите
слово
е
!
...
Где
је
е
!
.
.
Које
је
писано
!
.
.
А
које
печатано
?
—
Где
је
слово
а
?
.
.
Писано
?
.
.
Штампано
?
.
.
Камо
га
слово
п
?
.
.
А
слово
т
?
.
.
А
слово
ш
?
.
.
А
слово
г
?
.
.
Е
сад
пазите
,
да
вам
покажем
даље
.
Ово
код
чаше
је
ч
;
ч
—
чаша
.
Ово
код
листа
је
л
;
л
—
лист
.
Ово
код
мачке
је
м
;
м
—
мачка
.
Ово
код
љуљашке
је
љ
;
љ
—
љуљашка
.
Ово
код
њушке
је
њ
;
—
њушка
.
Ово
код
хрта
је
х
;
х
—
хрт
.
Ово
код
жабе
је
ж
;
ж
—
жаба
.
Ово
код
змије
је
з
;
з
—
змија
.
Ово
код
рибе
је
р
;
р
—
риба
.
Ово
код
јарца
је
ј
;
ј
—
јарац
.
Ово
код
ува
је
у
;
у
—
уво
.
Ово
код
дрвета
је
д
;
д
—
дрво
.
Ово
код
цркве
је
ц
;
ц
—
црква
.
Ово
код
ћупе
је
ћ
;
ћ
—
ћупа
.
Ово
код
коња
је
к
;
к
—
коњ
.
Ово
код
венца
је
в
;
в
—
венац
.
Ово
код
бурета
је
б
;
б
—
буре
.
Ово
код
ђака
је
ђ
;
ђ
—
ђак
.
Ово
код
џамије
је
џ
;
џ
—
џамија
.
А
ово
код
феса
је
ф
;
Ф
—
Фес
.
Е
сад
пазите
још
једанпут
сасвим
из
почетка
.
Где
је
о
?
.
.
Нађите
га
!
.
.
Где
је
с
?
.
.
Где
је
н
?
.
.
Где
је
и
?
.
.
Где
је
е
?
.
.
Где
је
а
?
.
.
Где
је
п
?
.
.
Где
је
т
?
.
.
Где
је
ш
?
.
.
Где
је
г
?
.
.
Сад
нађите
:
ч
—
чаша
,
м
—
мачка
,
љ
—
љуљашка
,
њ
—
њушка
,
х
—
хрт
,
ж
—
жаба
,
з
—
змија
,
р
—
риба
,
ј
—
јарац
,
у
—
уво
,
д
—
дрво
,
ц
—
црква
,
ћ
—
ћупа
,
к
—
коњ
,
в
—
венац
,
б
—
буре
,
ђ
—
ђак
,
џ
—
џамија
,
ф
—
Фес
.
Сад
пазите
натраг
:
код
феса
ф
,
код
џамије
џ
,
код
ђака
ђ
,
код
бурета
б
,
код
венца
в
,
код
коња
к
,
код
ћупе
ћ
,
код
цркве
ц
,
код
дрвета
д
,
код
ува
у
,
код
јарца
ј
,
код
рибе
р
,
код
змије
з
,
код
жабе
ж
,
код
хрта
х
,
код
мачке
м
,
код
листа
л
,
код
чаше
ч
,
код
гусала
г
,
код
шешира
ш
,
код
табле
т
,
код
пера
п
,
код
ашова
а
,
код
евењке
е
,
код
игле
и
,
код
ножа
н
,
код
столице
с
,
код
ока
о
.
Ко
би
умео
од
вас
?
.
.
Ко
би
још
умео
?
.
.
Ко
би
још
умео
?
.
.
Хајде
сви
у
глас
да
говорите
овако
:
о
—
око
!
.
.
Нађите
најпре
о
па
онда
око
!
Сад
кажите
:
с
—
столица
и
нађите
!
.
.
Сад
реците
:
н
—
нож
,
и
—
игла
,
е
—
евењка
,
а
—
ашов
,
п
—
перо
...
Хајдете
сад
сами
тако
до
краја
!
.
.
Можете
ли
натраг
?
.
.
Ко
може
?
.
.
Хајде
,
пробај
!
.
.
Ко
још
може
?
.
.
Е
добро
.
Сад
ћете
да
пишете
слова
.
Извадите
таблицу
и
писаљку
!
.
.
Избришите
лепо
ону
страну
где
нема
линија
!
.
.
Почните
с
почетка
!
Пишите
најпре
слово
о
!
.
.
Хајдете
сад
слово
с
!
.
.
Сад
н
!
.
.
Даље
и
!
.
.
Које
долази
после
и
?
.
.
А
шта
после
е
?
.
.
А
шта
после
а
?
.
.
А
после
п
?
.
.
А
после
т
?
.
.
А
после
ш
?
.
.
А
после
г
?
Е
,
дотле
сте
писали
и
јуче
.
А
сад
пазите
даље
.
Ево
како
ћу
ја
да
напишем
л
!
Напишите
и
ви
!
А
ево
како
је
печатано
!
Направите
га
и
ви
!
.
.
Ево
сад
м
!
Као
л
само
још
једно
ово
.
Напишите
га
и
ви
!
.
.
Сад
направите
ово
печатано
!
.
.
Ево
љ
!
Као
л
само
савијено
на
крају
.
Напишите
га
и
ви
!
.
.
Начините
печатано
!
.
.
Ево
њ
!
Као
н
само
на
крају
савијено
.
Направите
и
штампано
!
.
.
Ево
х
!
Напишите
и
ви
!
.
.
Направите
ово
печатано
!
.
.
Ево
ж
!
Напишите
га
и
ви
!
.
Направите
печатано
ж
!
.
.
Ево
з
!
.
.
Ево
р
!
.
.
Ево
ј
!
.
.
Ево
у
!
.
.
И
тако
даље
до
краја
.
Сад
нек
вам
то
стоји
на
таблици
,
а
ви
изиђите
да
се
одморите
!
.
.
“
Од
школе
до
капије
на
дворишту
школскоме
била
је
крива
узана
путања
и
на
њој
једна
узвишица
и
две
рупе
,
у
које
се
сливала
вода
од
кише
и
градила
бару
,
а
поред
пута
је
с
обе
стране
био
коров
.
Радиша
опружи
конац
од
јучерање
калдрме
пред
школом
па
до
капије
и
поби
кочиће
на
целој
дужини
у
висини
конца
.
Онда
тако
исто
уради
и
с
друге
стране
,
оставивши
ширине
толико
да
два
човека
ласно
могу
ићи
напоредо
.
Онда
рече
Груји
,
да
брдо
откопа
и
том
земљом
затрпа
оне
баре
и
да
још
нанесе
земље
до
једне
шаке
пред
врх
кочића
,
а
он
с
децом
пође
у
реку
за
камење
.
Док
су
они
по
двапут
донели
,
Груја
је
одређени
му
посао
свршио
;
само
није
био
прекопао
оно
место
,
где
је
било
брдо
.
Кад
је
и
то
учинио
и
камења
већ
било
доста
,
онда
Радиша
опет
опружи
конац
,
да
се
увери
,
је
ли
све
„
под
конац
“
,
и
поче
да
намешта
крајње
камење
,
које
ваља
најдубље
да
се
укопа
и
утврди
.
Кад
је
наместио
цео
ред
,
и
деци
је
било
мило
да
погледају
,
како
је
лепо
кад
све
стоји
овако
у
реду
,
право
,
и
све
се
полако
спушта
капији
.
Онда
је
овако
исто
ваљало
сад
урадити
и
с
друге
стране
.
Сад
већ
и
Груја
потражи
,
да
с
те
стране
он
намести
,
а
Радиша
је
надгледао
и
упућивао
га
.
А
ђаци
су
доносили
камење
,
бирали
веће
и
додавали
га
,
гледајући
посао
,
који
до
сад
никад
нису
видели
.
И
за
кратко
време
била
је
довршена
и
друга
страна
.
Радиша
сад
намести
први
попречни
ред
.
Он
му
не
беше
раван
него
испупчен
.
Тако
сташе
намештати
и
други
ред
.
„
А
зашто
овако
?
“
запита
Радиша
.
„
Да
не
буде
равно
,
“
одговори
један
.
„
Да
не
стоји
вода
“
,
рече
други
.
„
Да
се
вода
слива
,
“
вели
трећи
.
И
продужише
све
редове
овако
испупчено
.
„
Да
почнемо
,
господине
,
и
с
ове
друге
стране
?
“
запита
један
.
Радиша
се
упути
и
на
тај
крај
и
тамо
отпоче
први
ред
.
А
од
њега
предузеше
мале
калдрмџије
и
за
час
се
саставише
.
„
Сад
нам
треба
песка
,
господине
“
,
рече
један
.
„
Треба
“
,
одговори
Радиша
.
И
за
час
се
дадоше
на
посао
на
онај
исти
начин
као
и
јуче
а
неки
су
и
у
торбици
својој
носили
и
посипали
по
новој
калдрми
.
И
благословене
су
многе
ручице
,
за
час
се
калдрма
доврши
,
и
камење
песком
покри
и
заравни
;
и
изгледаше
дивно
,
особито
кад
се
погледа
заједно
с
оном
јучерањом
.
Пошто
су
се
деца
сад
умила
и
одморила
па
се
мало
и
прихватила
,
Радиша
рече
,
да
стану
у
ред
пред
школу
и
да
уђу
,
па
отпоче
овако
:
„
Извадите
опет
буквар
!
.
.
Хоћу
још
једанпут
да
вам
покажем
слова
,
да
их
боље
утувите
.
Отворите
код
ока
и
нађите
о
!
.
.
Кажите
о
—
око
!
.
.
Нађите
с
!
.
.
Кажите
сви
заједно
с
—
столица
!
.
.
Кажите
н
—
нож
!
.
.
Кажите
и
—
игла
!
.
.
Даље
,
е
—
евењка
!
.
.
Даље
,
а
—
ашов
!
.
.
Даље
!
.
.
Даље
!
.
.
Даље
!
...
Све
до
краја
.
„
Сад
хајде
опет
да
их
пишете
,
али
само
ова
с
леве
стране
,
писана
,
а
немојте
ова
печатана
!
(
Деца
пишу
,
а
Радиша
обилази
све
,
упућује
их
и
поправља
им
)
.
Кад
су
и
ово
свршили
,
Радиша
им
рече
,
да
и
буквар
и
таблицу
оставе
у
торбу
и
у
клупу
па
да
седну
право
,
и
онда
рече
:
„
Кад
попамтите
сва
ова
слова
и
научите
свако
да
пишете
,
ви
ћете
онда
умети
и
да
читате
и
да
пишете
.
Ево
да
видите
како
.
Ово
је
око
,
моје
,
истинско
,
а
оно
је
у
буквару
слика
.
А
кад
се
каже
око
,
онда
је
то
реч
.
И
у
тој
речи
чује
се
најпре
о
;
ево
о
(
напише
га
на
табли
)
.
Онда
се
чује
к
,
о—к—о
;
ево
га
оно
к
код
коња
(
напише
га
до
о
)
.
И
онда
се
опет
чује
о
;
о
—
к
—
о
,
(
и
напише
и
њега
)
.
И
ето
ти
га
написано
око
,
о
—
к
—
о
!
Сад
пазите
како
ћемо
да
напишемо
очи
.
Ово
су
на
глави
нашој
очи
истинске
,
које
гледају
.
Њих
можемо
и
да
насликамо
.
А
кад
рекнем
очи
,
то
је
реч
,
и
ту
се
чује
најпре
о
;
ево
га
!
За
тим
се
чује
ч
;
то
је
оно
слово
код
чаше
.
Ево
га
!
(
и
напише
га
до
о
)
.
И
онда
се
чује
и
:
о
—
ч
—
и
.
Ево
га
!
.
.
И
,
ето
тако
се
пише
реч
очи
.
Хајде
да
напишемо
нос
!
Би
ли
ко
знао
,
које
се
слово
најпре
чује
:
н—о—с
?
.
.
Лепо
;
ево
га
н
;
то
је
оно
слово
код
ножа
.
Шта
се
чује
после
н
?
.
.
Ево
о
!
.
.
А
шта
се
чује
после
о
,
на
крају
?
.
.
Ево
с
:
нос
.
Шта
је
ово
прво
(
о-к-о-
)
?
.
.
Шта
је
ово
друго
(
о-ч-и
)
?
.
.
А
шта
је
ово
треће
(
н-о-с
)
?
.
.
Је
ли
тешко
?
...
Тако
ћете
после
сваку
реч
написати
ласно
само
кад
запамтите
сва
слова
.
Зато
морамо
сваки
дан
да
их
учимо
,
те
да
их
добро
запамтите
.
Сад
устаните
,
погледајте
у
Св
.
Саву
,
прекрстите
се
и
опет
реците
овако
:
Боже
и
Свети
Саво
,
помози
нам
,
да
здрави
будемо
и
да
опет
дођемо
и
продужимо
своју
науку
!
.
.
Сад
узмите
ствари
и
идите
кући
!
...
“
3
.
Четврти
дан
у
школи
Тако
је
свршен
и
трећи
дан
у
самој
школи
,
и
Радишини
ђаци
још
нису
осетили
замор
и
досаду
у
школи
,
нити
је
ко
кажњен
ни
опоменут
,
нити
је
Радиша
што
заповедио
ни
забранио
.
Дошао
је
и
четврти
дан
.
И
данас
су
сва
деца
и
из
најудаљенијих
мала
дошла
на
време
у
школу
.
А
Радиша
и
данас
није
гледао
у
сат
него
у
децу
.
Кад
су
дошла
сва
,
он
је
опет
рекао
,
да
стану
у
ред
пред
школом
и
да
полако
уђу
у
школу
.
Молитва
је
била
и
данас
:
да
се
прекрсте
и
рекну
:
Боже
,
помози
!
Онда
им
рече
,
да
изваде
буквар
и
да
му
поређају
сва
слова
.
Огледали
су
и
натраг
,
и
преко
реда
,
и
појединце
и
сви
заједно
,
па
им
онда
рече
,
да
оставе
буквар
у
клупу
а
да
изваде
таблицу
.
Онда
је
Радиша
писао
слова
на
табли
а
ђаци
прегледали
и
писали
.
Онда
их
је
питао
преко
реда
,
које
је
које
слово
.
Затим
је
казао
,
да
пишу
још
један
ред
,
а
он
их
је
обилазио
и
помагао
им
.
И
већ
су
се
данас
познавали
и
краснописци
и
они
,
који
имају
добро
памћење
.
После
овога
Радиша
рече
,
да
оставе
и
табле
у
клупу
па
да
седну
лепо
,
и
онда
продужи
:
„
Ко
је
запамтио
како
се
пише
око
?
.
.
Изиђи
на
моју
таблу
и
пробај
,
да
га
напишеш
!
.
.
Ко
је
запамтио
како
се
пишу
очи
!
.
.
Изиђи
и
напиши
!
.
.
Ко
је
запамтио
како
се
пише
нос
?
.
.
Изиђи
и
напиши
!
.
.
Е
сад
добро
пазите
,
хоћу
да
вам
покажем
даље
.
Која
се
слова
чују
,
кад
се
каже
во
?
(
Деца
траже
и
погађају
,
а
Радиша
им
помаже
;
и
кад
нађу
први
глас
в
,
Радиша
га
напише
,
а
кад
нађу
други
о
,
он
и
њега
напише
)
.
И
,
ето
,
тако
се
пише
во
.
в
—
о
.
Кажите
и
ви
:
в
—
о
,
во
!
.
.
Шта
се
чује
,
кад
се
каже
со
(
оно
чиме
се
соле
јела
)
?
.
.
Шта
се
најпре
чује
?
.
.
Ево
да
напишем
с
.
Шта
се
после
чује
?
.
.
Ево
и
о
.
Шта
је
сад
ово
написано
?
.
.
Која
се
слова
чују
кад
се
каже
пас
,
п
—
а
—
с
?
.
.
Шта
се
чује
најпре
?
.
.
Ко
зна
,
које
јо
то
слово
?
(
Код
пера
)
.
Које
се
чује
после
п
?
.
.
Где
је
а
?
(
Код
ашова
)
.
Ево
и
њега
да
напишем
!
.
.
А
шта
се
чује
на
крају
?
.
.
Ево
и
с
!
Шта
је
сад
ово
написано
?
.
.
Јесте
,
тако
се
пише
пас
,
п—а—с
.
Ево
ово
је
сат
.
А
ово
што
ја
рекнем
,
што
ми
изиђе
из
уста
с
—
а
—
т
,
то
је
реч
.
Можете
ли
да
познате
,
која
се
слова
чују
у
тој
речи
,
кад
се
рекне
сат
?
.
.
Ево
с
!
.
.
Ево
а
!
.
.
Ево
т
!
.
.
Ето
сад
написано
с
—
а
—
т
,
сат
.
И
тако
се
пише
сат
.
А
шта
се
чује
кад
се
каже
поп
?
.
.
Ко
би
то
умео
да
напише
?
.
.
Да
прочитате
сад
све
ове
речи
.
Шта
је
ово
прво
?
.
.
Шта
је
ово
друго
?
.
.
Шта
је
ово
треће
?
.
.
Четврто
?
.
.
Пето
?
.
.
Шесто
?
.
.
Седмо
?
.
.
Осмо
?
.
.
Још
једанпут
,
кажите
прву
реч
!
.
.
Другу
!
.
.
Трећу
!
.
.
Четврту
!
итд
.
Хајдете
,
натраг
!
Ко
уме
сам
?
.
.
Хајдете
,
да
вас
кушам
преко
реда
!
.
.
Сад
изиђите
на
одмор
!
.
.
“
Време
се
мути
.
Облаци
прелазе
преко
брда
загоричких
и
Радиша
се
боји
,
да
се
оно
не
поквари
пре
но
што
је
он
урадио
све
што
треба
,
те
да
дочека
јесењу
кишу
а
за
њом
и
снег
.
Зато
нареди
Груји
,
да
нађе
једне
грабуље
,
а
ученицима
рече
,
да
чупају
сав
коров
око
школе
и
поред
нове
калдрме
па
да
га
носе
на
гомилу
.
А
кад
Груја
донесе
и
грабуље
,
онда
покупише
и
онај
сав
шљам
по
земљи
и
однесоше
га
на
гомилу
па
запалише
.
Онда
Радиша
рече
Груји
,
да
затрпа
све
рупе
,
те
да
се
двориште
изравна
и
да
се
нигде
вода
не
задржава
и
гради
бару
,
него
да
одмах
отиче
.
У
томе
му
послу
помогоше
и
деца
.
Радиша
је
обилазио
и
управљао
,
и
за
неколико
часова
цело
је
двориште
школско
било
као
умивен
,
очешљан
и
лепо
обучен
човек
.
По
узвишици
до
школе
били
су
совралуци
појединих
домаћина
,
где
су
они
о
заветинама
ручали
.
И
око
њих
је
било
пуно
корова
а
око
плота
још
више
.
Деца
и
то
почупаше
и
донеше
на
гомилу
.
Било
је
и
камења
.
Деца
већ
видоше
шта
вреди
камен
и
нису
га
бацала
.
А
једно
рече
:
„
Господине
,
да
начинимо
овако
и
до
онога
,
што
идемо
напоље
.
“
Радиша
погледа
и
помисли
:
предлог
сасвим
на
свом
месту
,
само
да
није
много
посла
?
И
зађе
да
види
,
куда
би
стаза
водила
и
колико
би
камена
требало
.
Па
како
нађе
,
да
стаза
није
много
дугачка
,
а
да
ће
бити
још
краћа
кад
се
управи
,
а
много
ужа
од
јучерање
,
те
ће
по
томе
и
камена
и
времена
за
довршење
мање
требати
,
то
он
узе
конац
и
пружи
га
куда
треба
и
рече
деци
,
да
побијају
кочиће
до
конца
.
То
исто
учини
и
с
друге
стране
.
Деца
узеше
једно
мотику
а
друго
ашов
,
па
једна
с
једне
а
друга
с
друге
стране
почеше
прекопавати
и
за
час
се
саставише
на
средини
,
а
друга
су
већ
доносила
камење
.
И
отпоче
се
грађење
и
ове
потребе
школске
.
Није
прошао
добар
сат
а
и
ово
је
било
готово
.
Милина
је
била
погледати
сада
двориште
.
А
колико
се
тек
изненадио
кмет
Миљко
,
кад
је
пред
вече
дошао
да
види
,
да
ли
су
одређени
људи
довукли
данас
још
дрва
школи
и
колико
.
Па
од
милине
не
знаде
шта
друго
да
рекне
,
него
рече
Радиши
овако
:
„
Ти
,
господине
,
хоћеш
ово
да
уредиш
баш
онако
по
чаршиски
!
“
А
Радиша
му
рече
:
„
Хоћу
,
кнеже
,
да
спасем
од
блата
и
себе
и
децу
,
те
да
га
мање
уносе
у
школу
;
те
да
нам
школа
буде
чистија
.
Видим
,
јесен
је
,
па
ће
доћи
и
зима
и
пролеће
,
па
блата
и
сувише
,
а
деце
доста
;
па
ако
би
свако
улазило
с
каљавом
обућом
у
школу
,
онда
зло
:
не
бисмо
могли
ни
по
сата
да
седимо
у
школи
,
иначе
бисмо
се
погушили
!
“
И
ако
га
није
добро
разумео
,
Миљко
је
примио
овај
разлог
и
додао
:
„
Е
,
’
вала
ти
,
господине
,
на
томе
!
Тако
је
где
је
множина
“
.
После
одмора
Радиша
је
прво
рекао
,
да
изваде
таблице
и
напишу
оних
осам
речи
.
Онда
је
продужио
:
„
Сад
пазите
да
вам
кажем
још
неке
речи
.
Можете
ли
да
погодите
,
која
се
слова
чују
кад
се
каже
чело
?
Пазите
добро
како
се
говори
:
ч
—
е
—
л
—
о
.
Шта
се
најпре
чује
?
.
.
Е
лепо
,
ево
ч
;
Где
је
ч
у
буквару
,
код
које
слике
?
(
Код
чаше
)
.
Шта
се
чује
после
ч
,
ч
—
е
—
л
—
о
?
Е
је
код
евењке
.
Ево
га
е
!
Шта
се
чује
после
е
,
ч
—
е
—
л
—
о
?
.
.
Које
је
то
слово
?
.
.
Ево
га
и
л
.
Написали
смо
чел
.
Шта
још
треба
па
да
буде
чело
?
.
.
Ево
и
о
.
Прочитајте
га
сад
!
.
.
Напишите
и
ви
чело
!
.
.
Ево
ја
ћу
да
кажем
:
уста
.
Шта
се
ту
чује
најпре
?
.
.
Које
слово
ваља
најпре
да
напишемо
?
.
.
А
где
је
у
?
.
.
Ево
у
.
Шта
сад
треба
:
у
—
с
—
т
—
а
?
.
.
Јесте
;
ваља
с
.
А
које
је
то
слово
?
.
.
(
Где
је
у
буквару
?
)
.
Ево
и
с
!
Које
слово
ваља
сад
да
напишемо
у
—
с
—
т
—
а
?
.
.
Које
је
то
?
.
.
Ево
и
т
!
Које
се
чује
после
т
,
у
—
с
—
т
—
а
?
.
.
Ево
и
а
!
Ето
је
цела
реч
:
у
—
с
—
т
—
а
,
уста
.
Напишите
и
ви
!
.
.
Хајдете
сад
да
напишемо
нога
.
Које
нам
слово
треба
најпре
?
(
Н
,
код
ножа
)
.
Које
после
?
(
О
,
код
ока
)
.
А
после
?
(
Г
,
код
гусала
)
.
А
после
?
(
А
,
код
ашова
)
.
Ево
да
их
напишем
:
нога
.
Напишите
и
ви
!
.
.
Е
,
доста
.
Оставите
таблице
!
.
.
Може
ли
да
пише
онај
,
који
не
зна
слова
?
.
.
А
може
ли
да
пише
онај
,
који
зна
сва
слова
?
...
Ето
зато
и
ви
морате
добро
да
запамтите
свако
слово
.
Зато
опет
извадите
буквар
!
.
.
Да
ми
кажете
сва
слова
редом
!
.
.
Хајде
сад
натраг
!
.
.
Да
вас
кушам
преко
реда
.
Нађите
ж
!
.
.
Нађите
ђ
!
.
.
Нађите
ц
!
.
.
Нађите
џ
!
.
.
Нађите
ш
!
...
Нађите
т
!
...
Нађите
и
!
.
.
Нађите
п
!
.
.
Нађите
л
!
.
.
Нађите
љ
!
.
.
Е
добро
.
Тако
можете
и
сами
да
се
кушате
и
један
другога
да
питате
,
кад
сте
год
беспослени
;
и
ко
пре
запамти
слова
,
он
ће
пре
да
научи
и
да
пише
и
да
чита
.
Сад
устаните
и
прекрстите
се
.
Реците
опет
овако
:
Боже
и
Свети
Саво
,
помози
нам
,
да
здрави
будемо
и
опет
дођемо
да
продужимо
своју
науку
!
.
.
“
4
.
Пети
дан
,
прва
киша
и
први
час
из
рачуна
Још
нису
сви
ђаци
ни
стигли
својој
кући
,
а
облаци
су
се
саставили
и
почела
је
лепа
јесења
кишица
,
која
је
трајала
готово
целе
ноћи
,
и
сутрадан
је
освануо
први
кишни
дан
.
Деца
су
дошла
као
обично
,
али
нешто
мало
доцније
и
у
гунчићима
,
мокра
и
каљава
.
На
по
неком
дрвету
још
не
беше
лишће
опало
и
деца
су
се
склањала
то
пода
дрво
,
то
под
кош
општински
,
а
највише
под
стреју
око
школе
.
Пода
дрвећем
кисне
;
под
кошем
је
прашина
;
под
стрејом
их
прска
вода
а
свуда
је
ветар
.
Деца
покисла
,
и
зима
показује
своје
зубе
.
Радиша
нареди
Груји
да
мало
заложи
пећ
у
учионици
,
а
он
у
ходнику
укуца
онолико
јексера
у
зид
по
реду
колико
има
ученика
,
па
им
рече
,
да
стану
у
ред
пред
школом
,
где
је
већ
била
и
леса
намештена
,
да
избришу
ноге
и
на
леси
и
на
чистаљкама
,
па
да
улазе
полако
,
све
по
двојица
,
да
торбу
и
гуњче
обесе
о
јексер
и
уђу
само
с
букваром
и
таблицом
.
А
да
би
боље
нашли
где
је
чије
,
вешали
су
редом
.
Учионица
је
таман
онолико
била
загрејана
,
колико
је
топла
била
јуче
.
Зато
нити
је
деци
било
зима
ни
врућина
.
Осећала
су
и
кожом
,
да
је
овде
сад
најбоље
.
Уђе
и
Радиша
и
рече
деци
,
да
устану
и
да
се
прекрсте
и
да
рекну
:
Боже
,
помози
!
“
По
том
отпоче
„
настава
“
.
Која
се
слова
чују
,
кад
се
рекне
око
?
Која
се
слова
чују
кад
се
каже
очи
?
Која
се
слова
чују
кад
се
каже
нос
?
.
.
Која
се
слова
чују
кад
се
каже
во
?
.
.
Која
се
слова
чују
у
речи
со
?
.
.
Која
се
слова
чују
кад
се
рекне
пас
?
Шта
се
чује
кад
се
каже
сат
?
.
.
Која
се
слова
чују
кад
се
рекне
поп
?
.
.
Шта
се
чује
кад
кажем
з
—
е
-ц
?
...
Ко
би
то
умео
да
напише
?
.
.
Изиђи
и
напиши
!
Шта
се
чује
кад
кажем
в
—
у
—
к
?
Ко
уме
то
да
напише
?
.
.
Изиђи
и
напиши
!
.
.
Која
се
слова
чују
у
речи
грм
!
.
.
Ко
уме
да
напише
?
.
.
Изиђи
и
напиши
!
.
.
Ево
ово
је
истинско
уво
;
а
оно
је
у
буквару
насликано
;
а
ово
што
се
рекне
,
уво
,
то
је
реч
.
Која
се
слова
чују
ту
,
у
—
в
—
о
?
.
.
Ко
уме
да
напише
уво
?
.
.
Изиђи
и
напиши
!
.
.
Извадите
таблице
!
.
.
Избришите
их
лепо
!
.
.
Нишите
прво
ове
речи
с
табле
!
...
Сад
пишите
опет
само
слова
,
те
да
их
боље
запамтите
!
(
Ученици
пишу
,
а
Радиша
им
прегледа
и
упућује
их
у
седењу
,
држању
главе
,
писаљке
и
таблице
и
у
писању
појединих
слова
)
.
Кад
су
и
ово
свршила
,
Радиша
рече
деци
,
да
оставе
и
таблицу
и
буквар
у
клупу
па
да
седну
право
.
Онда
извади
један
табак
круте
хартије
,
на
којој
беху
изграђене
све
саме
тачке
колико
ораси
и
све
по
десет
у
реду
,
па
рече
:
„
Ово
сам
вам
направио
за
бројање
.
У
овом
једном
реду
има
десет
ових
црних
орашчића
или
тачака
.
У
овом
другом
опет
има
десет
.
Ко
има
два
ова
реда
,
он
има
два
—
десет
или
двадесет
.
У
овом
трећем
реду
је
опет
десет
.
Ко
има
три
ова
реда
,
он
има
три
—
десет
или
тридесет
.
И
у
овом
четвртом
реду
је
десет
.
Ко
има
сва
четири
ова
реда
,
он
има
четир
—
десет
или
четрдесет
.
И
у
овом
петом
реду
је
десет
.
Ко
има
свих
ових
пет
редова
,
он
има
пет
—
десет
или
педесет
.
И
у
овом
шестом
реду
је
десет
.
Ко
има
свих
ових
шест
редова
,
он
има
шест
—
десет
или
шездесет
.
И
у
седмом
реду
је
десет
.
Ако
ко
има
свих
ових
седам
редова
,
он
има
седам
—
десет
или
седамдесет
.
И
у
овом
осмом
је
десет
.
Ако
неко
има
свих
осам
редова
,
онда
он
има
осам
—
десет
или
осамдесет
.
И
у
овом
деветом
реду
је
десет
.
Ако
неко
има
свих
ових
девет
редова
,
онда
он
има
девет
—
десет
или
деведесет
.
И
у
овом
последњем
је
десет
.
Ко
има
све
ово
,
он
има
десет
—
десет
,
десет
десетака
,
десет
десетица
или
сто
.
Колико
дакле
свега
има
овде
ових
тачака
?
.
.
Колико
их
је
у
једном
реду
?
.
.
Колико
их
је
у
ова
два
реда
?
.
.
Како
се
каже
кад
има
три
реда
?
.
.
Колико
је
у
четири
реда
?
.
.
Колико
у
пет
?
.
.
Колико
у
шест
?
.
.
Колико
у
седам
?
.
.
Колико
у
осам
?
.
.
Колико
у
девет
?
.
.
А
колико
у
свих
десет
?
.
.
Сад
ћу
ја
свакоме
да
дам
по
једну
оваку
бројаницу
.
(
И
даје
им
,
само
на
мањем
картону
)
.
Нађите
прву
десетку
!
.
.
Пребројте
,
да
ли
истина
има
десет
у
њој
!
.
.
Сад
нађите
другу
!
.
.
Пребројте
и
ту
!
.
.
Ако
узмете
обе
,
колико
ће
бити
у
њима
?
.
.
Нађите
трећу
!
.
.
Пребројте
и
у
њој
!
.
.
А
колико
је
у
све
три
?
.
.
Нађите
четврту
.
Пребројте
и
у
њој
!
.
.
Има
ли
десет
?
.
.
А
колико
је
у
све
четири
десетке
?
.
.
Нађите
пету
!
.
.
Колико
је
у
њој
?
.
.
Уверите
се
,
је
ли
истина
!
.
.
Колико
је
у
свих
пет
редова
?
.
.
Нађите
шести
ред
!
.
.
Видите
има
ли
десет
?
.
.
Колико
је
у
свих
шест
редова
?
.
.
Нађите
седми
ред
?
.
.
Колико
је
ту
?
.
.
Колико
је
у
свих
седам
?
.
.
Нађите
осми
!
.
.
Колико
је
тачака
у
осмом
реду
?
.
.
Видите
,
да
ли
је
добро
!
.
.
А
колико
је
у
свих
осам
редова
?
.
.
Нађите
девети
ред
!
.
.
Колико
је
ту
?
.
.
А
колико
је
у
свих
девет
редова
?
.
Сад
нађите
десети
ред
!
.
.
Пребројте
,
да
ли
је
и
у
њему
десет
!
.
.
Колико
је
у
свих
десет
редова
?
.
.
Е
,
добро
.
То
ћу
да
вам
оставим
,
да
метнете
у
буквар
па
ћемо
и
други
пут
,
а
можете
и
сами
овако
да
бројите
.
Сад
ћу
да
вас
пустим
да
се
одморите
,
али
напоље
немојте
ићи
без
гуњчета
.
Будите
највише
на
доксату
и
под
стрејом
...
За
тим
је
Радиша
отворио
све
прозоре
и
метнуо
два
—
три
дрвета
у
пећ
па
и
он
изишао
напоље
.
Са
свих
страна
на
школи
је
била
велика
стреја
и
деца
су
имала
где
да
се
склоне
од
кише
,
само
је
незгодно
,
било
што
их
је
прскала
вода
са
земље
.
Једно
дете
рече
,
да
би
добро
било
„
и
овуде
да
направимо
онако
.
“
А
Радиша
му
благо
одговори
:
„
Здравље
,
Боже
,
па
можемо
и
туда
.
Је
ли
добро
онако
?
“
„
Добро
,
господине
;
ено
како
идемо
па
се
нигде
не
укаљамо
!
“
одговорише
готово
сви
.
После
четврт
сата
Радиша
рече
Груји
,
да
затвори
прозоре
,
а
мало
после
рече
деци
,
да
стану
у
ред
пред
школом
.
Улазећи
у
ходник
деца
су
скидала
гуњчиће
и
вешала
их
о
јексере
код
торбе
па
улазила
у
школу
и
седала
на
своје
место
.
Уђе
и
Радиша
.
Па
како
су
деца
мало
имала
кретања
за
време
одмора
,
то
он
нареди
да
изиђу
с
места
и
да
се
разреде
по
школи
тако
,
да
се
рукама
не
могу
додирнути
.
Онда
им
рече
,
да
стану
право
и
да
руке
пусте
низа
се
.
„
Сад
пазите
,
рече
Радиша
,
љуљаћете
руке
напред
и
натраг
,
овако
(
показује
)
,
али
ћете
сви
заједно
овако
:
Напред
!
—
Натраг
!
—
Напред
!
—
Натраг
!
—
Напред
!
—
Натраг
!
—
Доста
.
Сад
пазите
,
ја
могу
да
казујем
другојаче
.
Ја
могу
да
бројим
један
—
два
,
а
ви
да
љуљате
руке
,
на
један
напред
,
а
на
два
назад
!
Дете
да
огледамо
и
тако
:
Један
!
—
Два
!
—
Кад
пружите
напред
,
гледајте
да
вам
стоје
равно
,
а
кад
их
љуљате
назад
подигните
их
колико
год
можете
.
Хајдете
још
мало
:
Један
!
—
Два
!
—
Један
!
—
Два
!
—
-
-Хајде
сад
,
да
дижете
руке
у
страну
,
овако
,
положено
,
и
кад
ја
кажем
један
,
ви
подигните
,
а
кад
кажем
два
,
ви
спустите
.
Један
!
—
Два
!
—
Један
!
—
Два
!
—
Један
!
—
Два
!
—
—
—
Опружите
руке
напред
!
—
Сад
их
раширите
!
-—
Саставите
!
—
Раширите
!
—
Опет
саставите
!
—
Раширите
!
—
Спустите
!
—
—
Хајде
сад
полако
овако
да
се
пропињете
на
прстима
:
Један
!
(
Подигните
се
)
.
Два
!
(
Спустите
се
)
.
Један
!
—
Два
!
—
Један
!
—
Два
!
Сад
ћете
да
радите
само
главом
.
Окрените
главу
на
десно
!
—
Окрените
главу
на
лево
!
—
На
десно
!
—
На
лево
!
—
На
десно
!
—
На
лево
!
—
Доста
.
Дигните
руке
више
главе
,
овако
!
(
Показује
)
.
Сад
се
тако
устурајте
назад
!
—
Сад
се
полако
вратите
и
сагињите
напред
!
—
Опет
се
усправите
!
—
Сад
се
накрећите
на
десну
страну
колико
год
можете
!
—
Сад
на
леву
!
—
Спустите
руке
!
—-
Хајдете
само
очима
.
Погледајте
доле
!
—
Горе
!
—
Десно
!
—
Лево
!
—
Још
једанпут
.
Сад
идите
на
место
!
—
Овако
се
уче
војници
.
Али
је
ово
за
свакога
добро
,
особито
за
децу
.
Од
овога
боље
расту
и
јачају
.
Зато
ћемо
ми
чешће
овако
да
радимо
.
Само
не
треба
много
да
запињете
.
Али
опет
није
добро
ни
ко
не
запне
нимало
него
ради
млитаво
.
И
ко
ради
,
боље
расте
и
јача
,
него
онај
који
не
ради
.
Зато
и
ви
радите
што
год
више
можете
.
Јер
здравље
вам
је
најглавније
,
а
и
снага
треба
човеку
за
сваки
посао
.
А
кад
је
човек
здрав
и
јак
,
он
се
и
по
мраку
не
боји
.
„
Сад
ћете
опет
да
пишете
сва
слова
,
те
да
их
боље
запамтите
.
Изнесите
и
буквар
и
таблу
!
.
.
Писаћете
и
рукописна
и
ова
штампана
или
печатана
с
десне
стране
.
Почните
редом
!
“
.
.
Деца
пишу
,
а
Радиша
обилази
и
поправља
им
.
Дуго
су
тако
писала
и
печатана
слова
цртала
.
По
нешто
је
Радиша
и
на
својој
табли
показивао
,
да
сви
виде
.
А
кад
је
опазио
,
да
већ
почињу
да
се
заморавају
,
он
им
је
рекао
да
оставе
и
да
седну
усправљено
.
Онда
рече
:
„
Сад
ћу
нешто
да
вам
причам
.
Ми
смо
у
Загорици
.
Око
Загорице
су
друга
села
.
До
тих
села
су
опет
,
свуд
наоколо
,
друга
села
,
а
до
њих
опет
друга
и
тако
даље
.
Има
ту
и
великих
села
и
малих
села
;
а
има
и
великих
градова
,
вароши
или
чаршија
.
Највећи
је
наш
град
сада
Београд
,
где
седи
наш
владалац
,
који
се
зове
„
Књаз
“
или
Кнез
Милан
.
И
у
свима
тим
селима
и
градовима
или
варошима
живи
наш
народ
српски
,
живе
Срби
.
Тако
иде
донекле
.
А
после
дођу
села
и
градови
где
живи
друга
вера
и
други
народи
,
и
ми
се
с
њима
не
разумемо
.
Они
не
говоре
као
ми
,
а
ми
не
говоримо
као
они
.
И
тако
ћете
одмах
по
говору
познати
туђу
веру
и
други
народ
.
Онда
морамо
или
ми
да
учимо
по
њински
или
они
по
нашки
да
говоримо
па
да
се
разумемо
.
И
тамо
већ
није
српско
.
А
докле
се
год
српски
говори
,
дотле
је
српско
.
Српскога
народа
има
далеко
одавде
на
све
стране
,
и
све
се
те
земље
,
где
он
живи
,
зову
српске
земље
и
зна
се
докле
захватају
;
и
по
свима
њима
нама
је
милије
да
путујемо
него
по
туђим
земљама
.
Јер
свуда
чујемо
српски
говор
:
свуда
су
имена
и
презимена
српска
;
свуда
људи
славе
славу
;
свуда
певају
и
причају
о
Краљевићу
Марку
и
поносе
се
Милошем
Обилићем
;
свуда
знају
за
Светога
Саву
,
и
свуда
се
певају
исте
песме
,
само
мало
друкчије
.
Има
песама
које
се
певају
о
слави
и
о
свадби
,
а
има
их
које
се
певају
путем
,
у
пољу
,
на
њиви
и
код
оваца
,
и
најпосле
има
песама
гусларских
,
које
се
певају
уз
гусле
.
Оне
највише
опевају
поједине
јунаке
и
зато
се
и
зову
јуначке
песме
.
Гусле
има
сав
српски
народ
,
а
у
другог
их
народа
нема
.
Зато
ми
и
волимо
гусле
.
Оне
су
сачувале
многе
песме
наше
,
а
у
песмама
се
сачувало
много
причање
о
јунацима
и
ратовима
нашим
с
Турцима
и
другим
народима
.
Ево
слушајте
,
шта
прича
ова
песма
!
.
.
“
Па
узе
гусле
и
отпева
Боланог
Дојчина
.
Деца
нису
скидала
очију
с
Радише
и
гусала
.
А
кад
Дојчин
и
онако
болан
устаде
и
почини
онолика
јунаштва
,
деца
су
се
чисто
поносила
што
је
он
био
Србин
и
што
је
Србин
такав
јунак
;
а
кад
је
Радиша
завршио
песму
:
„
То
изусти
а
душу
испусти
,
“
свима
је
необично
жао
било
.
Свршио
се
и
овај
дан
учења
и
Радиша
је
пустио
децу
кући
.
5
.
Шести
дан
и
прво
читање
.
Мале
калдрмџије
опет
на
послу
Освитао
је
Петак
.
После
јучерање
кише
данас
је
било
опет
лепо
сунце
,
али
хладно
,
те
је
Радиша
наредио
,
да
се
опет
школа
мало
подложи
,
а
деца
при
улазу
обесе
гуњчиће
у
ходник
о
јексер
.
Пошто
су
се
„
молила
Богу
“
као
и
јуче
и
села
,
Радиша
је
рекао
,
да
изваде
буквар
и
да
отворе
код
ока
.
„
Сад
добро
пазите
,
рекао
је
деци
,
„
до
сад
смо
казивали
и
писали
само
ова
слова
код
слике
,
с
леве
и
с
десне
стране
;
а
сад
ћемо
да
читамо
и
ове
редове
доле
,
испод
слике
.
Зато
добро
пазите
.
Испод
ока
нема
ништа
.
А
испод
столице
ево
три
речи
.
Пазите
,
да
их
читамо
.
Прво
је
ос
.
То
је
оно
што
се
зове
осица
или
зоља
,
а
неки
кажу
оса
,
а
неки
веле
ос
.
И
,
ето
,
то
је
о
—
с
,
ос
.
Кажите
и
ви
:
о
-
с
,
ос
!
.
.
Можете
ли
да
утувите
?
.
.
Сад
нађите
ону
другу
реч
!
.
.
Може
ли
ко
да
прочита
?
.
.
Јесте
то
је
со
,
оно
чим
се
соле
јела
и
што
сте
ви
јуче
писали
.
Реците
сви
:
с
—
о
,
со
!
.
.
Нађите
ону
трећу
реч
!
.
.
Пазите
на
слова
у
њој
;
с
—
о
—
с
,
сос
.
То
ви
не
знате
шта
је
,
јер
нема
у
вас
.
А
по
варошима
се
тако
зове
једно
јело
.
Кажите
сад
сви
:
с
—
о
—
с
,
сос
!
.
.
Јесте
ли
запамтили
?
.
.
Ко
може
да
каже
сам
све
три
ове
речи
?
.
.
Ко
још
?
.
.
Добро
.
Сад
нађите
оне
редове
испод
ножа
!
.
.
Пазите
:
о
—
н
:
шта
је
то
?
.
.
Јесте
,
то
је
он
,
кад
кажемо
за
некога
,
који
није
овде
,
те
да
му
кажемо
ти
,
а
ми
онда
кажемо
он
;
а
ако
је
женско
ми
кажемо
она
,
а
ако
је
дете
ми
кажемо
оно
.
Ево
одмах
друга
реч
:
о
—
н—о
;
шта
је
то
?
.
.
Он
,
то
је
човек
,
а
оно
,
то
је
дете
.
А
шта
је
ово
треће
:
н
—
о
—
с
?
.
.
Јесте
,
то
је
нос
.
То
сте
писали
.
Кажите
и
ви
:
н
—
о
—
с
,
нос
!
.
.
Хајде
опет
прву
!
.
.
Дете
другу
!
.
.
Трећу
!
.
.
Ко
може
сам
?
.
.
Је
ли
тешко
?
.
.
Нађите
сад
оно
испод
игле
!
.
.
Пазите
:
с
—
и
—
н
.
Шта
је
то
?
.
.
Јесте
,
то
је
син
.
Знате
кад
се
каже
:
отац
и
син
,
или
син
и
