нијепризнао
,
да
је
са
Богом
ма
шта
о
томе
говорио
.
9
.
Катарина
Поповићева
,
учитељица
из
Средњева
,
сведочила
је
,
како
је
прошлог
лета
једног
празника
,
била
у
порти
црквеној
где
је
играло
коло
.
Тада
јој
је
пришла
Доста
,
са
којом
се
она
добро
знала
,
па
је
,
између
осталога
разговора
,
пофалила
јој
се
да
ће
она
скоро
постати
срећна
и
богата
,
и
да
ће
имати
и
носити
кадифено
либаде
и
тепелук
.
Кад
јој
је
учитељица
рекла
,
да
то
не
може
бити
,
јер
у
Средњеву
и
околини
,
нема
куће
у
коју
би
она
могла
ући
удајом
,
па
да
се
тако
богато
одене
и
накити
,
осим
само
,
кад
би
газда
Ивко
имао
сина
за
женидбу
.
Доста
је
на
то
одмахнула
главом
и
одговорила
:
„
па
видећеш
госпођице
,
то
ће
да
буде
“
.
10
.
Једна
одлична
стара
госпођа
,
и
један
виши
официр
у
пензији
,
који
и
данас
живе
у
Пожаревцу
,
сведочили
су
,
да
су
једне
године
били
у
Врњцима
,
где
је
била
и
пок
.
Рада
на
лечењу
,
па
су
једног
дана
,
шетајући
по
околини
са
Радом
,
дошли
,
између
осталога
разговора
,
и
на
њен
живот
са
мужем
јој
Мишом
и
са
њеним
свекром
и
свекрвом
.
Радојка
им
се
тада
горко
јадала
на
све
,
нарочито
на
свекрву
.
Причала
им
је
како
су
је
терали
да
онако
слаба
иде
и
на
пољски
рад
;
а
уз
пост
,
да
нису
хтели
готовити
ништа
друго
осим
пасуља
,
те
је
она
морала
да
једе
проју
и
пасуљ
,
и
ако
су
јој
лекари
то
строго
забрањивали
.
Плачући
испричала
им
је
још
и
то
,
како
су
је
тада
,
при
поласку
њеном
за
бању
,
испраћали
:
„
да
Бог
да
се
невратила
“
;
а
Миша
јој
с
великом
муком
,
дао
само
шес
дуката
,
те
је
у
Пожаревцу
морала
да
узајми
од
зета
и
сестре
још
десет
.
Она
госпођа
сведочила
је
још
и
то
,
како
је
Рада
,
после
тога
—
кад
је
била
у
Пожаревцу
код
сестре
,
—
која
је
становала
у
њеном
суседству
,
—
долазила
к
њој
и
питала
је
за
савет
о
разводу
брака
,
јер
је
,
вели
,
већ
дошло
до
тога
,
да
ју
је
свекрва
хтела
,
ту
скоро
,
ножем
да
прободе
.
---
При
испитивању
сведока
,
нарочито
оних
који
су
позвати
били
од
стране
оптужених
,
браниоци
су
покушавали
да
питањима
,
која
су
упућивали
на
сведоке
,
збуне
оне
чији
су
искази
теретили
окривљене
;
а
онима
опет
,
који
би
имали
да
сведоче
у
прилог
одбране
,
да
самим
питањем
даду
на
знање
шта
треба
да
одговоре
,
и
на
шта
нарочито
да
ударе
гласом
.
Но
председавајући
судија
,
који
је
то
одмах
у
почетку
претреса
био
уочио
,
дао
је
на
знање
свима
да
,
док
он
поставља
и
док
не
исцрпи
сва
питања
,
која
има
сведоку
да
управи
од
стране
суда
,
забрањује
сваком
другом
да
то
чини
.
А
после
тога
,
дозвољавао
је
и
заступнику
приватног
тужиоца
,
и
браниоцима
оптужених
,
да
сваком
сведоку
постављају
каква
хоће
питања
,
само
ако
су
она
у
форми
,
коју
закон
не
забрањује
.
И
судијама
и
публици
,
која
је
непрестано
пратила
претрес
за
све
време
његовог
трајања
,
пало
је
у
очи
,
те
кадкад
изазвало
мало
и
смеха
,
то
,
што
је
кћи
тужене
Стане
Госпава
,
—
жена
Ивана
Ранковића
,
београдског
трговца
,
—
била
увек
међу
првима
кад
је
претрес
почињат
,
а
за
време
претреса
почесто
,
кроз
некакав
прстен
прогледала
:
час
на
судије
,
час
на
заступнике
тужиочеве
,
час
на
сведоке
,
који
су
теретили
њену
матер
и
брата
.
Убрзо
се
сазнало
,
те
смехом
пропраћено
кроз
публику
,
да
је
тај
прстен
скинут
са
руке
њенога
мртвог
оца
,
пок
.
Ивка
;
јер
и
Госпава
је
полагала
на
веровање
,
које
стоји
у
народу
,
да
се
тиме
може
да
утиче
на
судије
и
сведоке
,
те
да
се
ствар
обрне
у
корист
криваца
.
Поред
тога
,
она
је
излазила
из
суднице
и
враћала
се
у
њу
опет
тако
често
,
да
је
то
већ
било
пало
у
очи
и
суду
,
те
на
примедбу
тужилачке
стране
,
да
се
то
чини
у
циљу
агитовања
код
сведока
(
који
су
чекали
у
ходнику
да
буду
позвани
на
сведочење
,
кад
дођу
на
ред
)
,
било
јој
је
забрањено
то
трчкарање
.
—
Вреди
споменути
и
ово
:
Кад
је
у
почетку
априла
био
„
судски
увиђај
на
лицу
места
“
у
Средњеву
,
због
кога
је
увиђаја
морао
бити
и
одложен
онај
претрес
у
марту
,
—
Госпава
је
и
тамо
пратила
неодступно
цео
рад
,
од
почетка
до
краја
.
И
судија
и
сведоци
,
па
чак
и
браниоци
оптужених
,
чудили
су
се
оноликој
жилавости
и
издржљивости
њеној
;
јер
:
место
на
коме
су
се
,
по
казивању
сведока
Васе
Мирковића
,
састали
били
на
разговор
оне
ноћи
,
Стојадин
и
Миша
,
удаљено
је
од
куће
њенога
оца
пуно
пола
сахата
;
до
тога
места
пролазило
се
сокачићима
сеоским
,
који
су
,
услед
дуготрајне
кише
,
која
је
и
тада
непрекидно
падала
,
били
тако
раскаљани
да
су
:
судија
,
писар
и
адвокати
,
који
су
били
у
чизмама
,
једва
извлачили
ноге
из
глиба
;
а
Госпава
,
ма
да
је
била
у
фином
црном
листерском
оделу
(
због
жалости
за
оцем
)
,
са
„
бронерским
“
ципелама
на
ногама
,
гацала
је
,
са
невероватном
дурашношћу
и
напоредо
са
мушкарцима
,
дебели
сеоски
глиб
,
незаборављајући
наравно
ни
тада
,
онај
„
чудотворни
“
прстен
покојног
јој
оца
Ивка
,
који
јој
је
непрекидно
био
при
руци
.
При
повратку
са
овога
места
била
је
сва
улопана
блатом
тако
,
да
је
се
морали
пресвлачити
.
Пало
је
у
очи
свима
,
кад
су
прилазили
кући
пок
.
газда
Ивка
,
да
је
на
многим
местима
куће
:
на
капији
,
по
прозорима
,
на
оџацима
,
било
извешано
и
лепршало
се
пуно
неких
перушака
,
крпетина
и
дроњака
.
Председавајући
судија
,
који
је
руководио
овај
извиђај
,
слатко
се
смејао
кад
су
му
мештани
,
на
питање
његово
,
објаснили
,
да
је
то
урађено
по
савету
гатара
,
да
се
збуне
и
помету
у
раду
,
како
суд
,
тако
и
вештаци
и
сведоци
.
По
захтеву
заступника
капетана
Јове
,
брата
убијене
Радојке
,
чињен
је
вештачки
преглед
и
подрума
,
јер
је
било
неких
анонимних
писама
,
у
којима
се
достављало
суду
,
да
је
убиство
извршено
у
подруму
,
и
да
је
неко
слушче
„
Влаче
“
,
на
заповест
тужене
Стане
,
по
извршеном
убиству
пред
зору
,
откопавало
крваву
земљу
у
подруму
,
па
ту
земљу
,
са
неким
крпама
,
однело
и
бацило
у
Пек
,
пре
но
што
је
свануло
.
У
подруму
није
нађен
никакав
траг
копања
,
што
је
сасвим
природно
;
јер
,
док
се
о
томе
водила
реч
у
суду
,
имало
је
до
овога
извиђаја
,
и
сувише
много
времена
да
се
све
доведе
у
ред
и
да
се
згладе
траогви
ако
их
је
било
.
Њих
је
могао
наћи
само
Срета
писар
,
да
му
је
—
приликом
извиђаја
,
који
је
он
чинио
одмах
сутра
дан
по
убиству
,
—
пало
било
на
ум
,
да
и
подрум
прегледа
.
Извиђајем
пак
на
месту
,
на
коме
су
се
Миша
и
Стојадин
састајали
—
оне
ноћи
кад
је
мртво
тело
пок
.
Раде
лежало
у
цркви
—
утврђено
је
,
да
је
сведок
Васа
Мирковић
,
који
је
слушао
тај
њихов
разговор
,
био
од
њих
удаљен
само
четири
метра
,
—
јер
су
они
стајали
крај
саме
његове
тарабе
;
—
и
,
да
је
он
у
ноћној
тишини
могао
чути
шта
су
говорили
,
баш
да
су
и
шаптали
а
не
„
жуборили
,
како
Васа
тврди
“
.
На
овај
извиђај
позвати
су
били
и
сведоци
:
Миљко
Јовић
и
Настас
Животић
из
Браничева
,
те
су
на
лицу
места
показали
одакле
се
(
оне
ноћи
између
17
.
и
18
.
октобра
,
кад
је
убиство
било
)
,
појавио
и
којим
је
правцем
отишао
онај
сумњиви
човек
,
због
чије
је
појаве
Миљко
пробудио
Настаса
.
У
оном
сокачићу
из
кога
је
,
по
казивању
Миљкову
,
он
тада
изишао
био
,
постоји
она
мања
капија
са
тарабом
,
која
је
описана
у
извиђају
иследниковом
од
18
.
октобра
.
Ако
је
тај
човек
био
тужени
Стојадин
—
за
кога
Миљко
и
Настас
тврде
,
да
по
свему
личи
на
њега
—
онда
је
вероватно
,
да
је
тужена
Стана
на
ту
малу
капију
(
из
сокачића
)
испустила
оне
ноћи
из
куће
Стојадина
,
пошто
је
убиство
извршено
било
.
Како
пак
Стојадин
,
пошто
је
изишао
из
сокачића
,
није
отишао
правце
својој
кући
,
која
је
преко
пута
од
куће
пок
.
Ивка
(
мало
у
лево
,
сниже
општинске
авлије
)
,
него
је
ударио
између
општ
.
кошева
кроз
воћњак
,
—
онда
је
основана
претпоставка
,
да
је
Стојадин
хтео
тиме
да
затури
траг
,
јер
је
ноћ
била
кишовита
,
те
би
траг
његових
стопала
у
блату
,
упућивао
на
његову
кућу
,
ако
би
власт
одмах
предузела
истрагу
;
а
он
је
и
на
то
,
без
сумње
,
морао
рачунати
.
Пошто
су
извиђене
још
неке
околности
,
од
мањега
значаја
,
—
завршен
је
овај
извиђај
истога
дана
,
и
судија
са
деловођом
и
адвокатима
,
био
је
већ
тога
вечера
на
конаку
у
Градишту
.
ВИИ
.
Завршна
оптужба
,
одбрана
,
пресуда
За
22
.
април
(
у
очи
Ђурђева
-дана
)
1891
.
одређен
је
био
други
претрес
,
који
је
трајао
и
24
.
и
25
.
априла
.
На
њему
су
постављена
накнадна
питања
сведоцима
,
чији
искази
на
првоме
претресу
нису
,
по
нахођењу
суда
,
били
јасни
и
исцрпни
.
Тада
су
,
преко
председавајућег
,
упућивана
питања
сведоцима
и
од
стране
бранилаца
тужених
,
као
и
заступника
приватног
тужитеља
.
Но
у
главноме
,
све
време
трајања
претреса
,
испуњено
је
било
закључним
говорима
:
државног
тужитеља
,
заступника
приватног
тужитеља
,
и
бранилаца
оптуженика
.
У
пожаревачком
суду
није
,
до
тада
,
било
суђења
,
које
је
са
толико
интересовања
од
стране
публике
праћено
,
нити
са
толико
пажње
,
скрупула
и
неке
особите
свечаности
од
стране
суда
,
извиђано
било
.
Могла
би
се
сада
да
заврши
ова
истинита
приповетка
тиме
,
кад
би
се
још
само
изнела
пресуда
,
која
је
решила
судбу
злочинаца
.
Али
,
како
у
говору
заступника
приватног
тужитеља
и
у
одбрани
бранилаца
има
изнесено
ствари
,
достојних
пажње
читалаца
,
неће
им
,
на
сву
прилику
,
бити
досадно
,
да
сазнаду
садржину
,
и
тужбе
и
одбране
;
те
како
би
,
после
свега
,
могли
да
изведу
свој
закључак
и
уверење
;
да
ли
је
и
колико
суд
смртних
и
грешних
људи
,
могао
дати
задовољења
земаљској
,
и
приближити
се
небеској
правди
.
—
Пошто
је
државни
тужилац
изјавио
да
остаје
при
тужби
,
—
почем
судским
ислеђењем
нису
ниуколико
измењени
ни
ослабљени
,
већ
на
против
,
појачани
основи
који
су
војевали
против
тужених
,
—
председавајући
даде
реч
заступнику
приватног
тужитеља
,
брата
убијене
Радојке
.
Завршну
оптужну
реч
његову
износимо
овде
по
судском
протоколу
.
Она
гласи
:
Господо
Судије
,
После
завршеног
ислеђења
,
прва
реч
која
нека
буде
признање
,
да
пред
вама
стоји
данас
једно
тешко
,
мучко
,
зверско
,
пуно
ужаса
убиство
;
један
злочин
,
који
,
—
по
начину
извршења
,
по
карактеру
лица
која
су
га
припремила
и
извршила
,
по
побуди
која
је
злочинце
покренула
на
извршење
,
-
не
долази
у
ред
обичних
злочина
.
Ја
осећам
и
појмим
потпуно
тежину
проблема
који
чека
на
ваше
решење
,
и
који
вас
неодољиво
гони
,
да
напрегнете
све
своје
правничко
знање
и
судијско
правдољубље
,
те
да
изнесете
на
видик
и
светлост
правду
,
уколико
је
то
дато
моћи
смртних
људи
:
да
невини
не
буду
осуђени
;
да
злочинци
не
измакну
испред
оштрога
мача
правде
.
Лако
је
то
рећи
:
„
ни
по
бабу
,
ни
по
стричевима
,
већ
по
правди
Бога
истинитога
“
.
Али
,
кад
наступи
прилика
,
да
се
ова
узвишена
и
дивна
аксиома
народне
философије
у
дело
приведе
—
онда
се
тек
види
како
,
од
речи
до
дела
,
треба
прећи
један
тежак
трновит
пут
,
пун
сваковрсних
препона
а
искушења
.
Пок
.
Станимировић
,
„
Браца
“
,
дугогодишњи
судија
нашега
највишега
земаљског
суда
,
признати
и
уважени
правник
наш
,
имао
је
обичај
рећи
:
„
није
истина
што
наш
народ
вели
,
да
зна
и
ђаво
шта
је
право
“
.
И
одиста
,
не
само
да
није
лако
,
него
кадшто
,
и
најјачем
правнику
и
најискуснијем
судији
,
тешко
је
,
веома
је
тешко
наћи
шта
је
право
.
Узвишена
је
,
племенита
је
,
али
је
и
мучна
дужност
изрицати
правду
.
Господо
Судије
,
У
колико
и
сам
сваћам
тешкоћу
вашега
данашњега
задатка
;
у
колико
и
сам
увиђам
,
муке
и
напоре
који
тек
сада
за
вас
наступају
,
—
у
толико
,
с
правом
очекујем
,
да
ми
се
неће
замерити
,
што
ћу
,
у
излагању
својега
уверења
и
закључака
—
до
којих
сам
дошао
пратећи
излеђење
овога
страховитог
злочина
,
—
бити
прилично
опширан
;
опширнији
но
што
то
у
обичним
приликама
,
код
приватних
оптужаба
од
мањега
значаја
,
бива
.
Да
не
помињем
господо
судије
то
,
што
се
оптуженици
надају
да
ћете
им
ви
дати
,
ако
не
име
и
стари
углед
у
друштву
који
су
уживали
до
овога
убиства
,
а
оно
бар
живот
и
слободу
,
која
је
свакоме
драга
.
Да
пређем
и
преко
тога
:
што
се
мој
клијенат
узда
у
и
правду
и
очекује
да
мучке
убице
његове
сестре
,
мученице
,
добију
заслужену
казну
.
Да
оставим
на
страну
и
то
:
што
једни
сведоци
,
који
су
истину
сведочили
,
очекују
да
им
се
њихова
исправност
и
од
суда
призна
;
што
други
,
опет
,
који
су
своју
савест
и
поштење
продали
,
чекају
да
њихова
сведоџба
буде
примљена
од
суда
,
па
онда
,
да
и
они
приме
уговорену
награду
...
Све
су
то
,
истина
важна
очекивања
;
али
,
што
је
значајно
за
ово
дело
,
и
што
му
потврђује
карактер
необичне
природе
,
то
је
,
поред
осталога
,
и
ово
многобројно
грађанство
,
које
,
већ
у
два
маха
,
оставља
по
неколико
дана
своје
дневне
послове
,
па
са
неким
,
до
сада
непознатим
интересовањем
прати
ислеђење
,
а
сада
нестрпљиво
очекује
пресуду
,
која
ће
,
још
данас
можда
,
бити
објављена
.
Па
не
само
то
,
господо
судије
!
На
вашу
коначну
одлуку
очекује
,
са
неком
особитом
пажњом
,
цела
ова
околина
...
.
можда
,
цела
Србија
.
Схватајући
овако
озбиљно
природу
и
значај
овога
дела
,
ја
сматрам
да
,
не
само
што
неће
бити
излишно
ни
сувишно
,
него
на
против
,
да
је
дужност
,
и
нас
одовуд
што
тужимо
,
и
господе
отуда
,
што
бране
туженике
:
да
узмемо
у
претрес
и
свестрану
оцену
сваку
околност
,
чак
и
сваку
ситницу
,
која
би
могла
да
баци
ма
и
најмањи
зрачак
светлости
на
ово
убиство
,
које
у
људи
човечних
осећаја
изазива
гнушање
наспрам
извршилаца
тих
зверова
у
људском
облику
,
а
подилазе
их
жмарци
при
помисли
на
оне
страшне
моменте
,
које
је
покојница
имала
да
издржи
,
док
није
зверским
ноктима
зликовца
удављена
.
Истина
,
страна
која
оптужује
,
вршиће
ту
дужност
са
једне
,
а
браниоци
са
друге
тачке
посматрања
;
али
,
за
суд
истине
и
правде
,
то
може
бити
само
од
користи
,
а
ни
у
ком
случају
од
штете
.
На
њему
је
да
после
,
пробере
од
свега
оно
,
што
правду
и
истину
износи
на
видело
.
--
Има
једно
питање
које
се
,
пре
свега
другога
,
неодступно
намеће
при
оцени
овога
дела
,
а
то
је
:
каква
је
побуда
покренула
злочинца
на
ово
убиство
?
Дати
прави
одговор
на
ово
питање
значи
:
указати
на
правац
,
којим
за
злочинцем
ваља
трагати
.
-
Једна
околност
помаже
много
,
да
са
одговором
на
ово
питање
можемо
бити
брзо
готови
.
Целокупно
ислеђење
јасно
казује
:
да
убице
нису
били
ни
крадљивци
,
—
јер
из
куће
није
ништа
однесено
;
ни
осветници
,
-
јер
пок
.
Рада
није
никоме
,
ни
чим
,
дала
повода
за
освету
.
Остаје
,
дакле
,
још
само
та
могућност
:
да
је
пок
.
Рада
била
некоме
некаква
јака
препона
за
постигнуће
каког
циља
и
жеље
,
па
је
ту
препону
ваљало
уклонити
пошто
пото
,
ма
и
по
цену
:
да
се
замоче
руке
у
крв
невину
;
и
,
да
се
покољењу
остави
у
наслеђе
страшно
и
гнусно
име
убице
.
Ако
смо
са
тиме
начисто
,
онда
настаје
друго
једно
питање
:
каква
је
то
препона
могла
да
буде
покојница
,
у
опште
;
и
,
коме
понаособ
?
Особена
природа
овога
злочина
и
психолошка
страна
његова
,
упућује
нас
да
са
одговором
на
ово
питање
овако
започнемо
:
Пок
.
Ивко
,
који
је
умр’о
у
притвору
судском
пре
првога
претреса
,
—
дакле
,
који
је
стао
пред
вечнога
судију
пре
но
што
је
,
могао
изићи
пред
суд
грешних
људи
,
—
имао
је
повише
ћери
,
а
само
једнога
,
јединога
сина
,
туженог
Мишу
.
Он
и
жена
му
,
тужена
Стана
,
полажући
на
Мишу
све
своје
наде
и
радости
,
похитали
су
,
те
га
оженили
врло
рано
.
Имућни
и
виђени
у
својој
околини
,
тражили
су
такође
имућну
и
угледну
кућу
,
с
којом
ће
се
ородити
.
У
пок
.
Стојана
Михаиловића
трговца
и
економа
из
Батуше
,
запросише
и
добише
,
не
само
добру
девојку
него
још
и
три
стотине
златних
дуката
,
уз
велику
и
богату
спрему
девојачку
.
А
у
оно
време
,
пре
двадесет
година
,
то
би
био
знатан
мираз
и
за
какву
београдску
госпођицу
.
Та
девојка
,
та
невеста
Мишина
,
снаха
Станина
,
то
је
Рада
,
која
је
имала
тако
страховиту
судбину
,
и
тако
трагичан
свршетак
.
Са
васпитањем
што
га
је
добила
у
кући
свога
оца
,
који
је
био
тип
оних
наших
некадашњих
отмених
домаћина
,
са
свима
старим
српским
врлинама
,
—
Рада
је
ушла
у
кућу
свекрве
и
свекра
својега
,
и
испила
до
дна
чашу
судбине
,
чију
је
горчину
осетила
била
,
одмах
првих
дана
свога
невесничког
живота
.
Од
дана
када
је
се
у
ту
кућу
закопала
,
она
је
веровала
да
из
ње
не
може
ни
изићи
другаче
,
осим
да
је
мртву
изнесу
.
Опште
је
позната
ствар
какви
су
у
нас
по
селима
бракови
,
који
се
закључују
и
данас
,
а
нарочито
у
оно
доба
.
Дечак
од
16—17
година
,
добија
за
жену
девојку
од
20—25
година
,
која
је
у
пуном
развоју
снаге
и
женске
лепоте
.
А
кад
он
доцније
стане
на
снагу
;
кад
сине
лепотом
мушкога
стаса
и
држања
;
кад
опази
да
се
на
њега
обраћа
пажња
где
се
год
појави
;
кад
осети
дражи
младићског
живота
;
и
,
кад
се
у
њему
најзад
развије
мушки
понос
и
људска
сујета
,
тад
његова
жена
,
—
старија
неколико
година
од
њега
,
изнурена
тежачким
и
кућним
радовима
,
па
и
гајењем
и
подизањем
доце
,
—
постане
његова
„
неприлика
“
.
Мало
по
мало
,
па
муж
постане
равнодушан
према
жени
,
на
коју
се
осврће
само
толико
,
колико
и
на
осталу
чељад
и
посленике
кућне
.
Ако
је
сад
то
жена
од
поноса
;
ако
она
тражи
да
се
поштују
њена
супружанска
права
,
-
онда
брачни
живот
постаје
домаћи
пакао
.
То
нарочито
осећа
жена
,
која
,
осим
смрти
,
не
зна
за
други
излаз
из
тога
несрећног
и
несносног
стања
.
У
таквом
су
положају
и
одношајима
били
Миша
и
Рада
,
на
годину-две
пред
њено
убиство
.
Из
таквог
расположења
потицале
су
честе
кавге
,
које
су
,
не
ретко
,
завршиване
тиме
,
што
је
Рада
,
на
протесте
против
Мишиног
владања
и
понашања
,
била
нападана
најпогрднијим
псовкама
па
и
злоставама
.
То
је
љуто
тиштало
и
Стану
,
јер
је
видела
да
„
њен
син
друга
нема
,
да
с
браћом
пије
“
,
како
се
изражавала
у
дућану
,
пред
сведоком
Милосавом
Јовановићем
;
те
осећајући
да
јој
је
син
„
роб
“
,
а
да
је
његову
ропству
она
крива
,
јер
га
је
она
Радом
оженила
,
—
зарекла
се
„
да
ће
га
она
и
одробити
“
.
Колико
је
Рада
била
племените
душе
;
а
колико
су
опет
Миша
и
његови
родитељи
били
незахвална
и
тврда
срца
,
—
огледа
се
у
овоме
:
тужени
Миша
,
у
младим
годинама
својим
страдао
је
од
тешке
болести
падавице
.
Падао
је
често
,
кадкад
по
неколико
пута
на
дан
.
Цело
Средњево
и
околина
зна
:
да
је
Рада
била
његов
анђео
хранитељ
;
да
га
је
пратила
неодступно
на
сваком
кораку
и
указивала
му
своју
нежну
другарску
помоћ
;
да
није
знала
ни
за
какве
радости
и
задовољства
,
чак
ни
за
она
,
што
их
дају
први
дани
брачнога
живота
.
Она
није
знала
ни
шта
су
то
„
медени
дани
“
а
камо
ли
месеци
.
Није
дакле
чудо
,
што
је
,
у
таквим
физичким
и
душевним
борбама
,
од
лепога
и
угледног
чељадета
постао
за
кратко
време
,
живи
скелет
.
Рада
је
,
чистотом
душе
своје
и
поштењем
срца
свога
,
светлила
и
даље
,
ма
да
је
спољни
изглед
њен
изазивао
у
гледалаца
осећања
сажаљења
.
И
,
док
је
Миша
страдао
од
божје
воље
,
Радом
беху
задовољни
:
и
он
,
и
родитељи
,
и
сестре
његове
Али
,
кад
се
Миша
опрости
тешке
бољетице
те
сину
здрављем
и
мушком
лепотом
,
тада
,
и
он
и
његови
осетише
,
да
изнурена
и
награђена
Рада
,
која
је
цело
своје
биће
жртвовала
била
његову
оздрављењу
,
није
више
његова
прилика
.
Кад
виде
,
да
се
о
њега
отимљу
чак
и
девојчице
,
као
што
је
Достана
,
—
тужена
Стана
омрзе
своју
снаху
„
као
кучку
“
,
те
је
више
„
није
могла
очима
гледати
“
,
као
што
је
обелоданила
пред
сведоком
Животом
Марјановићем
.
Пошто
је
пок
.
Ивко
узимао
Достану
чак
и
на
испит
,
огледајући
јој
рукопис
,
-
ваљда
да
види
:
може
ли
му
водити
тевтере
дућанске
и
рачуне
у
свињарској
трговини
,
-
начињен
је
план
да
се
мучена
Рада
смакне
.
Као
најпоузданијега
помоћника
за
извршење
плана
,
нашли
су
у
туженом
Стојадину
.
Преговори
са
њиме
вођени
су
још
из
раније
,
па
се
само
чекало
на
подесну
прилику
и
расположење
.
А
који
је
,
и
какав
је
човек
тај
Стојадин
?
Пре
десетину
година
био
је
под
судом
за
разбијање
и
похару
дућана
Ивкова
,
о
чему
стоји
акти
у
суду
.
Доцније
,
био
је
под
судом
за
убиство
,
па
је
пок
.
Ивко
покушавао
да
га
на
своје
јемство
пусти
на
слободу
,
а
затим
настојавао
код
сведока
,
те
је
ослобођен
судом
,
из
недостатка
довољних
доказа
.
У
последње
време
крадуцао
је
по
селу
,
па
често
и
отимао
,
али
га
нико
није
смео
тужити
влсати
,
јер
се
знало
:
да
Стојадин
хоће
и
да
убије
;
и
,
да
у
јакој
кући
Ивковој
налази
склоништа
и
потпоре
.
Ето
,
такав
човек
био
је
пријатељ
чувене
и
богате
куће
газда
Ивка
из
Средњева
.
Суд
је
чуо
сведоке
,
који
су
под
заклетвом
потврдили
,
да
је
Стојадин
био
наводаџија
,
преко
кога
је
Стана
набављала
своме
сину
Миши
љубазнице
,
а
који
је
и
Достани
носио
поруку
Мишину
,
да
га
чека
док
он
своју
жену
не
„
уклони
“
.
Пре
но
што
се
приступило
извршењу
спремљенога
плана
,
Миша
је
требао
да
оде
дегод
,
далеко
од
куће
.
И
тако
он
,
који
,
по
знању
целе
околине
,
није
никад
смео
прећи
ни
преко
најмање
воде
,
—
по
савету
гатара
,
да
му
се
болест
не
би
повратила
—
па
и
на
сам
дан
свадбе
своје
није
био
отишао
у
Батушу
са
осталим
сватовима
по
девојку
—
прелази
сада
преко
Дунава
,
и
са
свињама
,
први
пут
у
животу
,
иде
у
Пешту
.
-
-
-
-
-
Да
идемо
сад
даље
за
догађајима
,
како
су
се
они
развијали
по
причању
мештана
,
а
како
је
и
морало
бити
.
17
.
октобра
прошле
године
,
у
вече
,
пошто
су
слуге
и
момци
дућански
испраћени
на
спавање
,
и
Стана
за
њима
затворила
капију
(
како
је
сама
показала
пред
судом
)
,
—
она
је
заповедила
Ради
да
сиђе
у
подрум
,
те
да
јој
уточи
вина
.
Навикнута
годинама
да
,
без
поговора
и
брзо
,
врши
наредбе
своје
свекрве
,
која
је
,
поред
готово
непрекидно
пијана
мужа
,
била
апсолутни
господар
у
кући
,
—
Рада
је
узела
суд
,
па
је
на
врата
,
која
воде
из
предсобља
одаја
,
у
којима
су
боравили
Ивко
и
Стана
,
сишла
у
подрум
.
Председавајући
судија
,
који
је
руководио
судски
увиђај
на
лицу
места
,
видео
је
да
су
,
за
улазак
у
подрум
,
била
двоја
врата
.
Једна
су
она
,
малочас
споменута
,
на
која
је
Рада
сишла
у
подрум
.
Друга
су
из
авлије
и
на
њих
се
наилази
одмах
,
како
се
,
са
оне
тесне
улице
,
уђе
на
малу
капију
у
авлију
.
Тужени
Стојадин
,
кога
су
дотични
испитани
сведоци
видели
кад
је
у
сумрак
ушао
,
у
дућан
пок
.
Ивка
,
а
који
се
после
,
ни
у
први
мрак
,
ни
доцније
преконоћ
,
није
нигде
-
ни
у
селу
ни
у
механи
,
—
виђао
(
осим
што
су
га
видели
сведоци
:
Миљко
и
Настас
,
кад
је
оно
изишао
из
сокачића
,
и
прешао
преко
главног
друма
у
општинску
авлију
)
,
—
очекавао
је
,
као
дивља
звер
у
заседи
,
своју
жртву
.
Њега
је
Стана
упустила
у
подрум
на
она
врата
из
авлије
,
која
је
за
тим
закључала
.
Велике
бачве
,
између
којих
је
био
скривен
,
заклањале
су
га
тако
,
да
га
Рада
,
силазећи
са
свећом
и
судом
за
вино
,
на
врата
из
куће
,
није
могла
видети
све
док
он
није
искочио
иза
бачава
и
стао
пред
њу
.
Само
што
га
је
спазила
,
и
само
што
је
познала
Стојадина
,
из
груди
ове
јадне
жене
оте
се
један
страховит
врисак
,
врисак
који
је
био
тако
силан
,
да
је
пробио
кроз
дебеле
зидове
подрумске
,
кроз
све
зидове
кућне
и
дућанске
,
те
продрео
до
улице
,
до
сведока
Миљка
,
који
се
,
са
својим
газдом
Настасом
,
одмарао
на
каменом
прагу
дућанском
.
У
исти
мах
кад
је
вриснула
,
она
је
бацила
из
руку
и
свећњак
и
стаклени
суд
за
вино
,
те
у
подруму
наста
апсолутна
помрчина
.
Да
је
Стојадину
био
задатак
само
тај
да
убије
,
то
би
била
лака
ствар
.
Један
ударац
ножа
и
посао
би
био
готов
.
Али
,
ову
несрећну
жену
требало
је
уморити
,
а
да
се
на
њој
не
нађе
никаква
трага
од
насиља
.
Такву
је
наредбу
издала
Стана
Стојадину
;
јер
кућа
газда
-
Ивка
из
Средњева
ваља
да
остане
и
даље
,
—
бар
по
форми
и
бар
код
власти
—
честита
и
уважена
.
Кажу
да
је
се
Стојадин
,
сутра
дан
,
вајкао
некоме
своме
,
да
је
и
његово
злочиначко
срце
задрхтало
кад
је
Рада
клекла
предањ
и
,
грлећи
му
колена
,
заклињала
га
породом
његовим
,
да
јој
живот
поклони
.
Ко
зна
:
да
ли
би
шта
и
било
,
и
како
би
се
ствар
свршила
,
да
се
не
отворише
врата
,
она
што
из
подрума
воде
горе
у
кућу
.
На
њима
се
појави
слика
Станина
,
а
зрак
лампе
,
коју
Стана
држаше
у
руци
,
паде
на
клечећу
Раду
,
која
рукама
беше
обухватила
колена
Стојадинова
.
Шта
чекаш
лопино
,
цикну
Стана
,
па
спустив
лампу
на
горњи
праг
,
слете
као
фурија
низ
степенице
и
за
један
тренут
,
њени
зверски
нокти
беху
под
грлом
несрећне
Раде
.
Кад
је
сведок
Миљко
чуо
онај
други
врисак
,
а
више
ништа
није
ни
могао
чути
,
јер
је
Рада
могла
још
само
стењати
и
кркљати
,
док
и
то
није
престало
.
Како
је
извршено
убиство
и
колико
је
и
каквих
повреда
нанесено
убијеној
,
види
се
из
протокола
секције
,
којим
се
утврђује
,
да
је
се
Рада
бранила
подуже
,
док
није
под
притиском
крволока
издахнула
.
Крв
која
је
,
услед
откинуте
јабучице
,
била
испунила
гркљан
и
гушу
,
спречена
да
излази
на
уста
,
излазила
је
на
нос
,
као
што
лекарска
секција
тврди
.
Кад
су
зверови
видели
,
да
њихова
жртва
не
показује
више
знаке
живота
,
однели
су
је
у
њену
жалосну
собу
и
тамо
је
поставили
у
положај
,
у
коме
је
сутра
дан
,
18
.
октобра
,
нађена
.
Пошто
Стојадин
није
више
био
погребан
Стани
,
—
она
га
је
испустила
кроз
ону
малу
капију
,
на
сокачић
,
из
кога
је
изишао
и
прешао
преко
главнога
друма
,
кад
га
је
видео
најпре
сведок
Миљко
,
а
по
том
и
Настас
.
После
првих
петлова
једно
слушче
некакво
влашче
,
копало
је
,
под
надзором
Станиним
крваву
земљу
у
подруму
,
коју
је
по
том
,
са
неким
крпама
однело
и
бацило
у
Пек
.
Кад
је
освануо
дан
18
.
октобра
,
пуштен
је
по
селу
глас
,
да
је
Рада
напрасно
умрла
;
и
пре
но
што
је
власт
месна
могла
сазнати
за
овај
страховити
злочин
,
Стана
је
пожурила
,
те
је
удављена
Рада
окупана
,
обучена
и
намештена
на
мртвачки
одар
.
По
Средњеву
и
Печаници
;
по
Душманићу
и
Зеленику
;
по
Царевцу
,
Камијеву
и
Градишту
;
по
Љубињу
и
Гареву
,
Клењу
и
Голупцу
—
народ
тако
описује
овај
језовити
догађај
,
који
ће
још
дуго
бити
предмет
разговора
и
претресања
.
Рећи
ће
се
,
можда
:
па
то
је
само
прича
и
бајка
.
Камо
доказа
за
то
што
се
прича
?
Ево
на
то
одговора
:
Новац
је
силно
и
моћно
средство
.
Шта
је
то
,
што
се
не
би
могло
учинити
у
свету
,
кад
се
проспе
новац
,
за
који
су
људи
толико
похлапни
?
...
.
Зар
је
мало
примера
у
свету
,
да
су
,
за
љубав
новца
,
богатства
и
славе
,
газили
у
крваве
злочине
чак
и
учени
доктори
,
и
високи
племићи
,
па
и
крунисане
главе
?
Кад
се
зна
:
да
је
фамилија
тужених
утрошила
до
сада
на
хиљаде
дуката
;
да
се
троши
и
просипа
нештедимице
још
и
сада
до
последњих
тренутуку
;
да
се
новцем
може
да
награди
пријатељ
а
сатре
противник
;
кад
се
то
зна
,
-
онда
није
чудо
што
ће
многе
ствари
остати
покривене
тамом
.
Да
није
новца
и
живе
организоване
радње
,
—
они
данас
шапућу
,
говорили
би
гласно
и
отворено
;
и
та
прича
,
која
диже
косу
на
глави
,
чула
би
се
и
овде
,
пред
судским
столом
,
као
што
неком
мађијском
силом
струји
од
села
до
села
;
од
уста
до
уста
...
Ја
признајем
да
ово
причање
,
овако
без
доказа
,
може
остати
само
бајка
.
Па
ипак
ја
износим
ову
причу
,
која
иде
по
народу
,
за
то
,
што
се
поједини
моменти
њени
чудно
подударају
,
како
са
целокупном
физиономијом
овога
дела
,
тако
и
са
појединим
околностима
,
које
су
полицијском
истрагом
и
судским
ислеђењем
несумњиво
констатоване
.
А
те
околности
нису
више
бајке
.
Оне
су
утврђени
факти
,
који
,
у
вези
са
овом
причом
,
чипе
потпуну
слику
злочина
,
и
износе
је
на
видик
осветљену
и
колорисану
.
Ти
факти
,
посматрани
с
које
било
стране
,
стварају
у
посматрача
непомућено
уверење
,
да
је
тужена
Стана
главни
кривац
,
и
да
је
она
зачела
мисао
о
убиству
.
Пок
.
Ивко
и
син
му
Миша
,
савили
су
се
покорно
пред
крутом
нарави
и
непоколебљивом
вољом
ове
чудне
звер-жене
,
—
жене
,
која
је
своје
умишљаје
и
одлуке
упорно
у
дело
приводила
,
а
сваку
препону
дрско
с
пута
уклањала
.
У
Стојадину
је
Стана
нашла
човека
,
који
је
,
за
добру
награду
,
готов
био
да
дигне
зликовачку
руку
на
једну
слабу
,
бедну
,
презрену
жену
,
која
ни
њему
,
ни
ма
коме
другоме
,
није
ни
каква
зла
учинила
;
која
је
и
Стани
само
за
то
била
крива
,
што
је
жива
.
Осим
овога
што
народ
прича
,
ево
шта
казују
чињенице
,
које
су
изнесене
на
видик
и
утврђење
полицијском
и
судском
истрагом
,
а
којима
суд
,
по
сили
наређења
законских
,
мора
да
поклони
пажњу
и
да
рачуна
са
њима
:
1
.
Шта
значи
то
:
што
је
Стана
на
неколико
дана
пред
убиство
,
казала
Животи
Марјановићу
,
како
мрзи
Раду
као
кучку
,
те
не
може
да
је
гледа
очима
?
Како
могу
да
се
протумаче
оне
њене
речи
,
изговорене
у
дућану
пред
сведоком
Милисавом
Јовановићем
:
да
да
њен
син
друга
нема
,
да
с
браћом
није
,
да
га
је
она
заробила
,
и
да
ће
га
она
и
одробити
?
И
најзад
оно
што
је
казала
пред
сведоком
Димитријем
Нешићем
:
мрзи
Раду
зато
што
је
слаба
?
Закон
је
таква
изјашњења
предвидео
и
обележио
их
у
тачки
4
.
§
121
.
казненог
судског
поступка
као
ближи
основ
подозрења
против
лица
,
које
је
таква
изјашњења
давало
.
2
.
Кад
Стана
и
сама
признаје
,
да
је
онога
вечера
изишла
за
момцима
,
—
испратив
их
на
спавање
—
и
за
њима
капију
закључала
,
а
у
јутру
је
капију
опет
закључану
нашла
,
—
онда
то
значи
да
,
без
њена
знања
,
није
могао
нико
те
ноћи
у
кућу
ући
;
јер
,
нема
трагова
од
насилног
продирања
,
а
у
кући
тако
затвореној
,
осим
ње
,
мужа
јој
Ивка
,
—
који
је
још
свечера
био
трештен
пијан
—
и
пок
.
Раде
,
није
више
никога
било
.
Увиђајем
судским
на
лицу
места
утврђено
је
,
да
се
преко
тарабе
није
могло
с
поља
ускочити
,
јер
је
она
висока
сврх
боја
човечијега
;
но
и
осим
тога
,
на
баскијама
није
нађено
никаква
трага
од
блата
,
кога
би
морало
бити
да
је
когод
с
поља
прескакањем
,
ушао
у
авлију
;
јер
,
та
ноћ
била
је
кишовита
а
улица
раскаљана
.
То
стање
ствари
,
и
што
је
тужена
Стана
,
тога
вечера
,
наваљивала
на
слуге
да
брже
вечерају
па
да
иду
на
спавање
,
а
ујутру
рано
,
пре
зоре
,
већ
била
на
ногама
,
и
,
по
блату
и
мраку
,
долазила
момачком
прозору
да
их
буди
;
и
даље
:
њено
сопствено
причање
,
да
је
лупала
на
прозор
пок
.
Раде
пошто
је
у
велико
било
свануло
,
и
да
је
,
кад
јој
се
није
одазвала
„
помислила
да
није
умрла
“
,
—
и
ако
је
знала
да
је
Рада
свечера
здрава
била
—
све
то
износи
тужену
Стану
у
таквим
делима
и
околностима
у
време
извршног
убиства
,
да
се
другаче
не
може
претпоставити
,
већ
да
је
она
учесник
.
То
је
закон
такође
означио
као
ближи
основ
подозрења
о
коме
нарочито
говори
у
тачки
7
.
§
121
.
казн
.
суд
.
поступка
.
3
.
А
шта
да
кажем
за
онај
факат
,
да
је
пок
.
Рада
имала
у
вече
дућанске
кључеве
(
као
и
увек
кад
Миша
није
код
куће
)
;
а
сутрадан
—
пре
но
што
је
,
осим
Стане
,
ма
ко
у
кући
знао
за
убиство
,
—
те
кључеве
предала
она
—
Стана
—
момку
Николи
?
—
Тачка
8
.
§
121
.
казн
.
суд
.
поступка
,
обележава
као
ближи
основ
подозрења
против
неког
лица
и
то
,
ако
су
се
код
њега
или
у
његовом
„
обилишту
“
,
или
у
„
другом
од
њега
изабраном
хранилишту
нашле
ствари
које
је
оштећени
(
нападнути
,
убијени
)
у
време
извршног
дела
притежавао
“
.
Тај
факат
,
који
тврди
Никола
,
а
којег
не
пориче
ни
Стана
,
утврђује
у
посматрача
несумњиво
уверење
,
да
је
Стана
учесник
у
убиству
ове
јадне
жене
,
вајне
снахе
своје
;
и
војује
против
ње
свом
јасноћом
и
јачином
закона
.
4
.
У
старању
њеном
да
уништи
трагове
убиства
,
очитује
се
свест
њена
о
тешкој
одговорности
за
злочин
,
и
брига
да
се
те
одговорности
извуче
.
Да
је
на
томе
живо
и
с
планом
радила
(
у
колико
јој
је
било
могуће
да
тај
план
на
брзу
руку
склопи
и
изврши
)
,
доказује
се
тиме
:
а
.
што
је
по
извршеном
делу
,
удављену
Раду
наместила
у
кревет
као
да
спава
(
сметнув
у
хитњи
с
ума
,
да
је
требало
свући
са
ње
одело
,
у
коме
је
прекодан
ишла
)
,
те
како
би
се
ујутру
веровало
њеном
казивању
,
да
је
Рада
напрасно
умр’ла
;
6
.
што
је
—
да
би
се
примио
као
истинит
њен
глас
о
напрасној
смрти
Радиној
-
кључ
од
предсобља
оставила
унутра
;
у
предсобљу
на
прозору
,
а
врата
од
предсобља
затворила
подрумским
кључем
,
те
да
би
се
веровало
да
је
Рада
,
при
поласку
на
спавање
,
закључала
била
врата
,
која
су
и
у
јутру
закључана
нађена
,
и
тако
,
да
сваки
верује
да
је
она
била
жива
и
здрава
кад
је
се
закључала
и
легла
спавати
,
па
се
,
наравно
,
имало
веровати
да
је
умрла
преконоћ
природном
смрћу
;
јер
,
с
поља
јој
нико
није
могао
ући
,
почем
су
врата
и
сви
прозори
неповређени
.
Међутим
,
сам
тај
факат
што
је
прави
кључ
од
предсобља
нађен
на
прозору
а
није
био
остављен
у
брави
—
како
ради
сваки
кад
се
изнутра
закључава
—
доказ
је
,
да
је
она
—
Стана
—
тај
кључ
метнула
на
прозор
,
пре
но
што
је
из
предсобља
изишла
(
пошто
је
Раду
оставила
у
њеној
соби
)
;
јер
иначе
,
не
би
с
поља
могла
утурити
други
кључ
,
поред
онога
који
се
налази
у
брави
,
утурен
изнутра
.
Недостатци
и
махне
овога
њенога
плана
нису
постале
с
тога
,
што
би
Стани
оскудевала
природна
интелигенција
,
која
је
скоро
нигда
није
изневеравала
;
већ
зато
,
што
је
време
било
кратко
,
и
што
се
надала
да
ће
њена
реч
о
напрасној
смрти
Радиној
,
бити
примљена
без
икаквог
сумњичења
;
а
она
је
,
спремајући
и
намештајући
Раду
на
мртвачки
сто
,
пред
женама
и
људима
који
су
се
били
ту
искупили
,
већ
жалила
и
нарицала
за
њом
,
„
добром
снахом
својом
“
;
в
.
да
јаче
засени
убиство
,
она
је
покушавала
да
и
сведока
Јована
Костића
убеди
како
је
Рада
пала
у
фрас
па
се
изгребла
“
;
а
кад
јој
је
овај
одговорио
,
да
њему
није
познато
да
је
Рада
кадгод
падала
у
фрас
;
она
је
цикнула
на
њега
:
„
убио
те
мој
лебац
,
што
ме
опадаш
“
.
И
ако
у
овим
Јовановим
речма
није
било
ништа
што
би
могло
за
другога
да
изгледа
као
„
опадање
.
Стани
је
такав
значај
његових
речи
могла
да
даде
само
њена
немирна
“
савест
;
г
.
кад
је
слугу
Животу
Марјановића
слала
да
каже
момцима
—
који
су
отишли
били
ка
орање
,
—
да
оставе
плуг
,
она
му
није
тада
рекла
да
је
Рада
погинула
,
већ
да
је
умр’ла
;
д
.
не
само
да
није
известила
одмах
месну
власт
о
убиству
,
него
је
још
наредила
журно
да
се
Рада
одмах
окупа
и
намести
,
прелазећи
преко
опомене
сведока
Огњана
Недељковића
,
да
не
треба
ништа
дирати
док
власт
не
дође
.
У
речма
њеним
:
„
шта
има
који
да
гледа
,
кад
се
види
да
је
жена
умр’ла
“
,
огледа
се
покушај
њен
,
да
искупљене
суседе
убеди
,
да
је
Рада
умр’ла
природном
смрћу
.
Све
ове
и
овакве
радње
и
изјаве
њене
,
управо
су
онакве
,
какве
се
траже
у
тачки
11
.
§
121
.
казн
.
суд
.
поступка
,
па
да
буду
ближи
основ
подозрења
против
ње
,
као
учиниоца
дела
.
Да
је
Стана
главни
кривац
,
стоје
још
и
ове
околности
,
које
изнесене
и
доказане
основе
подозрења
,
још
јаче
утврђују
:
1
.
На
питања
суда
давала
је
разногласне
,
једне
другима
противречене
одговоре
.
Кад
је
питана
о
положају
у
коме
је
нашла
убијену
Раду
,
неколико
пута
мењала
је
свој
исказ
.
Тако
,
час
је
одговарала
да
је
глава
убијене
Раде
била
на
патосу
,
а
ноге
на
кревету
;
а
час
,
да
је
Раду
нашла
у
кревету
,
покривену
јорганом
по
глави
и
ничице
лежећу
,
па
тек
пошто
је
дигла
с
ње
јорган
,
видела
је
,
вели
да
је
мртва
.
Даље
,
на
испиту
код
иследне
власти
рекла
,
је
,
да
из
собе
,
у
којој
је
Рада
нађена
мртва
,
није
ништа
фалило
:
а
после
неколико
недеља
присетила
се
,
или
је
научена
да
каже
,
да
су
однесени
резервни
кључеви
од
касе
и
нешто
од
накита
.
А
то
значи
:
да
је
Стана
најпре
налазила
да
треба
рећи
како
ништа
из
куће
не
фали
,
док
је
мислила
да
се
насилна
смрт
неће
моћи
да
утврди
;
а
кад
је
несумњво
утврђено
да
је
Рада
убијена
,
—
онда
је
опет
требало
изнети
да
су
однесени
кључеви
од
касе
и
накит
,
како
би
се
могло
изводити
,
да
је
убиство
извршено
од
неког
лица
с
поља
,
у
циљу
похаре
.
2
.
Пред
судом
је
казала
:
да
је
онај
прави
кључ
од
предсобља
„
рђаво
радио
“
у
тој
брави
,
те
да
су
се
за
то
,
и
она
и
пок
.
Рада
,
служили
подрумским
кључем
,
док
је
извиђајем
власти
утврђено
:
да
кључ
подрумски
једва
може
да
отвори
врата
предсобља
,
и
то
тек
пошто
се
неколико
пута
обрне
у
брави
;
а
прави
кључ
од
тих
врата
,
отвара
их
тачно
и
лако
.
3
.
И
код
иследне
власти
и
код
суда
тврдила
је
лажно
,
да
је
са
Радом
живела
у
љубави
и
да
ју
је
волела
„
као
своје
дете
“
;
док
је
сведоцима
утврђено
,
како
је
између
њих
у
кући
био
тако
рђав
живот
,
да
је
Рада
једном
побегла
пешице
у
Пожаревац
,
о
чему
сведочи
стара
г-ђа
Ј
...
Д
...
А
по
сведоџби
капетана
војног
г
.
М
...
и
Стана
,
и
Ивко
,
и
Миша
,
испраћајући
је
једном
у
бању
на
лечење
,
када
су
јој
дали
били
свега
шест
дуката
на
трошак
,
добацили
су
јој
речи
:
„
да
Богда
се
не
вратила
отуда
“
,
у
место
да
јој
,
да
су
били
људи
,
кажу
„
сретан
пут
“
!
Стана
вели
да
је
Раду
волела
„
као
своје
дете
“
,
—
а
кад
човек
види
како
јадно
и
тужно
изгледа
она
соба
,
у
којој
је
Рада
сама
проводила
потоње
дане
свога
живота
,
у
кући
свекрвиној
,
—
одмах
би
му
било
јасно
,
и
појмио
би
како
је
била
горка
та
милошта
,
којом
је
Рада
била
обасипана
.
Председавајући
судија
видео
је
ту
јазбину
,
те
није
потребно
да
кажем
да
она
личи
више
на
осуђеничку
ћелију
,
но
на
ложницу
супружничку
,
у
којој
Рада
,
последњих
година
није
ни
виђала
својега
Мишу
.
Према
томе
нека
се
цени
колико
вреди
онај
навод
тужене
Стане
да
су
,
приликом
убиства
однесени
били
и
резервни
кључеви
од
касе
,
који
као
да
су
били
код
Раде
!
Коме
се
,
код
оноликих
просторија
у
кући
,
даје
оваква
соба
да
у
њој
живи
и
век
проводи
,
и
коме
се
,
кад
болан
полази
у
бању
на
лечење
,
жели
да
се
не
врати
,
—
томе
се
не
дају
кључеви
од
касе
.
Основи
подозрења
,
који
су
против
Мише
и
Стојадина
изнесени
у
тужби
држав
.
тужитеља
,
не
само
да
нису
ниуколико
ослабљени
него
су
још
и
појачани
па
и
приновљени
.
Тако
постојећи
докази
,
да
се
Миша
није
противио
,
да
га
убиством
курталишу
немиле
му
жене
,
појачани
су
исказом
сведока
Богосава
,
који
је
потврдио
ону
сведоџбу
девојке
Анђе
:
о
парама
и
порукама
,
што
их
је
Стојадин
носио
од
Мише
девојци
Достани
,
да
га
чека
док
он
своју
жену
не
отера
или
не
„
уклони
“
.
А
обе
ове
сведоџбе
као
вероватне
,
поткрепила
је
и
учитељица
Средњевска
.
Против
Стојадина
приновљен
је
доказ
у
томе
,
што
је
он
лажно
наводио
,
да
је
тога
вечера
доцкан
уноћ
,
ишао
улицом
са
неким
Ганом
;
а
сведок
Огњан
Михаиловић
—
који
је
те
ноћи
стражарио
по
селу
,
и
на
кога
се
Стојадин
позвао
да
му
то
потврди
—
вели
да
је
видио
Гана
,
али
да
Стојадин
није
био
с
њиме
...
На
завршетку
ове
своје
речи
,
да
обратим
пажњу
суда
и
на
то
,
како
се
маркантно
разликују
по
квалитету
:
сведоци
,
који
потврђују
оптужбу
,
од
оних
сведока
,
који
су
најмљени
од
фамилије
оптужених
да
сведоче
у
њихову
одбрану
.
Док
сведоци
:
Васа
Мирковић
,
Милосав
Јовановић
,
Јован
Костић
,
Огњан
Недељковић
и
остали
,
који
терете
оптуженике
,
исказују
своју
сведоџбу
тачно
,
без
запињања
,
увек
истоветно
и
,
како
закон
тражи
„
обстојатељно
“
,
—
дотле
они
,
који
су
најмљени
да
бране
оптужене
казују
код
полициске
власти
једно
,
код
суда
друго
,
а
на
суочењу
треће
.
А
осим
тога
,
сви
су
ови
сведоци
њихови
познати
као
рђави
људи
у
селу
;
многи
од
њих
били
су
под
надзором
,
као
што
тврди
уверење
њихове
општине
;
а
сведок
Љубисав
,
који
онако
одушевљено
брани
Мишу
,
био
је
„
и
на
поправци
у
граду
београдском
“
,
како
му
је
казао
на
суочењу
сведок
Васа
.
Најзад
,
читава
једна
гомила
сведока
,
на
које
су
се
позвали
тужени
,
а
са
којима
је
суд
пробавио
цео
дан
,
сведочили
су
као
по
команди
и
једним
истим
речма
,
како
знају
:
да
су
тужена
Стана
и
Миша
„
живели
у
љубави
и
Бог
зна
како
“
са
пок
.
Радом
?
!
а
не
наводе
факте
,
на
основу
којих
су
дошли
до
тога
сазнања
.
Да
су
сведоци
,
који
су
сведочили
о
кључевима
,
најмљени
,
види
се
из
тога
што
они
сведоче
да
су
крадени
кључеви
од
подрума
,
а
тужена
Стана
,
која
је
само
из
говора
бранилаца
могла
нешто
разумети
,
да
ће
се
сведочити
о
неким
кључевима
,
—
казује
и
сама
да
су
им
кључеви
некада
крадени
;
али
,
не
знајући
како
треба
,
тврди
да
су
крадени
кључеви
од
предсобља
,
те
додаје
,
да
су
се
због
тога
,
за
отварање
предсобља
служили
подрумским
кључем
.
Како
се
великим
новцем
,
којим
располаже
фамилија
тужене
Стане
и
Мише
,
—
а
који
се
тако
немилице
просипа
,
—
набављају
лако
и
брзо
сведоци
,
нека
послужи
овај
пример
:
на
првом
претресу
,
кад
је
испитиван
Стеван
Јовић
,
овај
сведок
споменуо
је
,
само
узгред
,
да
је
у
оној
соби
,
(
у
којој
су
они
—
слуге
—
ноћили
оне
ноћи
кад
је
било
убиство
)
,
било
међу
њима
и
једно
влашче
.
Ја
сам
тада
затражио
да
суд
запита
тога
сведока
,
како
је
име
том
влашчету
.
Ништа
више
о
влашчету
нисам
рекао
.
Али
,
то
моје
питање
разумела
је
добро
тужена
Стана
.
И
већ
сутра
дан
око
10
сахата
пре
подне
,
кад
сам
затражио
да
се
то
влашче
добави
и
испита
(
јер
је
оно
износило
из
подрума
крваву
земљу
,
те
ју
са
неким
крпама
бацило
у
Пек
)
,
—
бранитељи
одмах
изјавише
,
да
је
то
влашче
ту
пред
судом
па
се
одмах
може
испитати
.
То
значи
:
да
је
тужена
Стана
знала
,
какву
би
страшну
тајну
то
влашче
могло
да
открије
.
И
онда
,
људи
су
за
ноћ
отишли
у
Средњево
и
,
до
почетка
судског
рада
,
стигли
са
дететом
,
наравно
наученим
и
спремљеним
шта
да
говори
,
кад
буде
питано
пред
судом
.
Није
дакле
чудо
што
,
по
неки
од
сведока
,
неће
да
сведоче
пред
судом
ништа
од
онога
,
што
су
по
селу
причали
.
Ево
и
данас
стигло
је
брату
убијене
Радојке
,
једно
писмо
.
У
њему
нека
„
Ката
мајстор
Пауна
из
Миљевића
“
вели
,
да
је
њу
тужена
Стана
више
пута
позивала
да
дође
к
њој
,
па
она
једном
приликом
,
дошав
у
Средњево
да
пазари
у
дућану
пок
.
Ивка
,
свратила
и
Стани
у
кућу
,
да
је
пита
зашто
ју
је
звала
.
Стана
јој
тада
рекла
;
„
да
ли
знаш
и
да
ли
умеш
да
ту
моју
несрећну
снаху
како
год
умориш
.
Платићу
ти
што
није
вредно
,
и
понећеш
од
моје
куће
и
за
ногом
и
за
руком
“
.
То
писмо
предајем
суду
,
па
он
нека
цени
,
да
ли
би
и
ову
Кату
требало
звати
и
испитати
.
-
-
Заступник
приватног
тужитеља
завршио
је
ову
своју
оптужбену
реч
овако
:
Сваки
,
који
је
од
почетка
до
данас
пратио
ово
ислеђење
,
стекао
је
дубоко
уверење
да
су
:
Стана
,
Миша
и
Стојадин
,
одиста
прави
кривци
овога
страшног
злочина
,
а
Стана
и
Стојадин
да
су
га
лично
и
извршили
.
Јавно
мнење
изрекло
је
већ
свој
суд
у
томе
смислу
,
а
против
њих
,
убилаца
,
има
пуно
и
законских
доказа
.
Но
нека
би
се
баш
и
десило
,
да
земаљски
судови
пусте
,
под
којим
било
видом
,
ове
зликовце
,
ја
верујем
тврдо
,
да
они
не
могу
измаћи
испод
правде
провиђења
,
која
продире
до
морских
дубина
и
допире
до
небеских
висина
,
а
која
ни
једно
неваљалство
људско
није
оставила
некажњено
.
Осим
тога
,
докле
год
у
Средњеву
буде
постојала
кућа
газда
Ивка
Јовановића
;
док
устраје
и
последњи
камен
у
темељу
њену
,
—
указиваће
се
прстом
на
то
место
ужаса
,
и
појас
појасу
причаће
;
да
је
ту
једна
гнусна
свекрва
удавила
своју
снаху
.
Ако
се
све
друго
могне
,
та
страховита
прича
,
неће
се
моћи
сузбити
и
угушити
,
ни
благом
ни
пресудом
земаљских
судија
,
подложних
људским
слабостима
и
погрешкама
.
За
време
док
је
,
по
пространој
дворани
судској
одјекивала
ова
реч
адвоката
—
тужиоца
,
председавајући
судија
морао
је
неколико
пута
упућивати
опомене
публици
,
која
се
није
могла
уздржати
,
да
,
код
појединих
места
ове
беседе
,
не
дадне
гласна
израза
својим
осећајима
:
туге
,
сажаљења
,
одвратности
,
гнушања
,
одобравања
,
па
чак
и
проклетства
.
А
кад
је
завршен
говор
,
дворана
се
разлегаше
тапшањем
и
узвицима
:
живила
правда
!
смрт
вештици
!
!
Од
таквих
гласних
изјава
нису
се
могле
уздражати
чак
ни
даме
,
које
су
непрекидно
пратиле
ток
суђења
,
(
што
је
до
тада
био
први
случај
код
пожаревачког
суда
)
,
а
које
су
имале
своја
нарочита
седишта
,
одмах
иза
оптуженичке
клупе
.
Услед
тога
Стана
се
обрте
па
на
своје
сестре
по
Еви
,
баци
један
мрк
,
страшан
,
продирући
поглед
,
—
а
кроз
зубе
пусти
јетку
,
опору
реч
,
пуну
сатанске
мржње
:
„
што
ме
грдите
кучке
,
Бог
вас
нагрдио
“
.
Председавајући
се
наљути
,
те
ударив
нервозно
у
звонце
,
саопшти
,
да
ће
све
слушаоце
уклонити
из
суднице
,
ако
би
они
сличним
узвицима
и
изјавама
,
још
само
једанпут
нарушили
мир
,
који
,
за
време
суђења
,
не
сме
бити
ремећен
.
А
за
тим
објави
гласно
:
да
имају
реч
браниоци
оптужене
Стане
и
оптуженог
Мише
...
.
Наста
опет
свечана
тишина
.
Стана
и
Миша
имали
су
три
бранитеља
,
а
Стојадина
је
бранио
адвокат
Бранко
„
прика
“
писара
Саве
,
кога
су
читаоци
познали
приликом
,
кад
су
оптуженици
доведени
били
из
Средњева
у
Градиште
.
Бивши
министар
,
адвокат
београдски
,
коме
су
они
пожаревачки
адвокати
(
бранитељи
оптужене
Стане
и
сина
јој
Мише
)
уступали
првенство
у
одбрани
,
—
подиже
се
лагано
са
свога
места
па
тихим
гласом
,
у
коме
се
огледаше
његова
обична
,
опште
позната
равнодушност
која
личи
на
доброћудност
,
—
изјави
,
да
ће
он
и
његови
другови
поднети
завршну
одбрану
зисмену
,
коју
ће
,
пре
но
што
је
предаду
суду
,
прочитати
један
од
бранилаца
.
Са
највећом
пажњом
,
од
стране
суда
и
публике
,
праћено
је
читање
ове
дуге
одбране
,
која
би
,
по
свему
,
заслуживала
да
буде
овде
у
целости
изложена
,
кад
писац
ове
приче
не
би
страховао
,
да
већ
и
до
сада
не
буде
сувише
злоупотребљавао
стрпљење
читалаца
.
Само
читање
трајало
је
пуна
два
сахата
,
не
рачунајући
у
то
прекид
за
време
одмора
,
који
је
председавајући
морао
давати
како
због
судија
,
који
су
већ
били
заморени
слушањем
,
тако
и
због
адвоката
,
који
је
,
услед
дуга
читања
,
малаксавао
гласом
.
Жалећи
што
не
може
да
изнесе
овде
целу
ову
нитересну
одбрану
,
писац
ће
се
постарати
да
есенција
њена
ипак
не
буде
оштећена
скраћивањем
,
а
поједина
важнија
места
исписаће
тачно
,
од
речи
до
речи
.
Почетак
овог
бранитељског
акта
гласи
овако
:
„
Првостепеном
Пожаревачком
Суду
„
Схватајући
потпуно
озбиљност
дела
,
за
које
се
оптужују
Стана
удова
,
и
Миша
син
пок
.
Ивка
Јовановића
,
ми
приступамо
да
на
овај
начин
извршимо
дужност
према
правди
и
према
туженима
,
који
су
се
нашој
одбрани
поверили
.
„
Ми
нећемо
порицати
да
је
било
основа
истрази
,
која
беше
управљена
против
наших
клијената
.
Тајанственост
,
место
и
предмет
убиства
,
све
то
и
могло
је
зар
оправдати
сву
ону
напрегнутост
,
којом
је
ово
убиство
против
тужених
истраживано
.
Али
исто
тако
,
не
може
се
порећи
да
је
сад
,
после
нове
истраге
овога
дела
,
невиност
тужених
несумњива
.
„
Узимајући
у
одбрани
онај
ред
којим
је
ишло
судско
решење
о
стављању
туженика
под
суд
,
као
и
тужба
државног
тужитеља
,
ми
ћемо
доказати
,
да
,
у
тим
актима
побројани
основи
,
или
нису
ни
пре
имали
стварне
вредности
,
или
да
су
судском
истрагом
обеснажени
.
„
Први
основ
против
тужене
Стане
,
то
је
оно
,
што
је
убијена
Рада
нађена
у
својој
соби
са
закључаним
вратима
од
предсобља
,
која
су
се
врата
могла
отворити
само
подрумским
кључем
,
а
овај
кључ
био
је
у
рукама
тужене
Стане
.
„
Процењујући
овај
разлог
тужбе
,
морамо
одмах
приметити
,
да
је
сасвим
једнострано
сваћена
могућност
и
начин
извршења
овога
дела
.
На
име
,
узето
је
да
су
Ивко
и
Стана
,
пошто
су
извршили
убиство
,
врата
од
предсобља
тим
подрумским
кључем
закључали
,
а
Раду
унутра
мртву
оставили
.
Узето
је
дакле
,
да
никоме
ван
куће
није
било
могуће
извршити
убиство
,
пошто
се
претпоставља
,
да
нико
други
није
имао
нити
могао
имати
кључеве
,
којим
би
се
могла
отворити
врата
од
предсобља
Радина
одељења
.
„
Ми
налазимо
да
баш
та
најглавнија
тачка
оптужбе
у
овоме
претресу
,
озбиљно
и
објективно
разматрана
и
цењена
,
може
пре
да
одбије
сумњу
,
у
какво
било
учешће
тужене
Стане
,
у
овом
злочину
,
него
што
би
могло
да
тврди
што
противу
ње
.
Стоји
да
су
вршиоци
дела
ушли
у
собу
Радину
и
тамо
убијство
извршили
.
Али
није
објашњено
,
нити
је
у
томе
погледу
чињен
какав
покушај
:
на
који
су
начин
зликовци
могли
ући
у
собу
Радину
“
.
У
овој
одбрани
својој
браниоци
су
изнели
три
поставке
за
улазак
зликоваца
у
одељење
Раднио
:
или
су
ушли
са
њоме
једновремено
;
или
после
,
пошто
је
она
ушла
и
закључала
се
;
или
су
још
раније
увукли
се
и
прикрили
у
њеном
одељењу
.
Први
случај
могао
би
бити
,
ако
би
убијце
били
Ивко
и
Стана
,
јер
са
страним
којим
лицем
Рада
,
ноћу
,
не
би
улазила
у
своје
одељење
.
А
како
су
они
обоје
стари
,
те
нису
имали
физичке
снаге
потребне
за
извршење
дела
,
како
се
оно
представља
по
лекарској
сведоџби
,
—
Ивко
још
и
са
тога
,
што
је
био
болестан
,
а
тога
вечера
и
пијан
,
те
није
из
своје
собе
излазио
ни
на
вечеру
,
—
онда
је
јасно
,
да
тај
случај
није
могао
бити
.
Навели
су
да
није
могао
бити
ни
други
случај
,
да
су
зликовци
ушли
после
,
пошто
је
Рада
отишла
на
спавање
,
и
за
собом
закључала
врата
од
предсобља
;
јер
,
у
том
случају
,
природно
је
,
да
она
не
би
вадила
кључ
из
браве
,
те
се
други
с
поља
не
би
могао
утурити
.
Једино
је
могућан
трећи
слућај
,
да
су
се
зликовци
(
а
њих
је
морало
бити
најмање
двојица
,
по
лекарском
мишљењу
)
израније
увукли
и
прикрили
у
предсобљу
или
соби
Радиној
,
што
је
могло
бити
за
време
,
док
су
Стана
и
Рада
вечерали
у
оделењу
,
где
су
боравили
Ивко
и
Стана
,
које
оделење
,
растављају
пет
зидова
од
одељења
Радиног
.
Зликовци
су
се
тамо
могли
увући
док
су
они
и
момци
вечерали
,
јер
је
капију
од
авлије
затворила
Стана
тек
после
,
пошто
је
испратила
слуге
на
спавање
.
Кад
је
и
Рада
после
ушла
у
своје
оделење
и
затворила
се
,
онда
су
је
зликовци
дохватили
,
још
док
се
није
свукла
,
стегли
је
за
гушу
да
не
би
могла
викати
,
и
,
угушили
је
.
Браниоци
држе
да
су
зликовци
,
после
извршеног
убиства
,
откључали
,
кључем
који
је
био
у
брави
,
врата
од
предсобља
;
да
су
тај
кључ
извадили
из
браве
и
метнули
на
прозор
,
па
онда
изишли
на
поље
и
врата
затворили
с
поља
другим
кључем
,
удешеним
,
или
којим
од
оних
,
који
су
пређе
нестајали
,
о
чему
су
сведочили
Стојан
Радовановић
и
остали
.
Свакојако
,
баш
то
,
што
је
Рада
нађена
у
својој
соби
,
под
затвореним
вратима
с
поља
,
баш
то
(
по
тврђењу
бранилаца
)
одбија
од
тужене
Стане
сваку
сумњу
о
учешћу
њеном
у
овом
злочинству
.
Јер
,
ако
би
оно
било
вршено
,
ма
и
са
њеним
знањем
само
,
онда
она
не
би
никако
допустила
да
та
врата
остану
затворена
.
Напротив
,
она
би
убицама
наредила
,
да
разбију
прозоре
,
или
да
обију
врата
,
или
би
све
то
сама
урадила
,
како
би
тиме
истрага
била
одстрањена
од
ње
и
њенога
дома
,
те
упућена
на
кога
ван
куће
.
О
