Удубоким
мислима
заспим
.
Сневам
Гривићку
:
коса
јој
је
уз
брдо
накострешена
,
из
усти
јој
дванаест
ситни
’
језичића
као
у
змије
сикћу
,
очи
јој
све
варнице
бацају
,
—
права
фурија
.
К
њој
окренута
стоји
Бранкова
Ханика
,
у
издераним
хаљинама
,
полу
нага
,
косе
доле
спуштене
,
у
играјућој
форми
,
па
гледи
на
Гривићку
и
церека
се
.
Опако
је
изгледала
као
што
блуднице
молују
.
До
њи
’
седи
Бранко
за
једним
асталом
,
на
лакат
нагнут
,
невесео
,
сав
ћелав
,
брада
као
снег
седа
.
За
њима
стоје
окупљени
родови
Гривића
и
Гривићке
,
мушки
и
женски
,
па
се
церекају
,
па
рукама
пљескају
,
а
сасвим
остраг
Гривић
у
шлафроку
из
чибука
пуши
.
На
патосу
све
саме
змије
миле
к
Бранку
.
Страшно
ме
тај
сан
магнетизирао
.
Пођем
Бранку
,
повичем
:
»
Бранко
!
«
—
али
Гривићка
и
змије
све
већма
сикћу
.
Ханика
као
бесомучна
скаче
и
церека
се
,
од
пљескања
и
вике
родова
цела
соба
зуји
,
и
пре
нег
’
што
сам
Бранка
загрлио
,
пробудим
се
.
Премда
на
сан
ништа
пе
дајем
,
опет
ме
овај
сан
јако
дирнуо
;
држим
Бранку
се
што
зло
десило
,
ил
’
ће
се
десити
.
Већ
је
и
јутро
ту
,
па
сам
се
мало
по
мало
из
мамура
разабирати
почео
.
Мислим
се
:
куда
ћу
сад
?
Бранку
?
Боље
да
га
још
мало
на
миру
оставим
,
па
онда
,
овде
у
околини
можда
могу
што
начути
,
што
ће
ми
сумње
о
целој
Бранковој
женидби
рашчистити
.
Устанем
и
обучем
се
.
Кад
онамо
,
ал
’
сви
су
још
на
ногама
.
Тек
што
су
од
картања
устали
.
Очи
су
им
крваве
и
неиспаване
;
не
знам
ко
је
добио
,
ко
је
изгубио
,
јер
ме
није
интересовало
,
већ
Чики
шушнем
да
идемо
даље
.
Он
примети
не
би
л
’
још
данас
овде
остали
.
Нипошто
.
Чика
је
на
свашта
готов
,
па
оде
да
кола
нареди
.
Малочас
већ
је
Чика
с
коли
ту
.
Гривић
и
Гривићка
из
политике
задржавају
ме
,
ал
’
из
очију
им
се
видило
да
би
волели
да
ме
нису
видили
.
Зашто
?
Видићемо
доцније
.
Фруштукујемо
,
опростимо
се
,
седнемо
на
кола
и
отпутујемо
,
тојест
само
ја
и
Чика
,
јер
Десић
,
не
знам
из
ког
узрока
,
остао
је
код
Гривића
.
Гривићка
га
је
јако
задржавала
,
по
свој
прилици
да
напипа
шта
смо
радили
и
шта
нам
је
била
намера
.
А
и
онако
Десић
није
волео
дуго
по
сели
бавити
се
.
Он
се
тек
у
вароши
слободно
мицао
.
Кад
сам
изишао
из
Гривићеве
куће
,
канда
ми
је
цента
са
срца
пала
.
Учинило
ми
се
канда
сам
се
од
какве
цирцејске
нимфе
ослободио
.
Изиђемо
изван
села
.
Кочијаш
стане
,
пита
куда
ћемо
.
Ја
не
знам
ни
сам
;
гледим
на
Чику
.
»
Хајте
да
Вас
на
једно
ваљано
место
одведем
.
«
»
Хоћу
,
ал
’
да
ми
је
каквог
паметног
,
разборитог
човека
,
да
се
с
њим
озбиљно
разговарати
могу
.
«
»
Баш
тамо
ћу
вас
одвести
.
То
је
у
селу
Ф
.
Нећу
Вам
казати
ни
ко
је
,
ни
шта
је
;
врло
је
паметан
човек
.
Хоћу
да
Вас
иберашујем
,
јер
знам
да
ћете
с
њим
задовољни
бити
.
«
»
Е
добро
,
ја
се
на
Вас
ослањам
.
«
Путујемо
.
Да
нам
није
дуго
време
,
о
Јелки
се
разговарамо
.
Приповеда
ми
Чика
Јелкино
житије
,
почињући
још
кад
је
она
девојка
била
.
Приповеда
ми
о
њеним
абентаерима
,
ал
’
моли
ме
да
ником
не
кажем
,
јер
није
рад
у
Јелкину
немилост
пасти
.
Кажем
му
да
је
тајна
код
мене
сачувана
,
да
ме
ништ
’
не
тушира
,
ма
шта
о
Јелки
говорио
,
јер
ако
је
и
лепа
женска
Јелка
,
опет
је
нећу
зато
узети
,
већ
само
правим
абентаер
.
Како
би
’
могао
сваку
лепу
узети
,
код
толико
њи
’
!
И
нашто
би
ми
била
кокета
удовица
са
три
хиљаде
?
Са
таким
еспапом
се
само
шала
проводи
.
А
знам
да
и
сама
Јелка
тако
ствар
с’ваћа
.
Код
ње
је
живот
и
уживање
,
уживање
и
абентаер
све
једно
.
Ако
не
буде
један
,
биће
други
.
Из
очију
јој
се
види
да
није
ни
за
једним
курмахером
плакала
.
Она
држи
да
се
највише
с
тим
разликује
варошанка
од
сељанке
.
Чика
ми
приповеда
како
је
Јелка
богатога
хаусхера
Б
.
за
нос
вукла
.
Он
се
у
њу
залудио
,
она
му
се
љубезна
показивала
,
а
за
леђи
га
је
исмевала
,
премда
је
морао
,
сирома
’
због
Јелке
доста
искијати
.
Опет
,
како
је
један
лаћман
Јелку
,
још
док
је
мужа
имала
,
за
нос
вукао
,
како
му
је
везла
кесице
за
дуван
,
за
лов
,
за
новце
,
а
кад
је
измаширао
,
—
баш
је
било
првог
маја
,
—
а
оно
место
»
мајбаума
«
обешен
је
био
о
пенџер
један
велики
цркнут
мачак
.
Још
ми
је
Чика
млоге
друге
такове
ситнарије
приповедао
о
Јелки
,
ал
’
ја
сам
све
то
флегматично
слушао
,
и
тек
сам
се
смешио
,
јер
такове
ствари
у
животу
нису
ми
биле
нове
.
В
Дођемо
у
село
Ф
.
и
уђемо
у
једну
чисту
кућу
.
Домаћица
нас
лепо
дочека
.
Фина
,
смерна
женска
,
около
тридесет
година
.
Она
је
Чику
познавала
,
па
се
одма
’
ужурба
и
пошље
по
свог
супруга
,
који
је
у
школи
био
.
Све
је
у
кући
у
најлепшем
реду
.
Видим
преко
пута
школу
,
деца
излазе
,
а
учитељ
напослетку
.
Што
учитељ
ближе
долази
,
све
ми
се
познатији
чини
.
Уђе
унутра
.
»
Драго
ми
је
особито
.
«
»
Господин
Милан
Наранџић
,
спаија
.
«
»
Господин
Зоричић
,
учитељ
овдашњи
и
мој
добар
пријатељ
.
«
»
Драго
ми
је
.
«
»
Мени
такођер
.
«
»
Мени
се
Ви
,
господине
,
врло
познати
видите
.
«
»
И
Ви
мени
такођер
.
«
»
Па
,
молим
Вас
,
право
ми
кажите
откуд
се
ми
познајемо
?
«
»
Још
кад
смо
заједно
с
Бранком
друговали
.
«
»
Та
је
л
’
могуће
,
зар
сте
Ви
Зоричић
?
Зар
си
ти
,
мој
брате
мили
?
«
»
Јест
ја
сам
.
Већ
две
године
како
сам
на
овој
штацији
.
«
,
»
Па
како
ти
се
води
?
«
»
Фала
богу
,
добро
,
ја
сам
задовољан
.
«
»
Имаш
ли
фамилије
?
«
»
Имам
,
и
то
ваљану
:
два
сина
и
једну
кћер
.
«
»
Но
,
то
ми
је
баш
мило
;
никад
боље
нег
’
што
сам
на
тебе
наишао
;
па
јеси
ли
што
чуо
за
нашег
Бранка
?
«
»
Јесам
,
сад
скоро
се
оженио
.
Ја
сам
баш
онда
био
на
путу
.
«
»
Па
јеси
л
’
знао
да
је
он
ту
дегод
близу
тебе
?
«
»
Нисам
.
Камо
срећа
да
сам
знао
!
Тек
онда
сам
за
њега
чуо
,
кад
сам
се
вратио
,
ал
’
онда
се
већ
оженио
;
сад
чекам
прилику
да
идем
да
га
посетим
.
«
»
Па
је
л
’
се
добро
оженио
?
«
»
Богме
није
најбоље
.
Да
сам
онда
код
куће
био
,
ја
би
’
отишао
био
к
њему
и
покварио
би
’
.
«
»
Па
зашто
?
«
»
То
ти
одма
’
не
могу
казати
,
то
је
читава
историја
,
то
ће
дуго
трајати
;
зато
имај
стрпљења
,
и
онако
имамо
доста
времена
,
па
ћемо
све
онако
на
тенане
изређати
.
Но
сад
се
раскомотите
мало
.
Дед
и
ти
,
Чико
.
Сад
те
и
онако
одавде
тако
лако
пустити
нећу
.
А
немој
се
женирати
сиромака
учитеља
.
Бог
је
теби
среће
дао
,
чуо
сам
већ
,
ал
’
дао
је
и
мени
,
па
сам
у
стању
мог
доброг
друга
угостити
.
Сад
раскомотите
се
.
«
Зоричић
све
наређује
,
жена
и
слушкиња
журе
се
,
а
ја
и
Чика
прашимо
се
.
Сад
смо
за
који
час
нас
двоје
сами
.
»
Овај
учитељ
као
што
сам
Вам
казао
,
врло
је
паметан
човек
;
сви
га
почитују
.
Да
видите
само
какву
има
библиотеку
!
Кажу
да
му
нема
пара
,
могао
би
бити
професор
.
«
»
Та
он
је
већ
од
детињства
ваљан
.
Да
је
имао
средства
,
био
би
важан
човек
.
Па
сад
ако
му
је
добро
ишло
,
да
је
могао
књиге
набављати
,
тај
се
потпуно
изобразио
,
па
,
што
је
најлепше
,
увек
је
био
својом
судбином
задовољан
.
«
Доведе
своју
дечицу
;
љубе
у
руку
.
Красна
дечица
!
Сад
се
опет
у
разговор
пустимо
.
Мени
је
једнако
Бранко
на
срцу
,
па
све
о
њему
разговор
започињем
,
ал
’
га
побра
избегава
,
све
вели
:
»
Имамо
још
за
то
времена
«
.
Пробавимо
читав
дан
тако
у
разном
разговору
.
Прође
и
ручак
и
вечера
,
а
он
једнако
приповеда
о
својим
прикљученијама
,
па
онда
ме
запиткује
како
ми
се
досад
водило
и
који
је
ветар
мене
овамо
донео
.
Већ
дубоко
у
ноћ
почне
се
о
Бранку
разговор
.
»
Е
,
сад
можемо
се
о
Бранку
разговарати
.
Дакле
,
молим
те
,
кажи
ми
што
о
Бранковој
женидби
.
«
»
Е
,
сад
можемо
.
Ти
врло
добро
познајеш
Бранка
.
Је
л
’
?
«
»
Јесте
.
«
»
Хоћеш
да
ти
ствар
на
кратко
ил
’
на
дугачко
приповедам
?
«
»
На
дугачко
,
што
год
можеш
дуже
.
«
»
Е
,
то
ти
онда
морам
приповедати
најпре
о
Гривићу
и
Гривићки
,
па
онда
о
Бранку
.
Напред
ти
само
кажем
,
да
је
Бранко
страовито
преварен
,
као
ретко
који
човек
.
«
»
Молим
те
,
само
приповедај
.
Од
Чике
знам
да
се
нећеш
женирати
;
он
је
мој
човек
.
«
»
Чика
је
и
мој
.
«
Зоричић
је
имао
особити
дар
за
приповедање
.
»
Ово
што
ћу
Вам
сад
приповедати
није
фабула
,
већ
права
истина
.
Бранко
ми
је
на
срцу
,
па
сам
си
дао
труда
и
времена
да
видим
из
какве
куће
девојку
узима
;
свуд
сам
испитивао
,
истраживао
’
,
а
и
сам
сам
већ
доста
знао
о
Гривићу
и
Гривићки
.
Сад
слушајте
.
»
Гривић
је
од
имућни
’
родитеља
рођен
и
у
детињству
размажен
.
У
школама
,
као
што
чујем
,
није
ништ
’
учио
и
кроз
школе
је
прохујао
,
па
се
опет
у
учену
класу
броји
.
Младост
му
је
мутна
,
заплетена
.
Кажу
:
био
је
добар
карташ
,
ловац
па
,
као
леп
човек
,
био
је
у
женском
кругу
радо
примљен
,
премда
конверсација
не
вреди
му
ни
луле
дувана
.
За
време
његови
’
млађи
’
година
,
приповедају
о
њему
то
,
да
није
у
женском
полу
никакву
светињу
почитовао
.
Ал
’
бацимо
завесу
на
његов
оног
доба
живот
,
јер
тај
се
не
тиче
ни
мене
,
ни
тебе
,
ни
Бранка
.
»
Кад
се
Гривић
већ
прилично
преживео
,
и
то
као
неожењен
,
и
млого
којешта
прекардашио
,
већ
близу
четрест
година
,
падне
му
на
памет
да
се
жени
.
Иначе
леп
човек
,
да
није
преживљен
,
могао
би
још
какве
партије
правити
.
Био
је
јако
извикан
,
и
то
не
са
најбоље
стране
;
ал
’
старије
године
долазе
,
треба
да
накнади
што
је
пренебрегао
,
и
закључи
да
се
оженити
мора
.
»
Једном
приликом
на
путу
стани
се
код
једног
свог
пријатеља
.
Ту
је
била
једна
вижљаста
девојка
,
около
двадесет
година
.
Није
била
кћи
,
већ
од
дужег
времена
гошћа
.
Допадне
му
се
и
запита
је
хоће
л
’
за
њега
поћи
.
Она
хоће
,
и
онако
ишчекива
хоће
л
’
је
ко
запросити
.
Сирота
је
,
богзна
хоће
л
’
боља
партија
доћи
,
па
се
лако
и
решила
.
Па
доиста
,
за
њу
Гривић
и
није
био
хрђава
партија
.
Ето
,
то
вам
је
будућа
ил
’
,
засада
да
кажемо
,
садашња
Гривићка
.
Пре
нег
’
што
ћемо
о
Гривићу
продужити
,
да
знате
каква
је
била
опет
та
фрајла
,
коју
ће
Гривић
узети
.
»
Гривићка
је
у
ваљаној
фамилији
од
честити
’
родитеља
рођена
.
Остала
је
као
дете
сироче
.
Отац
и
мати
рано
јој
умру
,
а
она
дође
у
кућу
једног
сродника
,
честитог
човека
,
но
који
по
руфету
свом
није
био
у
стању
детету
онако
васпитање
дати
,
какво
би
му
одговарало
.
Пуно
талента
дете
,
ал
’
прост
тутор
није
му
знао
дати
правац
.
Лепушкасто
,
паметно
дете
,
дете
пуно
фантазије
,
да
је
дошло
у
онакве
руке
које
би
тог
детета
позив
познале
,
па
ако
би
још
могућност
допустила
,
могло
је
постати
мустра
женског
пола
.
Но
у
толико
је
опасније
уколико
је
паметније
дете
,
кад
се
правац
не
погоди
.
Тутор
је
добро
мислио
,
а
зло
је
испало
.
»
Тек
што
се
будућа
Гривићка
девојком
назвати
могла
,
а
курмахери
су
почели
праг
обијати
.
Прилична
фигура
,
памет
,
живост
њена
,
млоге
је
обвезала
.
Почели
су
за
њом
као
луди
трчати
.
Бадава
јури
добар
тутор
те
незване
госте
,
у
девојки
фантазија
се
јако
развила
,
а
с
њом
сујета
допасти
се
и
чежња
заљубити
се
.
Она
почне
у
младим
годинама
мале
киксере
правити
,
који
су
последице
велике
имали
.
Наједанпут
постане
извикана
девојка
,
тутор
је
поче
гонити
,
ал
’
то
је
још
горе
,
док
јој
то
не
додија
,
па
занемари
и
поче
по
својој
ћуди
живити
.
Оставимо
на
страну
ту
њену
бурну
младост
и
повратимо
се
онде
где
смо
се
са
Гривићем
нашли
,
код
Гривићевог
пријатеља
.
»
Она
постаде
Гривићка
.
Је
л
’
задовољна
?
Сад
ћемо
видити
.
»
Гривић
се
није
оженио
из
љубави
.
Код
њега
више
љубави
нема
.
Његово
је
срце
изгорен
вулкан
.
Гривић
се
оженио
да
има
жену
,
која
ће
с
њим
кућу
тећи
,
која
ће
све
у
реду
држати
,
која
ће
га
у
болести
неговати
,
ал
’
зато
опет
задржао
си
,
да
може
свој
слободњачки
живот
и
даље
продужити
.
Он
је
и
отсад
био
заузет
за
женски
пол
,
и
то
само
из
старог
обичаја
.
»
Гривићка
,
опет
,
није
пошла
из
љубави
за
Гривића
,
већ
што
је
за
њу
био
добра
партија
.
Код
ње
још
није
био
изгорен
вулкан
,
ал
’
поред
Гривића
изгореће
.
»
Спомени
прве
младости
јако
су
је
тиштали
.
Они
које
је
држала
да
су
њени
суђеници
,
ишчезли
су
и
са
собом
су
однели
мир
њене
душе
.
Ди
ће
она
наћи
такове
исте
,
као
што
су
били
ти
њени
несуђеници
?
И
ди
ће
бити
њено
срце
онако
,
како
јој
је
било
онда
кад
је
било
првом
љубави
зада’нуто
?
Ал
’
ништа
,
ако
је
цел
и
непостижна
,
она
хоће
опет
да
си
тражи
мелема
,
па
било
то
ма
каквим
средствима
,
и
хоће
са
судбом
да
се
бори
.
»
Гривић
,
кад
је
узео
своју
супругу
,
пред
очима
је
имао
да
има
таку
жену
,
која
може
свуд
у
свету
претстати
,
која
има
доста
памети
,
која
није
ружна
,
ал
’
није
тражио
дубоке
љубави
,
за
коју
није
имао
довољно
осећања
.
Гривићка
,
кад
већ
није
могла
да
добије
оног
ког
је
она
хтела
,
а
оно
задовољна
је
била
и
с
таким
мужем
,
који
опет
у
свету
нешто
важи
,
и
с
ким
свуд
престати
може
;
ал
’
јаче
љубави
ни
од
корова
.
Тако
су
се
они
уједно
и
слагали
и
варали
.
У
свету
су
таке
женидбе
честе
;
ни
половина
се
из
чисте
љубави
не
узима
.
»
Гривићка
је
одма
’
напипала
мужевљеве
слабости
и
страсти
,
па
јој
је
лако
било
с
њим
на
крај
изићи
.
Гривић
је
онако
по
свом
пређашњем
обичају
живио
.
Ласкао
је
и
говео
женском
полу
.
У
том
је
често
и
границу
претеривао
.
Гривићка
,
да
може
својим
страстима
говети
,
не
да
му
је
пут
у
томе
препречивала
,
него
га
још
и
напуштала
,
јер
је
мислила
што
она
њему
чини
,
да
ће
и
он
њој
чинити
.
Ал
’
Гривић
је
био
практичан
,
па
је
умео
њеним
намерама
штриклу
превући
.
Она
види
да
су
јој
наде
осујећене
,
па
га
почне
мрзити
,
но
не
да
се
познати
,
већ
све
му
већма
ласка
и
угађа
.
Она
опет
види
нове
њене
намере
осујећене
,
почне
га
још
већма
мрзити
и
хоће
баш
да
му
се
освети
.
Ал
’
се
опет
не
да
познати
.
Гривић
је
провидио
њене
намере
,
ал
’
чини
се
невешт
,
па
свуд
јој
вешто
на
пут
стаје
.
Он
нит
’
је
воле
,
нит
’
је
мрзи
,
ал
’
је
држи
у
корди
.
Сад
уђе
у
Гривићку
така
мржња
прама
мужу
,
да
се
већ
искоренити
не
може
;
страст
освете
се
у
њој
укоренила
,
ал
’
зато
се
мужу
све
љупкија
показује
,
и
не
само
да_
му
слабости
не
пребацује
,
већ
исте
пред
светом
као
бајаги
покрива
,
само
да
од
њега
веће
поверење
задобије
.
Гривић
,
кад
је
видио
како
она
његове
очевидне
страсти
покрива
,
поклони
јој
веће
поверење
.
То
је
она
и
тражила
.
Гривић
све
дубље
и
дубље
заглибљује
,
а
она
све
то
пред
њим
на
лако
гледи
.
Кад
је
Гривићка
видла
да
јој
се
муж
јако
заглибио
,
држала
је
да
је
већ
време
ту
да
се
и
она
осветити
може
.
Гривићка
учини
један
велики
гиксер
,
свет
поче
оговарати
и
смејати
се
,
и
све
то
дође
до
ушију
Гривићеви
’
.
Гривић
не
сме
да
јој
пребаци
,
штавише
ни
да
јој
спомене
,
јер
уверен
је
да
она
све
његове
гиксере
зна
,
па
ако
што
започне
,
тешко
њему
,
тако
га
има
у
џепу
;
да
она
’
оће
,
могао
би
баш
и
страдати
.
»
Гривић
на
то
иде
,
да
јој
свуд
планове
потајно
препречи
;
ал
’
Гривићка
је
вешта
,
па
већ
и
не
боји
га
се
,
па
потајно
опет
и
њега
изигра
.
Обоје
се
страховито
заглибише
,
па
опет
не
сме
једно
против
другог
да
писне
.
»
Тако
су
се
они
фатали
и
изигравали
.
Једанпут
он
њу
изигра
,
други
пут
она
њега
.
Деси
ли
се
да
она
њега
не
може
да
изигра
,
то
се
у
њој
узбуди
страховита
освета
.
Ову
освету
њену
подрањивало
је
још
и
то
,
што
су
се
његови
млогобројни
родови
око
ње
врзли
,
па
је
и
родове
те
из
познати
’
и
непознати
’
узрока
мрзила
.
»
Тако
су
они
живили
.
Чудноват
пар
људи
!
Једно
друго
баш
из
срца
мрзи
,
ал
’
једно
без
другог
живити
не
може
,
једно
без
другог
би
пропало
.
Ал
’
пред
светом
су
се
показивали
канда
најбоље
живе
;
никад
се
нису
успоречкали
,
све
се
меденим
речма
предусретаваше
;
који
их
није
изближе
познавао
,
рекао
би
да
су
врло
сретни
људи
.
«
»
Ко
би
,
«
велим
,
»
то
рекао
о
њима
!
Молим
те
приповедај
даље
.
«
»
Само
имајте
стрпљења
,
све
ћу
вам
исприповедати
.
Две
велике
страсти
су
Гривићкино
срце
обузеле
:
страст
све
по
вољи
уживати
и
страст
освете
против
они
’
који
јој
на
пут
стоје
;
она
да
своју
цел
може
докучити
,
употребљавала
је
свакојака
средства
.
»
Великог
талента
женска
,
слаткоречива
,
лако
је
и
мушке
и
женске
у
своју
корист
задобила
;
који
је
боље
проучио
и
од
ње
се
отпадио
,
тај
је
после
и
мрзео
;
ал
’
то
њу
није
коснуло
,
јер
је
старе
пријатеље
као
стару
хаљину
на
страну
бацила
,
а
нове
тражила
.
Њој
и
Гривићу
прођу
две-три
године
,
пуне
мањи
’
и
већи
’
догађаја
.
Деце
немају
.
Узму
Ханику
,
Бранкову
жену
,
под
своје
,
дете
од
пет
година
.
Гривићка
се
тог
,
детета
радо
примила
и
поче
га
у
свом
духу
васпитавати
.
Мало
по
мало
,
па
се
дете
сасвим
на
Гривићку
научило
,
јер
Гривићка
не
да
је
дете
као
мати
волела
,
већ
ласкала
му
.
Ханика
већ
у
свом
детињству
научена
је
била
Гривићки
услуге
чинити
.
Ако
је
требало
каквој
пријатељици
ил
’
пријатељу
цедуљу
ил
’
писмо
с
поуздањем
послати
,
ту
је
била
мала
Ханика
,
па
кад
изврши
,
цванцик
јој
не
фали
.
Ако
је
требало
кућу
чувати
и
на
све
кућевне
догађаје
у
отсуству
Гривићке
пазити
,
то
како
госпожа
кући
дође
,
мала
Ханика
да
своје
известије
.
Тако
је
Гривићка
све
знала
,
и
у
свом
отсуству
шта
се
у
кући
ради
.
»
Гривић
је
приметио
,
да
је
Ханика
жени
услужна
,
па
је
покушавао
Ханику
на
своју
руку
задобити
.
Каже
јој
да
у
његовом
отсуству
пази
на
ово
ил
’
оно
,
па
кад
се
врати
,
добиће
цванцик
.
Но
Ханика
извести
о
том
Гривићку
,
а
ова
опет
научи
је
шта
ће
Гривићу
казати
,
па
кад
се
Гривић
врати
,
Ханика
добије
цванцик
,
а
Гривићка
се
слатко
насмеје
.
Доста
то
да
је
мала
Ханика
имала
доста
цванцика
и
више
је
трошила
нег
’
сва
друга
деца
.
Гривић
и
Гривићка
нису
јој
могли
запретити
,
јер
би
иначе
цел
своју
промашили
.
»
Тако
се
први
отров
на
Ханикино
срце
накапљавао
.
Тако
пролазе
године
Гривићевој
фамилији
.
Ханика
је
за
то
време
млого
видила
,
млоге
кућевне
тајне
покрила
и
открила
,
Ханика
је
већ
у
четрнаестој
години
.
Красна
девојчица
.
Природа
је
њено
лице
великом
умиљатости
украсила
,
рекао
би
да
би
таква
умиљатост
кадра
била
и
пороке
покрити
.
Живе
нарави
,
пуна
фантазије
,
срца
меканог
.
Сад
је
на
раскршћу
,
ди
може
и
десно
и
лево
,
у
рај
ил
’
у
пакао
.
Сад
јој
треба
какви
анђео
хранитељ
,
да
је
са
раскршћа
на
прави
пут
наведе
,
јер
иначе
ће
је
ђаво
однети
.
»
Гривићеви
се
не
моту
тужити
да
овај
свет
уживали
нису
;
сваке
године
се
код
њи
’
неке
изванредне
ствари
догађале
.
Кад
их
каква
катастрофа
кућевна
пређе
,
мислиш
да
мирују
?
Боже
сачувај
!
Све
се
то
једним
колосеком
иде
.
»
Једаред
дође
у
Гривићеву
кућу
Ненад
Мачковић
.
Јеси
л
’
познавао
,
Милане
,
Мачковића
?
«
»
Та
како
га
не
би
’
познавао
!
«
—
одговорим
—
»
Кад
смо
заједно
ишли
у
школу
,
ја
га
нисам
трпео
,
а
Бранко
ни
толико
,
јер
је
био
подал
,
опадач
,
потсмејач
,
једном
речи
без
карактера
.
Бранка
је
он
волео
,
ал
’
Бранко
је
увек
говорио
:
»
Овог
човека
не
могу
очима
гледати
;
неку
антипатију
имам
против
њега
,
канда
ми
је
оца
убио
.
«
—
Говори
даље
!
«
»
Тај
Мачковић
дошао
је
на
брзу
руку
до
лепе
позиције
и
упознао
се
са
Гривићевом
кућом
.
Морао
је
чешће
у
О
.
долазити
и
са
Гривићем
је
имао
разног
посла
.
Био
је
угледан
човек
.
»
Кад
први
пут
дође
у
О
.
,
куда
ће
нег
’
у
Гривићеву
кућу
.
Гривићеви
и
друге
госте
лепо
примају
,
камо
ли
неће
Мачковића
,
од
кога
је
Гривић
у
неком
смислу
сад
и
зависио
.
Мачковић
је
био
већи
чиновник
.
Гривићка
гледи
на
Мачковића
,
умилно
се
смеје
,
упија
уста
;
Мачковић
гледи
час
на
Гривићку
,
час
на
фрајла-Ханику
.
«
»
Мора
,
«
велим
,
»
да
је
био
велики
абентајрер
?
«
»
Јест
,
све
је
новце
на
то
потрошио
.
Сада
то
на
страну
.
Доста
то
,
код
Гривића
се
једнако
части
и
мало
по
мало
сасвим
фамилијаризира
.
У
Гривићевој
кући
то
није
било
тешко
.
»
Тако
Мачковић
дође
једанпут
,
дође
други
пут
,
дође
трећи
пут
.
»
Гривићка
је
била
одмекшаног
срца
и
није
јој
млого
гребало
:
један
леп
поглед
,
једна
лепа
реч
са
стране
Мачковића
,
па
је
све
у
реду
.
Гривић
баш
није
код
куће
;
фрајла-Ханика
је
у
башти
.
Мачковић
јој
прави
комплименте
,
она
опет
,
као
бајаги
да
забашури
,
поче
се
тужити
на
Гривића
како
често
није
код
куће
,
радо
се
скита
.
Знаш
већ
колико
је
сати
кад
жена
свог
мужа
оговара
.
И
Мачковић
је
то
у
своју
корист
употребио
и
одма
’
срца
свог
наклоност
излије
.
Гривићка
му
прима
понуду
љубави
,
и
сад
одма
’
скроје
план
како
ће
се
међу
собом
и
прама
Гривића
понашати
.
»
Оставимо
то
на
страну
;
то
су
обичне
ствари
.
Доста
то
да
Мачковић
постаде
кућевни
пријатељ
,
и
Гривић
га
је
радо
имао
,
јер
је
био
и
за
јело
,
и
за
пиће
и
за
карте
.
Мачковић
је
долазио
у
кућу
кад
му
се
год
допадало
,
и
кад
Гривић
није
био
код
куће
,
нит
’
му
је
овај
што
замерио
.
Гривићка
је
била
за
Мачковићем
страсно
заузета
.
За
његову
љубав
све
би
жртвовала
.
Њој
није
доста
што
Мачковића
сваке
недеље
у
својој
кући
види
;
очи
њене
не
могу
да
га
се
насите
,
па
једнако
планира
како
би
се
на
неколико
месеци
Гривића
отресла
.
Гривић
има
хемороиде
.
Гривићка
моли
мужа
да
иде
у
илиџе
;
Гривић
је
готов
,
ал
’
да
иде
и
она
са
Хаником
.
Гривићка
на
то
не
пристаје
;
вели
да
би
то
скупо
стало
,
па
остану
код
куће
.
Кује
друге
планове
,
и
један
је
,
по
себе
ваљан
,
сковала
.
Само
ако
Мачковић
хоће
,
па
ће
све
добро
за
руком
изићи
.
»
Била
су
окрутна
времена
.
Гривић
је
имао
у
своме
долапу
такове
ствари
и
писма
која
,
ако
би
се
дознало
,
у
неприлику
би
га
могла
увући
.
Гривићка
је
за
све
то
знала
и
саопштила
је
Мачковићу
.
Сад
ако
се
то
изда
,
Гривић
мора
бити
затворен
,
а
Гривићка
остаће
привремена
удовица
.
Онда
се
може
Мачковића
нагледати
.
Мачковић
је
на
све
готов
,
па
се
са
Гривићком
договори
да
он
потајно
вишој
власти
јави
,
да
се
Гривићев
долап
изненада
извизитира
,
па
онда
да
га
у
ариште
одвуку
.
Мачковић
ће
две
цели
са
тим
постићи
:
једно
,
неће
бити
Гривића
код
куће
;
друго
,
потајно
ће
се
власти
са
тим
препоручити
.
»
Један
дан
дођу
неки
у
Гривића
кућу
,
извизитирају
долап
и
нађу
опасне
ствари
.
Гривића
одма
’
одведу
далеко
,
буде
затворен
и
дође
под
испит
.
»
Гривић
се
нашао
у
чуду
,
не
зна
откуд
се
то
дознало
.
На
Мачковића
и
жену
није
ни
помислио
.
Шта
више
,
пре
нег
’
што
ће
га
одвести
,
написао
је
Мачковићу
писмо
,
да
га
моли
да
му
чешће
кућу
посећива
и
да
пази
на
фамилију
,
док
се
оданде
не
избави
.
Гривић
је
био
доста
дволичан
и
препреден
,
ал
’
опет
није
могао
Мачковићеву
дволичност
у’ватити
.
»
Сад
је
Гривићка
са
Хаником
сама
.
На
први
глас
одма
’
дође
Мачковић
и
постаде
у
кући
као
неки
вице-газда
.
Сад
је
Гривићка
у
благополучију
пливала
.
Сад
се
разговарају
и
оговарају
Гривића
.
Сад
се
Гривићка
текар
против
свог
мужа
излила
;
текар
је
сад
све
истраживала
што
је
од
искона
Гривић
чинио
и
,
доиста
,
она
је
судбу
Гривића
у
Мачковићеве
руке
положила
.
Ал
’
и
сама
се
са
тим
већма
заглибила
,
јер
је
Мачковић
и
све
њене
ните
по’ватао
и
,
да
хоће
,
могао
би
јој
баш
и
шкодити
.
»
Мачковић
је
већ
одавна
на
Ханику
око
бацио
.
Премда
се
јако
око
Гривићке
умиљавао
и
уверавао
је
о
својој
наклоности
,
опет
није
могао
да
затаји
своју
чежњу
за
Хаником
.
Једнако
је
фалио
и
,
каткад
,
не
може
са
ње
очи
да
скине
.
Гривићка
је
била
млого
рафиниратија
нег
’
да
то
не
примећава
,
ал
’
најпре
се
чини
невешта
,
после
поче
као
из
шале
пребацивати
.
Но
Мачковић
се
не
да
забунити
,
ал
’
једаред
баш
начисто
се
изјасни
да
му
се
Ханика
врло
допада
и
да
се
од
ње
,
ма
га
живота
стало
,
откинути
не
може
.
Он
је
досад
већ
тако
заплео
фамилијарне
и
кућевне
интересе
,
да
га
се
Гривићка
курталисати
не
може
,
баш
да
хоће
.
Она
би
си
нашла
новог
курмахера
,
особито
у
садашњем
њеном
пријатном
стању
,
ал
’
се
не
може
маћи
.
Вид’ла
је
да
ће
Мачковићева
љубав
прама
ње
све
’
ладнија
бивати
,
ал
’
као
практична
женска
све
је
то
трпела
и
готова
је
још
веће
жртве
поднети
.
»
Мачковића
необуздана
страст
мори
.
Зна
како
стоје
у
кући
ствари
,
да
све
од
њега
зависи
,
па
оно
што
је
намислио
мора
бити
.
Гривићку
са
свим
њеним
тајнама
у
џепу
има
;
не
сме
ни
писнути
.
Мачковић
једном
приликом
искаже
своју
бољу
,
моли
је
да
његову
љубав
уступи
Ханики
,
и
он
јој
се
обвезује
целог
живота
пријатељем
остати
и
једну
част
његовог
блага
даје
јој
на
расположење
.
Гривићка
,
којој
његова
намера
није
изненада
дошла
,
изјави
најпре
своје
сажалење
;
каже
да
га
никад
неће
из
срца
избрисати
,
ал
’
само
моли
један
дан
на
промишлење
.
»
Она
се
мисли
,
па
на
једно
смисли
:
да
уступи
љубав
.
Овом
приликом
опет
може
се
мужу
и
њеном
роду
осветити
.
Зна
да
Мачковић
Ханику
узети
неће
,
а
биће
извикана
.
То
је
једна
освете
корист
.
Даље
,
Ханика
,
ако
овако
остане
као
досад
,
кад
се
Гривић
врати
,
може
белаја
бити
,
може
Ханика
увидити
да
јој
Гривић
на
већу
хасну
може
бити
нег
’
она
,
па
може
њену
досадашњу
детињску
политику
прама
ње
окренути
;
нек
’
и
она
не
буде
од
прамајке
Еве
боља
.
Па
,
напослетку
,
може
се
данас-сутра
девојка
у
кући
осилити
,
па
треба
је
занавек
зависном
учинити
.
Мачковић
је
пак
гавалир
и
галант
.
»
Тако
је
Гривићка
мислила
и
,
по
истечењу
рока
,
каже
Мачковићу
да
је
она
на
свашта
готова
,
и
на
највећу
жртву
;
још
и
то
дода
,
да
све
то
чини
из
гореће
прама
њему
љубави
.
Мачковић
се
неописано
зарадовао
.
»
Ханика
не
зна
о
том
ништа
.
Мачковић
јој
ласкаво
говори
;
она
се
смеје
,
не
зна
шта
да
каже
;
опет
јој
ласка
;
мисли
да
је
шала
,
па
и
она
се
шали
.
Гривићка
набија
Ханики
уши
како
је
Мачковић
леп
гавалир
,
честит
и
велики
господин
,
да
девојка
за
срећу
мора
држати
,
кад
јој
само
прослови
.
Сваки
дан
јој
наметљивије
и
ласкателније
ствари
говоре
.
Ханика
се
забуни
;
најпре
не
верује
,
па
после
опет
верује
.
»
Ханика
мало
по
мало
постаде
слободнија
,
престаде
се
стидити
.
Мачковић
и
Гривићка
били
су
прави
демони
.
Ханика
је
била
неразвијен
цвет
,
ружични
пупољак
.
И
овај
су
пупољак
демонске
руке
очупале
.
Сад
жао
ми
је
даље
и
говорити
.
Бацимо
на
све
завесу
!
«
»
Молим
те
,
само
мало
да
се
одморимо
,
јер
сам
ја
мало
нервозан
,
може
ми
шкодити
кад
тако
млого
чувствително
говориш
,
па
ћемо
после
опет
продужити
.
«
»
Богме
мени
је
већ
фад
толико
о
томе
слушати
!
И
ја
сам
чуо
свакојаки
’
комедија
о
Гривићевој
кући
,
и
цео
свет
већ
толико
о
њима
говори
,
да
су
ми
њи’ове
сплетке
већ
уши
пробиле
,
«
рече
Чика
.
»
Теби
је
фад
,
велиш
,
јер
те
то
не
интересира
,
ал
’
интересира
Бранка
и
нас
.
«
»
Па
добро
;
можеш
остало
и
сутра
чути
.
«
»
Не
браним
ма
данас
и
пресекли
,
јер
сам
најглавније
чуо
,
па
имам
до
сутра
доста
за
размишлење
,
ал
’
сутра
ћемо
на
сваки
начин
продужити
.
«
И
мој
домаћин
на
то
пристане
.
И
мој
Чика
је
на
то
пристао
,
јер
је
он
сијасет
такови
’
ствари
знао
;
није
му
било
ништа
ново
,
па
и
није
о
томе
млого
главу
лупао
.
Није
га
интересовало
.
»
Једва
сам
чекао
да
крај
буде
тој
приповетки
;
већ
сам
трипут
хтео
заспати
!
«
—
рече
Чика
.
»
А
зашто
,
зар
су
то
такове
багателе
?
«
»
Нису
багателе
,
ал
’
има
их
по
свету
сијасет
.
Куд
год
се
окренеш
у
свету
,
свуд
имаде
доста
комедија
.
Мрзи
ме
само
да
вам
ја
приповедам
,
чули
бисте
још
већа
чудеса
.
Да
вам
ја
почнем
о
Гривићу
и
Гривићки
приповедати
,
коса
би
вам
се
узбрдо
дигнула
.
То
још
није
ништа
што
си
сада
чуо
.
Мрзи
ме
само
приповедати
.
Данашњи
је
свет
такав
,
па
шта
ћемо
сад
.
Сад
која
госпођа
нема
интим
курмахера
,
нема
ни
кредита
међу
дамама
.
Који
муж
не
тумара
,
држе
га
за
шпизбургера
.
Зар
се
сад
из
љубави
узимају
?
Боже
сачувај
!
Ево
ја
сам
први
пример
.
Зар
сам
се
ја
из
љубави
оженио
?
Имао
сам
пет
година
подагру
,
па
сам
узео
жену
да
ме
служи
,
а
не
из
љубави
.
А
зар
је
моја
жена
из
љубави
за
мене
пошла
?
Пошла
је
онда
кад
је
мало
изгледа
имала
за
удадбу
,
па
је
мислила
кад
за
каквог
солидног
човека
пође
,
као
што
сам
ја
,
све
старо
ће
се
заборавити
,
па
после
,
баш
и
да
се
раставимо
,
ако
добро
не
узживимо
,
може
на
рабош
мога
имена
и
даље
лудорије
правити
.
Ја
сам
је
отерао
,
ал
’
она
зато
живи
,
и
опет
наилазила
је
и
наилази
па
такове
људе
,
који
јој
верују
и
сажаљевају
је
,
па
опет
живи
,
ал
’
живим
,
фала
богу
,
и
ја
.
Сад
смо
капица
ми
,
капица
ти
.
«
Учитељу
се
није
допадало
што
Чика
говори
,
па
одма
’
му
у
реч
упадне
:
»
Доста
зло
,
кад
смо
већ
тако
далеко
забасали
.
Дакле
,
сад
нема
ни
верности
,
ни
поштења
.
Ал
’
зато
и
видимо
да
нас
сама
природа
каштигује
.
Сравни
само
садашњи
нараштај
са
старим
!
Стари
је
био
снажан
,
дугог
века
.
Погледај
садашње
људе
,
жене
и
децу
!
Видиш
све
саме
шкрофулозне
,
јектичаве
,
кривоноге
,
са
угнутим
прсима
и
скупљеним
раменима
.
Женска
од
тридесет
година
је
преживљена
,
човек
од
тридесет
година
је
старац
,
ди
треба
највећу
снагу
да
развија
.
Данашњи
свет
млого
ужива
,
а
мало
живи
.
«
»
Молим
те
и
ја
имам
ту
нешта
да
приметим
,
јер
може
се
и
мене
што
тицати
.
И
ја
сам
мало
угнути
’
прсију
,
ал
’
то
је
које
од
велике
науке
,
које
од
нобл
живота
.
Кад
сам
већ
у
нобл
свет
ступио
,
ја
се
морам
по
ноблесу
владати
.
Сад
да
не
носим
рукавице
,
да
имам
какве
паорске
,
јаке
,
дебеле
руке
,
не
би
’
могао
нигди
у
већим
друштвима
пристати
.
Даме
хоће
,
кад
с
њима
човек
игра
,
па
им
руку
притисне
,
да
то
буде
нежно
,
а
не
да
викну
од
бола
.
«
»
Молим
,
и
ја
волем
у
господском
друштву
бити
,
па
зато
и
држим
млого
на
суптилне
руке
.
Господин
Наранџић
има
потпуно
право
.
«
»
Хајд
’
ви
имајте
за
вас
право
,
ал
’
ја
ћу
се
мога
држати
.
Ал
’
да
се
свет
по
мом
мњењу
држи
,
млого
би
сретнији
био
.
Ја
да
имам
десет
кћери
,
ни
једну
не
би
’
дао
за
шкрофулозног
и
јектичавог
,
а
да
имам
десет
синова
не
би
их
са
таковима
женио
,
ма
имали
каква
богатства
.
Болесно
са
болесним
,
здраво
са
болесним
свезивати
нечовечно
је
и
гре’ота
.
«
»
Интерес
,
интерес
,
то
је
у
свету
и
мода
и
нужда
,
ма
ти
шта
говорио
.
«
»
Тако
је
!
«
—
рече
Чика
.
Тако
смо
се
још
доникле
кошкали
,
па
онда
дође
време
и
да
легнемо
.
Сваки
у
свој
кревет
;
ја
сам
се
још
мало
са
мисли
о
Бранку
борио
,
па
заспим
.
Сутрадан
кад
устанемо
,
после
фруштука
,
понуди
нас
мој
побро
да
му
видимо
школу
.
Школа
чиста
,
деца
здрава
,
весела
и
разборита
,
на
свако
питање
бистро
одговарају
.
Не
видиш
ту
код
деце
ни
стра
,
ни
безобразлука
.
Види
се
да
је
ваљан
учитељ
.
Но
ја
нисам
од
тога
заната
човек
,
зато
визиту
налако
свршим
,
па
се
натраг
вратимо
.
Прође
нам
читав
дан
у
разном
разговору
,
и
једва
чекам
вече
да
наш
синоћни
разговор
продужимо
.
Дању
пред
госпођом
женирало
нас
је
.
Дође
вече
и
вечера
,
и
кад
сами
остадосмо
,
онда
ти
мој
учитељ
продужи
своју
приповетку
.
Дакле
,
сад
даље
слушајте
!
»
Мачковић
је
у
Гривићевој
кући
као
прави
газда
живио
.
Што
је
хтео
,
морало
је
бити
.
Гривићка
је
научена
слободније
живити
,
досади
јој
се
то
стање
,
па
моли
Мачковића
да
се
заузме
за
Гривића
,
да
се
што
пре
ослободи
.
Већ
по
године
како
мужа
код
куће
нема
,
па
је
осетила
шта
је
муж
,
шта
ли
је
други
ко
.
У
кући
је
све
натрашке
ишло
.
И
Мачковић
је
целој
ствари
рад
крај
учинити
;
обрече
да
ће
за
скоро
ослобођење
Гривића
радити
,
препоручи
се
даљој
благонаклоности
и
оде
.
»
Гривићева
ствар
није
баш
тако
опасна
била
;
више
је
томе
узрок
интрига
Мачковића
,
па
га
наскоро
и
пусте
без
каштиге
;
само
што
је
по
године
аришта
у
истраги
банбадава
изгубио
.
»
Гривић
се
врати
кући
,
лупа
главу
ко
му
је
врат
ломио
,
на
и
дан-данашњи
не
зна
ко
је
томе
узрок
.
Гривићка
му
се
тужи
како
јој
је
тешко
било
без
њега
;
он
опет
домаће
своје
ствари
у
ред
дотерује
.
»
Мачковић
се
јави
,
Гривић
му
за
његов
труд
благодари
;
Мачковић
је
још
неколико
пути
долазно
,
па
наједанпут
сасвим
изостане
.
»
Гривићка
је
у
свом
животу
више
такови
катастрофа
прекардашила
,
па
баш
није
се
више
о
Мачковићу
ни
пекла
.
Код
ње
се
љубав
у
променљив
обичај
претворила
.
»
Већ
се
на
Мачковића
и
заборавило
.
Тек
се
онда
последњи
пут
још
у
Гривићевој
кући
о
њему
млого
говорило
,
кад
се
чуло
како
је
Мачковић
страдао
.
Мачковић
је
страховита
злоупотреблења
чинио
,
па
буде
у
криминал
бачен
и
на
више
година
осуђен
.
Ту
је
и
скончао
.
Гривићка
је
тај
глас
равнодушно
примила
,
јер
је
држала
да
има
још
други
’
Мачковића
на
свету
.
Тако
је
исто
мислила
и
фрајла-Ханика
,
која
је
стопама
Гривићкиним
пошла
.
Ни
Гривић
није
млого
за
њим
жалио
,
јер
је
био
човек
равнодушан
:
данас
ако
му
је
ко
што
добра
учинио
,
сутра
га
је
заборавно
.
»
Гривић
Је
опет
почео
по
старом
свом
начину
живити
.
Тако
исто
и
Гривићка
.
»
Гривићка
није
баш
нимало
Ханику
волела
,
ал
’
су
зато
заједно
држали
,
јер
су
себи
са
прошлошћу
својом
обавезане
биле
.
Гривић
канда
је
нешто
приметио
,
па
се
почео
ласкаво
Ханики
приближавати
,
не
би
л
’
ту
алијанцију
раздерао
.
То
су
и
други
приметили
,
па
су
Гривића
због
тога
јако
клеветали
,
да
је
и
њему
самом
до
ушију
дошло
.
Гадне
се
сплетке
о
Гривићу
и
Ханики
разнеле
,
које
није
вредно
ни
спомињати
.
»
Гривићка
није
се
могла
без
Ханике
,
а
Ханика
без
Гривићке
маћи
.
Морали
су
,
дакле
,
једну
међусобну
,
општу
цел
имати
.
Оне
су
Гривића
у
шакама
имале
,
па
су
чиниле
шта
су
хтеле
.
»
Гривићева
је
кућа
увек
госте
радо
дочекивала
.
Ретко
који
дан
да
госте
нема
.
И
гости
су
радо
ишли
онамо
,
код
тако
љубведостојне
две
персоне
.
Свет
их
клевеће
,
њима
ни
бриге
.
»
Гривић
на
толике
сплетке
трже
се
мало
натраг
,
’
ладнији
се
прама
гостију
показује
и
своје
за
неко
време
никуд
не
пушта
.
Ал
’
зар
може
женско
срце
кућевна
заграда
ограничити
?
Ил
’
зар
не
може
се
наћи
и
у
тој
загради
,
који
је
нежног
чуства
достојан
?
»
У
тој
кућевној
загради
Гривићевој
,
у
фамилијарној
задрузи
,
налазио
се
један
по
сталежу
и
по
свачему
ниског
соја
човек
,
који
је
сваки
дан
Гривићевим
’
лебом
рањен
био
.
Гривићка
је
великог
духа
женска
,
код
ње
је
човек
човек
,
нит
’
прави
разлику
ил
’
он
знао
ил
’
не
знао
читати
,
ил
’
просте
ил
’
господске
хаљине
носио
.
Тај
споменути
један
паде
у
очи
Гривићки
,
поклони
му
наклоност
и
сво
своје
чуство
.
Ханика
зна
за
то
,
јер
без
Ханике
не
може
се
Гривићка
ни
маћи
.
Гривићка
,
да
се
против
каквог
Ханикиног
злоупотреблеља
осигура
,
увуче
и
Ханику
у
свој
интерес
и
своја
чуствовања
.
Ханики
то
није
тешко
пало
,
јер
већ
није
била
тако
шкрупулозна
,
јер
се
већ
пређе
научила
са
паорским
момцима
у
колу
играти
.
Дође
у
госте
и
нека
Ханикина
сродница
,
млада
девојка
као
капља
.
По
жељи
Гривићевој
морала
се
она
ту
дуже
бавити
.
Да
не
би
какво
злоупотреблење
учинила
,
Гривићка
и
Ханика
увуку
и
њу
у
свој
општи
интерес
и
своја
чувствовања
.
»
Тако
је
једна
покварена
душа
две
душе
жртвовала
.
И
кућевна
зграда
може
страшне
грехове
сакривати
!
»
Мало
помало
почела
се
Ханика
од
Гривићке
отимати
.
Хоће
да
је
независна
.
Хоће
да
постане
поред
Гривића
и
Гривићке
трећа
сила
у
кући
.
»
Гривићка
се
боји
да
Ханика
не
преотме
ма
’
,
па
ће
бити
по
све
белаја
.
Саветује
се
са
Гривићем
о
Ханикиној
удадби
.
Гривић
на
то
радо
пристаје
.
Гривићка
тражи
за
Ханику
ђувегије
;
она
је
у
том
врло
вешта
,
ал
’
опет
не
може
да
успе
;
на
гласу
је
Гривићева
кућа
разнешена
.
Сваки
се
боји
.
Гривић
хоће
и
приличну
жртву
да
принесе
;
ништ
’
не
помаже
.
Нуде
Ханику
ситне
сорте
људима
;
нико
се
не
да
намамити
.
»
Ханика
се
разболе
и
лежи
од
врло
опасне
болести
.
Још
није
к
себи
дошла
,
а
дође
Бранко
,
па
му
се
допадне
.
«
»
Сад
већ
знам
шта
се
после
стало
од
почетка
до
краја
«
,
упаднем
му
у
реч
.
»
Не
знаш
све
ни
ти
ни
Бранко
,
јер
да
сте
знали
,
не
би
је
Бранко
узео
.
Слушај
само
.
Гривићка
је
чула
да
Бранко
сваком
лако
верује
,
на
дату
реч
млого
држи
,
па
је
само
на
то
ишла
да
даде
реч
,
а
после
ће
све
само
ићи
.
Она
је
то
докучила
.
Опа
је
научила
после
како
с
Бранком
да
се
разговара
,
да
се
пред
њим
претвара
што
год
боље
може
.
Знамо
и
то
како
је
Гривићка
Бранка
у
В
.
просила
и
молила
га
да
што
пре
ствар
крају
дође
,
јер
се
бојала
да
се
што
не
прочује
и
женидба
поквари
.
Зато
је
она
Бранка
и
тебе
за
то
кратко
време
којекуд
вукла
;
и
код
своји
’
пријатеља
и
непријатеља
,
само
да
вам
ништа
до
ушију
не
дође
.
И
то
знамо
како
су
у
стра’у
били
,
кад
сте
се
са
сватови
задоцнили
.
Тако
су
они
цељ
своју
докучили
.
Од
оног
времена
откако
је
Мачковић
из
Гривићеве
куће
изостао
,
до
оног
времена
како
је
Бранко
у
њи’ову
кућу
долазити
почео
,
прошле
су
три
године
.
И
за
то
време
се
Ханика
поред
Гривићке
добро
испрактицирала
:
не
може
рећи
да
није
девовање
провела
.
Само
ми
је
Бранка
жао
.
Цео
свет
се
његовом
кораку
чудио
и
сажаљевао
га
.
«
»
Та
је
л
’
могуће
да
је
све
то
тако
као
што
си
исприповедао
?
«
»
Зна
то
свет
,
а
моја
жена
чула
је
од
Гривићкине
присне
пријатељице
,
која
је
,
као
што
реко
’
,
све
тајне
Гривићеве
куће
знала
.
Још
би
’
могао
ваздан
о
њима
приповедати
,
ал
’
мислим
доста
ти
је
и
ово
,
а
од
други
’
ћеш
опет
друго
што
чути
.
«
»
Но
,
та
Гривићка
је
женијална
интриганка
,
кад
је
тако
што
произвести
могла
.
«
»
И
поред
малог
талента
,
велике
се
интриге
чинити
могу
,
само
кад
човек
савест
под
ноге
метне
.
Ја
с
моје
стране
кажем
да
је
то
од
Гривићке
крајњи
безобразлук
био
,
једном
човеку
,
који
је
никад
увредио
није
,
тако
што
наметнути
.
«
»
Јест
,
право
имаш
.
«
»
Јест
крајњи
безобразлук
,
«
повиче
Чика
.
»
Мож’те
си
сад
претставити
како
мора
бити
Бранку
.
Мени
је
жао
и
састати
се
с
њим
;
питати
га
не
смем
,
а
сам
се
неће
потужити
.
«
»
Само
да
сам
ја
био
код
куће
,
не
би
ништ
’
од
тога
било
:
познао
сам
ја
добро
госпођу
Гривићку
.
«
»
Ал
’
напослетку
може
још
и
добро
бити
;
млада
је
женска
.
Колико
сам
ја
такови
’
познавао
,
па
сад
су
као
мустре
,
«
рече
Чика
.
»
Ми
обично
само
оне
у
рачун
узимамо
које
су
покајане
Магдалине
;
ал
’
заборавили
смо
на
млоге
стотине
и
стотине
хиљада
Магдалина
које
,
кад
су
већ
млоге
људе
несрећнима
учиниле
,
у
јаду
и
болештинама
,
у
шпитаљу
и
на
ђубрету
скапавају
,
«
рече
жестоким
тоном
учитељ
.
»
Зато
треба
питоме
тражити
,
а
не
дивље
.
Ди
ћете
ви
лисицу
припитомити
?
Лисица
и
кад
се
смеје
и
ласка
,
и
онда
показује
зубе
,
па
кад
је
највећма
гледиш
,
хоће
да
те
ује
.
Зато
сам
ја
срећан
човек
што
сам
моју
високородну
,
милостиву
госпожу
за
супругу
имао
.
Ах
,
то
је
била
воспитана
,
нобл
госпођа
!
Да
ми
се
такова
партија
нађе
,
одма
’
би
се
женио
.
Ал
’
оставимо
сад
све
то
на
страну
,
хајдмо
мало
да
се
разберемо
!
Ја
волем
Бранка
,
ал
’
за
то
не
може
ни
он
желити
да
његова
судба
мом
здрављу
шкоди
.
Док
сам
све
то
слушао
,
мука
ми
је
било
;
и
кад
би
’
данас
још
једаред
тако
што
слушао
,
добио
би
’
запалење
мозга
,
па
могао
би
’
умрети
.
Помоћи
ће
бог
још
и
Бранку
,
а
баш
и
зато
у
име
његово
будимо
весели
.
Да
се
куцнемо
!
Живио
!
«
»
Живио
!
Живили
!
«
Чика
се
јако
зарадовао
,
па
је
почео
своје
вицеве
изводити
.
»
Доста
је
било
разговора
о
Гривићки
,
па
знам
да
би
и
Вас
поред
свег
тог
на
танак
лед
навукла
.
Бадава
,
ми
људи
робови
смо
женски
.
Ево
већ
четрест
година
,
како
сам
курмахер
и
нисам
никад
био
ружан
човек
,
па
ме
и
дан
данашњи
женске
варају
.
Оне
,
истина
,
и
себе
преваре
,
ал
’
најпре
нас
.
Чудна
су
створења
женске
!
Ако
си
врло
добар
с
њима
,
није
добро
;
ако
си
груб
,
није
добро
.
Не
знаш
кад
су
горе
:
ил
’
кад
се
инате
,
ил
’
кад
ласкају
,
ил
’
кад
плачу
,
ил
’
кад
се
смеју
,
—
па
им
чуства
никад
не
можеш
погодити
!
Сад
им
се
допада
висок
,
сад
мали
;
сад
гарав
,
сад
плав
;
сад
врло
млад
,
сад
средан
,
па
каткад
и
матор
;
сад
крупан
,
сад
ситан
.
Каткад
има
женска
како
ваљаног
мужа
,
па
опет
очи
баца
на
такове
раге
,
да
се
са
мном
ни
издалека
упоредити
не
могу
.
Ја
сам
питао
једну
старију
даму
,
која
је
славно
живила
,
откуд
то
долази
.
Она
ми
је
рекла
да
је
то
неки
магнетизмус
.
А
то
лако
може
бити
.
И
ја
морам
имати
млого
магнетизмуса
,
јер
не
знам
ил
’
ме
младо
ил
’
старо
већма
воле
.
Ја
се
и
лудим
каткад
код
дама
,
па
опет
воледу
.
Чудили
бисте
се
од
како
млади
’
дама
пукете
добијам
,
па
из
цвећа
читам
шта
о
мени
мисле
.
Но
не
чудим
се
што
су
прама
мене
љубазне
,
ал
’
да
знате
тај
врашки
магнетизам
докле
их
прама
лошији
’
доводи
.
Кад
види
дикоја
каквог
холосаног
,
измедецираног
човека
,
који
има
’
ладнију
крв
од
рибе
,
а
она
да
се
помами
,
каже
:
»
Јуф
,
ал
’
је
нобл
!
«
Ја
мислим
да
је
све
то
код
њи
’
само
обичај
,
а
ни
саме
не
знају
зашто
и
крошто
.
«
»
Право
имате
,
ал
’
тек
ћете
и
то
допустити
да
се
увек
мора
пре
допасти
какав
елегантан
,
нобл
човек
,
него
какав
калфић
!
«
»
То
се
зна
.
Мени
је
мучно
кад
чујем
дикоје
људе
међу
дамама
кад
говоре
,
па
свака
трећа
реч
им
је
:
»
Љубим
руку
,
милостива
,
ал
’
је
гадно
време
,
биће
кише
!
«
Па
,
опет
,
имаде
и
међу
фрајлама
и
госпођама
,
које
се
не
знаду
наћи
,
кад
им
човек
какав
комплимент
рекне
,
но
одговоре
;
»
О
,
молим
Вас
,
немојте
ме
исмејавати
!
Има
лепши
’
од
мене
,
њима
то
кажите
...
«
Одма
’
се
види
да
немају
бонтона
.
Но
што
сам
пређе
о
мушкима
рекао
,
немојте
,
господин
Наранџић
,
на
себе
примити
,
јер
ја
Вас
поштујем
као
једног
отменог
господина
,
и
зато
да
Вас
бог
живи
!
«
»
Господин
Чико
!
Ја
сам
одма
’
Вас
заволео
,
то
сте
могли
сами
приметити
,
ал
’
сад
сам
Вас
тек
познао
да
сте
прави
галантом
,
достојан
да
се
са
мном
дружити
можете
.
Премда
ми
отац
можете
бити
,
зато
опет
допустите
ми
да
од
данас
с
Вами
»
пер
ту
«
будем
.
Живио
!
«
Сад
преко
руке
чашу
испијемо
и
пољубимо
се
.
Чика
радостан
обрише
си
бркове
.
»
Ја
у
мом
животу
никад
се
нисам
са
гогама
и
ћифтама
мешао
,
но
с
људма
од
ранга
.
Ал
’
никад
ми
није
тако
слатко
пало
као
данас
,
што
сам
с
тобом
,
брате
,
»
пер
ту
«
постао
,
за
чим
већ
од
три
дана
чезнем
.
Вива
компанија
!
«
Тако
ја
са
мојим
Чиком
постанем
;
»
пер
ту
«
и
веселисмо
се
још
доникле
,
и
то
са
сами
вицеви
.
Најинтересантније
је
било
,
кад
је
Чика
приповедао
неколико
његови
штиклова
из
младости
и
из
његове
женидбе
.
Толико
сам
се
смејао
,
да
су
ме
већ
и
бокови
заболели
и
морао
сам
одма
’
шољу
кафе
попити
,
да
ми
не
би
шкодило
.
Жао
ми
је
што
вам
те
његове
штиклове
не
могу
приповедити
,
јер
ме
је
молио
да
то
нигди
нипошто
не
чиним
,
јер
би
га
компромитирао
,
па
морам
реч
одржати
.
Одемо
спавати
.
Сутрадан
ујутру
мислим
се
шта
ћу
сад
да
радим
.
Ил
’
да
останем
још
који
дан
,
ил
’
одма
’
да
идем
.
Чика
знам
да
је
на
свашта
склоњен
,
ал
’
шта
ће
домаћин
рећи
?
Ал
’
бадава
,
ма
шта
рекао
,
морам
ићи
,
и
то
у
В
.
да
видим
шта
Бранко
ради
.
Домаћин
мој
неће
да
ме
пусти
,
ал
’
кажем
му
да
је
све
бадава
,
да
морам
ићи
,
и
то
кад
сам
му
споменуо
да
Бранка
ради
идем
,
а
он
је
одма
’
пристао
.
Опростимо
се
,
седнемо
ја
и
Чика
на
кола
и
одемо
.
Чика
не
би
бранио
да
смо
још
неколико
места
обишли
,
ал
’
за
моју
љубав
готов
је
до
В
.
пратити
ме
,
па
кад
се
онде
мало
проведе
,
опет
ће
се
вратити
.
Куда
?
—
то
ни
сам
Чика
не
зна
.
Већ
сам
се
наситио
сеоског
луфта
;
сад
сам
се
опет
зажелио
вароши
.
Није
шкодило
што
сам
се
мало
прошао
.
Прво
,
џигерици
је
на
хасну
;
друго
,
дознао
сам
млого
којешта
о
Бранковој
женидби
;
а
треће
,
добио
сам
интересант
загорело
лице
.
Интересант
је
како
смо
у
коли
седили
.
Ја
танак
,
мало
подужи
,
седио
сам
с
десне
стране
.
Кола
су
откривена
,
прашина
велика
.
Ја
сам
на
себи
имао
блуз
,
на
глави
танка
капа
са
подужим
шилтом
.
Чика
је
до
мене
седио
,
скупљен
,
таман
мени
до
рамена
.
Пасија
га
је
било
видити
!
И
ту
се
показао
као
практичан
човек
.
Премда
је
врућина
,
опет
сав
се
увио
у
крогну
од
јапунџета
,
велике
бркове
пустио
је
сасвим
на
уста
,
тако
исто
и
трепавице
,
па
тек
вири
.
То
је
зато
,
да
му
бркови
и
обрве
пра
’
зауставе
,
да
му
не
иде
у
уста
и
очи
,
па
тек
ретко
говори
,
а
помало
дише
,
и
то
више
нуз
прси
,
него
нуз
нос
.
То
је
филозовија
живота
,
само
да
дуже
живи
,
да
може
уживати
.
То
је
стари
бранденбургер
.
Кад
остарим
,
и
ја
ћу
то
исто
чинити
.
Оставимо
га
.
»
Чико
,
ти
,
као
што
видим
,
умеш
живити
.
«
Чика
мете
парче
јапунџета
на
уста
,
па
говори
.
»
Ја
моје
здравље
чувам
.
Хоћу
и
да
проводим
,
и
да
будем
дугог
живота
и
здрав
.
Не
би
’
ја
могао
тако
издирати
,
да
на
себе
тако
не
пазим
.
Да
дођеш
само
к
мени
,
па
да
видиш
мој
квартир
!
Ту
ти
је
све
чисто
:
соба
,
у
којој
спавам
,
мора
се
ујутру
и
увече
луфтирати
,
да
пријатан
ваздух
из
баште
уђе
;
обдан
је
све
затворено
,
да
ни
једна
мува
ући
не
може
.
А
другом
не
дам
онде
спавати
,
да
ми
ваздух
не
поквари
.
«
»
И
то
све
здравља
ради
?
«
»
А
да
,
здравље
је
прво
.
«
»
Ал
’
чуваш
твој
кордован
!
«
»
Кад
га
подерем
,
не
могу
га
више
код
ледера
купити
.
Ал
’
зато
и
јесам
здрав
!
Је
л
’
да
добро
изгледам
?
«
»
Врло
добро
!
Нико
не
би
рекао
да
имаш
шесет
година
.
«
Сад
ја
,
опет
,
извадим
четкицу
из
џепа
,
па
се
гледим
у
огледало
.
Врло
добро
изгледам
,
сам
се
чудим
.
»
Чико
,
богати
,
како
изгледам
?
«
»
Врло
добро
,
интересант
!
Види
се
да
си
био
блед
,
па
сад
си
мало
поцрнио
,
ал
’
под
црнином
опет
се
види
господска
фарба
.
Сад
ће
тек
правити
даме
рундум
око
тебе
!
«
»
А
шта
мислиш
би
л
’
био
кадар
какву
даму
обвезати
?
«
»
Те
како
!
Особито
кад
си
богат
,
као
што
чујем
.
«
»
Имам
спаилук
.
«
»
Ту
се
може
правити
гранде
фантазија
.
«
»
Ал
’
осим
богатства
би
л
’
могао
?
«
»
Би
,
ал
’
само
упола
.
«
»
Ал
’
ја
не
би
рад
због
богатства
.
«
»
Једна
воле
најпре
лепоту
,
па
онда
богатство
;
друга
—
најпре
богатство
,
па
онда
лепоту
.
Тебе
би
за
обадва
наједанпут
.
«
»
Ти
ми
ласкаш
.
«
»
Не
ласкам
ти
.
Ја
да
сам
девојка
,
ни
у
ког
се
не
би
заљубио
,
само
у
тебе
.
«
»
Ха
,
ха
!
Живио
Чика
!
«
Сад
мало
ућутасмо
.
Чика
опет
стисне
уста
,
па
јетко
лице
начинио
,
канда
више
до
куће
разговарати
се
не
мисли
.
Мало
се
и
ја
бацим
у
мисли
,
па
мало
помало
дођемо
у
В
.
ВИ
Идем
Бранку
у
визиту
.
Мислим
се
како
ћу
се
прама
Бранка
владати
.
Ако
је
и
полак
истина
што
сам
чуо
,
већ
је
зло
.
Ако
се
он
не
устужи
,
ништа
му
споменути
не
смем
.
Идем
к
њему
;
срце
ми
куца
.
Дођем
до
куће
.
Бранко
седи
у
горњем
штоку
.
Чујем
већ
одоле
неко
кикотање
.
Глас
ми
се
познат
чини
.
Кад
горе
,
а
оно
пред
кујном
један
слуга
,
две
слушкиње
и
Бранкова
милостива
церекају
,
Милостива
како
ме
опази
,
промени
лице
у
озбиљније
.
»
Службеница
,
господин
Наранџић
,
откуд
Ви
!
?
Нема
Вас
никад
код
нас
.
Изволте
унутра
!
«
Уђемо
.
»
Како
здравље
служи
,
милостива
?
Нисам
Вас
већ
одавно
видио
.
Шта
ради
Бранко
?
«
»
Није
код
куће
;
некуд
је
отишао
,
ал
’
ће
скоро
доћи
.
Извол’те
сести
!
«
Седнемо
.
»
Бранко
Вас
једнако
спомиње
.
Знамо
да
сте
на
путу
били
;
сигурно
сте
се
тек
сад
вратили
.
«
»
Још
синоћ
.
«
»
Далеко
сте
били
?
Знам
да
сте
добро
провели
.
«
»
Био
сам
на
више
места
;
био
сам
и
код
Ваши
’
,
милостива
,
код
господина
Гривића
.
Поздравили
вас
и
чуде
се
што
им
не
дођете
.
А
јесу
л
’
,
молим
,
они
код
вас
били
?
«
»
Још
нису
,
и
чудим
се
томе
.
Ал
’
ваљ’да
млого
посла
имају
.
Знате
,
још
није
добио
поклон
ни
кум
,
ни
стари
сват
,
ни
девер
,
па
у
хитрости
ни
ја
нисам
сав
аусштафирунг
добила
.
Још
имам
зимњи
’
и
летњи
’
хаљина
и
шешира
да
добијем
,
па
су
ми
обрекли
да
ће
ми
,
кад
се
удам
,
и
шмук
купити
.
Сигурно
сад
су
због
тога
у
послу
,
па
још
не
могу
доћи
.
А
јесу
л
’
здрави
?
«
»
Здрави
су
.
«
»
Нису
ми
ништа
поручили
?
«
»
Ништа
.
Нисам
видио
онде
ништа
аусштафирунга
;
сигурно
већ
је
упаковано
било
да
се
пошље
,
па
га
још
нема
.
Је
л
’
здрав
Бранко
?
«
»
Све
га
нешто
глава
боле
,
па
не
може
да
спава
,
и
тако
мало
изиђе
,
па
се
по
сат-два
сам
шета
.
«
»
Како
се
,
милостива
,
находите
у
брачном
животу
,
ако
смем
питати
,
није
л
’
Вам
необично
,
јесте
ли
се
већ
научили
?
«
»
Сасвим
без
разлике
,
као
год
да
сам
