друговима,
остави
Проку
и
остале
,
те
се
и
ови
подигну
.
Мићу
су
стражари
морали
дићи
,
јер
је
био
сав
испребијан
и
крвав
.
XЛВ
—
Терај
у
хапс
ове
разбојнике
!
викне
Лака
стражарима
.
Хтели
су
да
нас
премлате
!
—
Све
...
у
...
хапс
!
муцао
је
Мића
,
посрћући
,
они
су
ме
свега
испребијали
.
—
Мојој
су
жени
разбили
бокалом
нос
и
избили
зубе
,
а
и
мене
испребијали
столицом
,
дода
Прока
,
дркћући
од
јарости
.
То
су
прави
разбојници
!
—
Ви
сте
разбојници
!
одговори
им
Милош
оштро
.
Ухватили
сте
једно
невино
дете
,
па
хоћете
да
га
прикољете
.
Ми
смо
дошли
на
јаук
једне
девојке
,
која
је
била
сва
крвава
.
Ви
сте
гори
од
сваке
животиње
,
вас
треба
на
вешала
!
—
Молим
вас
,
господо
,
умеша
се
први
стражар
,
ми
не
знамо
,
како
је
било
,
а
наше
и
није
да
пресуђујемо
,
то
ће
учинити
надлежна
власт
.
Зато
вас
молимо
,
да
оставите
и
кафеџију
и
ове
писаре
,
па
да
пођете
с
нама
у
кварт
,
где
ћете
бити
саслушани
и
,
кад
вам
се
имена
сазнаду
,
свакако
одмах
пуштени
.
—
Добро
,
одговори
му
Милош
,
ићи
ћемо
.
Ваш
је
разлог
умесан
,
ви
сте
дужни
да
се
бринете
о
реду
,
а
не
да
пресуђујете
,
као
ова
два
разбојника
,
који
су
дошли
овамо
,
да
помогну
овом
опасном
и
деморалисаном
човеку
,
те
да
лакше
упропасте
једно
невино
дете
.
Само
једно
тражим
—
да
не
идемо
у
кварт
,
где
ови
лупежи
раде
,
него
у
који
други
.
—
То
ћемо
вам
учинити
с
драге
воље
,
одговори
стражар
.
—
Осим
тога
и
ова
два
писара
морате
повести
.
—
На
сваки
начин
,
рећи
ће
стражар
озбиљно
.
Они
овде
нису
по
службеном
послу
,
те
зато
и
они
морају
с
вама
.
—
Шта
велиш
?
умеша
се
Мића
,
заплећући
језиком
.
Зар
мене
у
кварт
?
Нема
тога
Бога
,
ко
ће
Мићу
отерати
у
кварт
!
Стражар
приђе
Лаки
,
који
није
био
тако
пијан
,
као
Мића
,
па
му
пришане
на
ухо
,
да
га
поведе
,
те
да
се
не
би
правио
већи
скандал
.
Лака
га
послуша
,
те
стане
на
Мићу
наваљивати
,
да
је
баш
потребно
,
да
иду
,
где
ће
моћи
казати
,
како
су
били
нападнути
.
После
дужег
објашњавања
,
и
овај
се
,
најзад
,
реши
да
иде
.
—
А
где
је
та
девојчица
,
о
којој
ова
господа
говоре
?
обрати
се
стражар
Проки
.
—
Каква
девојчица
,
обрецне
се
Прока
,
то
је
моја
девојка
,
која
ме
кошта
папрено
.
Ја
на
ову
радњу
плаћам
порез
и
нико
нема
права
,
да
ми
отима
девојке
.
Ја
сам
грађанин
...
ја
...
—
Па
нико
ти
их
и
не
отима
,
матори
зликовче
,
прекине
га
Милош
,
већ
смо
,
на
вриску
,
дошли
да
их
бранимо
!
Али
,
ипак
,
није
могуће
,
да
оно
дете
припада
овде
,
оно
је
од
негде
украђено
.
—
Добро
,
добро
,
све
ће
се
то
код
полиције
видети
,
рећи
ће
стражар
,
а
сад
,
молим
вас
,
да
сви
пођете
с
нама
.
Сада
се
није
више
ни
Мића
противио
,
и
тако
сви
мирно
изађу
на
улицу
и
упуте
се
Теразиском
кварту
.
XЛВИ
Изгледаше
,
као
да
се
небо
мало
осменуло
на
малу
Линку
,
јер
јој
беше
послало
заштитницу
,
да
је
брани
од
немилосрдних
људи
.
Адела
беше
нежно
створење
,
чија
се
осећања
бунила
против
ужасне
неправде
над
једним
невиним
дететом
.
Она
неморална
околина
,
у
којој
се
налазила
,
још
је
не
беше
отупила
,
овде
се
најбоље
могло
видети
,
како
и
најнежније
девојке
могу
да
допадну
овога
модернога
ропства
,
да
буду
живе
сарањене
...
И
Адела
и
Линка
беху
јако
узрујане
.
Срце
им
је
куцало
,
да
искочи
из
недара
,
јер
сад
још
више
увидеше
праву
опасност
,
у
којој
се
налазаху
.
Оне
се
беху
обрадовале
,
кад
су
излетеле
у
авлију
,
али
куда
ће
сад
.
Адела
остави
Линку
,
па
оде
дубље
у
авлију
,
да
види
,
да
ли
се
преко
зида
може
прећи
.
Али
он
беше
висок
,
а
нигде
лествица
.
Опет
се
врати
и
пажљиво
уђе
у
ходник
.
У
соби
беху
још
стражари
,
где
су
преговарали
,
да
све
воде
у
полицију
.
У
том
келнерка
викне
вратара
,
да
дође
у
госпођину
собу
,
хоће
да
га
пошље
по
лекара
.
Ово
је
Адела
добро
чула
и
чим
угледа
,
да
вратар
остави
своје
место
и
изгуби
се
у
десном
крилу
ходника
,
одмах
,
на
прстима
,
отрчи
до
капије
,
да
види
да
ли
је
отворена
.
У
мало
није
вриснула
од
радости
,
јер
кључ
беше
у
њима
.
Брзо
се
врати
до
Линке
,
узме
је
за
руку
и
,
на
прстима
,
дотрчи
до
врата
.
Она
обрне
кључ
,
отвори
масивно
крило
и
обе
излете
на
поље
.
—
Спасене
смо
!
кликне
Адела
,
али
сад
морамо
брзо
бегати
даље
,
јер
нас
може
стићи
потера
.
—
Бежимо
нашој
кући
!
рекне
јој
Линка
,
погледавши
је
умилно
.
Мара
ме
сигурно
исчекује
.
—
А
куд
се
иде
вашој
кући
?
—
Преко
Батал-џамије
,
па
у
Фишеклију
.
—
Е
,
кад
бих
знала
пут
!
Али
све
једно
,
хајд’мо
брзо
!
Ово
је
било
за
тренут
ока
.
Она
ухвати
Линку
за
руку
,
па
ударе
десно
,
према
болници
.
Пролете
брзо
поред
раскрснице
,
дођу
до
болнице
,
па
онда
десно
,
ка
Таковској
улици
.
Нису
знале
,
куда
води
пут
,
али
је
требало
бегати
,
јер
ако
их
ма
ко
из
Прокине
куће
буде
спазио
,
да
су
утекле
,
биће
јака
потера
,
па
им
онда
нико
не
поможе
.
Поноћ
беше
давно
превалила
,
те
улице
беху
сасвим
пусте
.
Чак
се
нигде
не
виде
ни
стражар
,
извесно
са
осталима
беше
отпратио
у
полицију
оне
младиће
.
Адела
и
Линка
трчале
су
,
што
су
брже
могле
,
нити
се
освртаху
,
ни
помишљаху
,
на
одмор
,
само
да
не
би
поново
допале
ропства
.
Дошав
у
Таковску
улицу
,
окрену
опет
десно
,
јер
Линка
примети
Адели
,
да
јој
је
та
улица
позната
и
да
се
њоме
може
доћи
у
Фишеклију
.
XЛВИИ
Зао
удес
није
дао
нашим
патницама
,
да
срећно
стигну
кући
,
у
загрљај
тужној
Мари
,
већ
је
за
њима
одмах
пошла
потера
.
Келнерка
,
која
је
одазвала
вратара
у
госпођину
собу
,
врати
се
баш
онда
у
салон
,
да
покупи
флаше
,
кад
су
Адела
и
Линка
излетеле
на
поље
.
Она
,
у
брзини
,
није
познала
Аделу
,
али
,
по
краткој
сукњици
,
познала
је
Линку
.
С
тога
се
брзо
врати
и
јави
то
Прокиници
.
Ова
,
онако
крвава
и
завијена
,
истрчи
у
ходник
,
викне
и
покућара
,
те
он
и
вратар
истрче
на
поље
.
Како
нису
знали
,
на
коју
су
страну
утекле
девојке
,
стану
на
сред
улице
,
гледајући
десно
,
лево
,
неће
ли
промаћи
поред
које
лампе
.
После
неколико
тренутака
угледају
их
иза
болнице
,
где
замакоше
поред
кафане
„
Код
Седам
Шваба
.
“
И
ако
их
нису
могли
познати
,
опет
су
мислили
,
да
ће
то
бити
Линка
са
Аделом
,
која
ју
је
бранила
.
Они
појуре
за
њима
,
па
брзо
стигну
до
речене
кафане
,
али
и
девојке
су
трчале
брзо
,
те
су
биле
далеко
одмакле
.
Како
се
ту
свршавала
Хилендарска
улица
,
то
погледају
низ
њу
,
не
би
ли
их
видели
,
затим
преко
целе
оне
пољане
.
Не
потраја
дуго
,
девојке
савише
у
Таковску
улицу
,
те
се
ови
понова
спусте
за
њима
.
Кад
су
стигли
у
Таковску
улицу
,
покућар
примети
вратару
,
да
би
требали
да
скину
ципеле
,
те
да
им
се
не
чује
топот
.
Обојица
то
брзо
учине
,
те
,
онако
боси
,
што
су
брже
могли
,
потрче
за
девојкама
.
На
крају
улице
примакну
им
се
до
на
педесет
корака
,
те
сад
потрче
на
прстима
,
да
их
девојке
не
би
чуле
.
Али
је
Адела
ипак
чула
потмуо
топот
,
обазре
се
,
па
,
познав
момке
при
светлости
од
лампе
,
врисне
од
страха
и
још
јаче
повуче
Линку
,
да
брже
бегају
.
Несрећно
дете
беше
прилично
сустало
,
али
се
сада
још
више
напрегне
,
те
почеше
јаче
одмицати
.
Али
и
момци
сада
напрегну
сву
своју
снагу
,
те
их
,
после
неколико
тренутака
,
стигну
,
ухвативши
један
једну
,
а
други
другу
жртву
.
XЛВИИИ
Кад
неко
,
услед
бродолома
,
падне
у
море
,
па
се
,
пливајући
,
спасе
,
претурив
преко
главе
све
опасности
,
немајући
дуже
времена
хране
и
пијаће
воде
,
или
га
не
изеду
прождрљиве
ајкуле
,
тај
за
се
може
рећи
,
да
је
срећан
.
Блаженство
,
које
се
тада
у
души
осећа
,
неминовно
гони
и
највећег
безбожника
,
да
се
захвали
Богу
на
срећном
спасењу
.
Али
,
кад
би
се
на
обали
десио
какав
непријатељ
,
па
уморнога
пливача
докопао
за
рамена
и
понова
гурнуо
у
море
,
те
да
се
удави
,
то
би
био
највећи
грех
на
свету
.
—
Тако
исто
Адела
и
Линка
осећаху
неописано
задовољство
,
кад
су
се
биле
докопале
слободе
,
мислећи
,
да
су
већ
спасене
,
али
зао
удес
не
даде
им
ту
срећу
,
већ
их
понова
баци
у
чељусти
паклених
људи
,
који
немају
ни
срца
ни
душе
.
Кад
их
момци
стигоше
,
обе
девојке
вриснуше
,
да
се
на
далеко
чуло
,
али
Батал-џамија
је
још
изодавна
била
сведок
разних
насиља
и
убистава
,
па
,
ипак
,
увек
остајала
без
стражара
,
који
би
по
њој
крстарили
.
Зато
ни
глас
Аделин
и
Линкин
није
нико
чуо
,
па
ни
онда
,
када
их
момци
ухватише
и
почеше
вући
натраг
у
Прокин
завод
.
Аделу
је
било
тешко
савладати
,
јер
је
била
хитра
и
доста
јака
.
Зато
докопају
Линку
и
понесу
.
Она
се
отимала
и
врискала
,
али
јој
покућар
вешто
утури
мараму
у
уста
,
те
јој
умукне
глас
.
Адела
сада
свом
снагом
јуриши
на
момке
,
отимајући
им
несрећно
дете
,
али
и
момци
су
били
снажни
,
па
су
је
одбијали
.
Они
понесу
саму
Линку
,
уверивши
се
,
да
ће
за
њом
и
Адела
поћи
,
а
кад
ова
увиде
,
да
пријатељицу
не
може
спасти
,
потрчи
преко
пољане
,
ка
Теразијама
,
вичући
из
свег
грла
за
помоћ
.
Ово
за
момке
беше
већ
много
опасније
,
јер
би
их
Адела
са
стражаром
могла
стићи
,
пошто
са
Линком
не
би
могли
тако
трчати
.
Зато
покућар
остави
вратара
,
да
држи
дете
,
а
он
се
стушти
за
Аделом
,
стигне
је
и
удари
песницом
у
слепо
око
,
тако
јако
,
да
се
,
сирота
,
са
ужасним
јауком
,
одмах
онесвешћена
стропоштала
.
Момак
се
сагне
и
,
уверив
се
,
да
је
онесвесла
,
врати
се
брзо
вратару
,
који
Линку
узме
у
наручја
.
Они
су
је
носили
на
изменце
.
Док
је
један
носио
,
дотле
јој
је
други
држао
руке
,
да
се
не
отима
и
не
извади
мараму
из
уста
.
Кад
би
се
који
пут
ипак
искобељала
,
они
би
је
ошамарили
,
те
је
тако
доста
брзо
однесу
натраг
,
где
су
је
Прока
и
Прокиница
с
највећим
нестрпљењем
исчекивали
.
—
А
где
вам
је
Адела
?
упита
их
Прока
,
кад
су
унели
Линку
.
—
Остала
је
на
Батал-џамији
,
одговори
му
покућар
.
—
Што
и
њу
нисте
довели
?
—
Није
било
могуће
,
јер
је
јака
,
а
бојали
смо
се
,
да
нам
стражари
и
ову
малу
не
отму
.
Сад
му
покућар
исприча
,
како
су
се
борили
,
док
су
отели
Линку
од
Аделе
,
како
је
ова
пошла
ка
Теразијама
,
вичући
за
помоћ
,
те
ју
је
зато
морао
ударити
,
да
је
онесвешћена
пала
.
—
Добро
си
учинио
,
што
си
је
ударио
,
примети
му
Прока
,
али
си
је
баш
тада
требао
натоварити
на
леђа
и
донети
овамо
,
јер
,
кад
устане
и
оде
у
чаршију
,
скупиће
се
око
ње
свет
и
направити
читав
скандал
,
па
онда
можемо
рђаво
проћи
.
Него
сад
одмах
натраг
,
па
је
доведите
ма
на
који
начин
.
Ако
је
већ
устала
и
куда
отишла
,
а
ви
,
одмах
,
један
г
.
Мићиној
,
а
други
г
.
Лакиној
кући
,
па
им
јавите
,
у
чему
је
ствар
,
нека
је
брзо
пронађу
и
овамо
пошљу
,
да
у
вароши
не
би
пуцала
брука
.
Момци
потрчаше
преким
путем
,
па
,
кроз
Цетињску
и
Кондину
улицу
,
стигну
у
Косовску
,
а
одатле
на
Батал-џамију
,
да
јој
препрече
пут
.
Кад
су
стигли
на
лице
места
,
Аделе
не
беше
више
тамо
.
И
ако
ју
је
покућар
био
јако
ударио
,
она
се
доста
брзо
освестила
,
једно
,
што
је
била
здрава
и
крепка
,
а
друго
,
због
ладне
земље
.
Устајући
,
притискивала
је
слепо
око
,
па
се
обзираше
,
да
види
,
где
се
налази
.
После
неколико
тренутака
,
дошла
је
сасвим
себи
,
па
,
сетивши
се
минулих
догађаја
,
премишљаше
,
шта
сад
да
ради
.
Сети
се
сестре
Линкине
.
Јест
,
њој
ће
отићи
,
све
јој
казати
,
шта
се
десило
,
па
,
с
њом
заједно
,
порадити
,
да
Линку
ослободе
.
Знала
је
број
стана
Мариног
,
али
не
знађаше
,
где
је
Фишеклија
.
С
тога
пође
ка
Теразијама
,
да
упита
стражара
или
каквог
пролазника
.
Дошав
на
угао
,
куд
се
скреће
на
Теразије
,
сретне
једнога
човека
,
који
јој
на
питање
покаже
пут
,
куд
се
иде
у
Фишеклију
,
учтиво
се
поклони
и
оде
даље
.
Адела
се
врати
,
па
,
поред
кафане
„
Код
Златног
Топа
“
,
стигне
брзо
на
раскрсницу
,
где
је
кафана
„
Код
Три
Листа
Дувана
.
“
XЛИX
Ту
угледа
једнога
ноћњег
стражара
,
кога
упита
,
да
ли
је
тамо
Фишеклија
,
показав
руком
у
њеном
правцу
.
Стражар
је
упита
,
одакле
иде
,
и
шта
ће
тамо
.
Она
му
одговори
,
да
тражи
једну
пријатељицу
,
којој
су
сестру
ухватили
рђави
људи
,
па
хоће
да
је
упропасте
.
Стражару
падне
у
очи
нагласак
Аделин
,
па
,
видев
,
да
је
страна
,
а
сама
у
ово
доба
ноћи
,
рекне
јој
,
да
је
мора
одвести
до
кварта
,
те
да
се
тамо
види
,
ко
је
,
шта
ради
и
где
је
у
ово
доба
била
.
Она
му
је
објашњавала
,
да
је
одавде
,
да
овога
часа
мора
наћи
своју
пријатељицу
,
те
да
спасу
њену
сестру
,
али
стражар
беше
прост
и
тврдоглав
,
па
оста
при
своме
.
Шта
да
ради
?
Да
бега
,
нема
куда
,
а
бојала
се
,
да
тиме
не
би
направила
још
већу
несрећу
,
па
би
је
могли
и
ухапсити
,
те
тако
сирота
Мара
не
би
ништа
сазнала
,
шта
је
било
с
Линком
.
Зато
се
реши
,
па
,
са
стражаром
,
оде
у
врачарски
кварт
,
„
да
се
узме
на
протокол
“
.
Дежурни
је
био
један
писар
,
али
беше
отишао
,
да
прегледа
кафане
,
као
што
се
обично
сваке
ноћи
ради
.
Како
кварт
није
смео
остати
без
дежурнога
,
то
га
је
,
за
то
време
,
заменио
онај
стари
практикант
,
—
Чика
Јаша
—
(
овако
су
га
звали
)
,
с
киме
смо
се
још
у
почетку
ове
слике
срели
.
—
У
ниској
соби
,
при
слабој
светлости
прљаве
лампе
,
седео
је
Чика
Јаша
и
читао
новине
.
Жандар
му
пријави
неку
женску
,
коју
је
довео
стражар
,
нашто
Чика
Јаша
нареди
,
да
је
одмах
пусти
унутра
.
Чим
је
стражар
са
Аделом
ушао
,
стари
практикант
устане
,
остави
новине
,
скине
наочаре
и
озбиљно
упита
стражара
,
где
је
нашао
девојку
.
Овај
му
објасни
,
како
је
било
,
нашто
му
Чика
Јаша
рекне
,
да
сад
може
ићи
.
—
А
ви
,
госпођице
,
обрати
се
учтиво
Адели
,
пошто
је
стражар
отишао
,
шта
имате
на
ово
да
кажете
?
—
Стражар
је
казао
целу
истину
,
одговори
му
она
мирно
.
Он
је
био
врло
учтив
и
у
своме
праву
,
што
ме
је
овамо
довео
,
али
ја
држим
,
да
би
био
грех
,
не
дати
ми
,
да
идем
до
своје
пријатељице
и
јавим
јој
,
шта
је
с
њеном
несрећном
сестрицом
.
—
Како
се
зову
те
девојке
и
чије
су
?
—
Старија
се
зове
Мара
Зорићева
,
а
млађа
Линка
,
немају
родитеља
,
а
не
знам
,
кога
још
имају
.
—
Мара
Зорићева
?
Линка
?
разрогачи
се
стари
практикант
.
Јес
,
Бога
ми
,
сећам
их
се
.
О
њима
сам
чуо
по
нешто
у
кафани
,
али
не
знам
,
шта
је
даље
било
.
Адела
му
сад
,
на
његову
молбу
,
укратко
исприча
,
шта
о
свему
зна
,
нашта
Чика
Јаша
викне
:
—
То
је
ужасно
,
то
је
страшно
!
Та
то
су
прави
разбојници
,
а
не
људи
!
И
то
чине
баш
они
,
који
треба
да
заштићавају
невине
жртве
!
Идите
,
госпођице
,
одмах
до
ваше
пријатељице
,
и
јавите
јој
све
.
Ха
,
чекајте
,
ја
ћу
вас
до
тамо
испратити
,
да
вас
не
би
ко
понова
спречио
,
а
,
ако
што
узмогнем
,
гледаћу
и
да
вам
помогнем
,
да
избавите
несрећно
дете
.
Он
брзо
обуче
капут
,
узме
шешир
и
штап
,
па
,
с
Аделом
,
изађе
на
поље
.
Л
Било
је
око
три
часа
пред
зору
.
На
далеком
истоку
показивала
се
блага
румен
,
те
се
мало
боље
видело
.
—
Хајд’мо
брже
,
рећи
ће
стари
практикант
,
јер
ако
се
врати
дежурни
,
он
је
с
г
.
Мићом
добар
пријатељ
,
може
нам
све
покварити
.
Још
нису
били
ни
изашли
на
улицу
,
а
у
авлију
бану
,
сав
задуван
,
Мића
писар
.
С
њим
је
ишао
Прокин
покућар
,
који
му
је
нешто
живо
говорио
.
Чим
угледа
Чика
Јашу
и
Аделу
,
он
их
познаде
.
—
Куда
ће
те
ви
,
продере
се
дрско
,
набијајући
јаче
капу
на
очи
.
Чика
Јаша
се
,
сиромах
,
збуни
,
тражећи
згодан
изговор
.
—
Па
.
.
ова
.
.
девојка
молила
је
за
помоћ
,
па
хтедох
да
је
проведем
кроз
непознате
улице
...
—
Каква
девојка
!
викне
Мића
,
знам
ја
,
одакле
је
она
утекла
.
И
ти
,
Чика
Јашо
,
пошао
си
,
да
је
пратиш
.
Брука
!
Одмах
да
идеш
натраг
у
кацеларију
,
а
ти
,
окренув
се
покућару
,
води
ову
девојчуру
натраг
Проки
!
Даћу
ти
и
једног
жандарма
,
па
,
ако
би
се
путем
противила
,
добро
је
измажите
,
нека
се
сећа
,
док
је
жива
,
како
сме
да
бега
!
—
—
Али
,
г
.
Мићо
,
за
Бога
,
молио
је
стари
практикант
,
та
она
није
ништа
скривила
и
сами
закони
заштићују
ове
девојке
,
кад
утекну
,
а
она
овде
чини
једно
племенито
дело
,
да
спасе
једно
невино
дете
.
—
Какви
закони
,
какво
дело
!
Гледај
ти
твоја
посла
,
видиш
,
да
си
оматорио
,
па
не
знаш
ништа
!
Остави
ти
њу
мени
,
ја
знам
,
како
треба
с
њима
поступати
.
—
Али
ја
нећу
да
се
враћам
у
Прокину
кућу
,
умеша
се
Адела
,
он
ће
ме
сад
пребити
.
Волијем
,
да
ме
овде
ви
убијете
,
него
да
се
вратим
у
његове
канџе
.
—
Ко
тебе
пита
,
хоћеш
ићи
,
или
не
?
обрецне
се
Мића
дрско
,
ако
нећеш
,
бићеш
везана
,
избијена
и
тако
однета
.
И
Чика
Јаша
и
Адела
почну
сад
молити
,
да
то
не
чини
,
та
то
би
био
грех
,
али
се
овај
не
даде
умолити
,
него
викне
жандарму
,
који
је
ту
стајао
,
да
је
с
покућаром
веже
и
одмах
однесе
натраг
Проки
.
Видећи
ово
,
Адела
нагне
на
капију
и
брзо
излети
на
улицу
,
ударивши
на
ниже
.
—
Брже
за
њом
,
викне
Мића
жандарму
и
покућару
,
да
је
ни
пошто
нисте
упустили
,
иначе
сте
пропали
!
Ови
се
стуште
,
што
су
брже
могли
,
и
ухвате
је
на
великој
раскрсници
,
испред
Официрског
Дома
.
Како
је
Адела
викала
за
помоћ
,
покућар
јој
брзо
тури
мараму
у
уста
,
узме
је
на
леђа
,
држећи
је
за
руке
,
а
жандар
је
придржаваше
и
тако
је
донесу
пред
Мићу
.
Овај
је
ошамари
неколико
пута
,
да
Чика
Јаши
полетеше
сузе
,
те
прискочи
,
молећи
га
,
да
је
више
не
шамара
.
Сада
покућар
скине
кајиш
,
веже
Адели
ноге
,
узме
]
е
за
руке
,
натовари
на
леђа
и
пође
кући
.
Жандар
,
по
наредби
Мићиној
,
пође
такође
,
придржавајући
је
,
да
се
не
отме
и
не
дајући
,
да
избаци
мараму
из
уста
.
После
пола
часа
,
они
стадоше
пред
Прокину
кућу
,
врата
се
отворише
,
и
Аделу
,
онако
уморну
,
бацише
у
једну
малу
собицу
на
патос
,
те
одоше
,
да
јаве
Проки
.
И
ако
је
било
нових
гостију
у
салону
,
овај
не
могаше
одолети
срцу
,
него
скине
кајиш
и
дотле
је
шибао
и
газио
ногама
несрећну
девојку
,
док
није
,
сва
обливена
крвљу
,
онесвесла
,
да
се
још
само
чуло
тешко
дисање
.
ЛИ
Мара
је
устала
врло
рано
.
Осећала
се
још
јако
уморна
,
јер
је
спавала
доста
рђаво
,
често
се
трзала
иза
сна
,
јер
синоћни
догађаји
беху
је
тако
много
узнемирили
,
да
су
је
и
у
сну
тиштали
.
Није
имала
кад
ни
да
се
чиме
прихвати
и
добро
очешља
,
него
само
заглади
своју
бујну
косу
,
па
одмах
изађе
на
улицу
.
Све
се
надала
,
да
ће
јој
,
можда
,
сестрица
од
некуд
искрснути
,
али
узалуд
.
Коме
сад
да
се
обрати
за
помоћ
?
...
Сети
се
доктора
Жарка
.
—
Идем
код
г
.
доктора
,
помисли
у
себи
,
он
нам
је
много
ваљао
,
па
нас
,
извесно
,
ни
сад
неће
заборавити
.
И
ако
је
било
врло
рано
,
ипак
оде
његовој
кући
,
где
јој
,
после
дужег
звоњења
,
служавка
отвори
врата
.
Али
,
каква
кобна
вест
!
Служавка
јој
,
на
њено
питање
,
јави
,
да
је
г
.
Жарко
пре
три
дана
отпутовао
у
Беч
,
да
на
тамошњој
клиници
боље
проучи
неке
болести
,
а
вратиће
се
тек
кроз
две
недеље
.
Ово
је
Мару
тако
поразило
,
да
је
пребледела
као
крпа
и
тако
задрктала
,
да
је
служавка
мораде
задржати
,
да
не
падне
.
Вама
је
тешко
?
госпођице
,
упита
је
љубазно
.
Седите
овде
,
да
донесем
мало
воде
.
—
Нека
,
нека
,
лакше
ми
је
сад
,
одговори
јој
ова
с
уздахом
,
хвала
вам
,
већ
ми
је
боље
.
После
неколико
тренутака
она
се
опрости
и
оде
.
На
улици
застане
,
да
види
,
куда
ће
сад
.
Реши
се
,
да
оде
пред
Прокину
кућу
и
тамо
иште
сестру
,
ваљда
неће
смети
држати
је
и
даље
тамо
,
кад
се
увере
,
да
јој
је
старија
сестра
сазнала
за
овај
догађај
.
И
ако
се
осећала
још
доста
изнемогла
,
ипак
је
доста
брзо
стигла
у
Видинску
улицу
.
Дошав
пред
Прокину
кућу
,
зазвони
.
Вратар
јој
отвори
и
упита
,
шта
жели
.
—
Овамо
је
насилно
доведена
једна
девојчица
,
по
имену
Линка
,
одговори
му
Мара
,
то
је
моја
млађа
сестра
,
и
ја
тражим
,
да
је
одмах
пустите
,
иначе
ћу
се
морати
жалити
полицији
и
тражити
помоћ
и
других
људи
.
—
Причекајте
мало
,
да
јавим
господару
,
ја
о
томе
не
знам
ништа
.
Он
одмах
оде
,
пошто
је
за
собом
закључао
врата
,
закуца
и
пробуди
Проку
.
Кад
му
је
јавио
,
у
чему
је
ствар
,
он
му
рекне
,
да
девојку
сиктерише
,
нека
се
,
вели
,
жали
и
Богу
,
нема
он
с
њоме
никаква
посла
,
па
се
окрене
на
другу
страну
и
брзо
заспи
.
Вратар
изађе
понова
на
улицу
,
јави
Мари
,
да
ту
нема
никакве
девојке
,
а
ако
мисли
,
да
је
у
праву
,
нека
се
жали
полицији
.
Затим
уђе
у
путра
,
приклопив
за
собом
врата
.
Мару
облише
сузе
.
Ноге
јој
се
осекоше
,
да
се
једва
држала
.
Окрене
се
десно
,
лево
,
па
,
угледав
једнога
човека
,
приђе
му
и
упита
,
где
је
најближи
кварт
.
Овај
јој
покаже
пут
,
и
Мара
се
врати
Милетином
и
Цетињском
улицом
,
па
стигне
у
палилулски
кварт
.
ЛИИ
У
кварту
није
било
никога
,
јер
дежурни
беше
отишао
кући
.
Зато
је
морала
дуго
чекати
,
док
је
дошао
старији
писар
.
То
је
био
г
,
Лака
.
На
лицу
му
се
познаваху
огреботине
и
маснице
од
ноћашњег
боја
код
Проке
,
али
он
ипак
не
хте
изостати
од
дужности
,
да
би
осујетио
сваку
жалбу
,
ако
би
је
било
.
Кад
је
,
ноћас
,
са
стражаром
и
са
оним
младићима
,
отиша
у
теразиски
кварт
,
тамо
их
је
писар
само
саслушао
и
све
пустио
кући
,
забележив
имена
оних
младића
.
После
ће
се
већ
повести
истрага
,
али
Лака
и
Мића
и
не
помишљаху
,
да
подносе
тужбу
,
да
не
би
пукла
већа
брука
.
Чим
је
ушао
у
канцеларију
,
жандар
му
јави
,
да
нека
девојка
одавно
чека
на
улици
.
Лака
нареди
,
да
је
пусти
—
Шта
желите
?
госпођице
,
упита
је
,
писар
гледајући
је
радознало
и
смешкајући
се
по
мало
.
Мара
му
сад
у
кратко
исприча
о
насиљу
над
њеном
сестром
,
молећи
га
,
да
с
њом
пошље
жандарме
или
каквог
млађег
писара
,
да
спасу
несрећно
дете
.
Лака
ју
је
нетренимице
посматрао
,
гледајући
нарочито
сузе
у
великим
и
лепим
очима
.
Она
му
се
јако
допадала
,
ишчуђавао
се
,
где
је
била
тако
лепа
девојка
,
а
да
је
он
до
сад
нигде
није
видео
.
Он
устане
и
приђе
јој
ближе
,
—
Чуо
сам
за
тај
догађај
,
почеће
,
гладећи
бркове
,
али
је
ствар
врло
тугаљива
и
незгодна
,
те
је
ту
врло
тешко
што
учинити
.
Мара
подигне
лепе
очи
и
погледа
га
изненађено
.
—
Ви’те
,
госпођице
,
настави
Лака
,
смешкајући
се
,
„
полиција
нема
права
“
да
улази
у
туђу
кућу
,
јер
ви
немате
никаквих
доказа
,
да
је
Прока
вашу
сестру
украо
или
тамо
домамио
.
—
Али
,
ја
сам
чула
из
сасвим
сигурног
извора
,
примети
му
она
тужно
.
—
То
је
све
лепо
,
али
кад
би
Прока
видео
,
да
полиција
тражи
да
уђе
у
његову
кућу
,
он
би
дете
могао
склонити
у
другу
кућу
?
—
Ја
не
знам
,
да
ли
имате
права
да
уђете
у
кућу
или
не
,
одговори
Мара
,
али
знам
,
да
би
била
највећа
неправда
,
допустити
овако
насиље
.
Исто
тако
,
ако
само
хоћете
,
лако
је
спречити
,
да
се
дете
прикрије
.
Ваља
само
опколити
кућу
,
и
онда
тек
ући
у
њу
.
Лака
се
непрестано
смешкао
,
гладећи
бркове
.
—
Ала
ово
девојче
,
мишљаше
у
себи
,
има
лепе
очи
,
као
и
оно
синоћње
дете
код
Проке
,
због
чега
беше
читава
битка
!
Мића
је
упецао
млађу
сестру
,
дај
ја
ову
!
Ала
би
то
било
уживање
!
—
Па
...
.
госпођице
замуцкивао
је
по
мало
Лака
,
немајући
згодних
речи
,
како
да
почне
,
оно
...
знате
,
.
.
ја
бих
вам
могао
спасти
сестру
,
али
,
знате
овај
...
ја
ту
много
рескирам
.
Морао
бих
...
насилно
ући
у
туђу
кућу
...
—
Ја
држим
,
да
је
ваша
дужност
,
да
узмете
у
заштиту
ово
несрећно
дете
,
примети
му
Мара
.
Ако
нећете
ви
,
као
образован
човек
,
онда
ко
ће
?
—
Ама
...
знам
,
знам
...
овај
...
знате
.
.
сваки
труд
.
.
како
да
кажем
...
треба
и
наградити
.
—
Па
лепо
.
Ја
сам
,
до
душе
,
сирота
,
али
имам
доста
лепих
ствари
,
све
ћу
продати
и
платити
вам
,
колико
затражите
,
само
ми
спасите
сестру
.
—
Ама
.
.
ви
...
ме
.
.
рђаво
разумете
.
Ја
сам
имућан
човек
,
ви
ми
се
,
право
да
вам
кажем
,
јако
допадате
,
један
ваш
осмејак
,
једна
реч
,
.
.
па
је
ваша
сестра
спасена
.
Мара
се
трже
.
Липе
јој
обли
јака
румен
,
срце
јој
уздркта
,
она
погледа
Лаку
зачуђено
,
па
,
кад
угледа
,
како
се
раскалашно
смешка
,
гледајући
у
елегантне
и
обле
форме
њенога
тела
,
уплаши
се
и
стукну
мало
назад
.
—
Ја
вас
молим
,
господине
,
рећи
ће
му
после
мале
почивке
,
пошто
се
прибрала
,
да
спасете
моју
сестру
,
а
ако
нећете
,
да
на
другом
месту
тражим
помоћи
.
—
Ала
сте
ви
.
.
као
срна
.
.
плашљиви
!
Та
,
не
бојте
се
...
нећу
вас
ја
појести
...
нисам
ја
тако
страшан
!
...
При
овим
речима
,
он
јој
се
још
више
приближи
,
непрестано
се
смешкајући
и
тражећи
,
да
ухвати
њен
поглед
.
Мара
га
сада
мало
боље
погледа
.
Он
јој
се
учини
онако
исто
одвратан
,
као
и
Мића
писар
.
Бити
у
тако
великој
нужди
,
па
ипак
наићи
на
људе
без
срца
,
то
јој
се
чинило
чисто
невероватно
,
али
сада
се
понова
рођеним
очима
о
томе
уверила
.
—
Ја
вас
опет
молим
,
рећи
ће
после
кратког
размишљања
,
тоном
пуним
туге
,
али
ипак
озбиљно
,
спасите
ми
сестру
,
кад
можете
.
Немојте
допустити
зверовима
,
да
је
упропасте
,
а
њена
пропаст
и
моја
је
пропаст
.
И
ви
имате
породицу
,
сетите
се
,
како
би
вама
било
у
сличном
случају
.
ЛИИИ
—
Рекох
вам
,
опет
ће
Лака
,
ступив
корак
ближе
,
да
вам
могу
спасти
сестру
,
али
је
право
,
да
за
то
будем
и
награђен
.
Новаца
не
тражим
,
јер
сте
ви
сирота
девојка
,
али
један
ваш
пољубац
и
загрљај
,
били
би
ми
слађа
награда
...
—
Ја
у
највећем
очајању
,
а
ви
правите
вицеве
,
примети
му
Мара
.
Нисам
се
надала
такоме
пријему
.
Онда
збогом
!
—
Но
,
но
,
причекајте
мало
,
задржавао
је
Лака
,
лако
ћемо
се
споразумети
.
Реците
ми
само
,
где
станујете
,
па
ћу
доћи
одмах
код
вас
,
а
одатле
ћемо
по
вашу
сестру
.
Хоћете
?
—
Збогом
...
Мара
ухвати
за
браву
,
и
таман
да
отвори
врата
,
а
Лака
прискочи
и
спречи
је
.
—
Та
немојте
бегати
,
госпођице
,
нећу
вас
ја
појести
,
задржаваше
је
стари
ловац
на
девојке
,
скидајући
јој
руку
с
браве
,
али
Мара
не
хте
стукнути
,
него
још
више
навали
да
отвори
.
—
Молим
вас
,
оставите
ме
,
рекне
му
енергично
,
ја
сам
дошла
да
тражим
помоћи
,
а
не
да
ме
тако
вређате
...
Лака
је
загрли
и
привуче
на
груди
,
па
хтеде
да
је
пољуби
,
али
се
Мара
отме
и
дотрчи
до
прозора
,
да
га
отвори
.
И
Лака
дотрчи
,
ухвати
је
за
руке
и
одвуче
подаље
од
прозора
.
Затим
је
стане
дрпати
,
раскопчавајући
јој
недра
,
али
се
девојка
тако
енергично
бранила
,
да
га
је
одгурнула
од
себе
,
те
у
мало
није
пао
.
Она
се
докопа
врата
,
излети
у
ходник
,
али
Лака
викне
жандарму
,
да
је
задржи
,
што
овај
одма
и
учини
.
Сада
је
заједно
силом
унесу
у
собу
,
где
је
стари
развратник
хтеде
грлити
и
љубити
,
али
Мара
беше
употребила
сву
своју
снагу
,
и
ако
већ
прилично
ослабила
,
па
је
то
тешко
ишло
.
Она
је
плакала
,
викала
за
помоћ
,
али
бездушни
људи
нису
хтели
ни
да
чују
.
Лака
,
најзад
,
намигне
жандарму
,
те
је
понесу
,
да
затворе
у
подрум
,
где
је
неће
нико
чути
,
и
где
би
се
по
вољи
могло
извршити
насиље
,
али
девојка
још
више
напрегне
своју
снагу
,
па
се
понова
отме
у
самом
ходнику
и
нагне
на
врата
.
Жандар
и
Лака
опет
је
ухвате
и
почну
вући
натраг
,
али
у
том
наиђе
један
познати
инжињер
,
који
је
имао
некакав
мали
спор
са
својим
предузимачем
,
те
ови
стукну
.
Мара
му
одмах
викне
,
да
је
ослободи
,
јер
хоће
да
је
упропасте
.
Инжињер
им
рекне
,
да
оставе
девојку
и
упита
је
,
шта
је
било
.
Кад
је
дознао
,
у
чему
је
ствар
,
окрене
се
Лаки
.
—
То
је
стидно
,
господине
,
викне
му
оштро
,
да
ви
,
преставник
закона
,
чините
тако
насиље
!
Ваше
је
понашање
за
презирање
,
за
то
вас
треба
оковати
!
Будите
уверени
,
да
ћу
умети
наћи
г
.
министра
,
да
му
кажем
,
каква
се
зверска
насиља
дешавају
на
оним
местима
,
која
треба
да
су
храм
правде
!
Идите
,
госпођице
,
кући
,
рећи
ће
тада
Мари
,
и
испричајте
родбини
и
,
пријатељицама
,
на
какве
сте
зверове
наишли
овде
,
те
да
их
се
други
боље
чувају
!
Са
сузним
очима
,
девојка
му
захвали
,
пољубив
га
у
руку
,
а
Лака
се
полуњи
,
увуче
се
у
своју
канцеларију
,
да
не
буде
веће
бруке
.
Инжињер
,
чувши
,
да
члан
још
није
дошао
,
оде
у
варош
,
да
се
доцније
наврати
.
ЛИВ
Мара
се
врати
кући
.
Осећала
је
велики
душевни
и
телесни
умор
,
па
је
хтела
макар
мало
да
се
одмори
и
размисли
,
шта
даље
да
ради
.
Дошав
у
стан
,
баци
се
на
кревет
,
где
је
брзо
ухвати
сан
.
Како
је
непрестано
мислила
на
сестру
,
то
јој
ни
у
сну
није
слазила
с
очију
.
Сада
јој
Линка
изађе
пред
очи
,
у
својој
краткој
сукњици
,
а
у
руци
је
држала
некакво
писмо
.
Она
га
преда
Мари
и
ова
,
на
свој
ужас
,
види
,
да
се
мала
сестрица
с
њоме
прашта
.
Моли
је
,
да
јој
опрости
,
ако
ју
је
увредила
,
а
она
ће
увек
на
њу
мислити
.
Мара
је
хтела
да
викне
,
куда
ће
,
али
јој
се
грло
од
жалости
стеже
,
те
не
могаше
да
говори
.
Иза
Линке
стајала
је
Адела
,
у
црној
хаљини
,
тужног
лица
и
сва
крвава
.
Мара
јој
пружи
руке
,
молећи
је
,
да
јој
објасни
,
шта
ово
значи
,
али
њу
само
облише
сузе
,
она
јој
не
умеде
ништа
објаснити
,
но
само
рече
,
да
их
она
обе
воли
,
јер
су
тако
много
несрећне
.
Још
јој
рече
,
да
је
хтела
Линку
спасти
,
али
су
је
бездушни
људи
спречили
и
на
мртво
име
испребијали
...
Мара
врисне
,
полети
обема
,
да
их
загрли
,
али
њих
нестаде
.
Ово
је
тако
растужи
,
да
јој
се
срце
стеже
,
осети
јак
бол
у
грудима
,
и
пробуди
се
.
—
Она
притисне
руком
врело
чело
,
да
се
сети
,
шта
је
мало
час
снила
,
па
јој
се
то
учини
као
рђав
знак
.
У
исто
време
сети
се
и
јутрошњег
догађаја
у
кварту
,
где
ју
је
Лака
писар
онако
брутално
напао
.
Она
га
се
грозила
,
чисто
није
веровала
,
да
се
онако
грубо
један
чиновник
могао
понашати
.
—
Јадна
моја
Линка
,
мишљаше
у
себи
,
зато
је
она
онако
упропашћена
,
што
је
дете
,
па
ју
је
било
лако
савладати
.
Али
ко
беше
онај
човек
,
што
ме
је
спасао
?
Да
сам
му
све
казала
,
шта
је
и
с
Линком
,
можда
би
нам
помогао
,
као
и
др
.
Жарко
.
Још
је
подуже
тако
седела
замишљена
,
никако
не
знађаше
,
шта
да
ради
и
како
да
спасе
сестру
.
Једини
човек
,
који
би
сада
што
за
њих
могао
учинити
,
др
.
Жарко
,
није
био
ту
,
а
круг
њенога
познанства
био
је
врло
мали
,
да
би
се
коме
другом
могла
обратити
.
У
томе
дође
и
подне
.
Није
јој
било
до
јела
,
те
и
не
помишљаше
,
да
се
чиме
прихвати
.
С
тога
устане
и
изађе
на
улицу
.
ЛВ
Чим
је
Мара
измакла
из
руку
Лакиних
и
овај
мало
мирније
размислио
о
целој
ситуацији
,
сети
се
,
да
то
може
имати
и
рђавих
последица
.
Бојао
се
,
да
поменути
инжињер
не
сазна
мало
више
,
шта
је
с
Линком
,
или
да
Мара
не
исприча
комшилуку
,
шта
јој
се
у
кварту
десило
и
где
јој
је
сестра
,
па
може
бити
свашта
.
Он
се
бојао
,
да
не
дође
велика
гомила
света
пред
Прокину
кућу
и
силом
отме
Линку
,
па
,
и
ако
је
није
он
тамо
одвео
,
опет
је
помешан
у
ову
аферу
.
С
тога
се
реши
,
да
потражи
Мићу
,
те
да
се
договоре
,
шта
да
се
ради
.
Брзо
узме
капу
,
јави
жандарму
,
да
ће
се
одмах
вратити
,
ако
би
члан
за
њ
’
питао
,
изађе
на
улицу
и
пожури
се
право
Мићиној
кући
,
јер
му
је
овај
још
ноћас
рекао
,
да
два
три
дана
неће
ићи
у
канцеларију
,
пошто
је
доста
изубијан
и
изгребан
по
лицу
.
Кад
је
стигао
његовој
кући
,
изађе
преда
њ
’
Мићина
мати
и
одмах
му
се
пожали
,
како
јој
је
син
,
обилазећи
ноћас
кварт
,
наишао
на
неке
пијанице
,
који
су
га
напали
и
изубијали
.
Па
ипак
је
,
вели
,
пред
зору
понова
зват
у
кварт
,
где
је
мало
и
назебао
.
—
Па
проћиће
,
одговори
јој
Лака
,
смешећи
се
,
млад
је
.
У
осталом
така
нам
је
служба
.
Наша
је
дужност
,
да
слабе
заштићавамо
,
а
рђаве
гонимо
,
па
ма
често
и
награбусили
.
—
Тако
и
мој
Мића
каже
.
Он
се
сав
предао
своме
позиву
,
не
дође
често
по
целу
ноћ
,
да
би
само
савесно
вршио
своју
дужност
.
—
Сирота
жена
!
Она
није
знала
,
каквог
је
развратника
и
разбојника
одгајила
,
он
је
њој
био
најбољи
и
најмилији
.
У
осталом
,
да
је
и
знала
по
неке
погрешке
Мићине
,
нико
јој
не
би
могао
замерити
,
што
их
прикрива
.
И
кад
сина
воде
на
губилиште
,
свака
права
мати
и
тада
га
воли
и
сматра
,
да
јој
је
син
невин
и
добар
.
—
Стара
госпођа
уведе
Лаку
у
Мићину
собу
,
па
се
врати
у
кујну
.
Овај
је
још
спавао
,
јер
је
био
уморан
и
сањив
,
кад
је
због
Аделе
морао
ићи
у
кварт
.
—
Здраво
,
Мићо
!
викне
му
пријатељ
,
пљескајући
га
по
рамену
.
Овај
се
пробуди
.
Чим
га
је
угледао
,
одмах
је
помислио
,
да
је
што
важно
,
па
се
дигне
и
упита
га
озбиљно
,
што
је
дошао
.
Лака
му
исприча
све
,
шта
му
се
десило
са
старијом
сестром
Линкином
,
као
и
сукоб
с
инжињером
,
па
је
дошао
,
да
се
посаветују
,
да
не
би
било
какве
јавне
бруке
.
—
Добро
си
учинио
,
што
си
дошао
.
И
сам
сам
помишљао
,
да
може
што
крупније
испасти
,
али
бејах
уморан
,
те
сам
морао
одспавати
.
—
Па
шта
да
радимо
?
упита
га
Лака
.
—
Моје
је
мишљење
,
одговори
Мића
,
облачећи
се
,
да
одемо
одмах
код
Проке
,
па
да
се
сва
тројица
договоримо
,
шта
нам
треба
чинити
.
—
Врло
добро
,
то
ће
бити
најпаметније
.
И
тако
пријатељи
,
чим
се
Мића
обукао
и
кад
су
попили
по
једну
кафу
и
ракију
,
што
им
је
стара
госпођа
донела
,
упуте
се
брзо
,
право
у
Прокин
завод
.
ЛВИ
Овај
је
још
спавао
.
Био
се
јако
уморио
,
тукући
и
газећи
Аделу
,
па
је
хтео
дуже
да
се
одмори
.
Пред
зору
,
опет
,
Линка
,
која
није
ни
спавала
,
јер
је
чула
јаук
своје
пријатељице
,
што
ју
је
јако
потресло
,
увреба
прилику
,
па
,
кроз
прозор
,
изађе
у
авлију
.
Тражила
је
какве
лествице
,
да
пређе
преко
зида
,
па
,
кад
није
нашла
,
почне
да
се
пуже
уз
олук
кућни
.
Овај
се
омакне
,
она
падне
,
и
услед
те
лупе
пробуди
се
Прока
,
излети
у
авлију
,
ухвати
је
и
увуче
у
собу
,
где
ју
је
тако
дуго
тукао
кајишем
и
газио
ногама
,
до
год
је
у
њој
чуо
глас
.
Кад
се
Линка
готово
умртвила
,
закључа
капке
и
врата
,
оставив
је
крваву
,
расчупану
и
непокривену
на
патосу
и
оде
да
спава
.
Кад
су
око
девет
и
по
часова
Мића
и
Лака
дошли
,
једва
су
га
момци
пробудили
.
Он
се
љутио
,
али
,
мислећи
,
да
је
нешто
важно
,
одмах
се
обуче
и
оде
њима
.
Они
су
седели
у
истој
соби
,
где
су
ноћас
лумповали
.
Лака
први
почне
.
Он
му
одмах
све
потанко
исприча
,
шта
му
се
десило
са
Линкином
сестром
и
оним
инжињером
,
а
Мића
,
како
је
Аделу
ухватио
.
—
Па
шта
да
радимо
?
упита
их
Прока
,
који
сад
увиде
незгодан
положај
.
Линкина
сестра
долазила
је
јутрос
рано
пред
моју
кућу
,
где
је
лупала
и
тражила
своју
сестру
.
Ја
сам
по
момку
казао
,
да
овде
нема
никакве
девојке
,
она
рече
,
да
се
насигурно
известила
.
Бојим
се
,
да
се
ова
ствар
не
расчује
даље
,
па
може
данас
читава
руља
света
навалити
на
кућу
и
силом
ући
унутра
.
Тада
би
сва
тројица
рђаво
прошли
.
—
Тога
се
и
ми
бојимо
,
примете
оба
писара
.
—
Овде
треба
радити
брзо
и
енергично
,
додаће
Лака
.
—
Линка
не
сме
остати
код
тебе
,
ни
у
Београду
,
дода
Мића
,
који
се
очигледно
бојао
,
да
свет
не
сазна
за
његов
злочин
,
па
би
га
могао
линчовати
.
Ја
знам
само
један
излаз
,
опет
ће
Прока
,
озбиљно
,
јер
све
више
увиђаше
опасност
положаја
.
—
А
то
је
?
упадну
му
у
реч
писари
.
—
Да
Линку
продам
у
Софију
,
Букурешт
или
Цариград
.
-
Врло
добро
!
кликну
оба
пријатеља
.
Дивна
мисао
!
—
Али
то
бих
могао
тек
сутра
извршити
,
настави
овај
,
јер
треба
да
се
спремим
за
пут
и
причекам
одговор
на
депешу
,
где
бих
је
могао
боље
продати
.
—
Ни
часа
не
часи
,
примети
му
Мића
озбиљно
,
већ
одмах
овог
тренутка
на
пут
.
—
Удеси
,
како
знаш
,
рећи
ће
Лака
,
ма
је
силом
одвео
,
или
је
опиј
,
успавај
,
само
одмах
,
док
није
свет
гракнуо
,
и
онда
је
све
касно
.
—
Ако
ти
устреба
,
додаће
Мића
,
ја
ћу
ти
дати
оног
жандарма
,
што
ју
је
овамо
донео
,
да
ти
помогне
спровести
је
.
Он
ће
се
преобући
у
цивил
,
и
тад
си
сигуран
.
—
Добро
,
онда
пристајем
.
Сад
ћу
се
одмах
спремити
,
даћу
детету
мало
опијума
у
кафи
,
те
да
се
само
на
београдској
станици
не
пробуди
,
а
кад
уђемо
у
купе
,
онда
се
не
бојим
,
више
је
нико
не
виде
.
—
А
ми
сад
хајд’мо
,
рекне
Лака
,
устајући
,
ја
морам
на
дужност
.
—
Они
се
дигну
,
пожеле
Проки
срећан
пут
,
изиђу
на
улицу
,
те
Лака
у
кварт
,
а
Мића
кући
.
ЛВИИ
Прока
се
почне
брзо
спремати
,
и
за
један
час
све
је
било
за
пут
готово
.
Читава
трка
била
је
по
кући
,
док
се
све
спаковало
и
за
јело
испекло
и
купило
.
Ову
ужурбаност
чује
Адела
,
која
се
пред
зору
била
освестила
,
умивши
се
затим
ладном
водом
,
да
се
мало
освежи
.
Она
стане
прислушкивати
на
вратима
и
тако
чешће
чује
речи
„
железница
,
Цариград
,
Линка
“
.
Онаку
бону
прођу
је
жмарци
,
слутила
је
,
да
се
све
тиче
њене
мале
пријатељице
.
Зато
отвори
прозор
,
који
је
водио
у
ходник
,
изађе
у
авлију
и
дође
под
прозор
г-ђе
Прокинице
,
који
беше
отворен
због
свежег
ваздуха
.
Тамо
је
био
и
Прока
,
обучен
,
и
с
целом
путничком
опремом
.
Ту
,
из
њихова
разговора
,
дозна
,
да
ће
да
води
Линку
у
Цариград
,
јер
тамо
најбоље
плаћају
,
а
и
сигуран
је
због
тамошњих
власти
,
којима
је
са
неколико
златника
лако
запушити
уста
.
Ту
,
даље
,
сазна
,
како
је
сирота
Мара
рано
куцала
на
вратима
и
тражила
сестру
,
као
и
о
посети
Мићиној
и
Лакиној
.
Ово
ју
је
тако
потресло
,
да
јој
се
ноге
осекоше
.
Једва
се
довуче
у
своју
собу
,
где
се
баци
на
кревет
.
Једина
два
створења
на
овоме
свету
,
која
она
воли
,
без
којих
јој
се
живот
чинио
пуст
и
без
вредности
,
и
која
њу
воле
,
па
да
их
за
навек
изгуби
!
Линку
неће
никад
моћи
видети
,
јер
од
куд
јој
срества
,
да
иде
у
Цариград
!
Па
и
да
оде
,
не
вајди
јој
,
јер
је
варош
огромна
.
С
друге
,
стране
пак
,
осећала
је
,
да
ће
овај
догађај
поразити
и
уништити
Мару
,
ту
чедну
девојку
,
која
због
бездушника
тако
много
пати
.
Она
се
надала
,
да
се
и
сама
ослободи
ропства
,
па
да
буде
у
близини
својих
пријатељица
,
оне
је
се
,
извесно
,
не
би
либиле
,
јер
су
биле
уверене
,
да
има
поштено
и
племенито
срце
,
и
да
је
овамо
доспела
силом
и
преваром
.
Али
шта
да
ради
?
Како
да
спречи
ово
одвођење
несрећне
пријатељице
у
Цариград
?
Премишљала
је
,
да
побегне
преко
зида
,
али
нигде
лествица
,
а
и
дан
је
,
те
би
је
опет
ухватили
.
Досети
се
.
Брзо
седне
,
напише
оловком
писмо
Мари
,
у
коме
јој
јавља
,
шта
се
до
сад
с
њима
збило
и
како
ће
јој
сада
за
навек
отргнути
Линку
,
јер
ће
је
продати
у
Цариград
.
Писмо
метне
у
коверт
,
залепи
,
напише
адресу
,
па
полако
изађе
кроз
прозор
у
ходник
.
Туда
пажљиво
прође
,
уђе
у
салон
,
који
беше
празан
.
Отвори
полако
капке
и
једно
крило
прозора
,
па
јој
дође
мисао
,
да
скочи
на
улицу
,
али
,
баш
на
сред
улице
,
према
њој
,
стајао
је
жандар
.
Овај
је
погледа
оштро
,
и
она
се
одмах
сети
,
да
би
је
он
први
ухватио
и
вратио
натраг
,
где
би
била
још
једном
испребијана
,
а
тиме
би
било
спречено
и
Линкино
ослобођење
.
Зато
причека
мало
.
У
том
наиђе
поред
куће
један
младић
,
по
изгледу
занатлија
,
она
га
заустави
,
рекав
му
:
—
Молим
вас
,
однесите
одмах
ово
писмо
у
Фишеклију
и
предајте
дотичној
девојци
.
Учинићете
велико
добро
,
ако
то
извршите
,
јер
ћете
из
ове
пећине
спасти
једно
невино
девојче
.
Тамо
ћете
опширније
дознати
.
Хоћете
?
—
С
драге
воље
,
одговори
јој
младић
,
узимајући
писмо
.
Идем
одмах
.
Адела
му
захвали
умилним
погледом
,
у
коме
се
огледала
туга
,
затвори
брзо
прозор
и
врати
се
у
своју
собу
.
ЛВИИИ
Линка
је
још
лежала
на
патосу
,
кад
у
собу
уђе
келнерка
,
да
је
води
пред
госпођу
.
Она
је
била
као
у
неком
полусну
,
који
је
наишао
на
њене
уморне
очи
,
после
заноса
,
кад
ју
је
Прока
,
испребијану
и
изгажену
,
оставио
на
поду
.
—
Гле
,
где
ова
лежи
!
викне
девојка
.
Хајд
,
устај
,
зове
те
госпођа
!
При
овим
речима
гурне
је
ногом
.
Линка
отвори
уморне
очи
,
око
којих
беху
плаве
модрице
,
погледа
келнерку
,
па
јој
се
скотрљаше
две
крупне
сузе
низ
лице
.
Зар
још
има
бездушних
људи
,
осим
оних
,
које
је
већ
познала
?
Како
то
боле
,
кад
се
разочара
невино
створење
,
које
је
свет
гледало
у
ружичастој
боји
!
Она
се
с
муком
подигне
.
Њено
еластично
тело
изгледаше
,
да
ће
се
срушити
,
тако
беше
клонуло
.
Келнерка
је
узме
за
руку
и
повуче
за
собом
,
а
она
иђаше
као
какав
аутомат
,
без
живота
,
без
сопствене
воље
.
—
Ти
ћеш
сад
са
господаром
да
отпутујеш
у
једно
лепо
место
,
рекне
јој
Прокиница
,
кад
је
уведе
келнерка
.
Тамо
ће
ти
бити
врло
лепо
,
а
вратићеш
се
после
неколико
дана
,
и
тада
можеш
ићи
сестри
.
Да
будеш
паметна
и
мирна
,
да
се
не
отимаш
и
не
вичеш
,
кад
дођеш
на
железницу
,
јер
ћеш
,
иначе
,
бити
испребијана
на
мртво
име
.
Јеси
разумела
?
Линка
је
ћутала
,
није
знала
,
шта
да
одговори
,
нити
би
јој
вајдило
,
јер
беше
увидела
своју
немоћ
према
овим
џелатима
.
А
,
и
гнушање
према
њима
стеже
јој
грло
,
те
,
зато
,
беше
само
погла
главу
.
—
Тамо
ће
ти
господар
купити
лепе
хаљине
,
настави
Прокиница
,
да
ће
се
твоја
сестра
радовати
,
кад
те
види
.
А
сад
,
хајд
,
кола
су
већ
ту
.
Она
јој
да
спремљену
белу
кафу
са
јаком
дозом
опијума
,
коју
Линка
не
хтеде
пити
,
али
,
кад
је
ова
добро
ошамари
и
хтеде
је
даље
тући
,
држећи
јој
шољу
пред
устима
,
мораде
најзад
попити
.
Келнерка
је
сад
повуче
и
изведе
у
ходник
.
—
Где
је
Адела
?
упита
је
Линка
,
бришући
сузе
.
Дајте
,
да
је
видим
и
загрлим
.
—
Каква
Адела
?
продере
се
ова
,
вукући
је
даље
,
она
је
протерана
преко
.
—
Молим
вас
,
плакало
је
дете
,
само
да
је
загрлим
и
пољубим
,
и
да
по
њој
поздравим
сестру
.
—
Келнерка
је
почне
јаче
вући
,
у
том
истрчи
из
своје
собе
Адела
,
клекне
на
једно
колено
пред
Линку
,
загрли
је
и
почне
је
страсно
љубити
.
—
Кад
будеш
на
жељезничкој
станици
,
шапне
јој
на
ухо
,
љубећи
је
и
даље
,
и
видиш
пуно
света
,
ти
вичи
,
јаучи
,
отимај
се
и
све
кажи
,
шта
с
тобом
раде
,
па
ће
те
они
отети
.
Ја
сам
Мари
већ
јавила
,
да
хоће
да
те
продаду
у
Цариград
.
Ово
је
она
тако
брзо
казала
,
да
је
келнерка
не
могаде
спречити
,
а
није
ни
разумела
,
шта
је
Адела
говорила
.
Несрећно
дете
бризне
у
плач
,
стане
грлити
и
љубити
пријатељицу
,
да
је
остале
девојке
,
које
се
искупише
,
морадоше
силом
од
ње
одвојити
.
Аделу
покућар
одвуче
у
њену
собу
и
понова
је
закључа
,
а
Линку
метне
у
затворен
фијакер
,
где
је
већ
седео
онај
Мићин
жандар
.
Одмах
затим
уђе
и
Прока
,
пошто
му
сви
пожелеше
срећан
пут
.
Кочијаш
ошине
коње
,
који
се
брзо
изгубише
,
савивши
десно
,
у
Милетину
улицу
.
ЛИX
Линка
је
била
јако
узнемирена
,
јер
јој
у
ушима
зујаху
речи
њене
пријатељице
,
да
хоће
да
је
продаду
.
Она
није
појмила
сав
значај
ових
речи
,
али
ипак
реч
продаја
параше
јој
срце
.
Читала
је
мале
индијанске
приче
о
продавању
робова
,
па
је
мислила
,
да
ће
тако
и
с
њом
поступити
,
што
је
такође
ужасно
,
а
о
продајама
,
какве
је
Прока
вршио
,
није
имала
ни
појма
.
Али
,
да
не
би
покварила
бегство
,
хтела
је
тек
на
станици
да
виче
за
помоћ
,
како
јој
је
Адела
казала
.
У
том
размишљању
стадоше
кола
пред
станицу
.
Прока
изађе
,
да
узме
карту
,
а
жандар
остане
с
Линком
,
да
је
чува
.
Ова
је
и
сад
ћутала
,
јер
је
чекала
,
кад
ће
је
извести
из
кола
,
па
да
покуша
бегство
.
На
њену
велику
несрећу
,
Прока
се
врати
врло
љутит
,
јер
беше
сасвим
смео
с
ума
,
да
за
Ниш
—
Софију
—
Цариград
нема
воза
пре
подне
,
него
тек
пред
вече
.
Шта
сад
да
ради
?
Натраг
кући
ако
оде
,
може
наићи
гомила
света
,
отети
дете
и
направити
читав
пачарис
.
Он
почне
да
гунђа
и
псује
,
те
га
,
најзад
,
жандар
упита
,
да
се
није
што
неповољно
десило
.
Овај
му
каже
,
шта
је
у
ствари
,
а
жандар
се
одмах
присети
и
предложи
му
,
да
се
до
после
подне
склоне
код
тетка
Митре
,
тамо
је
најсигурније
,
јер
је
од
ње
и
доведена
девојчица
.
—
Врло
добро
,
рекне
му
Прока
,
она
је
препредена
,
а
обвезана
је
и
мени
и
г
.
Мићи
.
Одмах
каже
кочијашу
улицу
и
број
,
куда
да
тера
,
па
седне
у
кола
.
Ово
Линка
беша
добро
чула
,
па
,
знајући
,
како
је
та
неваљала
баба
с
њоме
поступала
,
стане
се
отимати
и
викати
за
помоћ
.
Она
песницом
разбије
стакло
од
фијакера
и
хтедне
да
промоли
главу
,
али
је
жандар
и
Прока
задрже
,
притисну
јој
рукама
уста
и
тако
спрече
,
да
је
нико
није
ни
чуо
,
ни
видео
.
Она
се
и
даље
отимала
,
али
јој
није
помогло
,
јер
је
,
најзад
,
шамарима
ућуткаше
.
Дете
је
непрестано
плакало
и
преклињало
,
да
је
пусте
,
али
они
не
знађаху
,
шта
је
сажалење
,
они
су
знали
само
за
новац
.
У
том
кола
стану
пред
тетка
Митрину
кућу
,
жандар
искочи
,
зазвони
,
нашта
Вилма
отвори
.
Прока
сада
преда
жандару
Линку
,
држећи
јој
руку
на
устима
,
те
је
овај
брзо
унесе
унутра
.
—
—
Ђаво
би
је
знао
,
потужи
се
Прока
тетка
Митри
,
кад
Линку
унесоше
у
собу
,
попила
је
шољу
беле
кафе
с
великом
дозом
опијума
,
и
још
је
није
савладао
сан
.
—
Чекај
само
,
одговори
му
баба
,
сад
ћу
ја
њу
успавати
,
као
што
сам
и
пређе
урадила
,
имам
ја
боље
срество
.
Она
брзо
направи
малу
чоколаду
и
наспе
у
њу
некакав
прашак
.
Ово
Линка
мораде
на
силу
попити
,
јер
су
је
држали
за
нос
,
па
је
морала
отворити
уста
и
гутати
.
После
пола
часа
поче
јако
дремати
,
те
је
и
сан
ухвати
.
Прока
и
жандар
опросте
се
од
тетка
Митре
и
њених
питомица
,
рекав
јој
,
да
чува
дете
до
после
подне
,
па
један
оде
у
кварт
,
а
други
својој
кући
у
Видинску
улицу
.
Вратив
се
натраг
,
Прока
потражи
жену
и
објасни
јој
,
шта
му
се
десило
.
У
исто
време
посаветује
и
њу
и
послугу
,
шта
да
раде
,
ако
би
Мара
дошла
,
да
тражи
сестру
.
—
Проведите
их
,
рећи
ће
им
,
кроз
целу
кућу
,
нека
се
увере
,
да
ту
нема
никакве
девојчице
,
то
ће
бити
најбоље
,
а
од
стране
кварта
немамо
се
чега
бојати
,
тамо
ће
нам
сви
бити
на
руци
.
А
ако
би
дошла
читава
руља
света
,
ви
позовите
околне
позорнике
,
они
већ
знају
,
шта
треба
радити
,
зато
их
ја
добро
плаћам
.
—
Није
потрајало
дуго
,
кад
се
на
капији
зачу
неки
жагор
.
Вратар
провири
,
кад
тамо
,
а
оно
она
иста
девојка
,
која
је
и
јутрос
рано
била
,
дакле
сестра
мале
Линке
.
С
њом
су
били
још
два
човека
,
вичући
,
да
им
се
отвори
капија
.
—
Онај
младић
,
по
коме
Адела
беше
јавила
,
како
Линку
хоће
да
продаду
у
Цариград
,
нашао
је
Мару
код
куће
,
како
седи
на
једној
шамлици
,
са
поднимљеном
главом
.
Комшике
му
показаше
њен
стан
.
Врата
беху
полу
отворена
,
те
га
девојка
није
ни
чула
,
кад
је
ушао
.
Тек
кад
је
мало
закуцао
,
она
се
тргне
и
брзо
устане
.
Два
пут
је
излазила
на
улицу
,
не
би
ли
кога
видела
,
коме
би
се
могла
потужити
или
тражити
помоћи
,
али
она
не
познаваше
готово
никога
,
а
улицом
је
слабо
ко
и
пролазио
.
У
авлији
беху
остале
само
жене
и
деца
,
јер
људи
беху
отишли
на
рад
—
свак
на
своју
страну
.
Зато
се
понова
враћала
у
собу
,
где
је
премишљала
,
шта
да
ради
.
Сада
је
седела
подуже
,
мислећи
на
своју
малу
сестрицу
.
Беше
јој
претешко
,
да
јој
не
може
помоћи
,
па
је
горко
плакала
.
Видев
сада
младића
,
погледа
га
зачуђено
.
Шта
желите
,
господине
?
упита
га
својим
мелодичним
гласом
,
бришући
сузе
.
—
Донео
сам
вам
ово
писмо
,
одговори
овај
учтиво
,
преставив
се
као
Лаза
Н
.
,
кројачки
калфа
.
Мара
сва
уздркти
.
Да
није
од
Аделе
?
И
не
сачекав
,
да
га
отвори
,
брзо
упита
младића
:
—
Да
није
од
једне
девојке
?
—
Јесте
.
—
Из
Видинске
улице
?
—
Јесте
.
—
Како
сте
га
добили
?
—
Дала
ми
га
је
кроз
прозор
,
рекавши
,
да
вам
га
предам
,
јер
ћу
тиме
помоћи
,
да
се
једно
невино
дете
спасе
ропства
.
Мара
му
баци
поглед
пун
захвалности
,
—
Велика
вам
хвала
,
рекне
му
тужно
,
отварајући
писмо
,
ви
сте
учинили
добро
дело
.
Ах
,
моја
добра
Адела
!
Али
,
већ
,
при
првим
редовима
,
она
пребледи
,
посрне
,
те
се
наслони
на
сто
.
—
Вама
је
рђаво
,
госпођице
?
упита
је
младић
.
Хоћете
мало
воде
?
—
Хвала
,
хвала
,
проћи
ће
,
одговори
му
несрећна
девојка
,
ухватив
се
обема
рукама
за
чело
.
ЛX
Да
јој
је
неко
забо
нож
у
срце
,
не
би
је
јаче
жигнуло
,
но
глас
,
да
Линку
хоће
да
продаду
.
Крв
јој
беше
појурила
у
главу
,
да
се
неколико
тренутака
била
готово
занела
.
Кад
се
прибрала
,
погледа
око
себе
,
па
,
видев
,
да
онај
младић
још
стоји
,
упита
га
,
хоће
ли
јој
и
он
помоћи
,
да
спасе
сестру
.
