дали
дише
;
и
не
чује
ништа
.
Онда
му
метну
руку
под
нос
;
и
опет
не
осећа
ништа
.
Она
га
пипну
по
обрашчићу
;
оно
се
не
буди
,
а
хладно
као
земља
.
Она
га
ухвати
за
ручицу
и
подиже
му
је
па
пусти
;
и
она
му
паде
на
груди
као
туђа
.
И
Милан
се
и
од
тога
не
пробуди
!
Готова
већ
да
врисне
,
она
се
усправи
,
приђе
Радиши
и
пробуди
га
па
рече
:
„
Радо
,
сине
,
да
видиш
Милана
;
мени
се
ништа
не
допада
!
“
Скочи
Радиша
као
опарен
и
онако
бунован
рече
баби
,
да
му
је
било
боље
и
да
је
заспао
.
Али
кад
га
погледа
,
њега
као
да
пресече
неки
нож
преко
срца
.
Па
онога
часа
зграби
дете
,
подиже
га
и
стаде
га
у
наручју
љуљати
и
носити
овамо
онамо
,
да
га
пробуди
па
макар
и
плакало
.
Али
се
Милан
више
не
пробуди
!
Он
је
заспао
за
навек
...
Даљу
вам
жалост
нећу
описивати
.
А
колики
је
ово
удар
био
за
све
троје
,
особито
за
Радишу
и
Даницу
,
то
можете
и
сами
замислити
.
Тако
се
ова
година
највеће
радости
њихове
изметнула
у
годину
највеће
жалости
.
ГЛАВА
ДВАНАЕСТА
ПОЛИТИКА
У
ШКОЛИ
1
.
Стање
у
земљи
За
време
оба
рата
на
влади
је
био
Јован
Ристић
са
својим
људима
или
тако
звана
либерална
странка
.
Зато
се
после
рата
за
сав
неуспех
окривљивала
она
.
А
тај
је
неуспех
био
у
овоме
:
што
смо
првог
рата
предали
главну
команду
своје
војске
у
руке
Русима
и
дотерали
до
Ђуниса
,
а
у
другом
,
што
нисмо
ослободили
сав
српски
народ
под
Турцима
,
што
смо
и
у
она
четири
ослобођена
округа
земљу
морали
спахијама
да
исплатимо
,
што
смо
изгубили
Босну
и
Херцеговину
,
где
је
и
пукла
прва
пушка
(
у
Невесињу
)
и
отпочела
се
борба
за
ослобођење
,
и
што
смо
пристали
на
железничку
конвенцију
како
је
Андраши
хтео
.
И
то
су
збиља
били
големи
губици
;
али
их
је
опозиција
увећавала
још
више
.
У
њу
поче
да
ступа
све
што
с
оваким
успехом
није
било
задовољно
,
и
она
је
расла
све
више
.
Било
је
ту
двојаког
елемента
:
старих
(
консервативаца
)
,
који
су
већ
били
на
влади
и
проповедали
умереност
у
напредовању
и
поступност
у
давању
слобода
народу
,
и
млађих
(
последника
Светозара
Марковића
)
,
који
оштро
и
безобзирно
нападаху
цео
„
бирократски
систем
“
,
који
представљаше
влада
Ристићева
,
и
не
налажаху
нимало
разлике
између
њега
и
скорашње
турске
владавине
.
Зато
говораху
,
да
све
ово
треба
срушити
и
дати
„
народу
“
сву
власт
и
управу
у
његове
руке
.
И
проповедаху
:
„
слободу
штампе
“
,
„
слободу
збора
и
договора
“
и
„
општинску
самоуправу
“
.
Либералима
пак
све
ово
изгледаше
растројство
,
слабљење
државне
власти
,
убијање
ауторитета
власти
и
владаочева
и
вођење
земље
у
анархију
.
Зато
нерадо
гледаху
сваки
покрет
у
овом
правцу
,
па
га
с
тога
тражаху
и
онде
,
где
га
није
било
.
А
познато
је
,
да
свака
влада
има
својих
ревноснијих
чланова
од
себе
саме
.
Тако
се
после
оне
спољне
борбе
отвори
страховита
борба
унутарња
.
И
поче
све
да
се
дели
у
таборе
.
Свака
странка
поче
да
врбује
своје
чланове
и
да
се
поноси
већим
бројем
изјава
по
новинама
.
И
почеше
да
исповедају
ово
:
„
Ко
није
с
нама
,
а
он
је
против
нас
“
.
Почеше
дакле
тако
да
страдају
и
невини
.
2
.
Радиша
неутралан
Радиша
је
свршавао
Учитељску
школу
у
Крагујевцу
баш
у
оно
време
,
кад
је
Светозар
Марковић
у
истом
месту
уређивао
„
Јавност
“
.
Већ
и
само
име
овога
листа
казивало
је
,
да
има
нешто
скривено
,
што
се
не
износи
,
а
ваља
све
да
се
износи
на
видело
,
те
да
се
поправља
.
Сем
тога
Светозар
је
личио
на
Христа
,
јер
је
проповедао
рат
онима
вишима
,
који
газе
оне
ниже
.
А
сваку
је
идеју
своју
могао
да
изнесе
тако
просто
и
јасно
,
да
је
онда
мало
шта
имало
да
се
чита
,
што
би
било
написано
таквим
језиком
.
Отуда
се
необично
радо
читао
.
И
није
чудо
,
што
је
и
за
младу
душу
Радишину
пријањало
много
што
шта
,
што
је
он
проповедао
.
Али
кад
је
после
на
страни
прочитао
прву
Економију
и
Социологију
,
он
је
видео
,
да
је
Светозар
донео
у
Србију
Чернишевсков
социјализам
;
па
пошто
у
Србији
није
било
радника
и
радничког
питања
,
то
је
он
узео
сељака
;
а
пошто
нема
ни
капиталиста
,
да
га
„
експлоатишу
“
,
то
је
он
узео
власнике
,
који
га
„
газе
“
.
И
отуда
је
учинио
јуриш
на
„
господу
“
и
„
бирокрацију
“
.
И
онда
му
се
чинило
,
да
све
што
је
у
гуњу
,
то
је
„
народ
“
,
а
све
што
је
у
капуту
,
то
је
„
бирокрација
“
,
„
тиранин
“
,
„
готован
“
,
„
изелица
“
и
„
кожодера
“
народни
.
А
већ
уз
то
Радиша
није
могао
да
пристане
.
Он
је
видео
,
шта
је
„
подела
рада
“
у
друштву
и
држави
и
да
народ
,
држава
и
друштво
напредује
само
онда
,
кад
сви
послови
у
њему
напредују
.
А
државни
чиновници
представљају
само
једну
врсту
послова
и
посленика
државних
или
народних
,
а
то
су
управни
или
административни
,
за
које
треба
спреме
као
и
за
друге
,
и
које
неписмен
„
народ
“
не
може
да
врши
!
Зато
је
почео
да
сматра
ове
идеје
Светозарове
за
екстремне
;
а
пао
је
на
културно
поље
,
на
којем
се
и
огледа
прави
напредак
.
Зато
је
Радиша
сада
радио
овако
и
у
својој
школи
.
А
пошто
се
у
његовом
селу
ништа
није
ни
знало
ни
говорило
о
политици
,
то
он
у
то
није
ни
улазио
,
и
све
је
живело
у
најбољем
реду
.
И
што
је
рекао
кмет
Миљко
,
то
је
била
светиња
за
све
,
а
капетан
је
био
место
Књаза
.
И
све
је
слушало
и
кмета
у
општини
и
капетана
у
држави
као
и
домаћина
у
задрузи
.
А
Радиша
налажаше
у
овоме
и
лепоте
и
добра
;
зато
га
и
чуваше
.
3
.
У
среској
канцеларији
Једнога
дана
по
Видову
дне
донесе
пандур
капетански
кмету
Миљку
једно
парче
хартије
.
То
беше
позив
за
Радишу
,
да
му
„
одмах
предстане
“
,
а
ово
„
одмах
“
беше
још
подвучено
црвеном
писаљком
трипут
.
Стаде
се
Радиша
чудити
овоме
позиву
:
зашто
га
капетан
зове
,
и
зашто
је
ово
„
одмах
“
подвучено
и
то
још
неколико
пута
.
Али
опет
помисли
,
да
није
ништа
хитно
;
па
,
да
не
би
остављао
школу
двапут
,
он
остави
за
Суботу
,
кад
је
и
иначе
имао
да
иде
за
плату
и
друге
неке
потребе
.
А
кад
је
идуће
Суботе
отишао
,
јавио
се
капетану
одмах
.
То
је
било
у
јутру
,
око
8
сати
.
Али
је
Радиша
чекао
пред
вратима
капетанове
канцеларије
до
десет
.
Долазише
и
пролазише
толики
учитељи
и
учитељице
и
примише
плату
,
а
Радиша
још
џоња
пред
капетановом
канцеларијом
.
Кад
прође
и
десет
,
Радиша
и
по
други
пут
упита
пандура
,
је
ли
га
пријавио
,
и
он
рече
да
јесте
и
да
је
капетан
узео
позив
,
метнуо
га
пред
себе
на
сто
и
рекао
:
добро
,
нек
стоји
.
У
том
изиђе
и
капетан
и
оде
у
нужник
,
и
кад
прође
поред
Радише
,
Радиша
му
се
јави
,
а
он
не
одговори
ништа
.
Радишу
запрепасти
и
овај
инат
и
ова
неуљудност
,
па
помисли
:
кад
је
он
овакав
према
мени
,
а
какав
ли
је
према
простом
свету
?
!
И
мора
да
је
Светозар
Марковић
имао
на
уму
овакве
типове
кад
је
рекао
:
„
Сва
разлика
између
садашње
и
пређашње
(
турске
)
владавине
је
у
томе
,
што
је
место
турског
кабадахија
засео
српски
.
“
Јер
,
ово
је
збиља
неки
кабадахија
.
И
док
се
сећао
оне
финоће
и
углађености
,
коју
је
виђао
у
чиновника
просвећених
земаља
европских
,
звонце
зазвони
у
капетановој
канцеларији
и
пандур
уђе
к
њему
;
и
Радиша
чу
кад
му
он
рече
:
„
Нек
уђе
тај
бунтовник
!
“
Пандур
изиђе
,
разрогачи
очи
на
Радишу
и
махну
руком
да
уђе
.
Радиша
уђе
,
а
ноге
му
се
уштапиле
од
толикога
стајања
,
више
него
икад
у
оба
рата
.
И
уђе
готово
збуњен
,
да
ли
да
назове
Бога
и
да
се
поздрави
,
кад
су
се
већ
видели
у
ходнику
,
или
не
;
па
се
зато
само
поклони
и
хладно
рече
:
Извол’те
господине
!
“
—
А
где
си
ти
до
сад
?
раздра
се
капетан
,
да
се
и
у
ходник
чуло
.
—
У
школи
,
господине
капетане
;
мислио
сам
да
није
ништа
хитно
,
па
нисам
желео
да
дангубим
;
а
данас
сам
морао
долазити
и
због
плате
,
па
уједно
...
.
рече
Радиша
.
—
Дакле
преча
ти
плата
од
мога
позива
!
А
позив
власти
за
тебе
не
вреди
ништа
,
је
л
?
продра
се
капетан
још
жешће
.
—
Вреди
,
господине
;
али
сам
ја
мислио
,
да
није
ништа
хитно
...
—
Није
твоје
да
о
томе
мислиш
,
је
ли
хитио
или
није
;
но
кад
власт
зове
,
онда
мораш
да
дођеш
.
Али
ти
не
„
вермаш
“
власт
.
То
и
јесте
оно
,
за
шта
сам
те
звао
.
И
ти
овим
недоласком
на
позив
само
потврђујеш
оно
,
што
свет
о
теби
прича
.
Али
ћу
те
ја
научити
памети
!
...
Радиша
се
сад
запрепасти
још
више
.
Из
каламбура
мисли
,
које
му
се
у
тај
мах
изазваше
у
памети
,
оте
му
се
само
ова
:
—
Молим
Вас
,
господине
,
зашто
сте
ме
звали
?
Капетан
опет
дрекну
:
—
Сад
ћеш
чути
зашто
си
зван
;
него
зашто
ти
на
позив
ниси
дошао
?
—
Дошао
сам
,
господине
;
него
ако
сам
који
дан
доцније
дошао
,
то
је
с
тога
,
опет
Вам
кажем
,
што
сам
желео
да
не
дангубим
у
школи
;
а
све
с
тога
,
што
сам
,
можда
и
погрешно
,
мислио
,
да
није
ништа
хитно
,
одговори
Радиша
скоро
равнодушно
.
—
Није
твоје
да
пресуђујеш
је
ли
хитно
или
није
,
него
да
на
позив
дођеш
.
А
ја
знам
је
ли
хитно
или
није
,
поче
капетан
мало
ниже
.
Радиша
заћута
.
Капетану
се
учини
да
га
је
победио
па
продужи
овако
:
—
А
што
ви
буните
народ
?
Какву
то
нову
науку
ви
ширите
?
Ви
мислите
да
власт
не
зна
,
шта
ви
радите
?
Знам
ја
све
...
Радиша
да
се
претури
од
чуда
,
па
не
знајући
шта
на
ово
да
му
одговори
,
рече
лаконски
:
„
Проповедам
оно
што
сам
у
паметнога
света
и
од
паметних
људи
научио
.
“
Али
се
сад
капетану
и
овај
одговор
учини
бунтовнички
,
па
окрену
опет
на
ти
и
још
јачим
гласом
:
—
Знам
ја
,
који
су
то
твоји
учитељи
.
Али
ти
нећеш
више
баратати
по
мом
срезу
;
такве
учењаке
ја
не
трпим
!
Ја
хоћу
учитеља
,
који
ће
да
учи
децу
,
а
не
људе
;
људе
да
остави
мени
:
ја
ћу
њих
да
учим
,
шта
и
како
они
да
раде
и
кога
да
бирају
...
Него
ти
мени
овде
сад
да
кажеш
:
јеси
ли
ти
уз
данашњу
владу
или
си
против
ње
?
Радиша
сад
виде
у
чему
је
ствар
,
па
се
збуни
још
више
.
А
кад
се
мало
прибра
,
он
одговори
:
„
Част
и
поштовање
данашњој
влади
.
Али
ја
нисам
ни
за
ни
против
ње
;
ја
гледам
само
своју
школу
“
...
А
капетан
упаде
:
—
Е
,
ето
;
то
ми
те
Бог
и
дао
!
Ниси
за
њу
,
ниси
пријатељ
њен
,
и
онда
си
против
ње
;
а
ми
те
не
трпимо
.
И
ако
ти
мени
сад
не
изјавиш
,
да
си
уз
владу
,
да
ћеш
гласати
за
њу
и
да
ступаш
у
њену
партију
,
онда
ти
нећеш
више
бити
учитељ
у
Загорици
и
у
моме
срезу
,
него
тамо
негде
на
Вршкој
Чуки
или
Дешчанском
Кладенцу
...
.
—
Ја
Вам
опет
кажем
,
да
нити
сам
уз
њу
нити
против
ње
,
и
да
вам
се
у
партиске
послове
не
мешам
,
него
гледам
свој
посао
у
школи
,
а
Ви
чините
што
хоћете
.
—
А
што
учиш
оне
велике
?
—
Учим
их
да
буду
људи
.
—
Твоје
је
да
учиш
децу
!
—
И
деца
ће
да
буду
људи
.
—
А
што
идеш
њиховим
кућама
!
—
Идем
зато
,
што
су
то
моји
пријатељи
,
па
им
идем
и
на
радост
и
на
жалост
.
—
А
,
тако
!
Твоји
пријатељи
.
То
ти
тражиш
,
да
буду
пријатељи
теби
,
а
непријатељи
данашњем
„
постојећем
стању
“
,
и
да
гласају
за
кога
ти
хоћеш
,
је
л
’
?
За
опозицију
?
...
—
Да
буду
пријатељи
свему
што
је
добро
,
а
непријатељи
свему
што
не
ваља
,
па
макар
то
било
и
„
постојеће
стање
“
,
одлучно
потврди
Радиша
.
—
Тако
дакле
!
Сад
се
разумемо
!
Онда
иди
и
спремај
прње
!
Радиша
онако
уморан
и
нервиран
само
га
с
неким
презрењем
погледа
оштро
,
па
да
би
прекратио
овај
лудачки
разговор
,
он
се
механички
поклони
и
рече
:
„
Хвала
,
господине
капетане
!
Збогом
!
“
и
окрену
му
леђа
.
—
Је
л
’
не
даш
изјаву
?
упита
га
капетан
,
кад
је
Радиша
био
већ
до
врата
.
—
Не
дам
!
одговори
му
Радиша
са
прилично
опорости
.
—
Не
даш
?
понови
капетан
.
-
Не
дам
!
потврди
Радиша
и
изађе
на
врата
.
-
Видиш
,
бунтовник
је
ово
!
говорио
је
капетан
у
себи
:
-
право
сам
ја
имао
.
Добро
су
ми
људи
говорили
.
Ово
се
не
сме
трпети
у
срезу
...
Радишин
премештај
Одмах
после
овога
разговора
,
или
боље
рећи
ове
свађе
капетанове
с
Радишом
,
капетан
седе
и
написа
ово
писмо
министру
просвете
.
„
Господину
министру
просвете
и
црквених
дела
„
Президијално
„
У
селу
Загорици
повереног
ми
среза
учитељ
је
неки
Радиша
Здравковић
са
својом
женом
Даницом
такође
учитељицом
у
истом
месту
.
О
томе
учитељу
слушао
сам
много
од
како
сам
дошао
у
поверени
ми
срез
,
а
данас
сам
га
лично
познао
.
Причају
,
да
у
цркву
не
иде
,
нити
децу
грди
,
а
у
школи
их
учи
некој
новој
вери
и
неће
да
зна
за
ово
црквено
,
наше
православно
-
прави
јеретик
и
антикрист
.
Уз
то
причају
,
да
је
оставио
децу
,
ђаке
своје
,
па
иде
по
селу
те
обрлаћује
људе
некаквом
новом
науком
која
се
не
слаже
с
постојећим
стањем
и
отрован
је
противник
данашње
владе
.
А
,
призван
данас
да
опорекне
ово
,
он
је
још
више
утврдио
све
ово
и
тако
се
дрско
понашао
према
потписаноме
,
да
је
овај
стекао
тврдо
уверење
,
да
је
овај
учитељ
непомирљиви
противник
данашње
владе
и
опасан
по
постојеће
стање
.
А
како
се
сад
приближују
избори
,
а
овакав
]
е
човек
опасан
за
исход
њихов
у
корист
данашње
владе
и
владајуће
странке
,
то
Вас
учтиво
молим
господине
министре
,
да
га
одмах
изволите
уклонити
из
ове
школе
и
повереног
ми
среза
.
Учтив
Начелник
среза
...
Аксентије
Чим
је
министар
примио
ово
„
поверљиво
“
,
одмах
је
наредио
,
да
се
напише
претпис
,
којим
се
учитељ
Радиша
премешта
из
Загорице
чак
на
други
крај
Србије
.
-
А
његова
жена
?
запитао
је
секретар
.
—
Његова
жена
нек
остане
;
она
није
крива
ништа
,
одговорио
је
господин
министар
.
-
Дакле
развод
без
конзисторије
,
додао
је
секретар
.
-
Ако
моли
,
преместићемо
и
њу
,
рече
министар
:
—
а
он
никако
не
сме
остати
у
том
месту
.
-
Господине
министре
,
ово
је
најбољи
учитељ
не
само
у
срезу
него
у
томе
округу
,
додаде
секретар
.
-
А
откуд
ви
знате
?
упита
министар
.
-
Отуда
што
сам
читао
све
извештаје
о
њему
и
његовој
школи
,
а
ове
сам
се
године
и
сам
лично
уверио
,
јер
сам
му
био
надзорник
,
одговори
секретар
.
-
То
ми
је
мило
,
али
га
капетан
не
трпи
тамо
.
Видите
какав
је
извештај
послао
о
њему
...
-
Прочитао
сам
,
али
је
све
ово
неистинито
.
Тај
се
човек
и
не
меша
у
политику
,
нити
је
безбожник
,
нити
какав
бунтовник
и
јеретик
,
него
најпреданији
културни
радник
,
каквога
нема
ни
једна
школа
;
и
камо
среће
наше
,
да
таквих
имами
више
!
.
.
—
Тако
!
Ама
,
па
,
како
ћемо
,
кад
капетан
овако
вели
и
тражи
?
!
—
Капетан
гледа
овде
партиски
,
а
то
не
би
требало
допустити
...
А
,
на
послетку
,
Ваша
воља
,
господине
министре
;
али
знајте
,
да
ћете
погрешити
и
да
ће
партија
победити
школу
а
политика
отаџбину
,
рече
секретар
.
Министар
се
размисли
па
најпосле
опет
рече
:
„
Ипак
га
преместите
,
да
задовољимо
капетана
,
па
ћемо
после
видети
шта
ћемо
.
“
И
тако
и
би
.
Написа
се
претпис
,
којим
се
Радиша
сам
премешта
у
Прњавор
,
село
у
једноме
најдаљем
округу
.
5
.
Повратак
Кад
је
дошао
овај
акат
у
среску
канцеларију
,
капетан
га
је
неко
време
крио
;
али
се
ипак
убрзо
сазнало
,
да
је
учитељ
Радиша
премештен
из
Загорице
.
Запрепашћењу
добрих
загоричана
није
било
краја
.
А
како
је
било
Радиши
,
Даници
и
њиној
мајци
,
о
томе
не
треба
ни
да
вам
говорим
.
Само
још
нису
веровали
томе
гласу
...
Најпосле
и
капетан
позва
Радишу
,
да
му
саопшти
.
Зовнуо
га
је
сам
у
своју
канцеларију
и
дао
му
акат
да
прочита
.
Кад
је
Радиша
прочитао
претпис
о
своме
премештају
и
видео
уверење
,
којим
је
постављен
за
Прњавор
,
смркло
му
се
пред
очима
и
није
знао
шта
да
рекне
,
а
сузе
му
саме
потекоше
низ
образе
.
—
Потпишите
,
да
сте
примили
уверење
,
рече
капетан
.
Радиша
се
механички
саже
,
узе
перо
и
потписа
,
па
се
усправљајући
рече
:
„
Потписујем
,
господине
капетану
,
и
примам
уверење
,
али
знајте
,
да
ћете
за
овај
премештај
мој
одговарати
Ви
,
ако
не
пред
људима
а
оно
пред
Богом
,
ако
га
има
.
Јер
ме
крећете
из
мога
најактивнијега
рада
,
који
једини
и
води
напретку
,
а
све
због
ваших
несрећних
избора
и
ћораве
политике
,
којима
само
завађате
овај
мирни
и
добри
народ
!
-
А
ко
то
завађа
народ
?
запита
капетан
надувено
и
прекорно
.
А
Радиша
му
одговори
оштро
,
отворено
и
јетко
:
—
Ви
,
ви
сви
политичари
и
партизани
,
што
сте
се
изделили
у
непријатељске
таборе
,
па
се
мрзите
горе
него
с
Турцима
.
И
ви
жалосни
представници
власти
,
што
треба
да
мирите
народ
и
да
судите
свакоме
подједнако
,
по
правди
,
која
држи
земљу
и
градове
,
ви
сте
се
упрегли
у
јарам
партиски
и
служите
не
отаџбини
него
партијама
,
и
служите
им
и
часно
и
нечасно
:
ви
ћете
упропастити
ову
земљу
и
ово
парче
извојеване
слободе
!
.
.
Сад
се
капетан
збуни
па
запита
,
тек
да
рекне
штогод
:
—
Пазите
Ви
како
говорите
пред
влашћу
.
Немојте
да
вређате
власт
!
-
Не
вређам
ја
никога
,
него
кажем
оно
,
што
јесте
и
што
ће
да
буде
.
И
жалосна
је
то
власт
кад
она
мене
премешта
што
нећу
и
ја
у
те
непријатељске
редове
,
те
да
се
бијемо
између
себе
!
Јер
се
ја
само
зато
премештам
,
што
Вам
нисам
дао
изјаву
,
да
ступам
у
партију
!
А
ја
нећу
ни
у
једну
партију
,
докле
су
год
оне
овакве
,
и
докле
им
се
год
сав
посао
своди
на
међусобну
грдњу
и
устани
ти
,
да
седнем
ја
“
.
То
није
права
политичка
борба
и
у
таку
политику
ја
нећу
,
господине
.
Барем
учитељи
имају
много
узвишенији
задатак
...
А
није
ме
ни
за
рад
,
јер
ћу
ја
радити
и
на
другом
месту
.
Него
ме
је
за
оне
две
сиротице
,
што
остају
саме
и
за
гроб
мога
јединчета
!
.
.
И
овде
се
заплака
.
Наста
ћутање
с
обе
стране
.
Радиша
је
казао
све
што
је
имао
,
а
капетан
није
знао
шта
да
каже
.
Најпосле
упита
Радишу
:
—
А
хоћете
ви
мени
да
дате
реч
да
нећете
иметати
при
изборима
,
па
да
вас
оставимо
?
—
Господине
капетане
!
Ја
вам
се
ни
до
сад
нисам
мешао
у
изборе
,
па
ево
шта
ме
снашло
:
да
идем
у
Прњавор
,
а
да
оставим
сав
свој
седмогодишњи
рад
и
још
све
своје
миле
и
драге
...
.
Па
,
је
ли
то
право
?
!
рече
Радиша
.
-
Обећајте
Ви
,
да
нећете
мени
сметати
у
изборима
,
и
да
ће
Ваше
село
гласати
за
владиног
кандидата
,
па
да
ви
останете
где
сте
били
...
—
Могу
вам
обећати
да
ја
нећу
сметати
.
Али
вам
не
могу
обећавати
да
ће
село
гласати
ма
за
кога
,
јер
ја
не
знам
за
кога
ће
људи
гласати
,
одговори
Радиша
.
—
Ти
можеш
да
порадиш
код
њих
.
Веле
,
да
они
тебе
слушају
.
—
Они
мене
слушају
за
друге
ствари
:
за
школу
,
за
здравље
и
бољи
живот
у
њиној
кући
,
а
не
за
кога
ће
да
гласају
.
Они
су
добри
људи
и
слушају
свога
кмета
и
вас
...
—
Па
,
да
зовнемо
кмета
,
да
видимо
,
шта
ће
он
да
каже
?
-
То
је
Ваша
воља
.
Кмет
је
добар
,
вредан
и
поштен
домаћин
,
и
што
сам
год
потражио
од
њега
за
школу
,
све
је
набавио
и
учинио
.
Више
ради
за
село
него
за
своју
кућу
.
А
његови
добри
сељани
то
виде
,
па
га
зато
воле
и
слушају
.
-
Онда
да
га
зовнемо
.
И
ако
ми
он
обећа
,
да
ће
порадити
за
владиног
кандидата
,
онда
ћу
ја
предложити
господину
министру
,
да
те
остави
овде
.
-
То
је
сасвим
Ваша
и
његова
ствар
,
а
ја
то
не
могу
тражити
ни
од
њега
ни
од
загоричана
.
-
Да
га
зовнемо
и
да
видимо
,
шта
ће
рећи
он
!
рече
капетан
и
зовну
једнога
писара
,
те
му
рече
,
да
напише
позив
и
позове
кмета
загоричкога
за
сутра
.
И
опрости
се
с
Радишом
,
рекавши
и
њему
да
дође
сутра
.
Радиша
оде
и
одмах
се
одлучи
,
да
кући
и
не
иде
,
него
да
ноћи
овде
и
сачека
сутрашњи
дан
;
а
Даници
поручи
,
да
није
свршио
посао
.
И
оде
у
механску
собу
и
стаде
премишљати
шта
да
ради
,
и
не
могаде
се
домислити
;
онда
изиђе
у
шетњу
,
па
се
и
тамо
не
могаде
утешити
.
И
највише
му
је
на
срцу
лежала
загоричка
нова
школа
,
њена
градина
и
радионица
,
њена
добра
деца
и
Дана
,
коју
мора
или
оставити
или
одвојити
од
гроба
њихова
јединчета
.
Никад
у
животу
своме
Радиша
није
био
у
мучнијем
положају
,
нити
му
је
теже
било
да
реши
које
друго
питање
.
И
дође
и
на
вечеру
и
на
конак
у
механу
,
а
велики
проблем
још
није
решио
...
Сутрадан
рано
дође
и
кмет
Миљко
.
Радиша
је
избегавао
да
се
састане
с
њим
,
али
се
ипак
сретну
баш
кад
је
хтео
да
изиђе
.
Миљко
се
обрадова
кад
га
виде
,
али
опази
да
је
нешто
невесео
.
Пођоше
заједно
канцеларији
,
али
Радиша
ништа
не
казује
.
Кад
их
капетан
виде
кроз
прозор
,
одмах
нареди
пандуру
,
да
их
пусти
у
канцеларију
,
а
мало
затим
и
сам
уђе
,
и
ако
још
не
беше
осам
сати
.
Капетан
сад
беше
добре
воље
и
лепо
се
поздрави
и
с
Радишом
и
кметом
Миљком
па
,
заузевши
своје
место
иза
стола
,
поче
овако
:
—
Кмете
,
ти
знаш
,
да
су
избори
сад
на
прагу
.
А
влада
је
сазнала
,
да
се
агитује
против
њених
кандидата
,
па
је
чула
да
господин
,
ваш
учитељ
(
и
показа
руком
на
Радишу
)
ради
код
вас
,
да
и
ви
гласате
за
опозиционаре
,
те
га
је
господин
министар
преместио
из
вашега
села
.
Али
,
ако
ти
даш
реч
,
да
ћете
ви
гласати
за
владиног
кандидата
,
онда
да
молимо
министра
да
га
остави
овде
...
Миљко
се
запањи
.
Погледа
у
Радишу
,
и
сад
се
сети
зашто
је
тако
тужан
,
па
у
капетана
и
стаде
се
чудити
:
„
Премештен
...
А
што
?
.
.
Ко
је
то
преварио
министера
?
.
.
Каква
је
то
несрећа
?
!
.
.
Господин
капетану
,
све
ће
село
молит
’
да
господин
Радиша
остане
.
Оно
га
не
да
,
јер
бољег
учитеља
не
можемо
наћ
’
.
—
Ама
па
то
и
ја
кажем
:
да
молимо
господина
министра
,
да
га
врати
.
Но
,
де
ти
мени
кажи
:
за
кога
ви
мислите
да
гласате
,
и
је
ли
вама
г
.
Радиша
о
томе
што
говорио
?
упита
капетан
.
—
Господине
,
како
ти
наредиш
.
Људи
су
били
до
сад
уз
власт
и
слушали
су
власт
,
што
она
нареди
.
А
сад
,
како
,
ето
,
власт
ради
,
могу
за
инат
у
хајдуке
отић
’
!
Зашто
нам
власт
премешта
господина
Радишу
,
кад
човек
није
крив
,
а
децу
нам
учи
да
не
може
бит
’
боље
?
!
—
Власт
је
чула
,
да
он
вас
буни
,
да
не
гласате
за
владиног
кандидата
него
за
опозицију
.
Ето
,
зато
је
он
премештен
...
Но
ако
можете
ви
мени
дати
реч
,
да
село
неће
гласати
за
опозиционаре
него
за
владине
људе
,
онда
ћу
ја
предложити
господину
министру
,
да
господина
врати
,
рече
капетан
.
—
Господине
,
рекох
ти
:
људи
су
до
сад
били
уз
власт
и
све
је
добро
било
.
А
како
ће
бит
’
сад
,
то
,
Бога
ми
,
не
знам
!
рече
Миљко
.
—
То
значи
,
да
сад
нису
уз
власт
?
додаде
капетан
.
—
Јесу
,
господине
;
али
кад
чују
за
ово
,
шта
власт
ради
,
и
премешта
човека
на
правди
Бога
,
сви
ће
бити
против
ње
!
Капетан
се
мало
замисли
,
па
нађе
,
да
његов
предлог
може
имати
и
„
супротно
дејство
“
.
Зато
рече
:
—
Ама
,
што
је
било
—
било
.
Но
деде
сад
,
како
ћемо
да
поправимо
?
Миљко
слеже
раменима
и
сасвим
простодушно
и
забринуто
рече
:
—
Бога
ми
,
не
знам
,
господине
!
.
.
Ко
је
то
покварио
и
направио
овако
?
Ништа
ово
не
ваља
:
растурат
’
човеку
кућу
ни
криву
ни
дужну
,
а
школу
остављати
без
учитеља
.
И
никад
више
нећемо
ми
добит
’
оваког
учитеља
!
.
.
Зашто
је
овако
власт
урадила
с
нама
?
!
.
.
—
Ја
ти
,
кмете
,
рекох
зашто
:
што
је
погрешно
извештена
.
Но
де
сад
да
поправимо
.
Реци
ти
мени
,
за
кога
ћете
ви
да
гласате
?
упита
капетан
.
—
Поправите
ви
ово
,
господине
,
што
пре
,
па
ће
опет
бит
’
како
је
било
.
Људи
ће
опет
бит
’
уз
власт
и
бираће
,
као
и
до
сад
,
онога
,
кога
она
одреди
.
А
ако
овако
остане
,
ни
ја
нећу
бит
’
уз
таку
власт
и
Циганина
ћемо
бирати
!
рече
Миљко
сасвим
одлучно
.
Капетан
се
дубоко
замисли
па
у
себи
рече
,
„
Противно
дејство
;
шта
сад
да
се
ради
?
!
“
—
Пишите
министеру
,
да
човека
врати
на
његово
место
,
па
ће
бити
све
добро
,
и
људи
ће
видети
,
да
има
правде
и
да
власт
врши
правду
,
па
ће
опет
бити
уз
њу
,
рече
Миљко
још
одлучније
.
Последње
речи
„
биће
уз
њу
“
капетан
једва
дочека
,
па
рече
:
—
Дакле
велиш
биће
уз
њу
.
А
хоћеш
ти
зато
мени
гарантовати
?
Миљко
се
окрену
Радиши
и
запита
га
:
шта
то
вели
капетан
,
јер
ову
реч
„
гарантовати
“
чује
сад
први
пут
.
Радиша
му
објасни
,
а
он
онда
одговори
:
—
Стојим
ти
добар
,
господине
,
да
ће
се
све
село
обрадоват
’
и
да
ће
као
и
до
сад
бити
уз
власт
и
слушат
’
и
мене
и
тебе
.
Капетану
се
свали
сињи
терет
с
душе
,
па
пружи
руку
и
Миљку
и
Радиши
и
рече
:
—
Хвала
ти
,
кмете
!
Ја
ћу
учинити
своје
;
а
надам
се
,
да
ће
и
господин
министар
усвојити
мој
предлог
.
А
сад
идите
и
ником
не
казујте
,
док
не
дође
постављење
.
И
изиђоше
.
Пред
канцеларијом
је
било
толико
света
,
да
су
се
једва
прогурали
.
И
сви
су
ти
људи
дошли
по
оваком
послу
,
да
се
бране
од
напасти
власти
и
да
обећавају
,
да
ће
гласати
за
владине
кандидате
.
Идући
путем
разговарали
су
се
о
томе
,
и
обојица
нису
могли
да
се
начуде
овоме
поступку
капетановом
.
И
,
дабогме
,
да
Радишин
премештај
није
могао
да
остане
тајна
.
О
њему
се
чуло
и
из
саме
среске
канцеларије
,
а
и
Радиша
и
кмет
Миљко
нису
могли
да
оћуте
.
Само
су
додавали
,
да
су
молили
,
да
остане
.
После
неколико
дана
капетан
је
написао
опет
„
президијално
“
министру
просвете
,
да
Радиша
остане
у
Загорици
,
„
пошто
су
му
,
вели
,
он
и
кмет
тога
села
дали
уверења
,
да
неће
сметати
изборима
и
да
ће
и
они
и
сељани
тога
села
гласати
за
владине
кандидате
.
“
И
доиста
,
после
кратког
времена
дође
из
министарства
наредба
,
којом
се
опозива
премештај
Радишин
у
Прњавор
и
он
остаје
на
свом
месту
.
Радиша
и
сви
његови
укућани
и
пријатељи
дахнуше
душом
,
а
према
капетану
и
клеветнику
и
добротвору
нису
осећали
много
захвале
...
6
.
Продужење
рада
Тако
се
у
школи
загоричкој
с
учитељем
њеним
одиграла
ова
политичка
комедија
у
самом
почетку
рада
нове
ове
и
његове
седме
године
школског
рада
.
Мало
пре
тога
на
два
три
месеца
Радиша
је
осетио
неправду
од
Бога
,
а
сад
је
осетио
и
од
људи
;
и
не
зна
се
,
која
му
је
била
тежа
...
Па
опет
,
људи
поправише
,
а
Бог
?
.
.
Али
је
ипак
Радиша
радио
предано
и
истрајно
,
и
ако
из
почетка
са
сломљеним
срцем
.
Сви
су
му
послови
пошли
својим
током
и
сад
је
још
више
умело
да
цени
једно
друго
:
и
село
њега
и
он
село
,
и
Даница
њега
и
он
Даницу
.
После
кише
сунце
увек
лепше
сија
.
А
после
ове
радости
због
останка
и
заједничког
рада
долази
и
још
једна
нова
.
Усред
божићних
поста
Даница
је
обрадовала
Радишу
,
да
се
опет
осетила
.
И
Бог
је
дакле
поправио
своју
погрешку
...
И
од
то
доба
рад
се
у
загоричкој
школи
продужавао
са
још
веселијим
срцем
,
и
у
школи
самој
и
ван
ње
.
Време
лечи
све
па
и
најљуће
ране
.
Гроб
је
Миланов
само
подсећао
родитеље
на
њихову
прву
радост
,
а
очи
су
се
упирале
у
нову
наду
,
за
коју
је
Радиша
већ
довршио
другу
колевку
.
А
Радиша
и
Даница
су
се
у
толико
више
сада
пазили
,
што
су
остали
сами
,
јер
им
је
мајка
отишла
.
Зора
је
свршила
школу
и
добила
за
учитељицу
;
па
је
мајка
морала
да
оде
с
њом
.
И
сад
су
тек
видели
обоје
,
шта
им
је
вредела
једна
стара
душа
у
кући
!
...
Али
срећом
Зора
јој
се
још
ове
године
удаде
,
па
пошто
је
она
имала
свекрву
,
то
се
мајка
врати
Даници
.
И
добро
је
дошла
баш
онда
,
кад
је
највише
требала
,
кад
се
очекивала
принова
.
У
Мају
Даница
роди
опет
сина
и
надену
му
име
Милован
.
И
овогодишњи
надзорник
је
био
потпуно
задовољан
с
радом
у
овој
школи
и
захвалио
је
и
Даници
и
Радиши
на
преданом
и
правилном
раду
и
пожелео
им
само
добро
здравље
,
да
свој
посао
продуже
;
а
чудио
се
и
полицији
,
како
је
могла
да
насрне
на
овакога
радника
и
да
га
одваја
од
оволиких
послова
,
па
се
није
уздржао
,
да
ово
и
у
извештају
своме
помене
.
Радиша
је
ове
године
учио
трећи
разред
и
велике
ђаке
,
а
Даница
само
други
,
јер
у
први
нису
примили
опет
ниједнога
,
да
их
у
учионици
не
би
било
много
и
да
се
рад
наставнички
не
би
растрзао
;
а
то
се
доиста
и
на
успеху
опазило
,
и
то
како
на
здрављу
дечјем
тако
и
на
умном
и
моралном
напретку
њиховом
.
7
.
Победа
опозиције
Почела
је
и
нова
школска
година
.
Опозиција
је
победила
.
У
земљи
читав
преокрет
.
Све
чиновништво
либерално
испремештано
,
пенсионовано
или
отпуштено
,
а
постављено
ново
.
На
све
стране
народ
се
сада
скупља
на
зборове
и
тражи
„
слободу
штампе
“
,
„
слободу
збора
и
договора
“
и
„
општинску
самоуправу
“
.
Али
су
и
у
влади
и
у
чиновништву
у
већини
људи
из
оне
старије
групе
,
која
страхује
од
ових
скокова
у
давању
слобода
народу
,
него
жели
природну
поступност
.
Они
се
побоје
ове
екстремне
струје
и
стану
је
сузбијати
по
постојећим
законима
и
упућивати
све
на
ред
и
рад
.
Али
је
струја
за
„
народне
слободе
“
опијала
и
ојачавала
.
И
наста
не
само
расцеп
него
и
отворено
непријатељство
између
њих
.
Од
пријатеља
посташе
љути
непријатељи
и
од
две
партије
посташе
три
.
И
од
сад
свака
је
позивала
под
своју
заставу
и
пребројавала
своју
војску
,
која
јој
је
требала
за
нове
изборе
и
већину
.
И
стаде
се
сав
народ
„
узимати
на
тевтер
“
,
те
да
се
види
ко
је
уз
кога
.
Особито
је
у
овоме
„
купљењу
војске
“
била
активна
најмлађа
,
радикална
странка
.
Либерали
,
то
су
они
опробани
„
власници
“
,
„
кабадахије
“
,
„
курџони
“
,
који
су
заменили
Турке
.
Напредњаци
су
сад
на
влади
,
и
они
иду
трагом
својих
претходника
,
и
они
су
„
господа
“
,
која
„
народу
сише
крв
на
памук
“
.
А
радикална
је
странка
тек
права
„
народна
“
странка
,
од
народа
самога
и
за
народ
;
и
у
њу
ступа
само
онај
у
капуту
,
који
је
пријатељ
„
народу
“
.
И
она
је
мамила
самим
именом
својим
,
јер
ради—кал
значи
калогажу
,
онога
у
опанцима
или
босога
...
И
све
поче
„
уз
народ
“
.
Само
„
изроди
“
осташе
у
другим
двема
странкама
или
неутрални
.
И
она
наброја
„
девет
десетина
“
.
8
.
„
Народ
“
побеђује
„
Народ
“
је
победио
.
Он
има
већину
и
само
чека
изборе
,
те
да
добије
већину
и
у
скупштини
.
Онда
ће
он
саставити
и
владу
„
своју
“
и
предузеће
управу
„
собом
“
у
своје
руке
.
И
неће
више
бити
„
господе
“
,
„
власника
“
и
„
тирана
“
,
него
ће
све
бити
из
„
народа
“
,
„
народно
“
и
за
„
народ
“
,
и
„
народ
“
ће
сам
собом
управљати
како
хоће
.
Ево
говора
једнога
апостола
ове
нове
„
народне
“
странке
,
који
је
држан
у
самој
Загорици
.
Пошто
је
обишао
са
својим
пријатељима
сва
села
,
он
једном
нађе
и
кмета
Миљка
у
оближњој
варошици
и
запита
га
овако
:
—
Кнеже
,
како
је
код
тебе
?
Је
ли
се
„
народ
“
освестио
?
Уз
кога
је
твоје
село
?
Миљко
стидљиво
слеже
раменима
и
одговори
му
:
не
знам
,
господине
.
—
А
уз
кога
си
ти
?
запита
га
он
даље
.
—
Ја
уз
власт
.
—
Ама
,
знам
:
али
на
власти
су
напредњаци
.
Јеси
ли
ти
уз
њих
или
с
народом
?
—
Док
сам
кмет
ја
морам
уз
власт
и
с
влашћу
па
ма
каква
била
.
А
кад
не
будем
,
онда
могу
како
хоћу
.
—
А
уз
кога
ћеш
кад
не
будеш
кмет
?
—
То
не
знам
,
господине
.
—
Немој
да
не
знаш
,
него
се
одлучи
,
на
коју
ћеш
страну
.
Јер
сад
ти
нема
друге
него
или
уз
народ
или
против
народа
.
—
Сад
не
могу
,
а
кад
не
будем
кмет
,
ја
ћу
онда
гледати
,
одговори
му
Миљко
и
у
томе
се
и
растадоше
.
—
Овде
нема
ништа
.
Ово
је
неки
глупак
и
преко
њега
се
не
може
ништа
.
Морам
тражити
другога
некога
из
тога
села
!
мишљаше
тај
апостол
сам
у
себи
.
И
стаде
мислити
кога
да
нађе
,
да
преко
њега
сазове
збор
у
Загорици
.
Механџије
нема
,
дућанџије
нема
,
а
за
учитеља
је
чуо
,
да
је
или
„
курџон
“
или
неки
назадњак
,
јер
су
прошлих
избора
готово
сви
загоричани
гласали
за
полициског
кандидата
...
Најпосле
нађе
једнога
најревноснијега
помагача
из
вароши
,
који
познаје
и
село
Загорицу
и
многе
загоричане
,
и
он
му
се
стави
на
расположење
,
да
оде
у
Загорицу
и
сазове
збор
.
То
се
објави
и
у
новинама
,
и
у
одређени
дан
дође
из
оближње
вароши
и
околних
села
читава
поворка
гостију
.
Дошло
је
и
неколико
загоричана
,
а
пошто
је
била
Недеља
,
те
су
и
Радишини
велики
ђаци
били
на
окупу
,
то
и
Радиша
оде
на
збор
с
њима
заједно
.
Збор
је
био
код
старе
школе
или
општинске
суднице
,
и
сазивач
га
је
отворио
овим
говором
:
„
Браћо
,
Вама
је
познато
,
да
су
у
овој
нашој
лепој
земљици
до
скора
владали
Турци
,
и
кад
народ
није
више
могао
да
их
трпи
,
он
је
устао
,
треснуо
ланце
њихове
о
земљу
и
ослободио
се
.
Али
после
њих
дошли
су
други
Турци
.
То
су
господа
и
чиновници
,
који
су
сву
власт
приграбили
у
своје
руке
,
и
они
данас
пале
и
жаре
по
овој
земљи
,
а
народ
је
остао
без
права
као
и
пре
,
само
да
слуша
и
да
даје
што
од
њега
потраже
.
Он
даје
и
најбољу
снагу
своју
у
војску
и
имање
своје
за
порез
.
А
шта
за
све
то
добија
?
Добија
господу
и
чиновнике
,
те
да
га
газе
и
цеде
,
да
би
они
угодније
живели
.
А
народу
како
буде
;
он
само
нек
даје
и
нек
слуша
.
Народ
је
остао
бесправна
сиротиња
раја
,
као
што
је
био
и
под
Турцима
.
Зато
нам
ови
Турци
нимало
нису
бољи
од
оних
,
него
још
гори
,
зато
што
су
наши
.
И
ми
се
морамо
борити
и
против
њих
.
Народ
мора
доћи
до
свога
права
,
да
сам
управља
собом
и
да
сам
бира
своје
и
посланике
,
и
кметове
,
и
капетане
,
ако
му
требају
.
Све
ваља
дати
народу
,
па
нек
он
слободно
управља
собом
.
А
рат
тиранији
и
данашњој
бирокрацији
!
Доста
је
било
туторства
;
народ
је
дозрео
да
собом
управља
...
„
Ето
,
браћо
,
зато
смо
се
ми
овде
данас
састали
,
да
видимо
,
ко
је
за
народна
права
и
слободе
,
те
да
се
издвојимо
и
боримо
се
против
данашњег
бирократског
система
,
и
порадимо
на
томе
,
да
народ
дође
потпуно
до
тих
својих
права
.
И
ко
хоће
у
наше
коло
,
он
нек
се
јави
,
да
се
потпишемо
...
“
И
,
нико
се
не
јави
.
За
овим
су
говорили
још
неколицина
,
све
у
овом
смислу
,
нападајући
још
жешће
на
чиновнике
и
један
их
назва
„
живом
крастом
на
народном
телу
“
,
на
„
господу
“
,
ове
„
изелице
“
народне
,
и
на
министре
па
чак
и
на
онога
горе
,
„
који
их
поставља
и
коме
сви
служе
“
...
Најпосле
кад
видеше
,
да
се
нико
не
јавља
за
упис
,
онда
главни
говорник
рече
:
да
се
сваки
,
ко
хоће
уз
народ
,
може
потписати
код
тога
и
тога
„
брата
“
у
вароши
;
а
то
беше
један
дуванџија
.
И
тиме
се
заврши
овај
први
политички
збор
у
Загорици
.
Кад
се
„
збор
“
разишао
,
упита
Миљко
Радишу
.
—
Како
ти
се
ово
допада
,
господине
?
—
Не
знам
мени
,
него
како
се
ово
допада
вама
?
запита
Радиша
.
—
Ништа
ово
не
ваља
,
господине
;
само
слушам
шта
људи
зборе
!
рече
одлучно
газда
Мијаило
.
—
Тешко
би
мени
било
,
кад
би
ме
село
бирало
!
Мене
нико
не
би
слушао
,
рече
Миљко
.
—
А
ја
знам
,
кад
би
дао
слободу
мојој
чељади
,
да
раде
које
шта
хоће
,
да
би
растурио
кућу
за
недељу
дана
!
додаде
шаљиви
Станко
Шера
глава
задруге
од
педесеторо
душа
.
—
Моја
би
се
Маргита
најпре
поасила
!
рече
један
његов
најближи
комшија
.
—
Није
ово
добро
,
господине
,
да
се
називамо
Турцима
између
себе
.
Друго
су
Турци
,
а
друго
је
наша
вера
.
А
има
и
чиновника
и
господе
много
добрих
људи
;
ето
ја
знам
...
и
поче
да
их
ређа
други
комшија
Станков
.
—
А
ко
ће
онда
да
слуша
,
кад
сви
хоћемо
да
заповедамо
?
!
упита
с
чуђењем
послужитељ
Груја
.
И
сви
рекоше
по
нешто
,
само
Радиша
не
рече
ништа
.
9
.
Политика
у
продужној
школи
Идуће
Недеље
упитали
су
велики
ученици
Радишу
:
зашто
их
је
одвео
на
онај
збор
и
шта
он
мисли
о
ономе
,
што
су
они
људи
на
њему
говорили
.
Радиша
није
желео
о
томе
ништа
да
им
говори
,
али
кад
су
га
запитали
,
није
хтео
ни
да
увија
ни
да
крије
,
него
им
је
отворено
рекао
овако
:
—
Одвео
сам
вас
,
да
чујете
,
шта
људи
говоре
.
Јер
што
човек
више
чује
и
више
зна
,
више
и
вреди
.
И
ја
сам
највише
волео
,
да
ви
сами
о
томе
мислите
.
Али
кад
ме
питате
,
ја
ћу
вам
казати
шта
ја
мислим
о
томе
,
па
после
ви
како
хоћете
;
и
,
ако
ништа
више
,
барем
ћу
вам
објаснити
по
нешто
,
што
вам
је
сад
тамно
и
нејасно
.
—
Доиста
су
некад
у
овој
нашој
земљи
,
као
што
знате
,
владали
Турци
,
и
влада
је
њина
била
дуга
и
тешка
нашем
народу
.
Колико
је
она
трајала
?
.
.
А
зашто
је
била
тешка
?
...
Јесте
;
и
Турци
су
имали
све
а
Срби
ништа
.
А
ваља
да
знате
,
да
ни
земља
није
била
српска
,
него
турска
,
спахиска
,
само
су
је
Срби
обрађивали
.
А
по
ослобођењу
,
кад
су
Турци
отерани
,
Кнез
Милош
је
рекао
:
где
је
ко
,
ту
и
да
остане
,
и
што
је
пре
држао
(
турско
)
,
то
да
остане
сад
његово
.
И
тако
земља
:
њиве
,
ливаде
,
куће
и
окућиште
,
виногради
и
воћњаци
,
—
све
то
остане
наше
,
народно
и
сад
свак
има
своје
и
може
да
га
прода
другоме
или
и
још
да
купи
.
И
зар
то
није
велики
добитак
?
.
.
Онда
је
дошла
наша
власт
.
Пре
су
били
Турци
на
власти
,
па
Србима
нису
хтели
ни
да
суде
;
а
ако
се
судио
Србин
и
Турчин
,
увек
је
Турчину
досуђивано
,
а
Србин
је
увек
губио
.
Били
смо
у
турској
држави
и
дељена
нам
је
турска
правда
,
а
ње
да
нас
Бог
сачува
више
!
Питајте
старе
људе
,
који
су
запамтили
кад
је
било
турско
,
па
ће
вам
они
напричати
ваздан
од
неправде
и
силе
њине
.
А
од
кад
је
дошла
наша
власт
,
наши
нам
људи
суде
и
по
нашим
законима
,
које
ми
пишемо
сами
како
хоћемо
.
И
зар
то
опет
није
добитак
велики
?
...
Сем
тога
,
ми
сад
имамо
и
своје
школе
,
а
пре
нам
Турци
нису
дали
да
се
учимо
;
имамо
и
своје
богомоље
и
подижемо
их
где
год
хоћемо
и
молимо
се
Богу
слободно
,
а
пре
су
нам
кварили
и
разваљивали
и
оне
старе
и
камџијама
су
нас
истеривали
из
њих
.
Имамо
сад
и
војску
своју
,
а
пре
је
војска
била
турска
,
и
турски
официри
и
паше
.
И
зар
није
боље
што
су
сад
наши
људи
свуда
:
и
у
суду
,
и
у
војсци
,
и
свуда
?
И
свуда
наш
закон
и
наша
власт
,
и
свуда
говориш
својим
језиком
,
а
не
мораш
да
знаш
турски
и
да
се
бојиш
Турака
.
А
кад
ниси
крив
,
не
мораш
ни
наших
судова
да
се
бојиш
.
—
Е
,
друга
је
ствар
,
какви
су
ти
наши
људи
.
Они
прво
ваља
да
буду
писмени
,
а
они
су
једва
писмени
;
они
ваља
да
буду
учени
,
а
они
су
недоучени
.
Карађорђе
и
Кнез
Милош
нису
могли
да
нађу
писмена
човека
себи
за
писара
у
целој
земљи
,
него
су
их
доводили
са
стране
,
из
Аустрије
.
За
тим
су
почели
да
отварају
школе
у
Србији
,
те
да
буде
писмених
људи
и
у
нашој
земљи
;
али
за
њих
учитеља
није
било
,
те
су
и
њих
доводили
са
стране
.
И
докле
данас
тежимо
да
сваки
буде
писмен
,
па
био
чиновник
какав
или
не
,
дотле
онда
ни
чиновника
писмених
није
било
.
И
зато
су
прве
наше
школе
отворене
само
за
чиновнике
.
Па
оне
су
за
то
готово
и
данас
.
Само
што
данас
и
чаршилије
воле
да
су
писмене
,
а
боље
би
било
,
као
што
знате
,
да
и
сељаци
умеју
да
читају
и
пишу
.
И
доћи
ће
време
и
у
нас
,
као
што
је
у
других
просвећених
народа
,
да
се
сваки
живи
,
и
мушко
и
женско
,
школује
и
изучи
читање
и
писање
и
рачун
.
Онда
ће
се
за
чиновнике
бирати
они
,
који
су
најписменији
и
најученији
.
Онда
ће
се
бирати
и
они
,
који
су
највреднији
и
најпоштенији
,
најбољи
.
А
дотле
какви
смо
—
такви
смо
сви
.
До
скора
су
нам
и
владаоци
били
неписмени
па
опет
,
хвала
Богу
.
Они
и
неписмени
ослободише
ово
парче
земље
.
На
млађима
је
и
писменијима
,
да
продуже
ово
ослобођавање
.
И
ми
смо
то
и
чинили
са
последња
два
рата
.
Гробова
је
доста
и
из
овога
села
за
то
ослобођење
.
А
што
нисмо
ослободили
све
,
и
што
нам
је
Босну
други
отео
,
зато
нисмо
криви
ми
.
Наши
би
сви
волели
,
да
није
тако
било
.
Али
,
сила
Бога
не
моли
...
—
Они
људи
мисле
,
да
су
за
све
недаће
наше
криви
чиновници
и
да
се
без
њих
може
.
А
нити
су
они
криви
за
све
,
нити
се
без
њих
може
.
Јер
неко
мора
радити
оне
послове
,
што
их
они
раде
;
и
што
су
ти
људи
писменији
и
бољи
,
то
је
боље
,
јер
ће
они
и
те
послове
боље
вршити
.
Сад
је
питање
:
ко
ће
њих
да
бира
и
поставља
?
До
сад
је
то
чинио
владалац
.
Он
знате
да
има
неколико
људи
око
себе
,
који
се
зову
министри
и
који
су
изделили
послове
између
себе
,
те
је
један
за
судове
,
други
за
цркве
и
школе
,
трећи
за
војску
и
тако
даље
,
и
они
помажу
владаоцу
у
томе
.
Они
прегледају
шта
је
који
од
чиновника
учио
и
свршио
и
предлажу
владаоцу
,
да
га
постави
за
оно
за
шта
је
,
и
надгледају
после
како
ради
;
и
,
ако
не
ради
добро
и
право
,
они
га
кажњавају
и
истерују
,
а
по
некога
,
за
веће
кривице
,
и
на
робију
терају
.
А
како
ће
их
то
бирати
сав
народ
,
како
ће
их
постављати
народ
и
надгледати
како
они
врше
своје
дужности
:
то
не
знам
.
А
ако
мисле
,
да
то
чини
нека
народна
скупштина
,
она
то
не
може
чинити
.
Чули
сте
да
помињу
„
слободу
збора
и
договора
“
,
„
слободу
штампе
“
и
„
самоуправу
“
.
Састајати
се
и
договарати
можемо
,
хвала
Богу
,
и
данас
до
миле
воље
,
и
оно
што
мислимо
можемо
казати
где
год
хоћемо
,
па
и
печатати
или
штампати
у
књиге
или
новине
.
Али
људи
и
ту
греше
,
као
и
у
другим
стварима
.
Греше
прво
,
што
много
пута
не
знају
како
јесте
,
него
говоре
онако
како
није
,
те
варају
све
,
особито
прост
свет
.
Зато
их
после
кажњавају
,
што
лажу
,
клеветају
и
грде
људе
па
често
и
самог
владаоца
.
А
то
је
не
само
неуљудно
него
и
забрањено
.
Сад
неки
веле
,
да
је
боље
не
дати
људима
да
греше
,
него
их
пустити
да
греше
па
их
онда
кажњавати
.
Зато
кажу
,
да
барем
оно
,
што
ће
да
штампају
у
књиге
и
новине
,
донесу
,
те
да
им
се
најпре
прегледа
и
одобри
.
А
ови
људи
неће
то
.
Они
не
даду
нико
ништа
да
им
прегледа
,
него
хоће
да
говоре
и
да
штампају
што
год
хоће
.
Ето
то
вам
је
„
слобода
штампе
и
говора
.
“
А
је
ли
то
добро
,
погодићете
и
сами
.
Само
се
сетите
,
да
је
наш
свет
неук
и
прост
,
да
је
прост
свет
лако
варати
и
да
он
верује
у
све
што
се
тури
у
књиге
,
јер
сматра
књигу
као
светињу
.
—
Чули
сте
још
реч
„
самоуправа
“
.
Ево
шта
би
ти
људи
желели
.
Да
у
селу
кмета
не
поставља
капетан
,
него
да
га
бира
село
само
.
А
кад
им
не
ваља
,
онда
село
да
бира
другога
,
и
тако
једнако
.
То
би
била
општинска
самоуправа
.
Тако
сад
ови
кметови
или
села
сама
да
бирају
капетана
и
начелника
,
и
то
би
била
среска
или
окружна
самоуправа
у
земљи
.
Ето
то
вам
је
самоуправа
.
А
ови
срезови
или
окрузи
да
бирају
по
неколико
људи
,
који
ће
да
управљају
целом
земљом
.
Ето
то
вам
је
самоуправа
у
земљи
.
А
колико
би
то
било
добро
за
нас
,
то
не
бисмо
могли
унапред
да
проценимо
.
А
колико
се
зна
по
другим
народима
,
могли
бисмо
да
кажемо
овако
:
да
народ
сам
не
познаје
добро
ни
људе
ни
послове
и
да
би
лутао
;
и
,
што
је
простији
,
то
би
више
и
лутао
и
дангубио
око
ових
непрестаних
избора
.
А
ја
мислим
,
да
би
се
и
завађао
;
а
кад
се
прост
свет
завади
,
онда
ништа
не
ваља
,
јер
се
после
један
другом
свети
и
од
добрих
комшија
и
пријатеља
постају
крвни
непријатељи
...
—
Ето
,
то
хоће
они
људи
;
и
сад
,
ако
то
хоћете
,
ви
пођите
за
њима
...
“
Докле
је
ово
Радиша
говорио
,
сви
су
слушали
нетремице
и
ниједан
очију
није
скидао
с
Радише
.
А
кад
је
свршио
,
настаде
ћутање
.
Онда
ће
један
рећи
;
„
Зато
ја
ништа
нисам
разумео
што
су
говорили
!
“
А
други
:
„
Ни
ја
вала
;
али
сам
познао
,
да
оно
није
много
паметно
!
.
.
“
„
Да
нашега
кмета
Миљка
није
закметио
капетан
,
него
да
га
је
село
закметило
,
нико
га
не
би
вермао
ни
за
шта
!
“
рече
трећи
.
„
Људи
би
се
,
господине
,
грдно
завадили
,
јер
би
сваки
хтео
да
има
свога
кмета
“
,
рече
четврти
.
„
Каки
би
ми
то
био
кмет
,
кад
га
намештају
сами
сељани
,
а
не
власт
!
“
рече
пети
.
И
тако
се
осу
једна
критика
,
да
је
мало
ко
шта
добро
и
имао
да
каже
о
овој
новој
науци
о
управљању
земљом
и
народом
.
ГЛАВА
ТРИНАЕСТА
ГОДИНЕ
МИРНА
РАДА
1
.
Све
својим
редом
Прошли
су
дани
буре
.
Људи
су
поправили
своје
а
Бог
своје
.
А
таласи
жучне
борбе
између
„
бирокрације
“
и
„
народа
“
у
земљи
нису
више
много
запљускивали
мирно
село
Загорицу
.
И
у
школи
загоричкој
пошло
је
опет
све
својим
редом
као
и
пре
.
Радиша
се
опет
безбрижно
и
искрено
предао
пословима
на
извођењу
свога
културног
задатка
.
И
у
колико
је
борба
у
земљи
између
„
народа
“
и
његове
„
бирокрације
“
била
бешња
,
у
толико
је
она
Радиши
изгледала
луђа
,
ништавнија
и
штетнија
;
и
у
толико
је
више
он
гледао
,
да
покаже
у
чему
је
спас
и
у
чему
лежи
наш
прави
напредак
.
Али
,
сем
загоричана
,
тај
рад
његов
нико
више
није
ни
чуо
ни
видео
.
А
многи
су
„
народни
борци
“
сматрали
Радишу
за
„
назадна
“
и
„
ограничена
“
,
а
„
власт
“
је
мислила
,
да
је
он
„
потуљени
“
опозиционар
и
„
демагог
“
.
Ипак
се
за
дуго
није
десило
ништа
важно
,
што
би
пореметило
Радишин
унутарњи
мир
и
његов
мирни
рад
у
школи
и
ван
ње
.
И
Бог
је
давао
Радиши
и
Даници
и
лепога
здравља
и
радости
у
кући
,
те
је
то
потпомагало
и
успехе
у
школи
и
ван
школе
.
И
они
су
се
ређали
један
за
другим
,
те
су
им
заслађивали
горчину
,
коју
би
осетили
у
чему
год
у
раду
и
животу
своме
.
После
друге
принове
дошла
је
и
трећа
,
четврта
и
тако
даље
,
и
Радиша
је
постао
оцем
веће
породице
.
И
сад
је
на
својој
рођеној
деци
могао
да
изводи
и
остварује
поједине
васпитне
принципе
,
које
је
до
сад
познавао
више
теориски
.
Особито
га
је
интересовало
,
како
ће
да
измири
принцип
природности
и
урођености
с
принципом
прилагођивања
и
васпитања
.
Јер
ако
све
оставимо
природи
и
урођеним
особинама
дечјим
,
онда
ће
наш
утицај
бити
слаб
и
ништаван
.
А
ако
бисмо
хтели
да
постигнемо
све
и
ако
радимо
против
природе
,
онда
би
рад
наш
био
наопак
и
без
успеха
.
И
нашао
је
:
да
нашега
утицаја
мора
бити
,
и
да
он
треба
да
буде
што
већи
;
али
да
је
заснован
на
природи
,
да
иде
њеним
редом
и
по
њеним
законима
.
Као
у
градини
тако
и
у
кући
,
као
у
кући
тако
и
у
школи
,
као
у
школи
тако
и
ван
ње
.
Све
полако
,
од
зачетака
.
Сејати
добро
семе
и
што
никне
заливати
,
плевити
и
чувати
од
штетних
утицаја
,
а
све
ће
расти
и
развијаће
се
само
...
.
2
.
У
школи
У
загоричкој
школи
нису
примана
деца
сваке
године
.
Кад
је
Радиша
имао
ИВ
разред
,
Даница
је
имала
И
,
кад
је
овај
ИВ
разред
свршио
(
и
прешао
у
продужну
школу
)
,
Радиша
је
примио
ИИ
разред
,
а
за
Даницу
су
примљени
нови
у
И
разред
.
За
ове
две
године
дакле
попримана
су
сва
деца
од
осам
година
па
даље
.
Сад
би
дошла
на
ред
она
мања
.
Али
Радиша
вели
:
нек
она
расту
,
а
ми
ову
примљену
боље
да
учимо
.
Зато
идуће
године
он
води
свој
ИИ
разред
у
ИИИ
а
Даница
свој
И
у
ИИ
.
Ни
идуће
године
нису
примљени
нови
ђаци
,
него
је
Радиша
свој
ИИИ
.
превео
у
ИВ
а
Даница
свој
ИИ
у
ИИИ
.
Тек
треће
године
,
кад
су
четвртаци
свршили
и
прешли
у
продужну
школу
,
Радиша
је
примио
Даничин
ИИИ
у
ИВ
а
за
Даницу
су
примљени
новаци
у
И
први
разред
.
И
опет
су
пробрани
најодраслији
.
Тако
је
то
ишло
и
даље
.
Зато
је
загоричка
школа
одвајала
од
других
школа
,
тиме
:
1
)
што
су
учитељи
њени
имали
само
по
један
разред
,
2
)
што
су
им
ђаци
били
одраслији
,
и
3
)
што
их
није
било
много
,
него
само
по
30
.
А
зато
су
опет
одвајали
и
успехом
.
Најпре
се
то
опажало
на
здрављу
дечјем
,
јер
су
не
само
деца
увек
била
сва
здрава
,
него
је
редовно
и
свршавало
школу
онолико
колико
их
је
и
почело
.
Зато
је
готово
цео
тај
број
долазио
и
до
продужне
школе
.
Друго
,
добре
су
се
стране
овога
малога
броја
ученика
и
негомилања
разреда
огледале
јасно
и
у
великој
мери
и
у
самом
успеху
.
Наставници
су
могли
о
сваком
ученику
посебице
да
воде
и
наставничку
и
родитељску
бригу
и
да
чине
све
,
да
нико
не
изостане
а
да
сваки
иде
напред
колико
може
.
А
особито
су
у
овој
школи
напредовале
вештине
,
јер
је
сваки
ученик
у
школи
седео
угодно
и
свакоме
је
свака
грешка
могла
да
се
исправи
и
да
му
се
покаже
како
ваља
.
Опет
да
споменемо
,
да
је
у
загоричкој
школи
најглавније
било
здравље
и
физички
развитак
у
деце
,
па
онда
уљудност
и
пристојност
или
владање
,
па
тек
онда
умна
страна
или
знање
и
умење
.
А
од
овога
двога
последњега
умење
је
стављано
пре
знања
.
Јер
и
шта
ће
му
знање
,
питао
се
Радиша
,
ако
оно
не
уме
да
се
примени
било
у
владању
било
у
животу
иначе
.
Зато
су
и
Радиша
и
Даница
пазили
,
да
се
,
поред
примерне
чистоте
вентилацијом
и
отвореним
прозорима
,
кад
је
год
лепо
и
топло
време
,
стално
одржава
чист
ваздух
у
учионицама
као
и
у
свима
просторијама
велике
загоричке
школе
.
Затим
су
пазили
,
кад
је
лепо
време
да
одмори
буду
већи
и
да
ученици
више
времена
проведу
у
градини
школској
или
у
слободној
игри
.
Зато
су
их
чешће
изводили
на
игру
и
у
поље
.
А
лети
,
кад
су
год
топли
дани
,
ученици
су
се
и
купали
и
вежбали
у
пливању
.
Није
заборављена
ни
шведска
гимнастика
и
у
пољу
и
у
школи
,
кад
је
ваздух
добар
,
то
јест
чист
и
топао
.
А
мали
„
интернат
“
је
непрестано
напредовао
,
те
је
у
њему
било
све
више
ђака
и
у
зиму
и
у
посте
лети
,
те
је
и
то
много
доприносило
здрављу
ученичком
.
Здрављу
је
њиховом
извесно
доприносило
много
и
то
,
што
Радиша
није
преоптерећивао
децу
умним
радом
и
дугим
седењем
у
школи
.
Његови
ученици
ништа
нису
учили
напамет
,
нити
им
је
задавао
да
уче
код
куће
.
Све
у
школи
,
све
очигледно
и
с
цртежем
.
А
цртање
је
