јунак
НАШЕГА
доба
велик
Србин
Никола
тесла
деветнаести
век
плести
тај
венац
слава
.
допустити
и
ја
да
у
она
плести
један
цветак
са
наш
поље
цветак
прост
,
али
пошкропљен
крв
и
орошен
суза
наш
предак
.
његов
мирис
неки
ти
сећати
твој
отаџбина
,
неки
ти
сећати
онај
заносан
прича
о
јунаштво
и
пожртвовање
који
ти
јесам
твој
српски
мајка
у
детињство
запајати
.
примити
он
,
Србин
,
онако
срдачно
као
што
ти
он
срдачно
пружати
твој
велик
поштовалац
Јанка
м
.
ВЕСЕЛИНОВИЋ
Праштајте
,
светити
сен
,
што
ви
кости
потресати
!
...
Праштајте
што
ви
име
помињати
,
јер
хтети
она
само
по
добра
поменути
!
...
јер
свет
путир
што
се
излити
на
олтар
отаџбина
Србинов
,
бити
груда
ваш
;
крв
који
тада
пролити
и
данас
јесам
благодет
Србин
...
залити
,
и
кост
потрусисте
сваки
стопа
земља
,
а
из
крв
и
кост
ваш
ницати
бујина
,
који
ми
очи
к
небо
подигнути
!
...
хвала
ви
,
и
...
праштати
!
...
А
ја
хтети
причати
о
ви
онако
како
ја
друг
и
син
ваш
приповедати
;
китити
дело
ваш
као
што
девојка
китити
венац
ивањски
;
славити
ви
као
што
ви
гусле
слава
;
проносити
дело
ваш
и
јунаштво
ваш
по
свет
као
што
она
и
данас
проносити
немиран
таласти
валовит
Дрина
!
...
неки
ви
се
свећа
не
угасити
;
неки
ви
се
име
помињати
до
истрага
српски
колено
!
...
и
део
:
одметник
@card@
.
црн
бар
немати
велик
равница
у
Србија
од
Мачва
.
она
се
протегнути
од
Мишар
до
Дрина
,
и
од
висок
врх
Цер
планина
,
Видојевица
,
до
Сава
...
тај
јесам
простор
од
дванаест
сахат
ходати
.
Можеш
у
дуг
дан
ходити
по
Мачва
,
а
хтети
видети
један
брежуљак
;
сав
јесам
равно
као
тепсија
.
заморити
се
поглед
путников
гледити
један
исто
:
њива
,
пашњак
,
њива
,
пашњак
,
и
ништа
више
.
или
ући
у
село
.
ту
видити
кућица
до
кућица
;
уз
кућа
стаја
,
иза
стаја
бунар
,
иза
бунар
воће
...
изнајпре
он
тај
овеселити
;
али
,
мало-помало
,
тај
он
једноликост
додијати
,
он
сагињати
глава
и
постајати
зловољан
...
такав
јесам
Мачва
данас
.
па
,
и
поред
сав
тај
,
она
јесам
леп
,
диван
!
...
она
јесам
богат
цура
.
све
што
се
у
њен
црн
утроба
бацити
,
доносити
богат
плод
.
леп
јесам
њен
поље
кад
озеленити
,
а
још
леп
кад
се
позлатити
злаћен
влаће
...
она
ви
јесам
као
туђинка
,
не
да
се
сваки
познат
!
...
ко
хтети
да
знати
њен
драж
и
њен
лепота
,
тај
морати
живети
у
она
.
тај
она
отварати
свој
недра
и
давати
свој
милошта
...
А
ко
проживети
у
она
,
тај
јесам
лако
не
остављати
,
или
,
ако
јесам
баш
морати
оставити
,
никад
јесам
не
заборављати
.
у
доба
кад
се
догађати
о
ко
приповедати
десити
,
Мачва
јесам
друкчије
изгледати
.
место
њива
и
пашњак
бити
ту
густ
шум
.
храст
до
храст
,
грм
до
грм
,
а
чест
тако
густети
„
да
јесам
моћи
гуја
за
реп
извући
.
“
А
у
тај
стародреван
шума
бити
овде-онде
помало
крчевина
поорати
и
засејати
.
ту
,
па
тај
крчевина
,
видети
се
кућица
са
потребан
стаја
,
за
смештај
кућеван
потреба
.
око
сваки
кућица
бити
јесам
засађен
воћњак
бити
од
шљива
,
бити
од
јабука
.
тај
јесам
кућица
бити
врло
простити
,
тек
колико
за
тај
да
човек
имати
где
заклопити
глава
од
киша
и
зло
време
.
Грађене
јесам
овако
:
ударити
се
четири
сојира
(
дирек
)
у
четврт
.
наоколо
се
оплести
пруће
,
али
се
оставити
рупа
за
врата
и
баџа
,
који
јесам
служити
место
прозорића
,
па
се
онај
пруће
улепити
блато
,
да
не
бити
ветар
продувати
.
озго
се
покрити
кровина
или
кор
од
дрво
.
такав
кућица
имати
јесам
само
један
одељење
,
а
тај
јесам
:
све
што
кров
покривати
.
на
средина
јесам
велик
огњиште
на
који
вазда
ватра
горети
.
око
ватра
укућанин
сести
;
крај
огњиште
вечерати
и
разговарати
,
па
ту
и
уморан
кости
одмарати
.
тај
јесам
одељење
звати
„
кућа
”
.
зато
се
,
у
Мачва
,
и
данас
онај
одељење
где
ватра
горети
звати
„
кућа
”
.
бити
јесам
и
добар
кућа
.
тај
бити
кућа
задружних
породица
.
одликовати
јесам
се
свој
висок
кров
од
шиндра
,
наткривен
димњак
,
а
ко
јесам
бити
мало
бесан
,
и
крст
накрај
слеме
.
Још
и
данас
имати
добро
очуван
остатак
од
тај
кућа
.
у
унутрашњост
њихов
бити
јесам
још
одељење
сем
„
кућа
“
,
као
:
домаћинов
соб
,
ћилер
итд
.
,
итд
.
па
иако
јесам
тај
кућица
изгледати
сиромашан
,
по
спољашност
свој
,
опет
јесам
сваки
бити
пун
као
кошница
.
сваки
,
па
и
онај
најмањи
кућерак
,
имати
јесам
храна
довољно
за
сав
породица
и
усев
;
сем
тај
,
имати
јесам
бео
смок
;
о
мотка
,
над
огњиште
,
висити
јесам
цео
сланина
...
народ
јесам
бити
вредан
и
раден
-
јесам
чудо
ако
јесам
имати
!
...
ето
,
такав
јесам
бити
Мачва
.
на
северозападни
страна
Мачва
,
баш
у
сам
кључ
где
се
Дрина
у
Сава
улевати
,
легати
црн
Бар
.
тај
јесам
стар
село
.
Прича
велим
да
се
негда
звати
„
Јордан
“
.
ту
се
,
у
један
дрински
оток
,
Старачи
,
који
изнад
село
тећи
,
удавити
девојка
,
јединица
у
мајка
,
који
бити
с
мајка
доћи
у
Јордан
,
у
гост
.
Кажу
да
јесам
мајка
тако
тужно
нарицати
да
ники
ко
она
јесам
чути
не
моћи
заборавити
њен
запевка
.
у
запевак
назвати
јесам
оток
„
црн
Бар
“
,
а
окôна
село
назвати
и
јесам
Јордан
тај
име
.
уосталом
,
тај
име
готово
и
доликовати
.
село
јесам
са
свити
страна
опкољен
,
а
средина
промрежано
сам
бара
;
и
ако
се
и
за
што
моћи
рећи
„
овај
бог
чувати
”
,
моћи
се
рећи
за
црн
Бар
.
и
поред
толики
баруштина
,
здравље
се
не
моћи
покудити
Црнобарци
.
неки
историк
тврдити
да
јесам
ту
бити
епископија
,
и
тај
један
од
онај
осам
што
она
јесам
засновати
краљ
Милутин
Немањић
.
данас
јесам
тај
село
велик
и
ушорен
.
имати
у
он
преко
три
стотина
порески
глава
;
али
у
онај
доба
једва
да
бити
педесет
кућа
.
ама
иако
јесам
бити
мало
,
бар
јесам
ваљати
!
црн
Бар
имати
јесам
свој
кмет
и
свој
поп
.
кмет
Јов
Јуришић
одавно
јесам
кмет
црн
Бари
.
старити
се
његов
ту
давно
настанити
,
па
јесам
његов
кућа
сматрати
као
староседелачки
.
и
дед
и
отац
он
помрети
као
кмет
,
па
и
он
се
тако
исто
надати
.
тридесет
година
кметовати
он
црн
Бари
.
знати
јесам
сваки
кућа
као
свој
,
знати
јесам
сваки
домаћин
као
себе
.
он
јесам
сматрати
свој
дужност
као
брема
,
него
као
почаст
.
Дичио
се
што
јесам
глава
тај
честит
људи
,
који
не
учинити
никад
ништа
што
бити
бити
грести
пред
бог
,
а
стид
пред
свет
.
Простодушан
,
благ
,
тих
,
миран
савест
као
дете
,
он
јесам
лако
бројати
дан
живот
и
ведро
чекати
час
кад
хтети
оставити
свој
кућа
,
пун
као
кошница
,
сав
пород
очуван
и
недирнут
болест
ни
смрт
,
свој
пријатељ
и
друг
,
и
отићи
у
вечност
поштован
и
уважен
...
поп
Милоје
бити
поп
на
свој
место
.
он
јесам
имати
један
узречица
који
се
дичити
:
—
Ко
јесам
мој
„
требник
”
доћи
-
морати
се
поклонити
!
и
...
ејвала
његов
„
требник
”
!
...
ако
ко
ухватити
грозница
,
тролетна
грозница
,
неки
он
попасти
Милоје
очитати
„
велик
”
молитва
-
морати
он
пустити
,
па
да
куга
кума
!
...
бити
јесам
случај
кад
јесам
он
доводити
болесник
који
боловати
од
„
оне
”
(
падавица
)
.
тако
једаред
довести
он
један
из
Банов
Поље
.
везати
он
,
јер
се
збесио
.
Поп
рећи
да
он
одрешити
.
—
не
смети
,
попа
!
-
рећи
људи
.
он
прићи
болесник
,
погледати
он
у
очи
,
помиловати
он
по
глава
,
на
он
одрешити
.
онда
стати
читати
„
Страшну
молитва
”
.
страхота
јесам
слушати
„
Страшну
молитва
”
;
још
страшан
јесам
кад
јесам
поп
Милоје
читати
...
и
сам
се
болесник
узјазбити
,
па
дрхтати
као
прут
...
А
он
он
читати
,
читати
...
кад
свршити
,
он
поднети
крст
,
рећи
он
да
се
прекрсти
и
целивати
.
и
болесник
се
прекрсти
и
целивати
,
па
онда
рећи
:
—
Ал
’
јесам
уморан
!
—
Хоћеш
прилегнути
мало
?
-
питати
он
попасти
.
—
Хоћу
-
велим
он
.
Поп
он
повести
до
свој
постеља
,
па
он
рећи
да
легнути
.
он
јесам
спавати
прилично
,
а
кад
се
пробудити
,
он
сасвим
мирно
прићи
попин
рука
и
рећи
:
—
хвала
неки
јесам
бог
па
ти
!
...
и
отићи
с
људи
кућа
,
миран
као
јагње
.
него
и
књига
јесам
он
бити
!
...
јесам
као
овај
јако
што
ништа
не
помагати
,
него
онај
стар
,
„
косовски
”
књига
,
што
јесам
у
она
сваки
слово
свет
рука
написати
,
а
лист
јесам
од
хартија
него
од
кожа
.
А
у
тај
књига
имати
молитва
од
сваки
зло
и
напасти
...
Поп
јесам
из
тај
књига
читати
опело
луд
„
немиросаним
”
,
и
ниједан
се
јесам
повукодлачио
!
...
и
за
време
његов
поповање
јесам
бити
ниједан
вукодлак
у
црн
Бари
.
али
,
брата
,
он
се
и
умести
молити
бог
!
...
јесам
чути
,
јуначки
синути
!
кад
се
тај
Србин
замолити
,
пакостан
Циганка
не
бити
се
моћи
оглушити
о
молитва
његов
,
а
тај
ли
добар
бог
,
отац
свити
ми
!
...
лепо
веровати
да
он
се
молитва
услишавати
.
тај
јесам
да
само
читати
и
бацати
реч
,
него
чисто
чути
како
он
срце
јекће
тако
се
он
молитва
предати
...
Можеш
испред
он
однети
сав
кад
се
бог
молити
,
моћи
он
кућа
запалити
,
он
глава
не
окретати
!
...
него
,
он
јесам
бити
само
поп
.
бити
јесам
он
човек
од
перчин
до
пета
,
и
тај
паметан
човек
...
све
што
ти
он
рећи
-
рећи
јесам
.
он
никад
јесам
луд
реч
изустити
.
Чак
и
шал
он
бити
леп
;
осећати
како
тај
благ
душа
као
благ
поветарац
.
савет
јесам
давати
озбиљно
,
укорити
благо
...
А
свакад
јесам
говорити
истина
...
и
сам
његов
старост
чинити
јесам
те
његов
савет
наћи
одзив
у
душа
његов
парохијан
.
бити
јесам
тај
старац
од
свој
осамдесет
година
,
здрав
и
крепак
.
лице
румен
као
јабука
,
а
влас
сести
као
руно
.
у
бистар
ока
огледати
се
разум
,
а
у
покрет
снажан
и
чврст
воља
.
за
он
јесам
говорити
:
—
он
знати
шта
радити
!
и
заиста
,
тако
јесам
.
он
јесам
бити
човек
од
наука
,
али
јесам
бити
један
од
људи
свој
доба
,
пун
природан
свежина
и
правилан
поглед
на
сваки
ствар
;
један
од
онај
што
ми
створити
народни
мудрост
,
наш
пословица
...
и
ето
,
тај
два
човек
бити
јесам
први
људи
у
црн
Бари
.
они
јесам
бити
сав
углед
.
у
сваки
јесам
посао
предњачити
.
не
бити
кмет
Јов
ништа
урадити
без
споразум
с
поп
,
а
поп
опет
хтети
све
с
људи
.
зато
она
јесам
чешће
и
призивати
и
договарати
се
.
А
бити
јесам
и
људи
паметан
!
...
ту
јесам
Алекса
Алексић
,
па
Иван
Миражџић
,
па
Сима
Шокчанић
,
па
Јевта
Поповић
,
и
многи
други
,
сав
честит
домаћин
.
требати
јесам
,
рећи
,
свршити
какав
посао
сеоски
.
кмет
Јов
тај
одмах
казати
попити
,
а
попасти
он
рећи
те
позвати
по
неки
од
овај
домаћин
,
па
се
о
сав
разговор
.
и
кад
се
споразум
,
заћи
чича
Сима
„
кнез
”
(
биров
)
и
сазвати
домаћин
судница
,
који
јесам
насред
село
подигнути
.
не
проћи
много
,
а
тек
видити
:
с
један
страна
један
,
с
други
други
,
долазити
судница
.
не
видити
тај
младић
:
сав
сам
седити
перчин
.
сваки
се
обући
у
чисто
рубља
,
на
плећа
сукнен
гуњац
без
рукав
или
велик
гуњ
„
ресаник
”
.
на
глава
се
црвенити
алев
фес
,
као
да
у
црква
ићи
...
ретко
у
који
да
видити
брада
:
сваки
јесам
обријати
;
ретко
хтети
ко
видети
с
лула
,
јер
се
тада
слабо
пушити
.
брада
јесам
пуштати
и
дуван
„
палити
”
само
онај
ко
јесам
снаћи
какав
грдан
несрећа
,
као
кад
он
умрети
син
,
итд
...
прилазити
мирно
и
озбиљно
један
други
и
здрав
се
.
онда
поседати
и
разговарати
.
разговор
она
паметан
,
шал
уљудан
.
никад
кавга
ни
инат
,
никад
вика
ни
галамити
;
а
већ
о
псовци
да
не
говорити
.
за
она
се
у
тај
доба
јесам
ни
знати
.
или
ако
јесам
ко
баш
бити
веома
љут
,
он
јесам
псовати
„
душа
”
,
„
паприка
”
,
„
врежа
несрећан
”
,
„
крв
материн
”
итд
.
;
али
тај
јесам
бити
врло
ретко
.
година
проћи
док
се
псовка
чути
...
тек
,
ето
тај
кмет
где
с
поп
излазити
из
судница
.
сав
се
одмах
дигнути
на
нога
и
прилазити
ближе
.
—
звати
јесам
ви
,
браћа
,
да
се
договорити
о
један
важан
посао
-
почети
кмет
.
овда
она
казати
шта
јесам
тај
„
важно
”
,
па
наставити
:
—
Па
јесам
разговарати
о
тај
с
поп
и
Ивана
,
и
мислити
да
бити
овако
најбоље
бити
...
Шта
велим
ви
браћа
?
...
—
Па
,
добро
,
Јова
!
-
вео
старац
.
—
куд
хтети
он
боље
!
-
вео
сељак
.
—
велим
ли
сав
тако
?
—
велим
!
...
велим
!
...
—
е
,
добро
,
браћа
!
сад
знати
шта
јесам
доконати
.
тај
одлука
,
од
тај
час
,
постати
јесам
закон
сав
село
.
Домаћини
се
враћати
кућа
и
према
тај
наређивати
свој
млад
.
и
кад
погледати
:
сав
у
село
,
почети
од
кмет
до
чобанин
,
знати
закон
!
...
Живели
јесам
сложно
.
тај
не
бити
сести
ни
општина
,
тај
јесам
бити
један
кућа
.
ако
јесам
весеље
,
весеље
јесам
свити
она
:
ако
јесам
жалост
,
и
она
јесам
општи
.
бити
јесам
сав
узовници
.
јесам
се
питати
јесам
ли
богат
или
сиромах
,
него
јесам
ли
Црнобарац
.
тај
слога
њихан
већ
бити
прећи
и
у
пословица
.
други
она
село
завидети
,
а
они
бити
поносити
.
него
,
у
тај
понос
бити
јесам
и
таштин
.
бити
јесам
веома
поносити
свој
слога
,
па
јесам
се
не
само
дичити
и
поносити
пред
други
село
,
него
она
чак
задиркивати
и
пецкати
;
толико
јесам
далеко
ићи
да
јесам
она
и
име
издевати
...
А
тај
издевање
име
бити
тако
духовито
!
...
ако
јесам
ко
добити
надимак
од
неки
Црнобарца
,
тај
јесам
тако
пристајати
уза
он
као
да
се
с
он
родити
.
и
јесам
беснити
Марка
Штитарац
зазирати
јесам
од
тај
.
од
Совљак
до
црн
Бар
имати
пешачки
ходати
пола
сахат
;
а
Марка
Штитарац
од
Совљак
до
црн
Бар
три
пут
одмотавати
и
завијати
шал
око
глава
,
само
да
он
се
не
бити
Црнобарци
подсмехнути
!
...
па
какав
родитељ
онаки
и
деца
.
и
данас
ја
срце
заиграти
кад
видити
како
се
младеж
бацати
камен
с
раме
,
рвати
и
скакати
...
некад
јесам
,
заиста
,
тај
морати
лепо
бити
,
јер
се
омладина
црнобарски
сам
тим
и
такав
игра
играти
...
А
млад
цура
надметати
се
који
хтети
више
свити
подгајити
,
лепше
опрести
и
откати
,
и
смишљен
чарапа
оплести
...
@card@
.
СУБАША
али
права
велим
пословица
:
„
никад
два
добра
!
”
Живот
јесам
бити
одиста
леп
.
такав
бити
се
живот
дати
живети
и
два
век
,
али
се
вазда
наћи
нешто
што
он
реметити
,
што
ти
загорчавати
његов
сласт
.
и
Црнобарци
бити
заиста
лепо
проживети
да
она
понеко
не
бахнути
с
вече
на
врата
и
не
грмнути
храпав
гласина
:
—
Раја
,
бре
!
—
Чујем
,
драг
ага
!
-
одговарати
сиромах
,
а
сав
стрепити
да
се
не
бити
што
изродити
.
—
Дај
да
ијем
!
—
сад
,
сад
,
ага
!
-
викати
он
и
скакати
,
онако
изути
,
пред
незван
гост
,
тај
он
врата
отварати
.
Турчин
натмурити
улазити
у
кућа
и
гледати
надути
и
бесно
око
себе
.
—
пећи
,
баба
,
цицвара
!
—
сад
,
ага
,
сад
!
и
одмах
се
распретава
ватра
,
те
он
се
спремати
цицвара
.
Турчин
седати
крај
огњиште
и
потегнути
чибук
...
задимити
па
—
бленути
...
наједанпут
,
као
да
се
нешта
досетити
,
смицати
опанак
с
нога
:
—
на
—
велим
-
раја
,
водати
ја
опанак
!
А
домаћин
,
гологлав
,
прилазити
смерно
,
узети
у
рука
узица
од
опанак
,
па
вући
опанак
по
авлија
...
тај
се
звати
„
водање
опанак
”
.
и
вући
она
све
дотле
док
се
Турчин
не
смиловати
и
не
рећи
:
—
Доста
!
и
толико
понижавање
,
и
опет
се
отрпети
!
...
како
моћи
да
се
трпити
?
...
морати
се
!
...
А
зашто
?
у
село
јесам
живети
субаша
.
па
ко
јесам
тај
субаша
?
да
објаснити
.
неки
Турчин
у
Београд
одметнути
се
од
свој
цар
,
убити
паш
београдски
,
заузети
београдски
град
и
наум
завладати
Србија
,
који
се
тада
звати
„
београдски
пашалук
”
.
ти
јесам
Турчин
прозвати
„
дахија
”
.
радити
јесам
с
план
.
тај
се
видети
и
по
тај
што
наједанпут
по
сав
варош
у
Србија
поставити
свој
људи
,
који
у
њихов
име
почети
управљати
нахија
(
округ
)
.
тај
окружни
старешина
назвати
„
кабадахија
”
.
А
да
бити
се
наређење
дахија
и
кабадахија
што
сигурније
и
брже
извршавати
,
кабадахија
у
сваки
село
поставити
„
субаша
”
.
и
онда
јесам
ићи
све
као
по
лој
.
тај
одметник
јесам
имати
само
један
правило
,
а
тај
јесам
да
угушити
сваки
ко
јесам
против
она
.
најмање
се
успротивити
-
отићи
глава
!
...
Међутим
,
сав
јесам
сматрати
за
свет
дужност
да
клањати
и
по
воља
чинити
свако
ко
јесам
ма
бео
убрус
око
глава
омотати
.
тако
јесам
тећи
себе
пријатељ
.
и
зато
јесам
јадан
Срба
морати
клањати
и
метанисати
.
власт
субашин
бити
велик
.
моћи
јесам
узети
живот
човечији
на
душа
,
па
-
ником
ништа
!
ко
да
се
жалити
?
Што
ти
јесам
субаша
или
његов
пандур
,
тај
ти
јесам
и
дахија
.
све
што
јесам
тада
моћи
радити
,
тај
јесам
да
дигнути
очи
к
небо
;
али
бог
не
журити
!
...
од
Рача
к
Шабац
водити
јесам
пут
.
Беше
тај
обичан
крчаник
:
оборен
грм
,
искрчити
чест
,
колико
да
се
имати
куда
ићи
.
тај
пут
водити
јесам
,
северни
страна
,
изнад
сам
село
.
украј
пут
бити
хан
.
тај
јесам
становати
субаша
са
свој
пандур
.
звати
се
Суља
.
презиме
нити
он
јесам
ко
тад
знати
нити
данас
знати
.
али
јесам
од
Црнобараца
добити
надимак
који
јесам
обележити
један
његов
страст
.
страсно
јесам
волети
крушка
,
као
медвед
;
неки
један
стајати
на
дрво
,
ако
јесам
не
моћи
оборити
,
он
хтети
јесам
гледати
и
пљуцкати
.
зато
он
Црнобарци
прозвати
„
Крушка
”
.
тај
јесам
он
име
међу
себе
звати
,
под
тај
име
причати
о
он
,
па
хтети
он
и
ја
тако
звати
.
да
казати
још
:
и
он
јесам
знати
да
он
тако
звати
,
и
јесам
се
каткад
тако
називати
.
он
бити
мало
необичан
Турчин
.
Црнобарци
јесам
познавати
Турчин
као
беснити
и
надути
.
Крушка
не
бити
такав
.
он
бити
,
моћи
се
рећи
,
више
пријатан
но
непријатан
,
више
благ
но
суров
,
више
тих
но
напрасит
.
јесам
се
туђити
од
људи
,
баш
јесам
ићи
међу
она
.
о
сав
јесам
водити
рачун
.
ако
јесам
неки
жалостиван
,
и
Крушка
јесам
,
само
што
он
не
канити
суза
из
очи
!
...
умести
се
увући
свуда
;
хтети
јесам
да
знати
све
,
волети
јесам
да
он
јесам
сваки
стварца
у
црн
Бари
познати
...
знати
јесам
сваки
Црпобарца
по
име
;
знати
јесам
сваки
младић
,
ићи
јесам
кућа
сељачки
,
долазити
у
кола
где
младеж
игра
,
па
се
ту
разговарати
и
шалити
...
један
реч
:
хтети
јесам
пошто-пото
да
се
саживети
са
Црнобарцима
.
али
,
као
да
од
сав
тај
не
моћи
бити
ништа
.
људи
остати
хладан
према
он
.
бити
јесам
нешто
у
онај
пријатан
лице
што
јесам
непријатно
дирнути
људи
.
тај
јесам
очи
његов
,
врло
чудноват
очи
:
час
плав
,
час
зеленити
,
час
сјајнути
,
час
мутан
,
а
доста
пута
и
крвавити
.
оне
ти
гледе
некако
чудновато
,
па
кад
он
реч
слушати
,
ти
једно
мислити
,
а
кад
он
у
очи
погледати
—
проћи
тај
воља
.
па
,
нешто
тај
,
нешто
баш
и
што
јесам
Турчин
-
одбити
људи
од
он
.
Поп
велим
:
—
ама
,
ја
бити
волети
да
јесам
оп
правити
Турчин
!
...
овако
јесам
он
опасан
.
тај
јесам
као
леп
гуја
:
шарен
,
а
пун
отров
.
Што
ја
се
улагивати
?
...
он
јесам
Турчин
,
а
ја
јесам
Србин
,
и
ја
не
моћи
један
други
добра
мислити
!
...
где
јесам
његов
живот
,
ту
јесам
мој
смрт
;
где
јесам
ја
добро
,
ту
јесам
он
несрећа
!
и
те
попин
реч
одбити
људи
од
Крушка
...
Премишљао
јесам
Крушка
и
дан
и
ноћ
шта
тај
моћи
бити
.
који
јесам
тај
што
његов
план
реметити
?
...
али
јесам
моћи
ништа
сазнати
...
сумњати
јесам
на
поп
-Милоја
,
али
јесам
бити
сигуран
...
А
он
,
заиста
,
бити
рђав
човек
,
човек
који
јесам
у
кавга
жив
,
у
несрећа
људски
—
срећан
.
један
дан
упутити
се
у
село
,
који
он
не
бити
далеко
.
Ишао
јесам
замислити
стаза
;
сув
гранчица
пуцкати
он
под
нога
,
а
опао
лишће
шуштати
.
на
стаза
се
сусрести
са
Маринка
Маринковић
.
како
он
смотрити
,
Маринка
сићи
са
стаза
и
дочекати
он
дубок
поклон
.
Крушка
назвати
бог
.
—
бог
ти
помоћи
,
честит
ефендија
!
Маринков
он
глас
зазвонити
пријатно
.
он
застати
и
погледати
он
,
а
овај
прићи
те
он
целивати
скут
и
рука
,
па
,
држати
рука
на
прса
,
пожети
глава
...
да
казати
ко
јесам
Маринка
.
он
јесам
—
сељак
.
орати
јесам
и
копати
ти
се
хлеб
хан
;
а
тај
јесам
он
и
стар
чинити
.
отац
његов
доселити
се
из
Обарске
,
из
Босна
,
у
црн
Бар
,
па
јесам
,
наскоро
затим
,
умрети
.
Маринка
,
као
мушки
глава
,
прихватити
се
домаћинство
,
али
он
јесам
оно
ићи
врло
рђаво
за
рука
,
јер
бити
лењ
.
мрзити
он
потрчати
и
укаљати
се
.
да
он
јесам
откуд
да
пасти
с
небо
у
уста
.
па
јесам
избегавати
посао
и
мувати
се
око
судница
и
хан
.
ни
у
шта
јесам
уживати
колико
у
дочек
и
испратња
Турчин
.
тај
јесам
бити
за
он
људи
који
јесам
бог
рећи
да
живити
.
за
сав
време
њихов
разговор
чечао
јесам
као
пас
и
слушати
њихан
„
паметан
”
разговор
...
А
кад
јесам
полазити
,
бити
јесам
срећан
ако
јесам
неки
бег
или
ага
придржати
узенгија
да
на
коњ
узјахати
...
с
пун
уста
хвала
,
по
одлазак
њихан
,
купити
јесам
кокица
дуван
што
јесам
они
из
свој
лула
истресати
,
па
јесам
тај
после
пушити
...
радити
јесам
само
кад
јесам
морати
,
а
премишљати
јесам
и
кад
требати
да
спавати
.
ковати
јесам
вазда
план
.
Жеље
он
бити
велик
од
царски
...
имати
јесам
оштро
око
да
све
запазити
,
имати
јесам
јак
памтење
.
доста
пута
,
као
беспослен
пас
,
тумарати
јесам
по
село
и
око
село
.
знати
јесам
шта
ко
данас
радити
;
знати
јесам
који
момак
с
који
девојка
стајати
;
знати
јесам
колико
ко
кашика
у
кућа
имати
;
знати
јесам
који
јесам
жена
трудан
;
знати
јесам
...
све
.
ники
јесам
познавати
црн
Бар
као
он
,
и
ники
јесам
познавати
,
чак
и
поименце
,
дечурлија
сеоски
као
он
.
стока
,
колико
ко
шта
имати
...
све
!
он
јесам
све
знати
.
Крушка
он
јесам
познавати
.
ама
сродан
дух
кад
се
надметати
,
мрзети
се
.
и
Крушка
он
јесам
волети
.
али
,
кад
он
зазвонити
глас
Маринков
онако
пријатно
,
он
застати
,
а
кад
он
Маринка
целивати
скут
и
рука
,
он
стати
.
—
куд
јесам
поћи
?
—
упитати
он
.
—
у
шум
честит
ефендија
.
Крушка
он
гледати
онако
понурена
.
—
А
јесам
л
’
,
Маринка
?
—
Чујем
,
ефендија
.
—
Шта
јесам
овај
од
овијех
ђаур
?
...
зар
,
што
ја
с
она
боље
,
они
све
горети
?
—
Честити
ефендија
,
-
рећи
Маринка
-
ту
не
требати
много
памет
.
—
да
ко
не
подговарати
овај
народ
?
—
Па
,
шта
друго
и
моћи
бити
!
...
—
А
ко
јесам
тај
?
—
онај
према
ко
јесам
ти
човечан
.
тај
гуја
на
срце
гајити
!
—
Поп
?
—
он
.
—
и
кмет
?
—
и
он
!
...
—
Па
,
шта
вео
?
—
много
вео
!
...
видити
се
да
јесам
размазити
!
...
вео
да
она
се
умиљавати
зато
да
бити
она
се
лакше
на
душа
попети
...
вео
да
јесам
твој
човечност
према
овај
народ
само
лаж
!
...
вео
:
он
јесам
Турчин
,
а
Турчин
јесам
Србин
душманин
!
...
вео
...
—
и
тај
сав
велим
поп
?
—
и
поп
,
и
кмет
,
и
...
сав
!
...
—
Пођи
са
ја
—
рећи
Крушка
.
и
вратити
се
назад
.
Маринка
јесам
ићи
за
он
.
Турчин
јесам
бити
врло
љут
.
криво
он
што
он
тако
брзо
прозрети
.
он
јесам
смишљати
леп
план
;
о
она
јесам
дан-ноћ
мислити
;
а
сад
видити
како
се
његов
план
разлетети
као
сапунски
мехурић
...
Ћутећи
доћи
до
хан
.
Турчин
повући
Маринка
у
свој
одаја
,
који
,
сем
један
миндерлук
и
нешто
оружје
на
зид
,
не
имати
никакав
намештај
.
Маринка
се
тај
одаја
учинити
сјајан
као
царски
...
неки
дубок
унутарњи
радост
прожмати
он
цео
тело
кад
Крушка
рећи
:
—
Сједи
овдје
,
крај
ја
,
добар
човјек
!
—
Мог
ја
и
стајати
,
честит
ефендија
!
—
Сједи
,
Маша
,
сједи
!
...
ево
тај
духан
.
ти
пушити
,
чинити
ја
се
?
Маринка
дигнути
глава
и
исправити
се
тек
упола
;
прићи
миндерлук
и
спустити
на
и
само
један
мален
делић
свој
тело
.
и
загледати
се
Турчин
у
лице
.
А
тај
лице
бити
тако
благо
,
тако
мило
да
ти
се
чинити
да
јесам
светитељски
.
Маринка
се
и
нехотице
отети
реч
:
—
мој
добар
ефендија
!
...
и
он
јесам
искрено
,
у
дубина
дух
,
бацати
анатема
и
на
поп
,
на
кмет
,
и
на
Црнобарце
,
што
вређати
овакав
човек
!
Турчин
он
пружити
кеса
с
дуван
,
а
Маринка
јесам
прихватити
с
велик
пошта
,
готово
онако
како
у
црква
прихватати
свет
навора
.
—
е
,
мој
Маша
,
мој
драг
брата
!
...
јесам
ја
за
овај
посао
.
овдје
требати
Мујо
из
Богатић
,
а
јок
ја
!
—
ти
јесам
добар
човек
,
ефендија
!
ама
ја
бити
рећи
да
требати
бити
мало
оштар
.
—
Па
,
како
хтети
!
—
стати
се
Турчин
пренемагати
.
—
ја
бити
прво
поп
подвикнути
!
...
он
први
требати
да
ја
познати
!
—
рећи
Маринка
.
—
не
,
не
,
не
!
...
крв
хтети
!
...
ја
хтети
човјешки
!
—
ама
,
драг
ефендија
,
узалуд
хтети
ћорав
квочка
дробити
!
—
ја
хтети
крв
!
...
ја
хтети
да
овај
народ
видити
да
он
ја
јесам
душманин
!
...
ја
хтети
да
се
братски
разумети
са
овијем
људи
!
...
Маринка
јесам
жалити
Турчин
.
обојица
дуго
ћутаху
.
Турчин
јесам
пуштати
дим
из
свој
дуг
чибук
,
а
поглед
он
јесам
лено
ићи
за
онај
колут
...
наједаред
запитати
:
—
А
како
живити
поп
и
кмет
?
—
као
браћа
.
—
бити
ли
се
они
моћи
завадити
?
Маринка
поћутати
.
—
Н
...
не
моћи
!
...
не
бити
она
моћи
ники
завадити
!
...
ја
знати
црн
Бар
боље
него
свој
кућа
,
али
у
црн
Бари
немати
човек
ко
бити
она
завадити
!
—
рећи
он
одсудан
.
—
да
ја
јесам
тако
нешто
!
—
рећи
Крушка
.
—
да
ја
јесам
да
се
њетко
завадити
,
па
да
ја
мирити
!
...
тако
бити
видјети
да
јесам
ја
човјек
!
...
Маринка
се
насмешити
брк
.
он
погледати
Крушка
права
у
очи
...
овај
спазити
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
радосно
.
—
Честити
ефендија
,
не
питати
!
пустити
ја
да
радити
!
...
ја
сад
добро
видити
шта
ти
желити
!
...
и
кад
ствар
бити
свршен
,
ти
хтети
мирити
не
само
два
човек
него
црн
Бар
!
...
——
Маринка
!
брата
!
Човјече
!
...
ако
тај
урадити
,
бити
ја
брат
!
...
Учинићу
те
честит
човјек
!
...
Хоћеш
духан
?
...
ево
!
дати
дуванкеса
!
...
тако
!
...
требати
ли
тај
пар
?
...
Чега
хтети
имати
у
Суља
,
и
сав
јесам
твој
!
...
ево
!
...
Нај
!
...
Беше
скочити
.
Очи
он
сјајити
као
жеравица
,
а
лице
се
смешити
озарен
радост
.
и
Маринка
се
подигнути
.
—
хвала
ти
,
честит
ефендија
!
...
кад
урадити
,
видети
.
ја
не
радити
за
пар
.
твој
љубав
не
моћи
ја
ники
платити
!
—
Ида
,
Маринка
,
ићи
!
...
и
неки
јесам
са
срећом
!
Маринка
опет
ударити
„
теме
”
и
изиде
из
одаја
.
врљати
јесам
ви
дуг
дан
.
рој
мисао
обујмити
он
памет
...
он
јесам
желети
да
онај
што
урадити
,
урадити
најбоље
.
пред
очи
он
стојати
сјајан
будућност
.
Дружић
се
са
први
бег
...
Неће
бити
Турчин
који
хтети
знати
име
његов
.
ниједан
проћи
хтети
,
а
да
за
он
не
запитати
.
Пролазиће
бег
...
пасти
...
па
,
можда
,
и
сам
честит
везир
,
и
припитати
за
име
његов
...
А
Крушка
?
и
он
јесам
сањати
сјајан
сан
.
јесам
се
моћи
скрасити
на
један
место
.
груда
он
набрекнути
,
а
срце
игра
од
радост
.
—
завадити
се
двојица
—
шапутати
он
—
а
ја
тамо
те
спотакнути
угарак
.
Повучем
страна
једном
,
и
он
добијати
...
један
пад
,
други
скакати
...
уз
један
пријатељ
,
уз
други
пријатељ
,
па
се
и
они
завађати
...
и
чисто
гледати
очи
тај
лом
.
и
осећати
онај
велик
радост
који
осећати
радник
видити
како
он
посати
напредовати
;
радост
од
који
букнути
образ
,
од
који
игра
срце
,
и
...
који
се
не
да
ништа
исплатити
...
нити
јесам
шта
јести
ни
пити
.
у
сам
вече
затражити
вод
тај
испрати
уста
,
који
он
бити
,
од
силан
дуван
,
огорчала
...
@card@
.
јаран
Алекса
Алексић
и
Иван
Миражџић
бити
јесам
суседа
.
тај
јесам
бити
првак
међу
сељак
.
из
младост
добар
друг
,
па
јесам
тај
остати
и
под
старост
као
домаћин
у
дом
свој
.
као
што
она
кућа
гледати
један
у
други
,
тако
се
и
овај
старешина
никад
не
раздвајати
.
оба
кућа
пун
народ
и
берићет
.
од
вајкада
бити
јесам
у
позајменици
.
летина
јесам
сабирати
један
други
заједнички
.
јесам
хтети
Иван
гутљај
ракија
без
Алекса
попити
,
нити
Алекса
без
он
.
ако
јесам
весеље
у
кућа
Алексин
,
Иван
јесам
домаћин
,
а
ако
у
Иванов
,
тамо
јесам
Алекса
.
радост
,
жалост
,
зло
,
добро
—
делити
јесам
заједнички
.
пазити
се
они
,
па
она
се
и
деца
пазити
.
Иван
јесам
имати
три
син
и
један
кћер
,
Алекса
само
четири
син
.
подесити
се
некако
тај
јесам
Алексин
Станко
парњак
Иваново
Лазар
.
расти
у
љубав
,
па
се
запазити
;
расти
у
добра
,
па
одрасти
ојачан
,
вит
и
стасит
.
Дик
ти
јесам
бити
погледати
!
...
Станко
црномањаст
,
Лазар
риђ
;
Станко
благ
као
млеко
материн
-
Лазар
бујати
као
пролетни
травка
;
Станко
умиљат
као
мали
јагње
—
Лазар
већ
напрасит
;
Станко
јесам
овлаш
примати
и
лако
праштати
увреда
,
а
Лазар
једва
моћи
отрпети
и
свој
родитељ
.
али
јесам
се
пазити
.
од
милост
звати
један
други
„
јаран
”
.
бити
јесам
добар
момак
у
црн
Бари
.
ко
обор
Лазар
,
хтети
Станка
;
ко
надскочити
Станка
,
хтети
Лазар
;
ко
одбацити
камени
Лазар
,
хтети
Станка
;
а
већ
сав
јесам
црн
Бар
знати
да
јесам
Станко
добар
нишанџија
.
али
...
ђаво
он
знати
!
...
као
да
јесам
неки
премаглавица
!
...
оба
се
побратим
загледати
у
један
девојка
!
...
бити
јесам
тај
Јелица
Севић
.
гром
девојка
!
бити
јесам
тај
лепота
,
али
не
господски
него
јуначки
лепота
.
Што
онај
песма
певати
„
струк
момачки
,
поглед
девојачки
”
.
око
бити
она
гора
запалити
.
да
упрети
четири
момак
као
четири
сноп
,
па
да
она
носити
преко
село
!
...
А
што
се
рад
тицати
,
о
нем
се
причати
.
јесам
она
само
радити
,
она
јесам
измишљати
нов
и
нов
лепота
у
шара
,
па
јесам
се
у
Севић
дом
стицати
жена
и
девојка
да
узети
пре
почетак
од
њен
радовати
...
два
момак
а
један
девојка
!
Баш
јесам
права
!
...
морати
се
ту
неки
враг
излетати
!
...
бити
у
кола
,
бити
да
из
кола
ићи
,
Станко
,
и
Лазар
јесам
уз
Јелица
.
она
она
гледати
обојица
.
оба
из
добар
дом
,
оба
добар
момак
...
јесам
знати
на
који
хтети
страна
!
...
па
,
опет
,
Станков
црн
очи
освојити
.
загледати
се
цура
у
она
,
а
њихов
сјај
помутити
она
памет
...
стати
радије
гледати
Станка
него
Лазар
...
оно
,
истина
,
она
тај
не
рећи
ники
,
али
Лазар
опазити
.
и
не
да
се
тај
сакрити
од
ока
који
мотрити
!
...
Човек
и
стегнути
срце
,
и
крутити
се
,
али
он
само
око
одаја
...
поглед
он
се
нехотице
заустављати
на
онај
ко
волити
;
образ
румен
,
а
он
и
не
знати
...
тај
,
само
срце
лупа
и
гуркати
он
напред
...
к
он
!
...
и
кад
тај
смотра
Лазар
,
а
у
он
се
нешто
пореметити
...
он
јесам
дотле
волети
Станка
више
него
оба
брата
;
а
отада
Станко
он
почети
излазити
из
воља
.
и
што
се
Станко
више
дружити
с
Јелица
,
он
он
јесам
више
мрзио
.
А
кад
се
овај
почети
и
шалити
—
он
он
омрзнути
сасвим
...
склањати
се
од
он
;
бежати
јесам
да
на
сенка
његов
не
стати
;
а
кад
јесам
баш
морати
проговорити
с
он
,
говорити
јесам
преко
срце
и
љутити
се
без
узрок
.
Вис
у
он
јесам
гледати
јаран
него
крвни
душманин
...
Станко
тај
не
опазити
.
он
управо
и
јесам
моћи
ништа
опазити
.
његов
јесам
очи
бити
затворити
за
сав
,
само
не
за
Јелица
.
он
јесам
видети
само
она
,
њен
дуг
,
смеђ
кос
,
њен
грахораст
очи
,
њен
румен
лице
...
она
он
јесам
бити
сан
и
јава
,
он
јесам
само
о
она
мислити
...
тако
јесам
пролазити
дан
...
као
зликовац
сав
злочин
,
тако
јесам
Станко
крити
свој
љубав
.
јесам
пуштати
ни
зрачак
светлост
да
пасти
на
душа
његов
да
јесам
осветлити
...
и
мислити
јесам
:
ники
о
тај
не
знати
!
А
осећати
јесам
да
се
морати
неко
поверити
;
морати
јесам
имати
неко
с
ко
бити
моћи
о
тај
говорити
да
бити
он
душа
лакнути
.
и
наумити
да
сав
казати
Лазар
.
и
,
баш
на
Илијиндан
,
око
велик
ручаница
,
срести
се
с
он
у
шума
.
—
јаран
!
—
рећи
.
Лазар
пасти
мраз
на
образ
,
али
он
не
бити
на
ино
.
он
се
одазвати
.
—
акобогда
?
—
у
шум
!
—
да
ти
казати
нешто
!
Лазар
стати
.
он
он
прићи
ближе
и
,
после
обичан
поздрав
,
рећи
:
—
много
јесам
премишљати
да
ли
да
ти
казати
,
па
најпосле
велим
ако
он
хтети
,
ја
ко
хтети
.
—
А
шта
тај
?
—
упитати
Лазар
преко
срце
.
и
Станко
он
се
исповедити
.
изнети
он
душа
и
срце
као
на
длан
.
Још
он
замолити
да
он
поменути
његов
снаха
,
Мари
,
не
бити
ли
она
мати
казати
!
...
—
стид
ја
,
јаран
!
...
стид
,
бог
ја
.
не
бити
ја
тај
смести
каза
тај
,
па
да
ја
клати
!
...
—
А
тај
смети
!
...
—
и
онда
,
јаран
,
ако
милостив
бог
што
да
,
ти
јесам
побратити
!
...
тако
јесам
рећи
!
Лазар
се
мењати
у
лице
.
горети
он
јесам
црн
земља
под
нога
...
—
Хоћеш
ли
,
јаран
?
...
он
нешто
промрмљати
кроз
зуб
,
па
окренути
леђа
и
поћи
.
—
Па
стати
мало
,
да
разговарати
!
—
рећи
Станко
.
—
морати
одети
марва
помам
!
—
е
,
добро
!
али
,
у
кола
да
се
наћи
!
Лазар
већ
бити
одмакнути
.
као
да
јесам
он
муња
шибати
...
дати
он
се
заустављати
.
оп
осетити
да
он
памет
остављати
,
некакав
мрак
пасти
он
на
очи
.
сам
он
душа
заболети
,
а
срце
да
он
искочити
из
груда
...
кадар
јесам
бити
на
чета
ударити
...
иза
један
грм
—
према
он
—
појавити
се
човек
.
како
он
мука
бити
обузети
,
он
он
јесам
честито
ни
видети
а
толи
познати
.
Човек
тај
бити
Маринка
.
он
прићи
ближе
.
—
Лаза
,
родити
,
—
рећи
смешкати
се
—
шта
радити
?
—
Ништа
,
чича
-
Маринка
,
—
рећи
он
,
трудити
се
да
се
показати
миран
.
—
Што
јесам
тако
помркнути
,
као
да
јесам
ти
сав
по
кућа
побити
?
—
Ко
,
зар
ја
?
—
упитати
Лазар
и
насмејати
се
.
Маринка
упиљити
у
он
.
—
А
...
не
варати
,
синак
!
...
ти
,
јесам
...
да
пити
који
цурица
замакнути
за
ока
?
...
—
јок
!
—
рећи
Лазар
и
почети
крити
очи
.
—
ха
!
...
ха
!
...
ха
!
...
знати
!
...
Јелица
Милошево
!
...
Лазар
сагнути
глава
и
ћутети
.
—
него
,
ту
и
твој
јаран
облетати
,
а
?
у
Лазар
почети
да
врити
...
—
богами
,
синак
,
не
дати
он
да
ти
избити
из
седло
!
...
упустити
онаки
прилика
—
грехота
јесам
!
Лазар
већ
набрекнути
жила
на
слеп
очи
.
—
и
,
као
бајаги
,
шта
јесам
он
добар
од
ти
!
...
у
газдалук
—
јесам
,
леп
—
јесам
,
стасит
—
јесам
!
...
Што
баш
он
да
јесам
узети
?
...
Лазар
се
свртеше
суза
у
очи
.
стар
лисац
смотра
тај
,
па
као
пас
кад
траг
нањушити
...
и
он
,
по
први
знак
,
потерати
одмах
даље
.
видети
јесам
да
јесам
у
жица
дарнути
.
—
богами
,
јесам
!
...
Шта
ја
јесам
и
тај
:
једнако
попуштати
!
...
ја
,
славити
ја
,
не
бити
дати
!
да
јесам
што
друго
,
на
хајд
’
...
али
таки
се
ствар
човек
глава
метати
!
...
запамтити
,
глава
се
метати
!
—
Па
шта
да
радити
?
—
упитати
Лазар
,
видити
да
Маринка
све
знати
.
—
ја
бити
чинити
све
,
само
да
она
не
бити
његов
!
е
,
мој
синак
!
...
Још
јесам
ти
жут
око
кљуна
,
па
ништа
не
знати
!
...
А
знати
ли
тај
Шта
бити
ја
овако
сед
урадити
?
—
Шта
?
—
ја
...
ја
бити
он
убити
!
...
Лазар
сенути
очи
...
Маринка
јесам
дарнути
где
требати
.
и
тај
смотра
оштро
око
његов
.
–
убити
?
-
упитати
Лазар
.
—
убити
!
–
А
суд
?
—
за
сав
јесам
друго
лако
,
само
кад
он
јесам
ту
!
А
синути
Ивана
Миражџића
још
јесам
лакше
!
...
него
,
примирити
се
!
...
млад
јесам
ти
још
,
мој
синак
!
...
тај
бити
урадити
ја
,
овако
матор
;
а
ти
јесам
настати
тек
да
живити
,
ти
моћи
!
...
Шта
ја
јесам
тај
:
девојка
?
!
...
така
момак
од
онаки
отац
и
из
онаки
кућа
...
моћи
наћи
на
сваки
нокат
по
цура
!
...
збогом
,
Лаза
синак
,
збогом
!
—
рећи
Маринка
.
па
он
потапшати
по
плећа
,
окренути
се
и
отићи
најлак
.
А
душа
он
се
смешкати
:
—
овај
јесам
пећи
!
—
зашапутати
јесам
он
.
—
ја
јесам
подстакнути
угарак
...
бити
врућ
месо
!
...
једва
једанпут
!
...
или
хтети
он
убити
Станка
или
—
ако
тај
не
учинити
—
Станко
хтети
убити
он
!
тај
знати
утврдо
!
...
овај
јесам
кавгаџија
,
а
оно
јесам
делија
.
Удариће
сила
на
сила
!
...
мој
Суља
ја
већ
више
не
моћи
рећи
:
ти
пушити
џаба
мој
дуван
!
...
ево
он
и
база
(
платно
)
и
маказе
,
па
неки
резати
како
он
јесам
драго
!
...
и
пун
задовољство
отићи
низ
дубрава
...
@card@
.
у
кола
варница
јесам
пасти
врло
згодно
:
и
где
требати
и
како
требати
.
све
до
тај
тренутак
Лазар
се
колебати
;
сад
јесам
бити
решити
...
давно
и
давно
,
још
у
први
час
љубомора
,
јављати
се
у
он
овај
мисао
,
али
јесам
он
јесам
одбијати
и
притушкивао
.
и
што
јесам
он
она
више
гушити
,
тај
јаче
јесам
она
избијати
,
јуришати
на
његов
срце
и
борити
се
с
он
по
читав
дан
и
ноћ
.
тај
бити
детињство
,
и
пажња
,
и
љубав
њихов
родитељ
,
и
онај
сладак
и
мио
успомена
.
и
страшно
се
бити
решити
на
тај
корак
,
тај
страшан
што
Лазар
досад
не
чути
сличан
пример
...
али
сад
,
кад
он
и
један
стар
човек
велим
оно
исто
што
он
једнако
његов
црн
мисао
шапутати
,
сад
он
се
учинити
да
јесам
у
права
да
тако
урадити
!
...
и
шта
он
се
тицати
Станко
!
...
и
ко
јесам
тај
Станко
?
...
он
да
јесам
друг
,
пријатељ
,
да
јесам
прав
јаран
,
он
не
бити
пркосити
онако
као
он
он
јутрос
:
„
јаран
,
тај
јесам
девер
;
тако
јесам
рећи
!
...
и
ускипети
он
бујан
млађан
крв
...
—
јесам
девер
!
—
рикнути
он
.
—
јесам
девер
него
поган
џелат
!
...
тај
хтети
ја
ти
бити
!
...
—
Одсецаћу
комад
месо
са
тело
твој
,
па
она
онако
живити
јести
!
...
да
јесам
велик
сила
,
ја
јесам
ништа
!
...
.
ја
хтети
ти
срушити
...
смождити
!
...
и
,
не
знати
шта
радити
,
он
скинути
капа
па
опучити
корачати
.
топло
илински
сунце
пробијати
кроз
густ
лишће
,
а
његов
светао
зрак
падати
овде-онде
по
земља
.
он
јесам
горети
и
без
сунчев
топлота
.
јед
и
мука
подложити
ватра
у
груди
његов
,
а
тај
ватра
сагорети
све
што
јесам
бити
лепо
и
племенито
у
тај
груди
...
дуго
јесам
лутати
.
нити
јесам
осећати
глад
ни
жеђ
.
сунце
јесам
бити
на
велик
заранак
кад
јесам
доћи
у
кола
,
где
јесам
мислити
наћи
Станка
и
завадити
се
с
он
.
Станко
јесам
већ
бити
ту
с
Јелица
.
он
се
топити
од
милина
...
рај
прав
човек
анђео
.
и
Станко
,
у
рај
дух
свој
,
бити
јесам
заиста
анђео
.
да
јесам
он
ма
шта
заискати
,
дати
бити
.
да
јесам
ко
грдити
—
он
бити
он
бранити
.
да
јесам
рећи
да
имати
рђав
људи
,
он
бити
ти
доказати
да
немати
!
...
да
јесам
он
казати
да
неко
мислити
о
убиство
,
он
бити
ти
гледати
зачудити
,
с
неверица
;
питати
бити
ти
:
зар
имати
људи
који
хтети
намерно
да
убити
човек
?
...
Младеж
заметнути
игра
,
одскакати
један
други
.
Лазар
се
упутити
Станка
.
—
Стани-де
,
Лаза
!
—
рећи
Станко
Јуришић
.
—
Одскочи
Шокчанић
,
тако
тај
крсни
име
!
...
побеснити
лепо
од
јордама
што
немати
ники
да
он
одскочити
!
...
–
не
моћи
—
рећи
Лазар
.
—
зар
немати
ко
други
?
...
—
звати
јесам
имењак
,
али
он
јесам
тамо
с
Јелица
...
Лазар
се
намрштити
.
Поћута
мало
двоумити
,
па
рећи
:
—
Добра
!
...
да
он
одскочити
!
...
и
прићи
мета
,
махнути
два
три
пут
рука
и
прескочити
белег
.
—
А
!
...
перо
!
...
—
заграјати
момчадија
.
—
дед
јако
!
...
Пера
надскочити
Лазар
.
Лазар
скочити
и
доскочити
он
.
Пера
скочити
опет
на
белег
.
Отпоче
надметање
.
али
набрзо
убарабарише
.
један
други
не
моћи
одскочити
...
сав
стати
и
гледе
.
и
девојка
доћи
;
чак
и
Станка
пренути
из
његов
рај
.
–
не
моћи
,
Пера
,
не
моћи
!
—
велим
Лазар
поносито
.
–
А
ви
не
моћи
ни
донде
!
–
Па
и
много
јесам
!
—
рећи
неки
.
—
из
место
онолико
скочити
—
То
јесам
слот
!
—
даље
не
моћи
ники
!
—
рећи
Лазар
.
—
Скачем
стопа
више
!
—
викнути
Станко
Алексић
.
—
мањ
ти
?
—
повикати
момчадија
.
Лазар
писнути
оба
уво
.
—
да
видити
!
—
викнути
девојка
.
Станко
прићи
и
стати
на
мета
.
махнути
двапут
рука
,
па
,
као
на
крило
,
подигнути
се
и
одскочити
стопа
више
.
—
Аих
!
—
зачути
се
узвик
.
сав
жив
поглед
у
Станка
с
неки
поштовање
;
Јелица
јесам
гледати
испод
ока
,
али
тако
да
Лазар
-
који
тај
смотра
-
набрекнути
жила
на
чела
и
слеп
очи
.
–
склонити
се
!
—
викнути
он
.
—
аха
!
...
Чек
’
сад
Лазар
!
—
викнути
младеж
склањати
се
.
Лазар
прићи
мета
.
сав
стати
,
не
дисати
.
Лазар
скочити
на
белег
.
—
То
вредити
!
...
дед
’
сад
,
Станко
!
...
Станко
бити
ведар
као
пролетњи
данак
.
он
се
насмешити
па
рећи
:
—
Мог
још
стопа
!
...
лак
јесам
као
тицати
!
...
и
,
без
икакав
напрезање
,
одскочити
белег
за
читав
стопа
.
Лазар
смркнути
пред
очи
...
он
напрегнути
сав
снага
,
али
не
моћи
доскочити
.
Скочи
двапут
у
место
,
али
трећи
пут
ударити
назад
.
—
остати
’
се
,
Лазар
,
не
моћи
!
—
повикати
момчадија
.
—
овај
јесам
чисто
скочено
.
он
јесам
прекорачити
мета
!
—
рећи
злобан
.
—
јесам
,
јаран
!
—
рећи
Станко
.
—
јесам
!
...
јесам
!
...
—
јесам
!
...
А
да
се
баш
уверити
још
хтети
стопа
скочити
!
—
батал
!
—
рећи
Лазар
.
—
Браћо
!
...
не
дати
ја
лагати
!
...
Скачем
још
стопа
!
—
викнути
Станко
.
—
е
,
чекати
!
—
рећи
Лазар
.
па
прићи
белег
.
одмерити
један
стопа
,
извадити
нож
из
цагрије
,
положити
он
тилуће
на
земља
,
а
оштрица
окренути
горе
.
—
Скачи
!
—
рећи
,
одступати
од
белег
,
а
очи
он
сипати
паклен
мржња
...
Момчадија
се
умешати
.
—
Нећемо
тако
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
Хоћу
!
—
рећи
Станко
сигуран
глас
и
прићи
мета
.
–
пазити
,
јесам
ли
на
мета
?
сав
живо
застати
.
Јелица
,
као
да
јесам
прозрети
Лазарев
намера
,
пребледети
као
смрт
...
Станко
се
хипну
и
прескочити
нож
...
Гракнуше
са
свити
страна
као
да
добити
нов
живот
...
сав
живо
скочити
око
Станка
.
он
погледати
Јелица
,
који
се
лагано
враћати
руменило
на
лице
...
у
њен
очи
видити
он
велик
радост
,
који
јесам
вредити
више
од
свити
похвала
...
—
Одскочио
јесам
,
али
да
се
порвати
!
—
рећи
Лазар
.
—
ја
и
ти
?
!
—
питати
Станко
зачудити
,
јер
се
она
двојица
никад
не
рвати
.
—
А
што
?
—
да
видити
ко
јесам
добар
рвач
?
—
оставити
се
!
—
рећи
Станко
.
—
да
ти
пасти
„
с
колено
”
!
—
јекнути
Лазар
.
и
сам
поглед
изазивати
јесам
.
Станко
се
љутнути
.
—
Шта
јесам
ти
,
јаран
?
—
упитати
он
,
а
у
тај
глас
звонити
он
прекор
.
—
Шта
ту
ваздан
!
...
Смеш
—
не
смети
?
!
—
викнути
Лазар
,
а
беоњача
он
од
зло
закрвавити
.
—
најпосле
...
кад
хтети
!
—
рећи
Станко
,
чудити
се
шта
он
јесам
наспети
...
и
ухватити
се
...
и
понети
се
по
онај
чистина
...
два
див
,
два
рвач
,
два
добар
момак
у
село
кушати
снага
...
сав
живо
претворити
се
у
око
...
А
они
се
носити
...
оба
страна
једнак
.
колико
ко
владати
снага
,
толико
и
вештина
;
један
други
пазити
на
сваки
покрет
...
—
не
моћи
се
оборити
!
-
велим
Шокчанић
.
—
Обориће
Станко
!
—
Неће
!
—
Хоће
!
—
Неће
!
...
Пашће
„
покошке
”
(
оба
заједно
)
—
рећи
Поповић
.
Станко
се
смешкати
,
а
Лазар
знојити
пробијати
.
–
Обориће
Станко
—
Лазар
малаксавати
!
—
рећи
Иванковић
.
кад
тај
чути
Лазар
,
он
навалити
сав
снага
на
Станка
...
али
Станко
се
чувати
тако
вешто
да
милина
бити
погледати
!
...
као
да
јесам
знати
сваки
мисао
Лазарево
...
видити
Лазар
да
се
ни
снага
ни
вештина
не
моћи
ништа
учинити
,
па
прибећи
лукавство
,
подбити
нога
Станка
и
овај
посрнути
.
—
јаран
,
—
рећи
Станко
—
ја
се
„
чисто
”
рвати
!
...
да
јесам
ја
тако
хтети
,
ја
бити
ти
давно
оборити
!
...
—
ја
се
овако
рвати
!
—
рећи
он
бесно
.
и
десни
нога
ударити
леви
Станков
,
па
навити
снага
на
леви
страна
да
он
обор
...
али
он
не
поћи
за
рука
.
Станко
се
већ
надати
тај
колач
.
леви
нога
,
који
Лазар
хтети
подбити
,
остати
чврсто
припити
за
земља
...
он
мирно
сачекати
да
се
Лазар
навити
на
његов
леви
рука
,
па
да
он
онда
наједаред
одбацити
...
испасти
Лазар
из
његов
рука
као
неки
трупац
и
бреча
о
ледина
,
а
он
остати
дупке
...
Диже
се
дуг
у
небо
.
Што
јесам
Станко
сад
урадити
,
бити
јесам
јуначки
.
све
живо
,
и
мушки
и
женски
,
потрчати
он
и
обасути
он
хвала
...
Лазар
се
дигнути
,
он
јесам
бити
стид
овај
свет
.
он
осетити
како
с
правда
заједно
и
овај
народ
бити
уза
Станка
.
он
видити
како
он
сав
весело
трчати
и
рука
пружати
...
он
видити
и
онај
радостан
Јеличин
поглед
:
и
она
се
радовати
што
он
јесам
Станко
оборити
!
...
и
набрекнути
он
жила
...
Нешто
бесно
,
нешто
силно
почети
он
дрсати
срце
,
као
да
хтети
да
он
ишчупати
!
...
он
докопати
капа
,
који
он
бити
спасти
с
глава
,
и
побећи
...
за
тренуће
ока
бити
јесам
у
луг
...
јурити
јесам
као
махнит
,
бесан
,
отрован
.
докопати
зуб
свој
десни
рука
па
јесам
гристи
,
а
не
осећати
бол
...
оне
„
зао
”
суза
ударити
он
па
очи
...
и
тада
јесам
бити
кадар
свашта
учинити
...
неко
он
,
са
страга
,
ударити
по
плећа
...
он
се
окренути
.
за
он
јесам
стајати
Маринка
:
—
зар
момак
плач
?
—
упитати
он
заједљиво
.
Лазар
одмахнути
глава
.
—
мој
синак
!
...
права
вео
:
проћи
јесам
време
кад
се
људи
радити
!
...
овај
јесам
неки
измет
...
плакати
!
...
тај
бити
што
и
надражен
пас
палица
кроз
плот
...
само
што
поглед
Маринка
страшан
поглед
,
па
јурнути
као
звер
...
у
тренутак
се
вратити
.
у
рука
јесам
носити
запет
пиштољ
...
јурити
јесам
правац
кола
...
—
Лакше
!
...
прикрадати
се
!
...
они
хтети
тај
други
смотрити
!
—
викати
јесам
Маринка
,
хватати
он
за
рукав
од
кошуља
.
—
Ена
,
видити
,
како
се
ребрити
!
...
гледати
,
гледати
,
како
она
нешто
шапутати
!
...
видити
,
видити
,
видити
,
како
се
она
смешкати
!
...
сигурно
она
причати
о
свој
јунаштво
и
твој
срамота
!
...
нуто
,
како
она
се
прегиње
!
...
Лакше
...
лакше
!
...
за
онај
цер
онде
!
...
Баш
хтети
тик
мимо
ти
проћи
...
Лазар
се
—
као
гуја
—
вући
од
дрво
до
дрво
...
он
више
не
бити
човек
—
него
звер
...
кола
,
весело
кола
,
велик
као
градина
,
повијати
се
као
пламен
на
ветар
:
тај
овамо
,
тај
онамо
...
Свирач
задуван
,
ознојен
,
застати
пред
Иванковић
,
па
свирати
место
,
а
овај
преплетати
нога
,
као
да
коска
у
она
немати
.
наједаред
се
проломити
да
гора
јекнути
:
—
Јелица
!
...
сад
играти
!
...
последњи
слог
заглушити
пуцањ
из
пиштољ
,
који
се
разлегати
по
луг
...
Станко
посрнути
и
пасти
на
десни
колено
...
Јелица
цикнути
и
дигнути
рука
нада
се
,
а
све
друго
окаменити
се
на
место
...
настати
тајац
...
само
се
чути
како
пуцати
сув
грање
у
чест
...
неколико
тренутак
потрајати
мртав
тишина
...
Станко
Јуришић
први
доћи
к
себе
.
он
притрчати
свој
имењак
.
—
Имењаче
!
...
Имењаче
!
...
—
викнути
и
ухватити
он
за
рука
.
—
Чујем
!
—
одговорити
Станко
.
—
јесам
жив
?
—
Жив
јесам
—
рећи
он
и
,
ухватити
он
за
рука
,
дигнути
се
полако
.
али
се
љуљати
.
сав
доћи
к
себе
и
опколити
она
.
—
јесам
ранити
?
—
не
знати
.
—
бости
ли
те
где
?
—
не
бости
...
али
ја
неки
црвен
колут
на
очи
па
ништа
не
видити
...
—
ама
ко
тај
пуцати
,
људи
?
—
упитати
Иванковић
.
—
Лазар
!
—
викнути
неколико
она
.
Станко
трљати
очи
...
кад
јесам
себе
доћи
и
почети
мало
назирати
,
он
сести
.
—
ама
,
казати
ја
,
људи
,
шта
овај
бити
!
—
рећи
он
.
Јуришић
он
испричати
.
—
не
моћи
да
бити
паметан
зашто
јесам
тај
чинити
!
...
јесам
ни
мислити
о
тај
!
...
наједаред
само
ја
мрчити
свест
!
...
јесам
чути
ни
пуцањ
!
...
—
знати
ли
где
јесам
ударити
куршум
?
—
викнути
Шокчанић
.
—
где
?
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
у
капа
,
ево
!
...
и
пружити
он
капа
.
Станко
не
бити
присебан
,
па
јесам
моћи
ни
назрети
опасност
који
он
јесам
претити
.
сасвим
равнодушно
јесам
завлачити
прст
у
рупа
који
он
јесам
куршум
на
његов
капа
начинити
...
једино
што
јесам
осећати
бити
да
он
глава
заносити
...
Момчад
се
љутити
.
—
Хоће
да
убити
што
он
јесам
одскочити
и
што
он
јесам
оборити
!
...
срам
он
бити
!
...
—
викати
Станко
Јуришић
.
—
онда
јесам
требати
и
ја
он
,
што
ја
јесам
одскочити
!
...
—
јесам
—
викати
Шокчанић
.
—
требати
бити
од
црн
Бар
направити
гробље
!
...
и
док
се
још
младеж
љутити
,
сунце
се
журити
свој
смирај
.
сенка
дрвеће
бити
огроман
;
чак
и
сенка
човечји
бити
већ
као
грм
...
од
Дрина
јесам
пиркати
свеж
поветарац
.
—
Ева
ноћ
!
...
Хоћемо
ли
кућа
?
—
викнути
један
.
—
Можемо
!
—
рећи
неколицина
.
—
Хајд
ко
хтети
!
и
почети
се
разилазити
у
гомилица
.
и
Станко
се
дигнути
,
узити
Јелица
за
рука
па
поћи
најлак
...
Осећао
јесам
умор
и
клонулост
...
и
никако
не
моћи
да
се
освестити
,
да
доћи
к
себе
и
да
разумети
сав
што
се
десити
...
Нешто
,
као
пека
грмљавина
из
дубина
,
збуњивати
он
мозак
.
—
е
,
брата
!
—
рећи
он
тихо
,
као
да
јесам
сам
себе
говорити
.
Јелица
прошапутати
:
—
и
баш
хтети
да
ти
убити
?
он
слегнути
раме
.
—
и
тај
због
ја
!
као
да
он
неко
опасти
шамар
,
он
се
тргнути
,
разрогачити
очи
и
погледати
јесам
страшан
поглед
:
—
због
ти
?
!
—
због
ја
!
...
зар
ти
не
знати
?
...
А
он
тај
одавно
мрзети
...
Станка
наједанпут
пукнути
пред
очи
...
он
се
сећати
свега
;
сећати
се
како
он
јесам
Лазар
избегавати
;
сећати
се
како
јесам
узвикнути
:
„
Јелица
!
...
сад
играти
!
...
”
и
у
његов
се
душа
нешто
закувати
...
Нешто
чудно
,
али
страшно
...
Нешто
што
он
,
до
данас
,
никад
не
осетити
...
@card@
.
ЗЛОЧИНАЦ
Чим
јесам
опалити
пиштољ
,
чим
јесам
видети
Станка
да
посрнути
и
пасти
—
Лазар
се
наједанпут
окренути
,
бацити
пиштољ
,
па
нагнути
бежати
...
Трчао
јесам
што
игда
моћи
,
јурити
јесам
као
да
он
бесити
гонити
...
Чуо
јесам
да
пуцати
грана
за
он
,
па
он
се
учинити
да
он
неко
вијати
.
Беше
заборавити
да
јесам
крај
он
бити
Маринка
...
мислити
јесам
да
се
сав
село
дигнути
за
он
у
потера
...
јесам
имати
кураж
да
се
осврнути
;
бојати
се
стигнути
хтети
он
,
освртајем
хтети
издангубити
!
...
напрегнути
сав
снага
па
јурити
.
куда
?
...
он
јесам
знати
,
јесам
чак
ни
мислити
куда
хтети
.
хтети
јесам
да
побећи
,
да
се
сакрити
,
па
ма
у
пакао
,
ако
само
склониште
наћи
...
прескакати
јесам
трн
,
пањ
,
све
што
он
на
пут
бити
,
јер
јесам
гледати
куд
ићи
ни
где
глава
ударати
.
али
снага
он
почети
издавати
.
дати
он
јесам
бивати
сав
кратак
и
кратак
,
а
корак
сав
мањити
и
мањити
...
и
најзад
он
пасти
ничице
и
покрити
лице
рука
...
заптити
слух
,
притајати
дах
,
решити
се
на
сав
:
што
јесам
—
ту
јесам
!
...
крв
он
јурнути
у
глава
,
и
као
неки
мали
несвестица
помрчати
он
свест
за
часак
...
наскоро
доћи
к
себе
.
онако
понурен
ослушкивати
јесам
,
али
не
чути
ни
шум
ни
врева
,
и
он
дигнути
глава
...
Диже
јесам
мало
више
и
зверати
по
онај
вечерњи
сутон
...
нигде
ники
...
он
дахнути
душа
,
дигнути
се
и
сести
...
али
јесам
умор
бити
веома
велик
.
рука
,
који
се
опирати
о
земља
,
дрхтати
јесам
;
сваки
рибић
на
тело
играти
јесам
...
крв
јесам
нагло
јурити
по
жила
,
као
планински
поточић
кад
се
вод
у
он
слити
;
лепо
јесам
осећати
како
се
понегде
згуснути
и
застати
од
силан
навала
...
нога
он
почети
трнути
,
а
табати
бујати
;
у
глава
јесам
грмети
,
а
оба
уво
пиштати
као
два
пиштаљка
.
он
опет
клонути
на
земља
и
склопити
очи
...
али
тај
не
бити
сан
...
бити
јесам
као
у
неки
полусан
,
у
ко
јесам
чути
и
онај
мали
црвчка
што
црвчи
изнад
његов
глава
,
и
онај
шушањ
што
он
зелембаћ
—
пред
сам
смирај
сунчев
—
прав
хватати
мува
и
бубица
,
и
онај
цвркут
мали
тица
што
цвркутати
у
сваки
божји
доба
дан
;
али
он
памет
не
бити
присебан
...
он
јесам
чути
сав
тај
,
знати
јесам
сав
тај
,
али
јесам
моћи
размишљати
ни
о
шта
...
и
,
мало-помало
,
тај
шушањ
и
тај
цвркати
навући
он
тврд
сан
на
очи
,
као
застор
неки
,
те
он
уснути
и
тело
и
душа
...
дуго
јесам
тако
лежати
...
пробудити
он
јесам
глас
један
совуљага
што
бити
на
дрво
,
више
он
.
он
дигнути
глава
и
стати
зверати
око
себе
...
не
бити
тај
кућа
његов
...
где
јесам
сад
?
...
Поче
трљати
чела
и
чешати
се
по
глава
.
Напреже
мисао
да
он
сетити
где
јесам
...
овај
јесам
шум
,
а
откуд
он
у
шума
?
...
полако
,
врло
полако
почети
он
долазити
свест
...
он
се
сећати
...
и
сетити
се
свега
што
јесам
бити
,
сетити
се
и
онај
што
јесам
урадити
...
мисао
он
се
мало
задржати
на
сам
дело
...
пред
очи
он
се
јавити
слика
Станков
:
како
безбрижно
играти
поред
Јелица
,
како
она
нешто
шапутати
на
уво
,
и
како
се
она
смешкати
;
затим
,
како
он
јесам
он
привребао
и
опалити
пиштољ
...
савест
он
јесам
гристи
...
Штавише
,
осећати
јесам
и
нешто
осветнички
задовољство
гледати
у
памет
како
Станко
падати
...
—
тако
и
требати
!
—
мислити
јесам
.
—
Хоће
он
ја
да
отети
Јелица
...
немати
,
синак
крвавити
,
тај
се
глава
плаћати
!
...
и
како
јесам
безочан
,
па
ја
још
звати
да
он
бити
девер
!
...
будибокснама
!
...
овако
ја
ти
,
па
сада
неки
ти
деверовати
хладан
гуја
под
земља
;
ја
хтети
узети
Јелица
и
без
твој
деверства
!
...
и
бити
јесам
тако
миран
...
бити
он
јесам
тако
права
као
да
јесам
учинити
какав
добар
дело
...
Јелица
!
...
тај
леп
девојка
!
...
и
она
хтети
бити
његов
!
...
Што
јесам
бити
па
пут
,
он
јесам
склонити
;
а
црн
Бар
добар
од
он
немати
!
...
у
памет
јесам
гледати
Јелица
како
се
смешкати
на
он
...
видети
јесам
како
јесам
његов
баба
просити
,
како
она
попасти
Милоје
венчавати
...
срце
он
се
раздрагати
,
па
игра
,
игра
у
прса
...
у
тај
сладак
занос
заборавити
и
где
јесам
,
и
шта
јесам
учинити
,
и
шта
сад
радити
...
наједаред
се
нешто
проломити
над
он
,
нешто
што
он
одјекнути
у
душа
као
гром
небесан
;
нешто
што
он
запрепастити
и
пренеразити
,
што
он
прекинути
тај
леп
нит
сан
његов
...
Учини
он
се
да
се
свет
срушити
.
А
тај
бити
совуљага
на
храст
више
он
!
...
она
залепршати
крило
и
пролетити
он
тик
поред
лице
,
тако
да
јесам
осетити
ветар
крило
њен
...
Беше
скочити
на
нога
,
али
јесам
стојати
на
место
као
заковати
...
и
уздрхтати
као
прут
...
тај
он
освестити
...
Одоше
он
мио
сан
.
он
видити
само
да
јесам
бегунац
и
ништа
више
...
неки
страшан
мисао
,
страшан
као
авет
,
доћи
он
на
памет
.
—
А
ако
ти
јесам
убити
Станка
!
...
ако
он
бити
жив
,
куд
мислити
онда
?
...
оп
осетити
да
он
се
земља
под
нога
гиб
...
али
се
опрести
тај
мисао
.
—
убити
јесам
он
!
...
убити
!
...
добро
јесам
гађати
!
...
Куршум
јесам
ударити
у
глава
!
...
он
јесам
посрнути
и
пасти
.
тај
јесам
видети
овај
мој
рођеним
очи
!
па
,
опет
,
опет
!
...
Чинило
он
се
неверица
:
он
јесам
бити
уверен
да
јесам
Станко
пасти
!
...
и
опет
напрегнути
мисао
да
он
сетити
цео
догађај
!
...
—
посрнути
јесам
...
посрнути
јесам
...
тај
јесам
видети
!
.
.
,
А
ја
јесам
гађати
у
глава
...
усред
глава
!
...
А
кад
јесам
посрнути
,
онда
јесам
и
пасти
!
...
јесам
он
глава
од
камен
,
пасти
јесам
!
...
јесте
,
пасти
јесам
!
...
и
он
уверавати
себе
да
јесам
пасти
...
али
на
уверавање
и
остати
...
Нешто
он
изнутра
шапутати
:
—
Жив
јесам
он
,
жив
!
...
Можда
још
лутати
дубрава
ноћас
,
па
ти
тражити
!
...
кос
он
се
дигнути
увис
...
Ужасан
страх
овладати
он
...
Нешто
зашуштати
иза
он
...
тело
он
прожмати
језа
...
зауставити
дах
,
напрегнути
уво
и
—
не
чути
ништа
!
...
погледати
нада
се
...
небо
се
осути
звезда
;
а
онај
звезда
гледити
он
хладно
и
подругљиво
као
очи
уходине
,
који
јесам
пронаћи
кривац
,
па
се
правити
да
он
не
видити
,
него
дремљиво
трептати
...
али
кривац
као
да
читати
из
тај
поглед
,
који
он
велим
:
знати
ти
,
видити
ти
!
...
ти
јесам
...
не
моћи
побећи
!
...
и
звезда
он
улити
страх
...
и
опет
нем
тишина
...
и
листак
стајати
,
и
птица
ћутети
,
и
сав
јесам
занемети
,
само
из
дубок
дубрава
јекнути
понеки
глас
...
али
тај
јесам
глас
ни
човечји
ни
животињски
...
тај
јесам
глас
таван
ноћ
:
дубок
и
таван
,
и
неодређен
и
силан
,
и
тајанствен
;
глас
који
ти
раздрагати
,
али
ти
од
он
и
памет
стати
,
и
крв
се
следити
;
глас
који
ти
убијати
,
али
и
крепити
—
према
расположење
дух
твој
...
и
од
овај
горе
ухватити
он
страх
.
од
горе
у
који
јесам
побећи
!
...
ухватити
он
страх
усред
луг
где
,
можда
,
јесам
никад
крочити
нога
човечји
...
он
се
осетити
јесам
,
оставити
и
од
бог
и
од
људи
.
јесам
усред
природа
пун
живот
:
код
небо
—
без
небо
,
код
бог
—
без
бог
,
код
онолики
родитељски
и
братски
љубав
—
без
љубав
!
ники
код
он
,
ники
око
он
,
ники
над
он
сем
страх
...
он
он
се
једини
натурити
за
пријатељ
.
и
он
нагнути
да
побећи
од
тај
пријатељ
...
јурити
јесам
и
јурити
.
наједанпут
стати
.
Учини
он
се
да
углед
ватра
,
али
ватра
велик
,
као
да
кућа
гора
.
он
застати
,
дрхтати
,
а
хладан
зној
поцурити
низ
слеп
очи
и
лице
...
ватра
јесам
бити
велик
,
сјајан
;
пробијати
јесам
кроз
густ
шум
...
а
пламен
јесам
лизати
све
више
и
више
...
и
он
осетити
топлота
тај
пламен
...
Мало-помало
,
ватра
се
почети
тулити
,
а
изнад
дрвеће
подигнути
се
месец
,
истина
мало
окрњити
—
после
уштап
—
али
опет
велик
и
сјајан
.
први
пут
,
тај
ноћ
,
дахнути
он
душа
...
месец
он
осветлити
шум
,
а
он
као
да
сванути
.
Застајаше
овде-онде
не
бити
ли
наћи
какав
путањицу
да
се
она
упутити
.
и
после
мали
тумарање
наћи
јесам
.
и
осетити
ластак
душа
...
бити
јесам
уверити
да
хтети
он
тај
путања
извести
на
пут
.
и
тај
он
јесам
веселити
.
тај
,
само
да
он
се
опростити
овај
пуст
дубрава
!
јесам
људи
тако
страшан
!
страх
јесам
пустолина
,
јер
у
пустолина
осећати
како
јесам
и
твој
груда
празнити
...
и
он
пустити
корак
...
али
...
наједанпут
застати
...
на
неколико
корак
пред
он
почети
пуцати
грање
,
као
да
неко
ићи
.
он
дигнути
глава
и
видити
пред
себе
човек
...
да
јесам
смотрити
вук
или
медвед
,
лакше
бити
он
бити
...
први
мисао
бити
он
:
Станко
.
од
тај
сенка
што
он
се
лагано
приближавати
учинити
он
се
Станко
.
Учини
он
се
да
видити
и
гарав
цев
управљен
правац
па
груда
његов
...
сав
јесам
ноћ
обамирати
,
али
сад
умрети
!
...
нога
он
се
подсећи
,
и
он
се
сурвати
на
земља
као
пањ
кад
он
жила
подсећи
...
затворити
очи
да
ништа
не
бити
видети
...
и
учинити
он
се
како
прићи
неки
и
наденесе
се
нада
он
;
неки
леден
рука
ухватити
он
за
врат
и
стегнути
...
он
осетити
како
он
тај
рука
сав
више
и
више
стегнути
:
како
хладан
прст
утањати
све
више
и
више
у
облина
његов
врата
.
дати
он
се
почети
губити
...
и
...
он
се
обнезнанити
...
@card@
.
ПРЕОБРАЖАЈ
Водећи
Јелица
и
држати
јесам
чврсто
за
рука
,
Станко
изиде
на
пут
.
онда
стати
,
загледати
се
у
очи
Јеличин
,
па
рећи
:
–
Ида
кућа
.
—
Добра
—
рећи
она
послушно
и
извући
свој
рука
из
његов
,
—
него
...
стати
!
...
она
стати
.
—
јесам
ли
,
Јелица
?
права
ја
казати
:
или
волити
ја
или
он
?
она
се
заруменити
и
обор
глава
.
—
ти
знати
—
прошапутати
.
—
А
за
он
не
марити
?
—
не
марити
.
—
нимало
?
—
нимало
.
—
и
...
свеједно
ти
јесам
?
—
свеједно
!
...
—
Добра
,
ићи
сад
!
она
се
окренути
и
отићи
најлак
.
он
погледати
жалостив
за
она
...
и
што
јесам
она
више
одмицати
,
он
све
жалије
...
А
кад
јесам
нестати
с
очи
,
он
се
покајати
и
хтети
јесам
викнути
.
али
се
уздржати
...
Још
он
јесам
грмети
у
глава
,
још
јесам
он
црвен
колут
летети
пред
очи
,
а
на
душа
он
некакав
тежак
терет
,
тако
тежак
да
он
јесам
тело
притискивати
па
не
моћи
да
ићи
.
и
он
се
вући
и
посртати
као
пребити
.
сав
бити
неодређено
и
збунити
у
мисао
његов
.
он
још
јесам
моћи
ни
појмити
,
а
толи
размишљати
о
догађај
који
се
десити
.
мисао
се
његов
отимати
од
забуна
,
али
она
бити
тако
замрсити
и
преплести
,
тако
пригњечити
онај
лен
немар
да
се
не
моћи
ни
макнути
између
зид
тесан
лобања
...
сунце
јесам
бити
већ
на
смирај
.
око
његов
глава
зузукати
комарац
;
са
свити
страна
чути
се
цвркут
...
и
у
тај
лепота
сунце
се
лагано
спуштати
,
нестајати
он
на
заход
,
у
онај
леп
руменило
који
јесам
свако
дан
друкчије
...
А
Станко
,
који
бити
се
вазда
загледати
у
излазак
и
залазак
сунчев
,
који
се
бацати
у
сањарија
чим
инсект
зазузучу
око
он
—
први
пут
тај
не
погледати
.
оп
јесам
ићи
тром
и
лен
...
и
стигнути
кућа
.
раден
људи
рано
вечерати
,
рано
легати
,
да
бити
раније
сутра
на
посао
устати
.
отац
његов
,
који
ништа
не
знати
о
догађај
,
дочекати
он
с
прекор
:
—
тако
свакад
!
никад
јесам
доћи
кућа
као
други
,
срећан
браћа
!
...
свакад
он
морати
чекати
!
...
Станко
сагнути
глава
и
ћутети
.
—
Момчадија
!
...
Момчадија
!
...
трица
и
кучина
!
...
само
пиљити
девојка
у
зуб
!
...
не
знати
какав
јесам
и
тај
девојка
!
Што
она
не
казати
:
ићи
,
мора
,
кућа
!
—
викати
јесам
старац
.
—
сав
се
искварити
!
...
немати
тај
момак
па
да
он
свећа
тражити
!
...
Мара
!
...
јесам
ли
готово
?
—
јесте
,
тајо
!
—
одговорити
снаха
.
старац
се
придигнути
са
свој
место
,
узити
воштаница
што
бити
прилепити
уза
зид
и
запалити
.
Мара
он
принети
,
у
земљан
кадионица
,
жар
.
он
узити
с
полица
зрно
тамњан
,
прилепити
свећица
уза
зид
,
спирити
пухор
са
жар
и
спустити
зрно
...
Подиже
се
плавичаст
,
мирисан
дим
,
а
старац
се
прекрсти
.
—
Ва
им̓
отац
и
син
и
свет
дух
,
амин
!
...
и
онда
почети
кадити
прво
свећа
,
онда
себе
,
па
укућанин
по
ред
и
старешинство
...
затим
отпочети
молитва
,
у
који
јесам
старац
призивати
сав
божји
угодник
да
помоћи
дом
и
народ
његов
:
здравље
и
берићет
...
Чак
јесам
призивати
и
„
добар
”
и
„
зао
”
дух
:
добар
да
он
помоћи
,
а
зао
да
се
отклонити
од
дом
његов
...
дуго
јесам
трајати
тај
молитва
његов
;
много
јесам
проћи
док
старац
учинити
последњи
поклон
,
метнути
крст
на
себе
.
онда
се
окренути
.
—
на
здравље
ви
молитва
!
—
рећи
благо
и
весело
као
да
јесам
малочас
викати
.
Млађа
прићи
рука
и
отац
и
мати
,
и
онда
засести
за
вече
.
за
вече
се
водити
обичан
,
домаћи
разговор
.
говорити
се
о
вршидба
,
који
јесам
требати
сутра
почети
.
—
богами
,
деца
,
пожурити
.
имати
се
доста
послати
овај
јесен
...
ето
,
морати
и
овај
женити
...
и
показати
рука
на
Станка
.
—
богами
,
и
редати
јесам
—
велим
Петар
,
мајка
Станков
.
Станко
обор
глава
.
—
како
да
јесам
редати
?
...
ја
и
Иван
чекати
да
ми
се
син
један
дан
заплакати
!
...
вера
ја
,
да
она
не
иженити
овај
јесен
бити
руљали
као
во
!
сав
се
око
совра
засмејати
,
само
Станко
не
.
он
тек
сад
пукнути
пред
очи
,
сад
тек
видити
шта
хтети
Лазар
учинити
с
он
.
тај
он
јесам
пуцати
па
он
,
он
он
хтети
убити
!
...
—
него
,
не
знати
који
ли
јесам
луд
овај
лудак
наћи
?
...
Иван
ја
рећи
да
јесам
онај
његов
бацити
око
па
онај
Севић
.
Станка
застати
залогај
.
као
да
он
неки
докопати
срце
и
тргнути
он
,
такав
бол
осетити
.
он
скочити
и
побећи
напоље
.
—
еј
,
мора
!
—
смејати
се
старац
.
—
бајаги
стидити
се
,
а
овамо
бити
полетети
четвороношке
да
се
жена
!
...
добро
,
добро
!
...
Хе-хехе-хе
!
...
јесам
ли
,
баба
,
да
јесам
луд
?
...
—
Ха-ха-ха-ха
!
—
смејати
се
мајка
.
—
Па
млад
јесам
,
стидити
се
!
...
ходити
,
вечерати
,
рано
!
—
Мор
,
манути
вече
!
...
не
бити
ти
он
сад
окусити
па
да
јесам
царски
ђаконија
!
...
Ха-ха-ха-ха
!
—
смејати
се
старац
.
—
Па
и
ти
,
брата
,
много
он
дирати
!
—
рећи
Петар
прекорно
.
—
ето
дете
и
не
довечерати
!
...
—
Мор
,
баба
,
ћутети
!
...
неки
он
!
зар
јесам
ја
ти
свакад
повечерати
!
...
оставити
ти
младост
њен
,
јесам
он
гладан
!
А
док
се
они
смејати
,
Станко
јесам
мука
мучити
!
његов
скоро
детињски
срце
отровати
наједанпут
љубомора
,
силан
,
бесан
,
страшан
љубомора
...
дакле
,
Лазар
он
хтети
убити
зато
да
бити
он
склонити
с
пут
!
...
и
створити
он
се
страшан
слика
пред
очи
:
као
он
мртав
...
из
глава
он
лопити
крв
и
мозак
...
отац
,
мајка
,
браћа
,
снаха
,
синовац
,
синовица
–
сав
јад
и
нарицати
...
он
спуштати
у
црн
земља
...
око
неговати
лице
вући
се
хладан
змијурина
...
А
тамо
?
Лазар
се
смешкати
на
Јелица
;
његов
он
јесам
отац
просити
она
полазити
...
прилазити
олтар
...
он
рикнути
као
ранити
звер
...
у
његов
душа
букнути
њешто
...
тај
бити
гнев
...
он
јесам
расти
нагло
као
квасац
,
и
...
испунити
он
свега
...
и
душа
,
и
срце
,
и
...
сваки
дамар
његов
постати
гневан
на
Лазар
...
да
јесам
тај
он
Лазар
казати
,
да
јесам
бар
он
ма
шта
опазити
—
он
бити
и
опростити
.
али
...
Лазар
хтети
он
убити
само
зато
да
не
узети
Јелица
.
А
у
Станков
очи
тај
грех
бити
велик
од
сваки
други
грех
...
да
он
јесам
Лазар
не
знати
какав
пакост
учинити
,
да
он
јесам
узети
све
до
гол
кости
—
и
тај
бити
он
опростити
.
сетити
бити
се
детињство
,
младост
,
друговање
,
братски
пажња
,
и
...
опростити
бити
он
!
...
али
Лазар
хтети
Јелица
.
и
тај
мучки
!
...
и
још
хтети
да
он
убити
!
...
А
...
тај
он
не
моћи
опростити
!
и
он
осетити
мржња
,
силан
,
страшан
мржња
према
Лазар
...
она
бити
велик
.
он
јесам
хтети
само
да
убити
Лазар
,
он
јесам
хтети
да
он
уништити
,
да
ниједан
љуљка
од
он
не
остати
!
...
и
тај
он
мржња
почети
преображавати
.
он
јесам
осећати
како
постајати
други
,
сасвим
други
човек
...
права
вео
,
у
човек
јесам
све
:
и
добро
и
зло
;
оба
јесам
клица
у
он
.
који
више
дражити
,
она
јаче
и
освајати
.
да
Лазар
јесам
подстакнути
зао
клица
у
душа
Станков
,
она
бити
остати
у
он
миран
као
јагње
,
успавати
,
па
бити
ту
закржљати
и
сасвим
изумрети
...
он
бити
бити
добричина
,
миран
,
благ
,
скроман
;
правити
бити
се
мањити
од
маков
зрно
,
поштовати
стар
,
волети
млад
;
живети
бити
у
мир
са
сусед
;
склањати
бити
се
да
он
не
дирати
;
молити
бити
и
преклињати
и
горе
од
себе
да
он
не
вући
по
суд
,
да
се
парбити
с
она
...
мир
радити
попуштати
бити
па
ма
штетовати
...
један
реч
,
бити
бити
тај
миран
сељанин
:
давати
бити
бог
божји
,
а
цар
царев
,
и
бег
бегов
,
и
никад
се
,
ама
један
речца
,
не
бити
противити
.
али
дарнути
јесам
клица
зло
.
А
она
јесам
бура
барут
.
у
тај
бура
Лазар
јесам
бацити
варница
,
и
барут
јесам
букнути
...
сад
—
не
зауставити
!
...
груда
Станков
постати
вулкан
који
јесам
бацати
све
,
а
јесам
примати
ништа
.
никакав
разлог
више
не
моћи
он
овладати
;
ништа
на
свет
не
бити
он
моћи
задржати
да
не
убити
Лазар
...
он
јесам
бити
човек
свој
доба
.
Јуче
млеко
мајчин
,
данас
љут
рис
;
јуче
миран
ратар
,
а
данас
велик
војвода
!
...
у
тренутак
се
решавати
на
сав
.
и
,
метати
све
на
коцка
,
он
јесам
морати
победити
...
јесам
се
освртати
на
прошлост
,
јесам
мислити
о
будућност
—
он
јесам
само
садашњост
бити
пред
очи
...
она
он
јесам
говорити
:
—
убити
Лазар
!
...
—
јесам
,
убити
он
...
као
мува
!
...
да
пирнути
,
нестати
он
!
...
сад
ја
јесам
мањити
од
мрав
,
а
лак
од
паперка
!
и
поглед
у
небо
,
па
се
стати
заклињати
бог
,
звезда
и
плав
небо
да
хтети
убити
Лазар
...
ходати
јесам
немирно
по
воће
;
капа
забацити
на
затиљак
,
тај
он
ветрић
хладити
врео
чела
.
—
јесам
!
...
Убићеш
он
,
али
куда
хтети
онда
?
?
...
Знаш
ли
:
ко
убити
,
и
он
убити
?
—
шапутати
он
један
глас
.
он
се
тргнути
.
заиста
,
тако
јесам
.
ако
он
убити
Лазар
,
убити
и
он
.
и
онда
,
Јелица
опет
хтети
бити
његов
.
тај
он
запрепастити
и
готово
поколебати
...
зар
да
се
одрећи
Јелица
?
па
како
хтети
проживети
онај
дан
до
смрт
?
...
е
,
али
како
да
оставити
Лазар
?
зар
да
не
казна
грех
његов
?
...
и
зар
хтети
Лазар
—
ако
у
живот
остати
—
опет
мучки
покушати
да
он
живот
узети
?
...
Душа
он
заболети
...
Ништа
црње
,
мислити
јесам
,
немати
од
живот
његов
.
тај
,
докле
јесам
год
моћи
погледати
унапред
,
видети
јесам
само
патња
и
неизвесност
.
стојати
јесам
као
на
ивица
неки
понор
,
не
моћи
се
решити
ни
на
шта
.
—
да
он
убити
!
...
—
А
куда
хтети
онда
?
—
у
гора
!
—
сенути
он
кроз
глава
.
—
јесам
,
у
гора
!
...
и
кад
тамо
бити
,
онда
се
не
смести
ники
такнути
Јелица
!
...
она
само
моћи
мој
бити
!
...
—
А
отац
,
а
мајка
?
...
он
погледати
.
врата
на
кућа
отворити
.
јасан
пламен
осветлити
она
лице
,
смејати
се
и
разговарати
.
ко
да
она
оставити
?
...
зар
да
она
под
сед
кос
убијати
?
...
зар
да
она
под
старост
загорчати
дан
?
...
зар
да
она
тако
бити
захвалан
за
њихов
доброчинство
и
нега
?
...
па
онда
,
она
добар
браћа
и
снаха
,
па
она
мити
дечица
—
синовац
и
синовица
—
што
она
јесам
он
на
сав
колено
цуцати
,
па
они
ведрити
и
веселити
дан
,
радни
дан
што
јесам
шал
зачинити
,
па
онај
леп
свечаник
,
па
кола
,
па
прести
,
па
друг
...
свега
,
зар
свега
да
се
одрећи
?
...
Жива
пламен
горети
јесам
у
душа
његов
...
срце
он
јесам
болети
за
тај
миран
и
тих
живот
...
зној
он
облити
чела
...
он
јесам
стојати
као
окаменити
пред
тај
свет
слика
домаћи
...
.
А
тај
слика
,
жив
слика
,
као
да
он
јесам
мамити
к
себе
,
као
да
он
говорити
:
ходити
к
ми
!
сладак
јесам
живот
у
дом
твој
!
...
слатко
јесам
рука
материн
;
благ
јесам
укорити
стар
баба
!
...
ходити
к
ми
!
сав
хтети
бити
што
тај
душа
зажелити
.
Довешћемо
ја
ти
и
Јелица
!
...
тек
тада
хтети
осетити
како
јесам
топла
љубав
њезин
...
тај
,
ти
нигде
згодан
кутак
за
себе
наћи
хтети
!
...
и
ударити
он
суза
,
он
раширити
рука
и
поћи
да
пасти
у
наручје
тај
благ
овај
свет
...
док
се
,
уједанпут
,
крај
овај
леп
слика
појавити
и
риђ
лице
Лазарево
.
Нешто
врео
,
нешто
страховито
прожмати
он
снага
...
он
цикнути
,
цикнути
као
гуја
под
камен
...
и
сав
свој
мило
и
драго
,
овај
леп
слика
,
сложити
на
пламен
и
сажећи
...
остати
нешто
страшно
у
груди
његов
,
нешто
што
зијати
као
ала
ненасит
—
остати
освета
...
Лазар
и
он
не
моћи
живети
под
небо
,
један
морати
бити
мртав
!
он
се
решити
у
гора
,
али
најпре
да
убити
Лазар
...
и
,
чудновато
!
од
тај
час
он
бити
други
човек
.
ники
више
јесам
моћи
раскварти
намера
његов
.
тај
остати
као
у
камен
урезати
...
отац
,
мати
,
браћа
,
деца
,
Јелица
...
сав
јесам
на
свој
место
,
али
нада
сав
јесам
смрт
Лазарево
...
Чинило
он
се
да
хтети
моћи
живети
,
да
хтети
моћи
дисати
ако
Лазар
дисати
!
...
и
,
стегнути
песница
,
бацити
страшан
поглед
па
кућа
отац
Лазарево
.
—
Тешко
ти
,
стар
Ивана
—
рикнути
он
.
—
Тешко
ти
,
кров
,
који
јесам
прво
заклонити
глава
онај
зликовац
!
...
од
твој
кућа
,
Ивана
,
остати
кућиште
,
а
од
народ
из
дом
твој
страшан
приповетка
!
...
тако
ја
господ
глас
не
чути
,
тако
ја
не
огрејати
сунце
сутрашњи
дан
!
...
@card@
.
сплетка
Лазар
се
јесам
преварити
.
онај
јесам
заиста
бити
човек
.
али
не
бити
Станко
него
Маринка
.
Субаша
јесам
бити
нешто
замислити
кад
он
јавити
да
јесам
тај
Маринка
.
он
рећи
да
он
пустити
.
по
лице
Маринков
познати
се
да
нешто
имати
.
–
Шта
јесам
,
Маша
?
–
Добра
јесам
,
драг
ага
!
–
А
како
јесам
добро
?
Маринка
он
испричати
цео
догађај
,
само
што
јесам
и
јесам
мислити
да
јесам
Станко
мртав
.
Турчин
јесам
слушати
задовољно
.
Пошто
Маринка
свршити
прича
,
упитати
он
:
—
Па
,
шта
мислити
сад
?
—
ја
добро
мислити
,
честит
ефендија
.
сад
требати
да
се
ти
заузети
за
Лазар
...
и
онда
јесам
Иван
Миражџић
твој
!
...
А
кад
бити
Иван
уза
ти
,
онда
јесам
црн
Бар
завадити
.
Желио
јесам
да
мирити
Црнобарце
—
жеља
тај
јесам
испуњење
.
—
А
гдје
јесам
Лаза
?
—
богами
,
драг
ага
,
тај
ни
ја
не
знати
.
побећи
јесам
у
шум
.
—
е
,
мој
лијепити
братац
,
тај
ја
он
морати
наћи
!
—
Хоћу
,
наћи
хтети
он
!
како
не
бити
!
кад
ти
хтети
,
наћи
хтети
он
,
па
,
аман
,
да
се
у
земља
сакрити
!
—
ех
,
тако
,
тако
!
...
Ида
,
наћи
он
!
...
Хоћеш
мало
духан
?
...
—
Па
...
ако
јесам
бог
дати
...
—
А
дати
јесам
,
ја
!
...
за
ти
свега
у
Суља
имати
!
...
ево
,
нај
!
...
и
дати
он
пун
прегршт
.
Маринка
напунити
дуванкеса
,
затим
запалити
лула
,
па
се
дигнути
у
шум
...
тумарати
јесам
по
дубрава
;
већ
спасти
с
нога
и
мислити
да
присести
да
се
одморити
,
кад
смотра
Лазар
.
он
поћи
,
заустити
да
он
викнути
,
а
Лазар
пасти
...
Лазар
!
...
Лаза
!
...
викнути
он
.
али
Лазар
бити
онесвеснути
од
силан
страх
,
па
не
чути
вика
његов
.
Маринка
клечати
на
један
колено
па
он
придигнути
глава
.
–
Лаза
!
.
.
лако
!
...
Лаза
!
...
Лазар
почети
долазити
к
себе
.
у
страх
он
не
познати
глас
Маринков
,
па
не
смети
ни
ока
отворити
.
Маринка
јесам
непрестано
викати
...
једва
се
Лазар
освестити
и
познати
глас
.
тада
отворити
очи
:
–
Шта
јесам
?
...
ко
јесам
тај
?
...
–
ја
јесам
,
Лака
брата
,
ја
.
–
А
,
тај
јесам
,
чича
Маринка
?
–
ја
,
синути
,
ја
.
–
откуд
ти
?
—
Тражим
ти
.
—
мој
ти
послати
?
...
—
јок
.
Субаша
ја
послати
да
ти
наћи
пошто-пото
...
Лазар
проћи
језа
...
тек
бити
одахнути
од
један
,
ето
ти
он
други
брига
!
...
Шта
хтети
субаша
с
он
?
...
да
јесам
од
сав
збиља
убити
Станка
,
па
он
субаша
тражити
да
он
натурити
„
лисица
”
на
рука
и
да
он
послати
кадија
?
...
и
...
учити
он
се
да
јесам
већ
оковати
,
и
...
засести
па
он
судити
...
и
као
стајати
сто
,
на
нем
чутура
и
два
чаша
,
а
као
кадија
прилаз
,
налевати
чаша
из
чутура
и
велим
отац
Станков
:
„
пити
он
самртан
!
...
”
Страшна
овај
слика
укочити
он
.
—
Хајд
!
—
звати
Маринка
.
—
Чекни
!
...
А
што
ли
ја
звати
субаша
?
Чудан
човек
бити
Маринка
!
...
мада
јесам
већ
унапред
знати
расположење
субашин
,
опет
не
хтети
речца
казати
.
он
јесам
мислити
:
да
јесам
само
субаша
у
права
објавити
ту
радост
Лазар
.
и
рећи
:
—
не
знати
.
—
јесам
ти
ништа
казати
?
—
Ништа
.
—
Чујеш
,
чича
Маша
...
—
Шта
?
—
ја
не
смети
ићи
!
—
Мораш
!
...
ја
јесам
субаша
рећи
да
ти
довести
!
—
Кажи
да
ја
јесам
наћи
.
—
Шта
?
!
...
да
лагати
!
...
Субашу
да
лагати
?
!
...
јесам
ли
ти
полудети
?
!
...
полазити
!
...
и
поглед
дигнути
Лазар
.
Лазар
ићи
,
а
колено
он
клецати
.
мислити
јесам
да
бежати
,
али
не
моћи
;
сем
тај
,
знати
јесам
да
од
Маринка
не
моћи
побећи
.
он
бити
трчати
за
он
док
бити
дух
осећати
.
бити
јесам
тај
ужасан
човек
.
неки
он
Турчин
казати
да
свој
син
свезати
—
он
хтети
он
везати
као
душман
,
па
да
он
очи
искакати
...
и
Лазар
јесам
ићи
као
овца
на
клање
...
опет
се
окренути
Маринка
:
—
јесам
ли
,
чича
Маша
?
—
Шта
јесам
,
родити
?
—
Што
ја
не
пустити
?
—
јесам
полудео
,
богами
!
...
Нећу
,
полазити
!
—
мој
баба
имати
пар
!
...
Ишти
колико
хтети
,
само
ја
не
водити
тамо
!
...
Маринка
јесам
гледати
неки
животињски
поглед
,
па
се
насмејати
.
—
Пар
!
...
пар
!
...
А
што
хтети
ја
пар
?
зар
јесам
пар
за
будала
?
...
ја
тај
не
требати
!
Што
ја
требати
,
да
ја
мој
Крушка
,
бог
он
здрављица
дати
!
...
и
он
свакад
лепо
са
миом
...
али
зато
,
опет
,
ја
он
послушати
.
Шта
хтети
:
покоран
глава
сабља
не
сећи
!
...
Што
јесам
бити
миран
?
...
бар
не
бити
мучити
стар
чича
Маринка
да
тумарати
ноћас
по
шума
...
—
А
зар
не
знати
,
несрећник
маторити
,
да
се
овај
тицати
мој
глава
?
—
јекнути
Лазар
.
Маринка
се
стати
церити
:
—
богме
,
дијета
,
па
и
глава
,
ја
!
...
Шта
се
ја
тицати
твој
глава
,
ја
чувати
свој
!
...
кад
бити
ја
сад
ти
пустити
,
куд
бити
онда
?
...
Мислиш
Крушка
не
бити
дознати
?
...
—
Ишти
шта
хтети
!
–
јекнути
Лазар
опет
и
стати
кршити
прст
.
—
не
тражити
ништа
!
и
шта
хтети
ја
?
ја
јесам
човек
стар
.
А
Крушка
имати
више
вера
у
ја
него
у
сав
његов
пандур
.
па
кад
ја
човек
веровати
,
јесам
ли
права
—
питати
ти
—
јесам
ли
права
да
он
слагати
?
!
...
у
тај
изидоше
на
пут
.
Лазар
видити
да
јесам
близу
хан
...
Напреже
сав
снага
и
јурнути
да
побећи
...
али
он
Маринка
стигнути
и
ухватити
за
врат
.
—
пре
бити
од
муња
побећи
него
од
ја
!
—
рећи
он
и
погледати
Лазар
страшан
поглед
...
Лазар
се
предати
судбина
...
Дођоше
пред
хан
...
Маринка
пропустити
Лазар
напред
.
Лазар
бити
снага
издати
.
без
Маринков
помоћ
он
не
моћи
прекорачити
праг
.
ватра
са
огњиште
осветљавати
јесам
хан
.
Хаџи
и
пандур
субашин
спавати
око
ватра
.
Маринка
пробудити
један
пандур
,
рећи
он
да
јавити
субаша
да
јесам
наћи
онај
човек
и
довести
он
.
Пандур
прићи
врата
и
таман
она
отворити
а
из
соб
се
зачути
субашин
глас
:
—
Дође
ли
Маринка
?
—
Дошао
јесам
...
и
довести
неко
.
—
неки
доћи
овамо
.
Маринка
узити
Лазар
за
рука
и
увести
он
у
одаја
.
Лазар
сасвим
изгубити
свест
.
он
већ
јесам
знати
шта
радити
.
Ишао
јесам
,
јер
он
јесам
Маринка
вући
.
да
он
он
јесам
повести
,
остати
бити
на
место
као
окаменити
.
—
ех
...
бивати
,
Маринка
!
...
ти
па
—
ти
!
...
без
ти
ништа
!
—
рећи
Крушка
.
—
ја
само
слушати
стар
!
—
рећи
Маринка
,
целовати
он
скут
.
—
ако
...
ако
!
...
Изида
,
одморити
се
!
Маринка
ударити
„
теме
”
и
изиде
.
Лазар
јесам
чути
овај
разговор
,
али
бити
равнодушан
.
Душевни
умор
бити
толико
јак
да
он
јесам
моћи
више
ни
појмити
свој
положај
.
кад
Маринка
изиде
,
Крушка
се
дигнути
са
диван
,
прићи
Лазар
па
он
погледати
у
очи
и
рећи
благо
:
—
моћи
се
плашити
...
не
бојити
се
!
...
Лазар
заколутати
очи
.
он
јесам
веровати
да
тај
реч
субаша
говорити
.
да
не
бити
још
ко
у
соба
?
...
и
он
почети
зверати
око
себе
...
—
не
бојити
се
!
...
не
бојити
се
!
...
—
рећи
Крушка
и
опет
благо
.
–
Али
преварити
јесам
се
.
овај
топле
и
благ
реч
,
после
онолики
мука
и
онолики
страх
,
пасти
као
на
усијан
гвожђе
...
срце
он
залупати
нагло
,
чисто
хтети
да
он
угушити
...
Полише
он
сузити
,
он
зајецати
...
—
опростити
!
...
опростити
!
...
па
клечати
преда
он
.
—
ја
јесам
хтети
!
...
тај
јесам
бити
наједанпут
!
...
ни
јесам
не
знати
шта
ја
бити
!
...
Дође
ја
да
он
морати
убити
!
или
нега
или
себе
!
...
јесам
моћи
отрпети
да
он
боље
скакати
од
ја
!
па
онда
,
и
оборити
ја
!
...
па
онда
,
срце
ја
се
цепати
на
парампарче
кад
видити
само
како
он
Јелица
гледати
!
...
е
,
доћи
,
па
ја
се
смркнути
пред
очи
!
...
морати
јесам
он
убити
!
...
–
Али
ти
он
јесам
убити
!
—
рећи
субаша
.
Лазар
као
да
неко
опасти
шамар
.
—
јесам
могућно
!
—
рећи
он
и
поглед
разрогачити
Крушка
.
—
јесам
он
убити
!
—
Али
,
он
јесам
...
пасти
!
Турчин
ударити
у
длан
.
један
се
пандур
појавити
на
врата
.
—
јесам
ли
ту
Мехо
?
—
јесте
.
—
нек
доћи
.
Мехо
ући
у
одаја
.
—
кад
јесам
ти
видјео
онај
Алексин
чапкун
?
—
пријести
један
сахат
.
видјети
он
у
воће
,
код
кућа
.
Лазар
обор
глава
,
као
да
јесам
св
.
Аранђео
нож
дохватити
.
—
Ида
,
Мехо
.
Мехо
изиде
.
обојица
заћутати
.
Турчин
стати
ходати
преко
соб
.
подавити
брада
,
па
грицкати
,
видити
се
:
нешто
крупан
мисао
.
најзад
рећи
:
—
сад
,
јесам
он
убити
,
јесам
!
...
али
како
хтети
свијет
рећи
зашто
јесам
пуцати
на
он
?
...
—
Казаћу
:
зато
што
он
мрзети
!
—
Али
тај
јесам
паметно
...
—
ја
он
од
истина
мрзети
!
—
То
знати
...
ха
!
А
казати
ти
ја
имати
ли
у
твој
баба
пар
?
–
имати
.
–
Знаш
ли
гдје
он
стајати
пар
?
–
знати
.
у
стар
вајат
,
у
један
сандук
.
–
јесам
ли
под
кључ
?
–
јесам
.
–
јесам
ли
и
Станко
знати
за
тај
пар
?
–
јесте
.
–
јесам
ли
твој
баба
знати
да
Станко
знати
?
–
јесте
.
Наше
јесам
кућа
као
један
.
Ништа
од
њихов
укућанин
јесам
скрити
.
–
ех
,
ето
видити
!
—
рећи
Крушка
и
упиљити
у
Лазар
...
Лазар
се
почети
досећати
.
—
сад
ићи
крадом
кућа
...
ићи
правац
у
вајат
,
разбити
сандук
,
узети
пар
па
склонити
гдјегод
!
...
А
сјутра
казати
да
јесам
пуцати
на
Станка
зато
што
ти
јесам
покрасти
!
...
јесам
разумјети
?
...
Лазар
се
насмешити
брк
.
тај
Крушка
не
само
да
он
праштати
него
он
давати
савет
како
и
пред
свет
да
се
правдати
!
...
Још
хтети
,
осем
сав
,
начинити
Станка
и
лопов
...
он
пожети
глава
и
рећи
:
—
јесам
,
разумети
јесам
.
—
Ви'ш
—
рећи
Крушка
—
како
се
бринути
за
ти
!
...
—
видити
,
и
...
хвала
ти
!
—
Али
ти
ја
морати
слушати
,
или
...
—
Слушаћу
ти
као
отац
,
боље
него
отац
!
...
—
лијепо
,
лијепо
!
...
тако
ја
и
хтети
!
—
рећи
Крушка
и
ударити
у
длан
.
Пандур
промолити
глава
на
врата
.
—
Кажи
Маринка
нека
доћи
.
Маринка
ући
,
говорити
још
с
врата
:
—
ја
мало
присести
да
један
,
у
твој
здрављицу
,
попушити
,
честит
ефендија
...
А
мало
јесам
пијно
и
ракијица
...
—
ако
,
ако
,
Маринка
!
...
ти
јесам
мој
,
ако
!
...
Маринка
развући
лице
,
па
се
церити
од
радост
што
он
субаша
тако
мазити
.
—
хвала
ти
!
—
рећи
.
—
него
,
знати
шта
,
Маринка
?
—
Шта
?
тај
хтети
сјутра
код
судница
причати
како
јесам
јуче
видјео
Станка
кад
јесам
изићи
из
стар
вајат
Миражџићевог
,
и
како
се
крити
да
он
ко
не
бити
видјео
...
јесам
утувити
?
—
јесам
,
не
брати
брига
!
кад
ти
хтети
,
ја
хтети
се
и
заклети
,
а
толи
лагати
!
—
Али
кад
лагати
—
пазити
!
...
моћи
да
ти
ухватити
!
—
ама
не
учити
ти
ја
!
тај
јесам
мој
стар
запат
!
...
ја
кад
стати
лагати
,
и
јесам
мислити
да
јесам
истина
!
—
е
,
тако
,
видити
!
—
насмејати
се
Крушка
.
—
А
сад
ићи
с
Лазар
до
кућа
,
неки
дијета
јесам
само
.
–
Хоћу
,
ефендија
,
како
не
бити
!
...
хајде
,
Лаза
!
хајде
,
родити
!
...
обојица
ударити
„
теме
”
,
па
изидоше
из
одаја
.
–
Лака
ноћ
,
ефендија
!
—
Лака
ноћ
!
...
Турчин
остати
јесам
.
распасти
чибук
,
прећи
преко
одаја
неколик
пут
,
гладити
брада
.
—
ех
,
бивати
,
овај
ваљати
!
овај
вриједи
роб
из
тамница
!
...
сад
јесам
лијепо
,
без
по
мука
,
турити
угарак
у
оба
кућа
...
док
се
сад
завадити
,
хтети
она
се
ни
чукун-унуци
помирити
!
...
Ха-ха-хаха
!
...
и
село
хтети
се
она
радити
позавађати
!
...
право
велим
Маринка
,
ондај
хтети
ја
Црнобарци
доћи
да
она
мирити
!
...
Неће
она
ништа
помоћи
онај
дрљав
поп
,
него
Суља
,
или
,
како
ја
они
вабити
,
Крушко
...
А
ја
хтети
се
ондај
до
мио
ласта
ребрити
по
црн
Бари
!
...
Видјећемо
да
ли
више
вриједим
ја
или
Усо
из
Богатић
,
те
он
једнако
хвалити
!
...
и
,
пун
задовољство
,
извалити
се
на
диван
,
пуштати
густ
дим
...
и
у
овај
плаветникаст
кола
тај
он
видити
диван
и
красан
слика
,
видити
свој
леп
нада
остварен
...
Чибук
он
испасти
из
рука
,
а
у
одаја
се
зачути
лако
хркање
...
@card@
.
гром
из
ведар
небо
осванути
јесам
@card@
.
јули
.
по
сам
јутро
видети
се
да
хтети
дан
бити
веома
топал
.
први
зрак
сунчев
чисто
јесам
пећи
кроз
онај
чист
ваздух
.
кмет
Јов
уранити
,
умити
се
,
молити
бог
,
па
,
по
сав
давнашњи
обичај
,
изићи
до
свој
кованлук
.
у
кућа
живот
.
Ужурбали
се
млад
,
спремати
се
на
посао
на
који
она
јесам
одредити
седити
домаћин
.
тај
јесам
и
чича
Сима
,
кнез
.
Дошао
да
видити
хтети
ли
он
кмет
што
наредити
.
спокојно
седити
старина
и
још
спокојан
нагињати
чутурица
,
који
он
млад
изнети
!
...
бити
јесам
уверити
да
тај
дан
хтети
много
касати
.
А
и
куда
бити
?
свет
јесам
по
рад
,
сваки
тај
гледати
да
за
леп
дан
оврћи
и
однети
у
амбар
сав
труд
и
зној
...
док
бахнути
у
авлија
Иван
Миражџић
.
бити
јесам
блед
као
крпа
.
како
доћи
,
оп
запитати
за
домаћин
.
кад
он
рећи
да
јесам
код
кованлук
,
он
се
дигнути
журно
к
он
.
Сима
се
чудити
шта
јесам
Ивана
тај
се
тако
унезверити
,
али
се
још
више
зачудити
кад
видити
и
кмет
тако
исто
блед
,
где
се
враћати
из
кованлук
.
—
Сима
!
—
рећи
он
брзо
.
–
Чујем
!
и
Сима
скочити
као
опрљити
.
—
Брза
,
али
што
брже
моћи
,
зовнути
ја
попасти
!
видити
Сима
да
јесам
тај
нешто
озбиљно
,
па
,
колико
он
стар
нога
допуштати
,
пожурити
да
извршити
кметов
налог
.
Јов
повући
Ивана
у
свој
одаја
.
—
ама
...
тај
ти
озбиљно
велим
?
—
озбиљно
.
—
јесам
ли
истина
,
побогу
?
!
...
—
да
јесам
и
ја
ко
причати
,
ја
он
не
бити
веровати
...
али
обијен
сандук
и
однети
све
!
...
—
А
колико
оно
рећи
да
јесам
бити
?
—
раван
два
стотина
дукат
!
...
–
два
стотина
дукат
!
...
она
!
...
А
сумњати
ли
на
ко
?
Иван
умукнути
.
Саже
глава
и
поникнути
ники
...
кмет
јесам
ходати
преко
одаја
.
тај
,
тај
јесам
бити
за
он
само
чудо
него
страх
божји
...
тридесет
година
кметовати
,
а
тај
чудо
запамтити
па
ни
чути
јесам
.
у
мисао
сећати
се
он
сваки
домаћин
и
његов
чељад
,
и
не
смети
,
ама
ниједан
часак
,
посумњати
ни
на
ко
...
сав
тај
бити
људи
частан
и
поштен
,
сав
тај
бити
деца
добар
и
ваљан
.
—
А
јесам
ли
?
...
да
јесам
имати
какав
гост
овај
дан
?
—
јесам
.
—
да
ти
јесам
Турчин
долазити
?
—
јесам
.
ники
живити
јесам
свратити
у
мој
авлија
имати
месец
дан
...
Јов
опет
почети
ходати
...
он
не
знати
шта
да
мислити
...
пљеснути
се
од
мука
рука
и
очајнички
стати
говорити
:
Крађа
!
...
у
црн
Бари
крађа
!
...
похарати
човек
у
црн
Бари
!
...
и
тај
онда
кад
кметовати
Јов
Јуришић
!
...
о
,
господа
!
...
јесам
ли
тај
могућно
?
...
па
шта
хтети
ми
сад
рећи
други
село
?
...
знати
!
...
Рећи
хтети
ја
:
не
поносити
се
!
...
спустити
мало
дурбиљ
...
тај
у
твој
црн
Бари
обити
јесам
човек
сандук
и
однети
он
два
стотина
дукат
!
...
ко
да
преживити
овај
брука
?
...
и
тај
још
под
сед
кос
!
...
о
,
господа
!
...
Што
ја
јуче
животан
узити
да
овај
покора
не
доживити
!
...
па
почети
дрхтати
од
жестина
...
и
суза
он
ударити
...
у
тај
пар
ући
поп
.
—
Добра
јутро
!
—
зло
,
мој
попа
!
—
рећи
Јов
.
—
Што
,
Јова
?
—
Крађа
!
—
Крађа
?
!
—
упитати
пренеражен
поп
.
—
А
који
...
где
?
...
—
ја
—
рећи
Иван
.
кмет
једва
доћи
до
реч
.
он
испричати
поп
како
јесам
Ивана
нестати
новац
.
кад
кмет
испричати
,
поп
се
окренути
Ивана
.
—
на
ко
сумњати
?
—
запитати
он
.
Иван
опет
ником
поникнути
.
—
не
знати
ко
јесам
?
—
упитати
поп
опет
.
—
та
,
тај
и
јесам
јад
,
мој
попа
!
...
.
.
ту
и
немати
више
сумња
...
—
Па
ко
јесам
?
—
рећи
углас
и
поп
и
кмет
.
—
видети
он
мој
Лазар
...
Јуче
јесам
и
пуцати
на
он
...
обојица
пренути
.
Још
синоћ
за
вече
чути
јесам
шта
јесам
јуче
у
кола
бити
.
обојица
наједанпут
викнути
:
—
Станко
?
!
—
Станко
—
рећи
Иван
.
—
ама
,
зар
Станко
Алексин
?
—
упитати
кмет
.
—
он
глава
!
—
рећи
Иван
.
—
онај
мој
љутац
—
ка̓
и
сам
што
јесам
—
смотра
он
јуче
,
баш
кад
изиде
из
вајат
.
„
Зачудим
се
”
,
велим
,
„
шта
хтети
Станко
у
вајат
.
отићи
да
видити
немати
ли
који
од
кућанин
.
кад
тамо
—
разбити
сандук
и
однети
пар
...
ја
ти
се
наљутити
,
докопати
пиштољ
,
па
за
он
...
”
—
Ивана
!
—
рећи
поп
.
—
не
грешити
дух
!
...
—
ама
,
попа
,
бог
ја
!
...
—
ама
,
ја
чути
—
пресећи
он
поп
—
да
јесам
Лазар
пуцати
на
он
због
Севић
девојка
...
—
веровати
,
попа
,
јесам
истана
!
поп
ућутати
,
прећи
једанпут
преко
соб
,
па
,
више
за
себе
,
рећи
:
—
да
јесам
ја
рећи
:
Станко
убити
човек
,
веровати
бити
;
али
—
Станко
покрасти
—
не
веровати
!
...
онда
се
окренути
кмет
:
—
јесам
звати
село
?
—
јесам
.
–
звати
!
...
кмет
изиде
тај
наредити
Сима
да
сазвати
село
,
па
се
вратити
у
соб
.
—
Шта
мислити
сад
?
—
запитати
он
попасти
.
—
Још
не
знати
...
хајдмо
судница
,
па
хтети
се
разговарати
.
и
сав
тројица
кренути
се
оборен
глава
судница
...
јесам
проћи
ни
пун
сахат
,
а
Сима
већ
сазвати
домаћин
.
Дошли
људи
,
ужурбати
се
,
па
питати
један
други
што
ли
она
кмет
на
така
леп
радном
дан
сазив
.
скоро
последњи
доћи
Алекса
Алексић
.
људи
он
погледати
ћутети
.
сав
јесам
село
знати
за
јучерашњи
догађај
.
Међутим
,
он
још
ништа
чути
јесам
:
ни
он
јесам
казати
Станко
,
нити
се
с
ко
састајати
.
па
,
као
човек
чист
савест
,
још
јесам
ведар
и
разговоран
.
крст
с
крст
људи
;
неки
чак
рећи
:
—
ја
тврд
срце
,
побогу
брата
!
...
сиромах
Алекса
!
...
ни
сањати
јесам
шта
он
се
спремати
.
наједанпут
настати
тајац
.
из
судница
изидоше
поп
Милоје
,
кмет
Јов
и
Иван
.
кмет
бити
озбиљан
.
данас
први
пут
не
видети
сељак
његов
ведар
чела
и
осмејак
.
и
ведрина
и
осмејак
заменити
набрекао
жила
па
слеп
очи
и
натмурен
веђа
.
—
Браћо
!
—
почети
он
.
—
сазвати
јесам
ви
да
ви
јавити
да
се
нешто
страшно
у
наш
село
догодити
,
нешто
што
ми
јесам
обрукати
и
осрамотити
пред
цео
свет
...
глас
он
јесам
дрхтати
...
сав
живо
зинути
од
чудо
да
гледати
у
он
...
јесам
људи
научити
да
он
такав
видити
.
—
Браћо
!
—
рећи
он
опет
.
—
тридесет
година
ја
јесам
,
по
ваш
воља
,
глава
црн
Бар
.
за
тридесет
година
мој
кметовање
овакав
непочинство
јесам
бити
!
...
Јуче
јесам
,
браћа
,
у
наш
село
учињен
крађа
!
...
Нешто
прострујати
кроз
онај
старина
.
настати
жагор
као
у
кошница
...
из
тај
жагор
једва
се
разабрати
један
глас
:
—
А
који
јесам
учињен
крађа
?
—
Ева
!
—
рећи
кмет
.
—
Ивана
,
опричати
јесам
луд
шта
ти
се
десити
.
и
ухватити
Ивана
за
рука
,
па
он
извести
напред
.
Иван
стати
причати
:
како
јесам
у
стар
вајат
,
а
у
један
сандук
,
имати
два
стотина
дукат
,
како
јесам
неко
доћи
,
обити
сандук
и
новац
однети
...
људи
се
почети
гнушати
лопов
,
питати
:
—
ама
,
ко
ли
тај
урадити
?
Маринка
Маринковић
истакати
се
па
рећи
:
—
кмет
Јова
,
попа
,
и
ви
браћа
!
...
оно
,
истина
,
Иван
Миражџић
ја
свакад
грдити
,
називати
ја
турски
улизица
и
свакојак
именица
,
али
кад
јесам
ствар
така
,
онда
хтети
и
ја
рећи
што
знати
,
што
јесам
свој
очи
видети
,
јер
да
тај
не
казати
—
бог
бити
сагрешити
!
...
сав
жив
поглед
у
Маринка
.
он
се
искашљати
,
па
почети
:
—
Што
Иван
рећи
—
истина
јесам
...
сад
,
да
ли
он
јесам
баш
толико
нестати
—
не
знати
;
али
знати
да
јесам
покрасти
,
јер
јесам
свој
рођеним
очи
видети
лопов
...
—
Ко
јесам
?
ко
јесам
?
—
загрмети
са
свити
страна
.
—
Чекајте
,
казати
!
...
ево
како
јесам
тај
бити
!
Јуче
,
после
подне
,
враћати
се
ја
из
шум
.
тамо
јесам
носити
марва
помам
...
кад
јесам
бити
према
Иванов
кућа
,
смотрити
Станка
Алексин
где
изиде
из
стар
Иванов
вајат
.
—
умукнути
,
Турчин
!
—
цикнути
Алекса
и
полетити
на
он
,
али
он
људи
задржати
.
—
Чекај
,
Алекса
брата
,
да
испричати
шта
јесам
видети
!
—
рећи
Маринка
мирно
и
погледати
он
безобразан
поглед
.
—
ја
од
овај
немати
никакав
хасна
,
али
мрети
ја
ваљати
,
брата
...
елем
,
видити
ја
тај
...
ништа
!
...
као
велим
,
он
се
са
Лазар
пазити
,
Иван
се
пазити
са
Алекса
...
зар
јесам
ту
што
чудно
кад
јесам
тај
као
један
кућа
?
!
...
али
не
лећи
ђаволити
!
...
мој
ти
се
Станко
нешто
прикрадати
...
нешто
хватати
дрво
на
себе
и
освртати
се
да
он
...
—
Лажеш
!
...
Лажеш
,
улизицо
турски
!
—
цичати
Алекса
.
—
...
.
ко
не
бити
смотрити
—
наставити
Маринка
спокојно
не
освртати
се
на
Вик
Алексин
.
—
кад
тај
видити
,
ја
ти
лепо
причучим
иза
један
грм
и
узети
он
на
ока
...
он
се
вући
од
дрво
до
дрво
,
док
не
доћи
до
свој
авлија
;
онда
наједаред
претрчати
преко
не
,
доћи
до
ар
и
стати
нешто
по
ђубре
чепркати
...
па
се
дигнути
кола
...
мислити
се
:
дати
да
видити
шта
ли
јесам
оно
чепркати
!
...
док
тек
Лазар
пројурити
поред
ја
са
пиштољ
у
рука
.
ја
потрчати
не
бити
ли
он
стигнути
,
али
где
моћи
ја
потрчати
с
онаки
момак
?
...
тек
само
чути
пуцањ
...
тај
јесам
,
браћа
,
видети
овај
мој
стар
очи
и
заклети
се
у
који
хтети
манастир
да
јесам
тако
.
—
Али
ти
лагати
,
скот
турски
!
—
рикнути
Алекса
и
отргнути
се
од
људи
што
он
задржавати
.
—
То
јесам
јесам
измислити
!
...
—
Лепа
,
Алекса
,
—
рећи
кмет
.
—
он
јесам
тај
видети
и
причати
.
А
ја
хајдмо
твој
кућа
.
тамо
хтети
видети
да
ли
Маринка
имати
права
.
—
Хајд
,
кмет
!
...
хајде
,
попа
!
...
хајдете
браћа
!
...
сав
ја
добро
знати
!
...
с
ви
јесам
расти
и
одрастати
!
...
сав
ви
добро
знати
и
мој
деца
!
...
Знаш
она
најбоље
ти
,
Ива
,
стар
кардо
мој
!
...
тај
у
твој
јесам
кућа
одрасти
!
...
сав
село
знати
да
јесам
тај
добар
радин
!
...
јесам
ленштина
,
као
онај
што
на
мој
дом
пљувати
!
...
хајдете
,
браћа
!
...
и
сав
се
кренути
кућа
његов
...
@card@
.
СТРАШНА
заклетва
људи
гледати
Алекса
онако
растужити
,
па
она
се
сажалити
...
и
сам
Ивана
бити
врло
тешко
.
он
се
кајати
зашто
прво
јесам
јавити
Алекса
за
тај
случај
...
Дођоше
кућа
.
Алекса
јесам
ићи
напред
.
неговати
Петар
изиде
пред
људи
и
смешкати
се
,
као
добар
домаћица
,
кад
видити
гост
на
свој
праг
.
али
набрзо
изумрети
осмејак
кад
видити
онај
натмурен
лице
.
Алекса
она
рећи
:
–
Ида
у
кућа
!
она
послушати
и
отићи
.
људи
се
упутити
ар
.
Маринка
се
истакати
напред
,
па
рећи
:
—
Ева
,
кмет
,
ево
,
попа
!
...
овде
јесам
бити
он
и
копати
нешто
.
А
ја
јесам
иза
онај
грм
гледати
...
и
оп
показати
један
грм
напрема
себе
.
на
ђубре
се
видети
траг
копати
.
Још
бити
влажно
ђубар
на
онај
место
где
јесам
копати
.
бити
ту
дебео
орахов
хлад
,
тај
не
моћи
допрети
сунчев
зрака
да
осушити
.
—
Сима
,
—
рећи
кмет
Јов
одзбиљно
—
види-де
овде
.
и
показати
штап
на
онај
влажан
место
.
Сима
се
сагнути
и
почети
чепркати
.
леден
зној
пробити
чела
Алексин
.
срце
он
јесам
стрепити
од
слутња
,
који
он
се
баш
тад
јавити
...
и
казати
људи
да
не
моћи
срце
потеглити
!
...
педесет
домаћин
стајати
блед
и
нем
пред
овај
призор
...
и
сав
педесет
срце
потеглити
Алекса
:
жеља
свити
бити
да
се
ништа
не
наћи
!
...
Сима
јесам
чепркати
.
његов
рука
напипати
нешто
у
ђубре
;
неки
гајтан
натакнути
он
се
на
прст
.
он
повући
...
Беше
тај
црвен
,
свилен
кесица
на
свилен
гајтан
...
Сима
јесам
дигнути
изнад
себе
...
сав
се
живо
запрепастити
...
људи
јесам
веровати
свој
очи
.
поп
Милоје
прићи
да
јесам
рука
опипати
.
—
јесам
ли
тај
?
—
упитати
кмет
промукло
.
—
јесте
—
рећи
Иван
.
кмет
узити
кесица
од
Сима
,
пребројати
новац
па
рећи
:
—
два
стотина
.
—
толико
—
тврдити
Иван
.
сав
поглед
пасти
иа
Алекса
.
А
он
јесам
стајати
блед
,
укочити
као
колац
.
као
да
он
стотину
врео
куршум
и
хиљада
оштар
нож
проћи
кроз
његов
несрећно
родитељски
срце
...
—
да
јесам
стена
извалити
,
више
бити
се
осевапити
него
што
јесам
он
родити
!
—
викнути
кмет
строго
.
Алекса
освестити
овај
реч
пун
прекор
.
—
јаој
,
староста
мој
!
—
јекнути
сиромах
.
—
А
где
ти
јесам
тај
несрећник
?
—
питати
кмет
мрко
.
он
пружити
рука
на
гумно
,
који
не
бити
далеко
.
—
Сима
,
зовнути
он
!
Сима
отићи
.
људи
стојати
нем
,
оборен
глава
.
Беше
она
тешко
гледати
човек
где
се
пред
она
као
црв
вити
...
Петар
изиде
из
кућа
.
она
јесам
ништа
знати
о
сав
тај
.
за
она
бити
само
чудно
тај
:
што
толики
свет
стајати
.
—
Што
не
сести
,
људи
!
...
хајати
овамо
,
ево
совра
!
...
седити
,
да
бар
по
један
попити
...
али
се
ужаснути
од
онај
блед
лице
.
неки
зло
слутња
обузети
јесам
кад
видити
свој
Станка
како
са
Сима
журити
овамо
...
она
стати
да
видити
,
да
чути
шта
јесам
тај
...
Станко
стигнути
.
он
видити
толики
свет
,
видити
строго
попин
и
кметов
лице
,
видити
пренеразити
свој
родитељ
,
па
се
и
јесам
променити
у
лице
...
—
јесам
ли
,
мора
?
—
упитати
кмет
.
—
Чујем
,
чича
Јова
.
—
Познајеш
ли
тај
овај
кеса
?
и
поднети
он
јесам
.
Станко
јесам
добро
загледати
,
па
мирно
рећи
:
—
не
познавати
.
—
Лажеш
!
—
цикнути
кмет
.
Станко
се
тргнути
и
погледати
око
себе
.
она
мрк
лице
ћутети
,
онај
укочен
очи
гледити
он
као
какав
авет
...
он
погледати
у
кмет
.
—
не
лагати
,
чикати
Јова
,
што
бити
ја
нужда
бити
лагати
?
—
зар
ти
јесам
овај
украсти
?
—
украсти
?
...
А
од
ко
,
наопако
?
...
—
тај
шта
ја
ту
извијати
?
...
правити
се
:
не
знати
!
...
зар
ти
јесам
овај
новац
украсти
из
Иванов
вајат
и
закопати
овде
,
у
ђувре
?
...
и
зар
јесам
Лазар
Иванов
зато
јуче
на
тај
пуцати
?
...
при
помен
Лазарев
име
Станка
се
дигнути
кос
увис
.
пред
он
оживити
јучерашњи
дан
с
цео
догађај
...
он
не
одговорити
ништа
.
—
јесам
ли
?
—
питати
кмет
.
он
јесам
ћутао
.
—
одговарати
,
мора
!
он
јесам
опет
ћутао
...
—
Сима
!
—
заповедити
кмет
.
—
Вежа
он
!
...
Станка
писнути
оба
уво
...
око
он
се
запалити
пламен
...
он
погледати
прво
кмет
,
па
онда
остати
.
и
његов
поглед
сав
она
приковати
за
место
на
који
стојати
.
—
Чекни
мало
,
чича
Јова
,
чекнути
!
—
рећи
он
оштро
.
и
хитро
као
јелен
отрчати
у
кућа
...
за
неколик
тренутак
вратити
се
наоружати
до
зуб
:
пиштољ
и
јатаган
за
појас
,
а
у
рука
шарати
.
—
који
јесам
живот
омрзнути
,
неки
ја
свеже
!
—
рећи
строго
.
ники
се
не
макнути
с
место
.
тај
више
не
бити
Станко
,
тај
бити
млад
див
,
снажан
као
гром
а
оштар
као
сабља
...
из
ока
он
севати
муња
.
—
Чича
Јова
!
...
ја
тај
новац
јесам
узети
,
јесам
он
ни
видети
,
тако
ја
бог
!
онда
се
окренути
Ивана
.
овај
претрнути
и
колено
он
клецнути
.
—
Ивана
Миражџићу
!
до
јуче
јесам
ти
звати
чича
,
али
од
јуче
јесам
ја
род
!
...
ко
имати
опак
сипа
као
тај
,
он
ја
не
моћи
бити
род
!
...
поздрав
твој
син
Лазар
и
казати
он
:
Станко
Алексић
знати
да
јесам
овај
крађа
његов
масло
!
...
Јуче
ја
јесам
хтети
убити
,
али
он
бог
не
дати
!
...
данас
тај
већ
хтети
учинити
!
...
поздравити
он
и
казати
он
да
јесам
од
данас
за
десет
година
мој
!
...
да
бежати
у
свет
,
да
бежати
у
земља
,
па
небо
—
наћи
хтети
он
!
...
ја
се
смирити
хтети
док
се
трипут
његов
глава
не
котурнути
!
...
тако
ја
онај
небески
свештила
што
ми
грејати
,
и
тако
ја
овај
частан
знамење
!
...
и
прекрсти
се
.
његов
реч
ледити
срце
...
он
онда
прићи
отац
и
мати
и
скинути
капа
:
–
Баба
!
нана
!
...
хвала
ви
на
нега
и
храна
!
...
—
А
куда
хтети
,
синути
?
он
се
јетко
насмејати
.
—
куда
хтети
?
...
тамо
,
мајка
,
тамо
!
...
ићи
тамо
куд
и
сав
несрећник
који
обест
или
сила
људски
не
дати
живети
међу
људи
—
у
гора
,
мајка
!
...
—
моћи
,
синути
!
—
рећи
очајно
мајка
и
пружити
рука
да
он
задржати
.
—
морати
,
нана
!
овде
јесам
мој
место
!
...
зар
јесам
видети
како
хтети
да
ја
свезати
!
...
А
ја
се
жив
не
дати
свезати
!
...
збогом
!
па
пољубити
онај
дрхтав
рука
,
узити
шара
по
средина
,
па
отићи
најлак
,
не
освртати
се
...
сав
гледати
и
видети
како
замакати
у
луг
,
али
ники
не
покушати
да
он
зауставити
.
кмет
Јов
се
загледати
у
Алекса
.
затим
погледати
по
народ
,
па
рећи
:
—
хајдмо
одавде
!
...
овај
јесам
кућа
проклети
!
...
па
без
опроштај
окренути
сав
леђа
кућа
који
јесам
до
јуче
поштовати
.
@card@
.
растанак
изнајпре
јесам
Станко
ићи
лагано
,
али
он
гнев
почети
подузимати
.
и
што
гнев
бесан
,
тим
и
корак
велик
...
најпре
се
ражалити
,
и
бити
заплакати
да
не
бити
онај
народ
...
али
у
срџба
изумрети
суза
...
—
зар
ја
лопов
?
—
викати
јесам
гласно
.
—
зар
ја
лопов
,
што
туђ
сламчица
јесам
такнути
?
...
зар
ја
лопов
,
што
туђ
мрвица
хлеб
јесам
узети
?
...
и
ко
ја
тај
рећи
?
...
зар
он
?
!
...
јесам
ли
могућно
да
јесам
ја
толики
година
гуја
на
сав
срце
хранити
?
...
ујести
ја
јесам
!
...
и
бости
!
...
Јуче
...
тај
још
јуче
јесам
веровати
да
јесам
Лазар
поштен
човек
па
свет
,
да
од
он
хтети
имати
добар
друга
.
А
од
јуче
?
...
тај
исти
Лазар
пуцати
на
он
;
па
кад
он
тај
јесам
за
рука
испасти
,
он
наносити
срамота
дом
његов
и
пљувати
на
седити
перчин
отац
његов
...
дакле
,
ко
јесам
тај
Лазар
?
тај
јесам
човек
који
он
јесам
највише
лагати
,
човек
који
јесам
намеравати
да
он
отети
први
,
младићки
радост
;
па
не
само
тај
,
него
најпре
да
он
узети
живот
;
који
,
да
бити
постигнути
свој
намера
,
хтети
осрамотити
и
он
и
породица
његов
...
тај
јесам
Лазар
.
па
шта
јесам
он
?
Душманин
...
Душманин
ко
требати
тући
у
глава
као
гуја
...
не
!
...
Душманин
ко
требати
најпре
измучити
најнечувенијим
мука
,
који
требати
да
осетити
сав
злочин
...
али
какав
мука
?
...
он
јесам
знати
...
Што
год
он
пасти
на
памет
,
сав
он
се
чинити
врло
благо
према
злочини
Лазарево
...
—
да
ја
јесам
да
осетити
!
...
па
да
он
више
заболети
његов
грех
него
мука
који
бити
он
мучити
!
...
његов
родити
крв
требати
да
се
узбунити
против
он
!
...
да
ја
јесам
измислити
казна
који
бити
он
духати
убити
!
...
и
,
јурити
шум
,
уморити
се
.
Живци
напрегнут
и
раздражен
уморити
се
тако
исти
...
мртав
уморан
и
ознојен
спустити
се
под
један
храст
...
јесам
моћи
више
мрднути
...
један
сунчан
зрака
пасти
он
на
рука
и
он
јесам
осећати
како
пећи
,
али
не
макнути
рука
иако
он
јесам
бити
несносно
...
и
мисао
он
летети
од
стварчица
до
стварчица
као
лептир
:
лако
дарнути
стварка
,
па
ићи
даље
...
бити
јесам
према
сав
равнодушан
.
Чује
цврчак
,
па
помислити
само
:
цврчак
цврчати
...
Нешто
куцкати
над
он
„
А
...
тај
јесам
петлић
”
,
помислити
,
и
даље
ништа
...
гледати
у
он
,
а
не
мислити
о
он
...
гледати
у
сав
,
а
не
мислити
ни
о
шта
!
...
сунце
јесам
све
више
и
више
нагињати
запад
.
Врућина
јесам
попуштати
...
Осећао
јесам
како
он
пиркати
хладан
ветрић
и
како
он
крепити
...
са
чела
он
нестајати
бор
...
гледати
јесам
кроз
гора
румен
запад
,
а
он
,
обасјан
руменило
,
као
да
се
смешкати
на
он
...
Диже
се
.
први
мисао
бити
он
да
се
поздрав
с
Јелица
.
Осећао
јесам
да
се
морати
с
она
састати
.
он
она
морати
казати
да
јесам
лаж
сав
оно
што
се
данас
село
пронети
о
он
и
кућа
његов
...
и
још
много
требати
јесам
да
она
казати
...
па
се
кренути
Севић
кућа
.
Ишао
јесам
лагано
;
само
,
кад
јесам
ближе
воће
доћи
,
он
пожурити
.
смотрити
јесам
у
воће
Јелица
где
залучује
телад
.
Приђе
ограда
и
зовнути
јесам
.
А
кад
он
она
прићи
,
он
се
свезати
језик
!
...
толики
мисао
,
толики
осећај
...
а
он
она
не
умеде
казати
!
...
али
јесам
осећати
да
она
морати
нешто
рећи
.
и
рећи
:
—
Залучујеш
телад
?
–
ја
.
—
колико
хтети
имати
„
зимкуља
”
?
—
(
кравити
што
се
мусти
преко
зима
.
)
–
Пет
.
–
Доста
...
и
умукнути
.
Вис
не
знати
ништа
рећи
.
А
и
она
јесам
бити
боље
.
Чуле
јесам
сав
што
јесам
данас
бити
...
Прође
неколико
тренутак
у
ћутање
...
оба
бити
врло
тешко
.
док
хтети
рећи
она
,
показати
на
шара
у
рука
његов
:
–
и
тај
?
...
–
ја
,
ето
.
—
и
тај
ти
он
учинити
?
–
он
.
—
знати
јесам
.
Чим
јесам
тајати
казати
да
јесам
наћи
кеса
,
помислити
јесам
да
јесам
само
он
моћи
закопати
...
—
А
шта
велим
тајо
?
—
Ништа
.
—
мислити
ли
и
он
да
јесам
лопов
?
—
мисао
.
–
А
тај
?
—
ја
не
мислити
.
ја
веровати
да
јесам
тај
добар
и
поштен
момак
на
свет
...
—
А
хтети
ли
ја
чекати
?
–
Хоћу
!
–
А
ако
ти
он
запросити
?
–
Одбићу
он
!
–
ако
тај
твој
бити
терати
?
она
он
погледати
права
у
очи
.
Станко
јесам
видети
њен
одлучан
поглед
.
—
Казаћу
она
да
он
мрзети
!
—
А
ако
ти
бити
натерати
?
—
рећи
Станко
и
упиљити
у
она
.
—
Мен
не
моћи
ники
натерати
!
—
рећи
она
и
севнути
ока
.
—
ако
јесам
тежак
род
,
онда
...
—
онда
?
—
онда
хтети
кидисати
сам
себе
!
...
и
што
хтети
ја
живот
!
...
око
она
се
запалити
пламен
.
—
хвала
ти
,
Јелица
!
...
али
ја
ти
велим
:
нити
хтети
тај
ко
терати
,
нити
смести
терати
!
...
Кажи
твој
тајо
:
да
јесам
тај
девојка
Станка
хајдук
,
и
да
онај
који
ти
се
такнути
,
ники
свој
више
загрлити
хтети
!
...
А
тај
...
бити
мој
!
...
збогом
!
збогом
!
...
ти
јесам
ја
духати
умирити
,
хвала
ти
!
...
сад
ја
више
ништа
не
сметати
...
моћи
и
запевати
!
...
збогом
!
Веслаћу
се
чешће
око
црн
Бар
!
...
дати
ја
твој
рука
!
...
она
он
јесам
пружити
.
он
јесам
стегнути
...
срце
он
јесам
играти
,
да
излетити
из
груда
...
—
збогом
,
санети
мој
...
снага
,
поуздање
мој
!
...
девојка
мој
!
...
па
се
окренути
и
јурнути
као
вихор
...
хтети
јесам
сакрити
суза
који
он
гушити
...
она
и
да
јесам
хтети
сузити
зауставити
,
јесам
моћи
.
онај
јесам
лити
поток
.
од
она
једва
јесам
назирати
његов
бео
кошуља
како
замицати
у
луг
...
и
широк
рукав
свој
брисати
очи
...
срце
јесам
повући
за
он
.
хтети
да
он
викнути
,
да
се
здружити
с
он
;
с
он
да
бродити
миран
дубрава
,
с
он
да
јести
горак
залогај
,
да
он
бдети
над
сањив
и
уморан
тело
...
али
стид
,
стид
што
он
јесам
с
мајчин
млеко
посисати
,
угушити
жети
њен
.
она
само
махнути
рука
и
уздахнути
:
—
девојка
јесам
...
не
ваљати
се
!
...
па
почети
брисати
суза
...
—
не
ваљати
се
суза
испраћати
!
неки
он
бог
да
живот
и
здравље
...
господа
!
...
ти
он
бити
пријатељ
!
...
ти
он
бити
разговор
!
...
и
погледати
на
небо
.
један
звезда
прелетити
преко
плав
небо
,
па
се
чак
тамо
негде
угасити
...
она
прошапутати
:
—
за
грм
,
друг
!
...
бити
јесам
уверити
да
јесам
тај
Станков
звезда
...
и
још
дуго
,
дуго
јесам
гледати
па
онај
страна
куда
он
отићи
...
па
се
онда
с
тежак
уздах
вратити
натраг
и
поћи
у
вајатић
.
мајка
она
стојати
на
праг
кућњи
.
—
Јела
,
рано
,
хајде
вечерати
!
—
не
моћи
,
нана
,
глава
ја
бости
...
@card@
.
дева
не
бити
лако
Станка
растати
се
од
Јелица
.
окретати
се
више
пута
и
видети
јесам
како
стајати
и
гледати
за
он
.
кад
се
већ
дохватити
луг
,
он
се
окренути
још
једанпут
,
али
она
не
бити
тамо
...
само
уздахнути
па
сагнути
глава
...
Ноћ
јесам
бити
тих
.
на
небо
ни
један
облачак
,
само
звезда
треперити
,
а
месец
се
лако
подигнути
и
пловити
по
плаветнило
небесан
,
као
лак
чамац
по
гладак
воден
површина
...
А
у
ваздух
мир
...
ниједан
се
листак
не
залелујати
на
дрво
,
ниједан
птица
не
залепршати
крило
;
чак
се
и
ћук
ућутати
...
ни
цврчак
не
цврчати
,
ни
из
земља
не
дија
више
топла
пар
...
сав
се
ућутати
,
сав
одмарати
сањив
очи
,
сав
спавати
.
само
један
момак
у
село
не
бити
заспати
...
оно
дувати
у
двојница
:
причати
месец
и
звезда
осећај
млађан
,
занесен
дух
;
а
нежан
звук
двојница
тепати
и
јецати
тако
бурно
,
тако
топло
,
тако
силно
као
што
само
љубав
моћи
и
умести
...
Станко
јесам
слушати
двојница
,
па
он
се
ражалити
...
тај
,
још
јуче
јесам
и
јесам
тако
свирати
;
и
сам
се
топити
у
сласт
и
милина
...
Осећао
јесам
чисто
као
да
он
по
кос
мазити
топла
и
нежан
рука
Јеличин
...
па
се
загледати
у
прошлост
,
скори
прошлост
,
и
уздахнути
...
—
Доћи
хтети
дан
кад
хтети
се
и
ја
вратити
мој
живовање
!
...
ох
!
...
ала
хтети
умести
живети
!
...
А
тај
хтети
бити
кад
онај
пас
нестати
.
и
сам
помисао
па
Лазар
опоменути
он
на
дужност
и
његов
заклетва
.
он
се
сетити
на
шта
се
заклети
пред
бог
,
људи
и
пред
себе
...
па
притегнути
шара
уза
себе
и
упутити
се
луг
.
Премишљао
јесам
:
—
сад
ићи
Дева
...
он
хтети
ја
упутити
...
он
хтети
ја
поучити
...
он
хтети
сигурно
знати
где
се
опити
налазити
...
и
,
место
да
се
упутити
дубрава
,
он
окренути
Дрина
.
пут
он
јесам
познати
,
проћи
јесам
он
безброј
пута
...
Већ
јесам
чути
жубор
талас
и
хук
.
тај
Дрина
причати
чудноват
прича
.
Прича
чудо
и
покорити
што
она
се
нагледати
и
наслушати
...
многи
јесам
невољник
у
свој
недра
примити
.
тај
ужаснути
хук
,
тај
јесам
јаук
њихов
...
они
он
дизати
бог
правда
и
истина
,
те
се
смртан
створ
дигнути
кос
увис
...
Станко
јесам
тражити
воденица
.
и
наћи
јесам
.
он
се
упутити
права
к
она
.
воденица
јесам
бити
припити
уз
обала
,
као
ластин
гнездо
.
Станко
прећи
моштаницу
...
испод
он
јесам
јурити
талас
.
стати
на
врата
и
закуцати
,
али
не
добити
одговор
.
он
викнути
:
—
еј
,
домаћин
!
ники
се
не
одзивати
...
само
талас
хукати
...
—
Домаћине
!
опет
ништа
.
он
стати
песница
ударати
у
врата
.
—
Домаћине
!
—
Па
тај
јесам
луд
!
—
загрмети
глас
изнутра
.
—
Дом
јесам
—
дом
.
он
јесам
на
земља
,
а
јесам
на
вода
!
...
на
вода
стајати
само
лађа
и
воденица
...
ја
јесам
домаћин
него
воденичар
...
—
Па
што
јесам
се
закапијао
?
...
отворити
врата
!
-
рећи
Станко
.
Кључаоница
кљоцну
и
врата
се
отворити
.
Станко
корачити
унутра
.
насред
воденица
горети
јесам
ватра
.
крај
ватра
један
поњавица
и
мало
сена
—
тај
јесам
бити
постеља
воденичарев
.
крај
мучњака
стојати
јесам
човек
,
сав
бео
од
паспаљ
.
Станко
он
познати
и
прићи
он
.
—
добар
вече
,
чича
Дева
!
—
бог
тај
чути
!
име
он
Глигорије
.
бог
бити
она
знати
што
он
прозвати
Дева
;
ако
јесам
зато
што
јесам
вазда
ићи
погурити
,
тај
јесам
изгледати
мало
грбав
.
Чудан
бити
тај
човек
.
он
јесам
бити
...
воденичар
.
Живео
јесам
јесам
у
свој
воденица
,
иако
јесам
имати
кућа
и
имање
у
село
.
са
људи
се
врло
ретко
виђати
;
па
и
ако
доћи
каткад
на
састанак
,
он
ћутети
,
или
,
ако
зборити
,
он
као
да
са
ветар
зборити
...
о
он
јесам
причати
страшан
прича
.
Кажу
да
он
имати
један
лађица
.
на
тај
лађица
он
превозити
,
махом
Турчин
,
преко
Дрина
...
возити
јесам
само
ноћу
.
јесам
ли
видети
да
јесам
Турчин
богат
—
онда
тај
јесам
стигнути
на
други
обала
.
насред
Дрина
он
опипати
колико
јесам
тврд
Турчинов
глава
,
па
,
пре
но
што
Турчин
к
себе
до
ђе
,
придигнути
он
оно
што
код
он
наћи
,
па
он
онда
спустити
у
вод
...
многи
јесам
Турчин
тако
заврљати
пошав
из
Шабац
или
из
Босна
,
па
никако
не
наћи
пута
да
се
кућа
вратити
.
Обично
јесам
свршавати
јесам
с
појединац
.
А
ако
ли
пак
путовати
какав
бег
са
свој
пратња
,
он
опет
морати
срести
хајдук
,
па
да
бити
не
знати
шта
бити
!
А
кад
он
преокупити
за
тај
,
он
се
смејати
,
причати
она
о
кесега
и
штука
,
о
птица
и
буба
...
и
тај
причати
са
такав
ватра
,
смејати
се
тако
слатко
—
да
он
Турчин
пуст
као
будала
који
ништа
не
знати
...
А
он
јесам
знати
све
.
—
знати
јесам
гора
,
знати
јесам
вод
,
знати
брод
,
знати
хајдучки
данике
и
зимовник
;
један
реч
,
знати
јесам
све
.
—
молити
ти
,
чича
Дева
,
где
бити
ја
моћи
наћи
хајдук
?
—
запитати
он
Станко
после
поздрав
.
—
хајдук
?
—
јесам
.
—
хм
!
...
хм
!
...
—
мрмљати
јесам
Дева
.
—
Па
тај
,
синак
,
знати
да
хајдук
јесам
у
воденица
...
звезда
јесам
на
небо
,
риба
у
вода
,
а
хајдук
у
гора
...
ти
знати
,
сваки
јесам
на
сав
место
...
ако
ти
,
дакле
,
хајдук
требати
потражити
она
у
гора
!
...
—
Али
где
хтети
она
наћи
?
—
откуд
ја
знати
?
—
људи
казати
да
знати
.
—
људи
казати
!
...
људи
казати
!
...
откуд
ја
све
знати
?
...
бог
само
све
знати
!
...
ићи
у
гора
!
...
Станко
сагнути
глава
...
камен
јесам
млети
зрно
у
паспаљ
,
а
чекетати
надати
лупњава
...
Дева
погледати
Станка
испод
ока
.
—
јесам
ли
,
Станко
?
—
Шта
?
—
Баш
јесам
намерити
у
гора
?
—
ја
немати
куд
на
други
страна
!
—
рећи
Станко
и
слегнути
раме
.
—
не
жалити
ништа
?
—
сав
јесам
прежалити
.
—
А
знати
ли
ко
тај
сав
учинити
?
—
знати
,
Лазар
.
—
и
ко
још
?
—
Вис
ники
.
—
ето
,
видити
да
не
знати
!
сем
Лазар
још
јесам
неко
умешати
свој
нокат
.
Станко
погледати
пренеразити
у
он
.
—
А
ко
још
?
—
упитати
.
—
е
,
мој
синак
!
...
Ђаво
јесам
ту
свој
нокат
умешати
!
...
тај
јесам
мајсторски
смишљено
,
а
још
смишљен
извести
!
...
—
ама
ко
јесам
,
тако
тај
бог
?
—
Чекај
,
ја
говорити
реч
по
реч
;
не
моћи
два
наједанпут
!
...
Видиш
,
тај
јесам
још
жут
око
кљуна
,
па
не
моћи
да
сватити
сав
тај
мајсторија
!
...
А
ја
понешто
натуцати
у
књига
,
иако
јесам
бити
у
манастир
...
ево
шта
јесам
ту
!
...
Турчин
не
моћи
беспослен
седети
,
требати
он
нешто
да
радити
!
...
и
он
велим
дати
да
завадити
овај
двојица
;
због
она
хтети
се
завадити
и
њихов
стар
,
а
због
она
опет
у
село
сељанин
...
Разумеш
?
Станко
зинути
од
чудо
.
—
Н-н-не
разумети
!
—
знати
јесам
да
ја
хтети
разумети
!
...
добро
,
знати
после
.
засад
знати
овај
.
колико
јесам
дужан
Лазар
што
у
гора
ићи
—
толико
дуговати
Крушка
и
Маринка
Маринковић
!
...
упамтити
!
...
—
ама
откуд
ти
тај
знати
?
!
—
казати
ја
тица
!
...
донети
ветар
...
ти
знати
да
ја
морати
знати
све
...
јесам
ти
лоше
казати
!
...
Тражиш
хајдук
...
Знаш
ли
где
јесам
Сува
грм
?
—
знати
.
—
тамо
...
из
овај
стопа
кренути
се
тамо
!
...
Наћи
хтети
она
на
окуп
.
јавити
она
се
.
Узеће
ти
на
ока
,
окушати
колико
вредити
,
па
ако
јесам
за
она
,
примити
ти
,
ако
ли
јесам
—
показати
тај
пут
!
...
Хајд̓
сад
!
...
—
Али
,
молити
ти
,
казати
ја
...
—
почети
Станко
.
—
казати
јесам
!
—
пресећи
он
он
.
—
и
много
јесам
ти
казати
...
ја
никад
не
пуштати
језик
иза
зуб
,
јер
он
,
ђаво
један
,
доста
пута
однети
и
сам
глава
...
бос
човек
моћи
ићи
.
ако
се
убрати
,
он
извадити
трн
из
нога
,
а
ко
он
не
моћи
извадити
,
он
навући
чарапа
па
сакрити
.
А
кад
се
убрати
на
језик
...
али
,
ићи
!
...
Ида
!
...
и
ухватити
Станка
за
раме
,
па
он
почети
гурати
напоље
...
—
дакле
,
велим
:
Турчин
и
Маринка
?
—
она
два
!
—
кривити
колико
и
Лазар
?
—
Још
крив
!
...
управо
,
тај
јесам
њихов
масло
...
јесам
ли
доста
сад
?
—
Доста
,
хвала
ти
!
...
збогом
!
—
збогом
!
...
и
Станко
изиде
из
воденица
.
Дева
сести
на
трупац
,
што
он
бити
и
столица
и
узглавник
,
заронити
глава
у
рука
,
па
почети
премишљати
...
ватра
се
скоро
почети
тулити
кад
он
дигнути
глава
и
рећи
више
за
себе
:
—
дарнути
јесам
љут
гуја
испод
камен
!
...
и
сам
бити
она
ђаво
опростити
,
али
он
никада
!
...
тај
хтети
се
светити
на
седми
колено
!
...
@card@
.
горски
цар
Станко
се
упутити
луг
.
под
нога
његов
пуцати
сув
гранчица
и
шуштати
опао
лишће
,
а
он
се
задубити
у
мисао
...
јесам
се
моћи
начудити
откуд
ту
Крушка
и
Маринка
?
...
Премишљао
јесам
и
досећати
се
,
али
се
не
моћи
сетити
да
она
јесам
ма
кад
увредити
;
штавише
,
јесам
она
ни
попреко
погледати
...
јесам
бити
толико
срдит
колико
зачуђен
...
—
најпосле
—
рећи
—
ја
и
волити
!
неки
бар
џаба
јесам
отићи
у
гора
!
...
место
један
,
ја
хтети
три
глава
окитити
црн
Бар
!
Наплатићу
се
са
сав
о
један
трошак
!
...
Приче
хтети
причати
о
мој
хајдуковање
и
мој
освета
!
и
зар
јесам
лепо
бити
хајдук
?
господар
јесам
докле
тај
пушак
носити
!
...
јесам
судити
и
опрашаш
!
...
па
се
занети
.
мисао
он
носити
по
гора
и
планина
...
и
дружина
он
се
дивити
и
бирати
он
за
харамбаша
!
—
Станко
харамбаша
!
...
ала
јесам
тај
некако
сличито
!
...
Баш
бити
вредети
да
бити
харамбаша
!
...
ох
,
ала
бити
се
светити
!
...
прво
бити
убити
Лазар
,
па
Крушка
,
па
Маринка
!
...
сав
бити
дрхтати
само
кад
мој
име
чути
...
све
...
у
тај
мах
као
да
се
нешто
проломити
.
Страшан
неки
глас
загрмети
:
—
стајати
!
...
тај
бити
изненада
.
Станко
се
тргнути
и
стати
као
укопати
.
—
Ко
јесам
ти
?
—
питати
јесам
глас
громовит
.
Станко
се
збунити
и
промуцати
:
—
ја
јесам
...
ја
сам-м
...
—
Ко
јесам
?
—
Србин
—
одговорити
он
први
мисао
који
он
на
памет
пасти
.
—
одакле
јесам
?
—
из
црн
Бар
.
—
ко
тражити
овде
?
—
хајдук
—
рећи
Станко
и
већ
се
бити
прибрати
.
—
Што
хтети
ти
?
—
рад
јесам
она
ступити
у
дружина
.
иза
грм
појавити
се
човек
наоружан
.
—
ходити
овамо
...
Приђи
!
—
рећи
заповедајући
.
Станко
прићи
.
Месечина
обасјати
лице
његов
,
а
хајдук
се
загледати
у
он
.
—
Добра
—
рећи
.
па
се
окренути
,
наместити
рука
на
уста
и
залајати
као
пас
.
Лавеж
се
одазвати
.
јесам
много
проћи
,
а
двојица
оружан
људи
појавити
се
иза
грм
...
—
водити
овај
харамбаша
!
—
рећи
стражар
.
они
прићи
и
стати
Станка
један
с
десни
,
други
с
леви
страна
.
—
полазити
!
—
рећи
стражар
.
Пођоше
...
Станко
јесам
бити
изненађен
.
он
јесам
владати
себе
него
се
кретати
по
заповест
.
онај
двојица
ићи
поред
он
као
сенка
...
Ишли
јесам
поприлично
,
сав
неки
странпутица
некуд
јесам
заобилазити
...
он
се
вољно
покоравати
.
најзад
видити
он
у
густ
сеница
шумски
потуљен
ватра
и
помислити
:
ту
јесам
...
Још
се
више
уверити
кад
јесам
видети
неки
сенка
што
се
мицати
по
ноћни
хладовина
.
пратилац
стати
,
стати
и
он
и
назвати
бог
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
рећи
један
пискав
глас
.
ко
тражити
?
—
Срећко
харамбаша
—
одговорити
Станко
.
—
ја
јесам
.
А
што
хтети
ти
?
—
Тражио
јесам
ти
и
твој
дружина
.
рад
јесам
с
ви
делити
добро
и
зло
,
ако
ја
примити
.
—
А
какав
тај
невоља
гонити
у
гора
?
—
освета
.
—
освета
,
а
ко
?
имати
она
који
ја
задужити
.
ред
јесам
вратити
!
...
само
зло
други
зајам
не
вратити
!
и
опричати
он
све
.
—
А
како
ти
јесам
име
?
—
Станко
Алексић
.
Харамбаша
поћутати
мало
.
затим
промумлати
кроз
зуб
,
више
за
себе
:
—
стар
јесам
јутро
од
вече
.
кад
сванути
,
видети
.
па
се
окренути
дружина
:
—
Јована
!
Јовица
!
припазити
на
он
док
не
сванути
.
из
присенак
се
дигнути
два
прилика
и
прићи
Станка
.
—
разјаглити
ватра
и
седити
.
А
ти
,
ако
хтети
,
моћи
и
спавати
—
рећи
он
Станка
.
онда
настати
тајац
.
само
се
чути
пуцкарање
ватра
који
Јовица
спотакнути
.
Плавичасто
румен
пламен
обасјати
сав
шум
,
али
Станко
не
моћи
распознат
лице
спавач
у
сенка
...
он
сести
и
погледати
овај
двојица
,
који
такође
сести
.
бити
тај
људи
млад
и
здрав
.
Видиш
како
она
здравље
дија
из
сваки
покрет
.
он
се
онда
загледати
у
ватра
.
гледати
јесам
како
се
на
један
церов
жишка
хватати
пухор
.
ето
,
желети
јесам
да
доћи
међ
хајдук
,
да
она
видити
,
да
проговорити
реч
с
она
,
а
опет
јесам
бити
задовољан
!
Осећао
јесам
неки
терет
на
душа
и
бити
тако
осетљив
да
он
јесам
све
вређати
,
па
чак
и
хркати
један
спавач
иза
леђа
његов
.
хајдук
јесам
ћутали
.
ни
с
он
,
нити
један
с
други
реч
не
прозборити
.
гледати
јесам
он
немо
,
али
тако
дрзак
као
што
трговац
гледати
марвинче
који
јесам
рад
купити
.
њихан
јесам
он
поглед
вређати
.
он
легати
да
бити
она
избегнути
...
у
тај
мучан
ћутање
провести
два
пун
сахат
.
наједанпут
отпочети
живот
око
он
.
из
околни
село
допирати
јесам
глас
петао
;
птичији
се
расцвркута
;
свеж
ваздушан
струја
покренути
лишће
на
дрвеће
и
онај
зашуштати
...
а
кроз
тај
зелен
лишће
видети
јесам
како
звезда
бледети
.
бео
јасан
пруга
пробијати
јесам
кроз
шум
,
и
она
постајати
сав
румен
,
док
се
не
појавити
јарко
сунашце
...
хиљадама
његов
зрака
пробити
се
кроз
зелен
лишће
,
па
јесам
треперити
и
преламати
се
као
шарен
шљунак
у
бистар
поток
...
Станко
дигнути
глава
и
прекрсти
се
.
хајдук
Јован
и
Јовица
дигнути
се
на
нога
.
Јован
узити
чобан
и
рећи
Станка
:
—
Хајд
!
Послушно
као
дете
,
дигнути
се
Станко
на
нога
и
поћи
за
она
.
Ишли
јесам
кроза
шум
ћутети
...
најзад
доћи
где
јесам
хтети
.
у
један
шушњар
,
покрити
растов
брвно
,
бити
јесам
бунар
који
јесам
по
сав
прилика
сам
хајдук
ископати
.
она
двојица
се
распасати
те
повезати
појас
;
један
појас
привезати
чобања
па
јесам
спустити
и
напупити
вод
...
онда
Јовица
полити
Јована
и
Станка
,
а
Станко
опет
он
.
Пошто
се
умити
,
убрисати
се
свој
дебео
рука
,
па
се
окренути
исток
тај
се
бог
помолити
.
Напунише
опет
чобања
,
па
се
вратити
дружина
.
хајдук
јесам
бити
већ
на
нога
.
моћи
она
јесам
бити
око
тридесет
.
сав
бити
млад
,
сем
харамбаша
,
који
јесам
бити
просед
.
Станка
се
допасти
овај
лице
.
Још
више
он
се
допасти
харамбаша
.
стас
,
лице
,
понашање
харамбашино
улевати
он
јесам
као
неки
поштовање
.
Беше
тај
човек
озбиљан
,
ћутљив
и
поносит
.
стас
он
прав
као
свећа
,
а
корак
сигуран
.
сваки
покрет
,
сваки
корак
његов
сведочити
јесам
о
снага
и
моћи
мишић
његов
.
А
што
он
јесам
највише
доликовати
бити
његов
просед
кос
и
брк
,
и
онај
као
трњина
црн
очи
,
што
севати
испод
хлад
дуг
трепавица
.
Станка
се
чинити
да
бити
преко
свет
отићи
за
овај
човек
!
...
умити
се
харамбаша
,
поумиваше
се
и
хајдук
,
па
,
као
и
у
каки
дом
,
окренути
се
сунчев
рођај
тај
се
помолити
бог
.
по
молитва
један
хајдук
принети
чутура
харамбаша
.
он
се
прекрсти
,
напити
се
мало
,
па
пружити
чутура
даље
.
Станко
јесам
стати
уз
један
храст
и
посматрати
сав
тај
.
—
Ходи-де
овамо
!
—
зовнути
он
харамбаша
.
он
прићи
.
—
ти
рећи
да
ти
јесам
име
...
—
Станко
.
—
ја
,
ја
...
Станко
!
па
,
велим
,
рад
јесам
да
бити
хајдук
?
—
То
ја
јесам
жеља
!
—
рећи
Станко
.
—
А
знати
ли
шта
јесам
хајдук
?
—
од
рана
детињство
слушати
јесам
како
о
она
уз
гусле
певати
—
одговорити
Станко
слободно
и
одрешит
.
—
јесте
,
певати
...
али
тај
јесам
мучан
живот
...
Видиш
,
тај
јесам
на
учити
да
ручати
,
да
вечерати
,
да
одспавати
,
а
хајдук
тај
јесам
дати
!
...
много
пута
не
дојести
;
а
шта
пута
пробденисати
,
и
не
питати
!
—
сав
ја
тај
моћи
!
—
рећи
Станко
озбиљно
и
поуздано
.
—
Оно
,
истина
,
ја
јесам
никад
гладовати
,
али
кад
устребати
,
ја
хтети
гладовати
боље
него
ико
!
Харамбаши
се
допасти
овај
самопоуздање
.
—
Али
хајдук
хајдук
морати
чувати
и
бранити
.
ако
он
други
рана
,
не
смести
он
оставити
да
он
непријатељ
глава
сећи
и
тица
месо
јед
;
морати
он
на
плећа
свој
из
бој
изнети
!
—
млад
јесам
,
снажан
јесам
!
...
тај
ја
хтети
бити
тешко
.
—
Али
хајдук
више
нем
породица
.
његов
јесам
браћа
овде
.
он
више
не
смести
мислити
о
свој
зелен
поље
ни
о
ашик
са
цурица
сељачки
!
...
Станко
одмахнути
глава
.
—
тај
јесам
се
морати
одрећи
!
...
сав
мио
и
драг
оставити
јесам
,
па
доћи
амо
да
потражити
братство
и
љубав
!
—
рећи
он
.
—
Чекај
,
чекати
!
...
А
ухватити
хајдук
,
па
он
на
сваки
мука
метати
...
—
ја
хтети
трпети
!
—
и
тражити
да
одати
дружина
и
јатак
...
—
пре
хтети
умрети
но
пустати
аваз
од
себе
!
...
—
Хајдук
јесам
као
запет
пушак
!
...
—
Што
оно
рећи
старина
Новак
,
„
кадар
јесам
стигнути
и
утећи
,
и
на
страшан
место
постојати
!
”
хајдук
јесам
слушати
овај
разговор
између
Станка
и
харамбаша
.
и
,
истина
да
рећи
,
она
слобода
и
одрешитост
,
а
после
—
Станко
јесам
бити
и
личит
—
сав
се
тај
допасти
хајдук
.
—
Мо'ш
ли
скочити
?
—
упитати
он
харамбаша
.
—
Мог
—
рећи
он
поуздано
.
Харамбаша
показати
један
висок
пањ
недалеко
од
себе
.
—
дед
!
—
рећи
.
—
„
из
место
”
?
—
питати
Станко
.
—
јок
,
изатрке
.
Станко
се
закасати
.
кад
доћи
до
пањ
као
да
крило
добити
...
—
Жестоко
!
—
повикати
хајдук
,
који
тај
сав
гледати
нетремице
.
Станко
се
окуражити
.
поносит
као
соко
,
погледати
око
себе
,
па
рећи
:
—
Мог
и
„
из
место
!
”
хајдук
одмахнути
глава
.
Станко
прићи
пањ
.
махнути
двапут
рука
и
...
већ
бити
на
други
страна
...
хајдук
зинути
од
чудо
.
да
јесам
видети
свој
очи
,
не
бити
веровати
.
пањ
јесам
бити
врло
висок
.
—
заврзан
,
заврзан
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
овај
и
ти
одскочити
!
Младић
један
,
оснизак
,
крутељаст
,
сјајан
очи
и
веома
живахан
,
ко
сав
звати
заврзан
,
одвојити
се
од
дружина
и
прићи
Станка
.
—
јесам
рвач
?
—
упитати
он
,
а
из
ока
он
се
моћи
прочитати
да
он
јесам
понос
увредити
.
—
јесам
—
одговорити
Станко
.
—
ходити
!
...
Ухватише
се
и
понети
,
али
он
Станко
без
по
мука
обор
.
сав
се
чудо
зачудити
;
чак
и
сам
харамбаша
.
али
се
заврзан
расрдити
.
бити
он
јесам
криво
што
се
наћи
неки
добар
од
нега
.
—
оборити
јесам
ја
,
признавати
!
...
али
,
ако
ти
јесам
нена
родити
,
успузати
се
уз
овај
грм
!
стабло
јесам
бити
права
као
стрела
и
врло
високо
.
све
до
сам
круна
немати
ниједан
гранчица
.
Станко
прићи
дрво
,
пљунути
у
длан
и
почети
се
пузати
брзо
и
вешто
као
мачак
.
кад
се
успузати
до
круна
,
он
одломити
један
гранчица
,
метнути
јесам
у
зуб
,
па
се
спустити
на
земља
...
хајдук
се
све
више
и
више
дивити
окретност
и
вештина
Станков
.
они
јесам
волети
заврзан
са
окретност
његов
,
па
заволети
и
Станка
.
и
јесам
он
се
заврзан
дивити
...
—
Добра
—
рећи
он
кад
он
Станко
пружити
одломљен
гранчица
—
тај
јесам
све
добро
...
ама
како
ти
пушак
гађати
?
—
бити
јесам
добар
нишанџија
у
црн
Бари
!
—рече
Станко
поносито
.
—
знати
,
у
црн
Бари
.
тамо
јесам
лако
бити
нишанџија
;
али
бити
ти
овде
,
у
гора
!
...
Станко
узити
свој
шара
,
привући
јесам
к
себе
и
погледати
у
заврзан
.
—
јастреб
јесам
у
лет
гађати
!
...
где
хтети
да
бити
?
...
—
Скина
ја
онај
суварак
!
—
рећи
заврзан
и
показати
он
на
врх
дрво
,
па
који
се
малочас
пети
,
суварак
.
—Али
хтети
да
он
бити
у
сам
петељка
!
Станко
пружити
пушак
...
настати
тајац
...
вриснути
шара
и
—
суварак
пасти
.
хајдук
скочити
око
он
.
—
Ева
,
вала
,
скинути
он
јесам
баш
у
петељка
!
...
заврзан
загледати
,
па
пружити
Станка
рука
:
—
е
,
еј
вала
ти
!
у
сав
јесам
добар
од
ја
!
...
Харамбаша
он
прићи
,
па
он
потапшати
по
плећа
.
Очи
јесам
он
сијати
од
задовољство
.
—
редати
јесам
—
рећи
он
—
да
дружина
упитати
:
примати
ли
ти
?
али
,
ево
,
хтети
питати
!
у
име
мој
тридесет
друг
велим
ти
:
добро
ја
доћи
!
...
Јовица
!
...
дати
хлебац
и
со
!
Јовица
Нинковић
поскочити
лако
,
дохватити
један
торба
,
извадити
из
она
читав
хлебац
и
дрвен
заструг
са
со
па
пружити
харамбаша
.
Харамбаша
извадити
нож
из
цагрије
,
он
прекрсти
најпре
хлебац
,
па
онда
одсећи
један
кришка
.
десни
рука
одломити
један
парченце
,
умочити
у
со
,
па
пружити
Станка
.
Станко
скинути
капа
,
прекрсти
се
и
појести
онај
парац
хлеб
.
Харамбаша
он
пружити
чутура
,
и
он
се
напити
.
—
сад
да
се
пољубити
!
—
рећи
харамбаша
.
и
пољубити
се
.
затим
почети
хајдук
прилазити
и
љубити
се
.
кад
се
сав
изљубити
,
харамбаша
свечан
глас
узвикнути
:
—
Станко
!
...
Наш
јесам
!
она
мрк
лице
хајдучки
наједанпут
оживети
.
Станко
сад
видити
да
јесам
тај
људи
као
и
он
,
људи
који
се
шал
,
смејати
и
разговарати
.
и
бити
он
мило
,
па
се
рашћеретати
.
Осећао
јесам
као
да
јесам
међу
свој
друг
.
А
тај
јесам
и
бити
махом
суседа
његов
:
Ногић
из
Совљак
,
Чоњага
из
Али-агиног
Салаш
,
Латковић
Јован
и
Нинковић
Јовица
из
Клење
,
Или
заврзан
и
Станојло
Суреп
из
Глоговац
итд
.
,
итд
.
за
разговор
доћи
шал
,
за
шал
игра
...
овај
горски
вук
играти
се
као
деца
или
као
мали
мачић
.
њихов
мрк
лице
постати
ведар
и
весео
као
небо
...
ко
бити
она
сад
видети
,
заклети
бити
се
да
ни
један
од
она
мрав
јесам
згазити
,
а
овамо
сваки
јесам
имати
бар
по
један
убиство
на
свој
душа
...
—
заврзан
,
заврзан
!
—
викати
Јован
.
—
Шта
јесам
,
Клемпо
?
—
одазвати
се
заврзан
Латковић
.
у
Латковић
јесам
бити
велик
и
клопав
уш
.
—
Дел
,
болан
,
причати
што
!
—
Шта
хтети
?
—
Шта
знати
!
—
Причај
,
заврзан
,
причати
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
не
знати
шта
хтети
!
—
она
!
...
ти
не
знати
!
...
Причај
,
болан
!
—
не
моћи
да
ја
пасти
ништа
на
памет
!
...
ево
Сурепа
,
неки
прича
!
—
рећи
он
.
А
смех
се
захорити
да
с
шум
проламати
.
Чак
и
Суреп
развући
усна
,
јер
он
не
проговорити
три
реч
у
дуг
дан
...
и
опет
он
окупити
молити
.
—
Добра
,
да
причати
!
—
рећи
он
.
—
Били
,
тако
,
старац
и
баба
,
па
имати
једно
мало
,
мајуцно
детешце
...
—
Па
онда
?
—
запитати
Латковић
.
—
Ништа
.
—
како
ништа
?
—
да
јесам
бити
велик
дете
,
бити
бити
и
велик
приповетка
!
—
рећи
он
кратко
.
—
Причај
ми
,
болан
!
—
окупити
он
опет
.
—
не
моћи
да
ја
пасти
ништа
лепо
на
памет
,
а
овако
...
—
А
тај
отпевати
један
!
и
у
час
гусле
јесам
бити
пред
он
.
—
богами
,
не
моћи
!
...
—
онда
дати
ја
гусле
!
—
рећи
Станко
.
—
зар
умети
?
—
Понешто
.
Дадоше
он
гусле
.
он
манути
гудало
,
затегнути
струна
,
наместити
мало
коњиц
па
развући
...
лако
јесам
летети
прст
његов
по
струна
...
и
извити
се
звук
и
затреперити
над
глава
њихов
.
али
,
иако
бити
сетан
,
он
јесам
духати
сламати
...
Чудни
јесам
звук
гусле
!
они
јесам
као
рањеник
на
самрт
,
који
ти
издисати
преклињати
да
он
осветити
...
Станко
запевати
.
он
јесам
певати
Јанковић
Стојан
и
гојен
Алил
.
Стојан
писати
књига
Алил
:
ој
,
Алил
,
кладушко
копиле
!
Што
се
,
курва
,
по
Кладуши
̓валиш
да
јесам
мој
кула
долазити
,
на
чардак
Анђа
обљубити
?
...
Чему
лагати
,
црн
тај
образ
бити
,
кад
Котор
јесам
,
ни
видити
?
—
ја
ти
зато
ситан
мејдан
писати
,
да
ја
доћи
поље
Петровић
,
код
бијел
Јабланаше
црква
,
код
студен
вод
Мукијеле
,
да
вранове
месо
напитамо
,
А
земљица
крвца
обојити
и
мејдан
стар
подновити
;
Рок
неђеља
,
мејдан
понеђељник
,
А
уторник
да
кукати
мајка
:
али
мој
ал̓
твој
,
Алил
!
...
таман
он
утаначити
,
таман
се
разиграти
срце
хајдучки
,
таман
се
све
претворити
у
уво
,
а
чути
се
лавеж
...
хајдук
пренути
.
гусле
умукнути
и
сваки
прихватити
свој
пушак
.
заврзан
се
одазвати
лавеж
.
Лавеж
се
опет
зачути
...
Харамбаша
спустити
оружје
и
насмешити
се
.
—
сигурно
какав
глас
—
рећи
.
не
потрајати
дуго
,
а
иза
грм
се
указати
човек
.
—
Дева
—
рећи
Јован
.
—
Шта
ли
ми
носити
?
—
Нешто
имати
!
...
Дева
не
долазити
џаба
—
рећи
Јовица
.
Дева
назвати
бог
и
поздрав
се
.
—
откуд
ти
?
—
питати
харамбаша
.
Дева
само
манути
прст
.
Харамбаша
се
дигнути
и
прићи
он
...
Почеше
шаптати
.
Харамбаши
севнути
очи
.
—
дакле
,
тако
јесам
.
—
тако
,
Срећко
.
—
Добра
.
збогом
!
Дева
прићи
те
одсећи
један
диваљ
лоз
,
који
се
вити
око
један
дрво
,
и
отићи
најлак
,
правити
гужва
.
Харамбаша
поглед
по
дружина
.
сав
он
погледати
радознало
...
—
зовнути
стража
!
—
заповедити
он
.
заврзан
заграктати
као
гавран
...
док
длан
о
длан
,
и
стража
ту
.
—
Сурепе
,
Станко
,
Или
,
Јована
,
Јовица
!
...
ви
хтети
са
ја
...
А
ви
...
Ногић
,
...
.
.
водити
она
на
дренов
греда
и
тамо
ми
чекати
...
ако
сутра
до
подне
не
бити
тамо
,
онда
ми
потражити
стрв
или
јав
!
збогом
!
—
збогом
,
харамбаша
!
—
збогом
!
и
хајдук
отићи
.
—
А
ја
,
харамбаша
?
—
запитати
заврзан
.
—
ја
хтети
на
Жураву
.
хајде
!
и
кренути
се
.
@card@
.
први
мегдан
Харамбаша
дати
Станка
свој
торба
.
Ишли
јесам
ћутети
.
сваки
јесам
свој
мисао
премишљати
.
—
на
Жураву
,
дакле
—
рећи
Јовица
.
—
да
хтети
бити
каки
окршај
данас
?
—
Па
...
моћи
бити
.
—
да
јесам
трговац
?
—
А
...
са
она
бити
лако
!
...
него
бег
.
путовати
Сали
-
бег
са
пратња
.
—
имати
ли
она
колико
?
—
Дева
велим
до
двадесет
.
—
ту
хтети
бити
леп
ћар
...
Шта
велим
ти
,
Сурепе
?
Суреп
само
слегнути
раме
.
—
Данас
хтети
видети
колико
ми
Станко
вредити
!
—
рећи
харамбаша
и
поглед
Станка
.
Станко
се
грозничаво
насмејати
.
хтети
нешто
рећи
,
али
на
осмејак
остати
...
иако
јесам
доћи
у
хајдук
,
иако
јесам
знати
да
као
хајдук
морати
крв
пролевати
,
опет
он
овај
доћи
ненадано
,
наједанпут
...
онај
тих
,
миран
,
домаћи
дух
што
се
дојако
бити
ућуткати
у
он
,
почети
се
борити
...
али
Станко
стегнути
срце
.
Угуши
те
мисао
и
трудити
се
да
сасвим
заборавити
шта
јесам
бити
.
стид
он
бити
дати
,
ма
и
зборан
чела
,
свој
нов
друштво
показати
како
се
плашити
.
он
се
силом
осмехнути
па
рећи
:
—
Баш
да
видити
!
—
богами
,
тај
јесам
батли
!
—
рећи
заврзан
.
—
ја
јесам
ти
,
брата
,
морати
чекати
неки
месец
дан
док
ја
се
дати
прилика
...
—
А
ја
петн'ест
—
рећи
Јовица
.
и
почети
причати
о
свој
први
мегдан
.
разговарати
јесам
тако
мирно
и
равнодушно
као
да
јесам
говорити
о
берба
или
копња
кукурузни
.
Станка
се
груда
надимати
.
јесам
се
моћи
надисати
,
тако
он
прса
постати
тесан
.
али
он
хтети
да
бити
прибран
и
миран
,
и
почети
себе
разговарати
:
„
Шта
?
”
—
мислити
јесам
.
„
Нећу
ја
он
прса
у
прса
!
...
ја
хтети
он
иза
грм
!
...
Нишанићу
добро
,
и
оборити
он
!
...
па
човек
тај
јесам
што
и
зец
:
нанишанити
,
опасти
—
он
готов
!
...
не
знати
шта
ја
јесам
тај
сав
стрепити
.
Проћи
хтети
тај
.
док
само
први
ватра
претурити
,
онда
јесам
лако
...
острвити
се
човек
...
”
Харамбаша
он
пренути
из
мисао
:
—
ту
јесам
!
он
дигнути
глава
.
Журава
се
пред
она
вити
као
гуја
;
скоро
да
усахнути
од
велик
суша
и
врућина
.
преко
сам
она
прелазити
јесам
пут
...
А
шум
као
четка
са
обадва
страна
.
—
сад
да
се
расподелити
—
рећи
харамбаша
.
—
овај
јесам
место
душа
дати
за
бусија
...
и
,
овако
хтети
!
...
ти
,
Или
,
ти
хтети
стати
тамо
.
на
ти
хтети
прво
Турчин
ударити
,
али
тај
она
пропустити
...
ти
,
Јована
,
до
Илија
...
још
овамо
мало
...
ти
,
Сурепе
,
ту
,
близу
ћуприја
...
Јовица
,
тај
хтети
овде
,
а
ја
хтети
онде
.
ми
петорица
јесам
са
леви
страна
пут
.
ти
,
Станко
,
тај
хтети
јесам
бити
с
десни
страна
...
онај
грм
...
тако
!
...
и
ти
хтети
први
пуцати
.
Чим
Турчин
наићи
на
ћуприја
,
ти
пасти
!
...
ако
бити
он
он
промашити
,
пасти
ти
,
Сурепе
,
ти
он
хтети
промашити
!
...
Турчин
хтети
онда
јурнути
напред
.
ја
и
Јовица
дочекати
она
и
збунити
,
а
ви
остраг
јуришити
...
ако
ли
Турчин
нагнути
бежати
натраг
,
збунити
она
ви
,
Јована
и
Или
,
а
ја
хтети
јуришати
.
јесам
разумети
?
—
јесам
,
харамбаша
!
—
Још
нешто
.
Станко
,
ти
још
не
знати
редати
хајдучки
.
дакле
,
кад
већ
видити
Турчин
,
узети
јесам
он
чак
и
на
око
,
опет
не
пасти
док
он
не
викнути
:
стајати
!
...
јесам
упамтити
?
—
јесам
,
харамбаша
.
—
сад
...
сваки
на
свој
место
и
...
тајац
!
...
хајдук
се
понамештати
.
—
пазити
!
...
кад
викнути
:
„
Јуриш
”
!
—
сав
нож
иза
пас
,
па
јурнути
па
друм
!
...
—
Добра
,
харамбаша
!
настати
мртав
тишина
.
Станко
јесам
слушати
цврчак
поред
себе
...
бео
лептир
пролетати
јесам
тамо-амо
па
падати
по
трава
,
који
се
на
издан
воден
зеленило
...
овај
тишина
,
овај
тајанствен
цвркати
бацити
он
у
сањарија
.
Изукршташе
се
слика
пред
очи
његов
...
видети
јесам
страшан
слика
свој
запрепашћен
родитељ
,
па
онај
народ
...
поп
...
кмет
где
држати
онај
црвен
кесица
...
па
онда
избити
изнад
тај
слика
красан
слика
лепота
девојка
...
Јелица
стајати
пред
он
као
жив
,
поносит
...
гледати
он
отворено
,
слободно
.
као
да
он
вео
тај
поглед
:
ја
ти
веровати
!
...
ти
јесам
поштен
човек
!
...
и
бити
твој
,
само
твој
!
...
само
ми
гроб
моћи
раставити
,
а
више
ники
.
он
се
загледати
,
забленути
...
душа
он
се
стапати
с
њен
душа
...
Зачу
се
топот
коњски
...
он
дигнути
глава
и
поглед
...
топот
јесам
долазити
све
ближе
;
чак
чути
и
глас
,
иако
јесам
реч
разабирати
...
наједанпут
се
појавити
човек
на
коњ
.
Човек
бити
риђ
,
а
коњ
алатаст
.
Чим
видити
риђ
човек
,
Станко
план
.
да
имати
сто
живот
,
он
бити
он
она
сав
стотину
узети
.
он
запети
пушак
.
нокат
протрти
кремен
на
ороз
...
Турчин
ступити
па
ћуприја
.
—
стајати
!
—
грмнути
Станко
.
и
јекнути
дубрава
од
његов
громак
глас
.
Турчин
се
тргнути
и
погледати
на
овај
страна
откуд
глас
доћи
...
Станко
дати
ватра
...
Пушка
пукнути
,
а
Турчин
с
коп
као
пун
џак
...
настати
забуна
.
Турчин
јурнути
напред
...
један
...
други
...
трећи
...
пукнути
...
зачути
се
харамбашин
глас
:
—
Јуриш
!
Станко
окорами
шара
,
докопати
оба
пиштољ
иза
пас
па
јурнути
на
пут
...
један
Турчин
мина
мимо
он
.
он
опасти
и
Турчин
пасти
.
други
један
јурнути
на
он
са
голим
нож
.
он
опасти
и
на
он
,
а
онај
сунавратке
с
коњ
...
он
се
сагнути
,
узити
његов
нож
,
али
он
се
одједаред
навући
мрак
на
очи
...
видети
јесам
само
сенка
пред
себе
и
нападати
она
...
крв
он
јесам
врити
,
месо
горети
,
рибић
играти
од
силан
ватра
...
а
он
јесам
пролетати
по
друм
као
махнит
...
и
ко
знати
где
бити
се
зауставити
да
он
не
пренути
познат
глас
:
—
не
ја
!
...
он
познати
Јовица
.
и
као
свући
он
се
онај
магла
с
очи
.
он
погледати
око
себе
и
видити
свој
друг
.
Харамбаша
он
прићи
и
ухватити
он
за
рука
.
—
ејвала
,
јунак
!
—
рећи
и
продрмати
он
рука
.
пред
он
и
око
он
лежати
Турчин
.
он
смотрити
заврзан
над
Сали
-
ага
.
—
Харамбашо
!
...
Харамбашо
!
...
молити
ти
,
ходити
овамо
да
видити
само
...
о
,
људи
божји
,
ако
овај
јесам
мушки
—
ја
не
знати
шта
јесам
!
...
молити
ти
,
харамбаша
,
доћи
да
видити
!
...
ако
јесам
знати
да
се
и
пушак
моћи
заклати
,
а
ти
ходити
!
...
Дођите
да
видити
!
и
харамбаша
и
хајдук
прићи
.
Турчин
бити
ударити
баш
у
сам
јабучица
па
,
како
она
јесам
зрно
разнети
,
изгледати
као
да
јесам
заклати
.
—
ваљати
!
—
рећи
харамбаша
.
—
Мушки
!
—
хвалити
заврзан
.
—
рука
ти
ваљати
Цариград
!
—
рећи
ћутливи
Суреп
.
—
Мор
,
глава
турски
цар
!
—
викнути
заврзан
.
—
на
посао
!
—
заповедити
харамбаша
.
хајдук
притрчати
мртав
Турчин
и
почети
она
превртати
те
узимати
новац
и
оружје
.
заврзан
никако
не
ћутети
:
—
То
се
звати
нишанити
!
...
него
и
ја
јесам
ти
добро
...
Чекај
!
један
,
два
...
три
...
четири
...
пет
...
шест
и
два
:
осам
,
девет
,
де
сет
!
...
десет
мртав
Турчин
!
...
да
јесам
и
сутра
десет
и
прекосутра
десет
,
бити
бити
тридесет
!
...
А
за
два
година
исећи
бити
сав
Босна
!
...
охо
!
...
овај
ага
парајли
!
...
гледати
оружје
...
сам
срма
!
—
То
јесам
Станков
!
—
рећи
харамбаша
.
—
неки
он
тај
бити
наш
поклон
за
овај
први
мегдан
!
...
—
права
јесам
!
—
рећи
Суреп
.
—
Заслужио
јесам
!
—
рећи
Јован
и
Јовица
.
—
Ко
овако
пушак
клати
,
заслужити
јесам
пашалук
!
—
викати
одушевљен
заврзан
.
—
јесам
готов
?
—
питати
харамбаша
.
—
јесам
.
—
онда
полазити
!
—
А
зар
хтети
Турчин
оставити
овако
,
на
пут
?
...
зар
она
њећемо
мало
склопити
?
—
упитати
Јовица
.
—
таман
!
—
рећи
заврзан
.
—
Још
само
требати
звати
поп
да
она
опојити
!
сав
се
насмејати
.
—
Турчин
хтети
она
склонити
—
рећи
харамбаша
.
—
А
за
ми
хтети
боље
бити
да
зараније
шум
хватати
.
и
...
док
длан
о
длан
—
она
нестати
...
А
над
разбојиште
почети
шестарити
тица
грабљивица
...
@card@
.
проклети
КУЋА
јурити
време
,
пролазити
леп
дан
;
неко
као
часак
,
а
неко
као
вечност
.
Највише
осећати
родитељ
,
јер
јесам
његов
срце
пун
осећање
.
па
још
кад
јесам
тај
старост
,
кад
јесам
један
нога
у
гроб
,
кад
се
сваки
тренутак
очекивати
смртан
час
—
а
крв
твој
и
срце
твој
блудити
по
дубрава
,
презати
од
сваки
шушањ
,
а
ти
немати
ни
нада
да
хтети
он
видети
—
онда
јесам
страшно
!
...
ту
стајати
памет
,
ту
усисати
суза
...
ту
се
и
сам
срж
у
кост
леди
!
...
јадан
Алекса
!
...
јадан
Петар
!
...
овај
роб
незароблени
,
овај
кривац
без
кривица
,
овај
старост
који
се
на
сед
перчин
пљунути
,
овај
окалити
грешник
без
грех
—
сваки
јутро
и
вече
подизати
свој
смежуран
,
сув
рука
к
небо
,
молити
се
.
али
се
небо
затворити
!
...
Молише
се
бог
.
али
јесам
бог
ћутао
...
ни
нада
она
не
дати
.
Окреташе
се
луд
.
али
она
људи
презрети
.
презрети
народ
„
лоповски
кућа
”
.
он
јесам
на
она
само
бацити
проклетство
...
А
живети
се
морати
!
...
грехота
јесам
кидисати
свој
живот
;
тај
бог
никад
не
опраштати
.
и
они
јесам
живети
...
како
?
...
срце
она
знати
,
душа
она
знати
!
...
тај
јесам
бити
живот
него
вечан
мука
...
и
само
мучење
у
пакао
не
моћи
бити
горе
:
живот
њихов
бити
јесам
пакао
.
како
да
не
бити
пакао
?
...
њихов
кућа
бити
отворен
и
сраман
и
страшан
,
у
њихов
кућа
бити
живот
,
песма
,
весеље
;
људи
и
жена
прилазити
њихов
праг
с
пошта
;
они
јесам
одлазити
свој
комшија
и
бити
дочекивати
срдачно
:
ники
живити
јесам
мрзети
на
она
нити
они
на
ко
...
весеље
,
радост
,
жалост
...
један
реч
,
сав
делити
они
са
свет
и
свет
с
она
...
А
сад
?
он
дан
кад
се
она
проклети
кесица
наћи
за
њихов
ар
у
ђубре
—
од
онај
дан
сав
она
леђа
окренути
.
људи
јесам
избегавати
Алекса
,
а
жена
Петар
;
управо
јесам
она
само
избегавати
него
презирати
.
сав
се
одбити
од
праг
њихов
,
чак
и
сам
пас
.
ники
она
више
не
хтети
бог
назвати
.
онај
добар
старац
,
чича
Сима
,
кнез
,
и
он
кад
поред
Алекса
проћи
сагињати
глава
и
чинити
се
да
он
не
видити
!
...
један
дан
Сима
пролазаше
пред
њихов
кућа
.
Алекса
јесам
бити
у
авлија
.
како
он
смотрити
,
он
викнути
.
али
се
Сима
учинити
глув
.
—
Сима
!
...
Кнез
!
...
Сима
сагнути
глава
,
па
одмицати
.
Алекса
викнути
још
јаче
.
Сима
се
бајаги
закашљати
.
али
он
Алекса
не
хтети
пустити
тако
налијо
.
оп
јесам
непрестанце
викати
:
—
Сима
!
...
Сима
!
...
Сима
најзад
стати
.
—
тај
,
мајковић
,
одрех
гуша
викати
ти
!
...
—
А
...
нешто
не
чути
!
...
остарети
се
!
—
велим
Сима
,
а
крити
очи
...
—
ходити
,
свратити
мало
!
—
богами
,
немати
кад
...
—
Дуга
јесам
до
смрт
—
покушати
весео
Алекса
да
се
нашалити
.
—
Ал̓
...
ето
...
кмет
ја
послати
до
поп
...
—
Па
јесам
тамо
попин
кућа
него
овамо
...
сиромах
Сима
се
устумарати
.
видети
се
на
он
да
лагати
...
—
најпре
...
овај
...
хтети
до
Љубинка
...
—
Добра
,
добро
!
—
рећи
Алекса
.
—
видити
ја
да
све
бежати
од
мој
дом
!
...
Ида
,
Сима
,
ићи
!
...
Сима
не
умеде
чак
ни
сакрити
радост
што
се
отрести
тако
лако
Алекса
,
него
просто
побећи
.
Алекса
сагнути
глава
и
остати
на
место
као
укопати
!
...
затим
прићи
к
совра
,
па
се
сурвати
на
она
и
заронити
глава
у
рука
.
црн
мисао
раздирати
он
духати
.
кад
год
погледати
,
на
он
зијати
мржња
и
презирање
...
јесам
ту
бити
човек
који
бити
се
сажалити
;
ники
он
ни
чути
јесам
хтети
!
...
он
бити
се
правдати
.
он
бити
доказати
да
његов
Станко
јесам
крив
,
бар
јесам
крив
до
онај
час
док
у
гора
не
отићи
...
сунце
се
лагано
спуштати
...
он
се
дигнути
и
ући
у
кућа
...
Петар
и
снаха
стојати
код
огњиште
.
син
,
Станоја
и
Петар
,
нешто
баратати
у
авлија
.
Дечица
,
који
не
моћи
појмити
овај
тежак
мука
,
играти
се
у
соба
...
он
прићи
огњиште
,
узити
трупац
и
сести
па
свој
место
.
у
глава
он
јесам
врити
као
у
лонац
...
Тишина
настати
,
разговор
пресећи
,
само
се
још
деца
чути
...
Ћутао
јесам
,
премишљати
црн
мисао
...
Већ
се
и
ноћ
спустити
...
он
дигнути
глава
и
рећи
:
—
Вечерајте
,
деца
.
—
А
зар
ти
хтети
,
баба
!
—
упитати
он
снаха
Мара
.
—
...
А
?
Хоћу
,
хтети
!
...
да
се
помолити
бог
,
па
постављати
синија
.
и
дигнути
се
старац
,
упао
свећица
и
почети
се
молити
:
—
господа
!
...
да
ли
видити
мој
беда
?
...
смиловати
се
,
господа
,
овај
робље
што
хтети
остати
после
ја
,
ако
јесам
ти
ја
што
незнано
згрешити
!
...
сузити
јесам
он
полевати
,
а
он
јесам
шапутати
...
Седоше
за
синија
.
али
јесам
сав
седати
више
обичај
радити
.
ники
од
дан
одлазак
Станков
јесам
сладак
залогај
појести
.
Алекса
и
Петар
јести
јесам
ради
она
.
туг
јесам
омотати
овај
кућа
као
магла
јесењи
...
по
вече
сав
отићи
на
легало
,
само
овај
два
стар
гроб
остати
на
огњиште
.
она
се
јесам
ићи
.
сан
више
не
бити
пријатељ
стар
трепавица
њихов
...
дуго
јесам
ћутали
...
напољу
јесам
ветрић
пиркати
и
гонити
опао
лишће
по
авлија
,
а
ватра
се
тулити
на
огњиште
.
—
благо
мој
!
...
где
ли
јесам
сад
?
—
процвилети
Петар
...
напољу
ветар
дува
,
а
ти
ни
честит
покривач
немати
!
...
—
Ћути
,
Петро
!
—
рећи
Алекса
.
—
А
ћутети
доста
!
...
и
само
ја
се
срце
скаменити
!
...
зар
ја
да
не
мислити
о
свој
дете
,
о
свој
срце
?
јесам
ли
ти
тај
што
ја
бранити
?
—
не
,
јесам
ја
...
—
и
не
шалити
се
!
...
педесет
година
ја
јесам
твој
друг
.
ја
јесам
ти
слушати
,
ја
јесам
бити
твој
сенка
!
...
али
сад
,
ако
ја
бити
бранити
да
чедо
свој
поменути
—
ја
хтети
ти
се
противити
...
хтети
ти
послушати
!
...
он
ја
јесам
све
!
...
Још
ја
јесам
бог
деца
дати
—
неки
јесам
живити
и
здравити
!
—
али
он
ја
јесам
одвојити
!
...
и
он
,
онако
благ
,
онако
добар
,
он
сад
лутати
шум
...
бити
се
од
грм
до
грм
!
...
и
ја
да
не
плакати
!
...
тај
искапати
оба
ока
мој
!
...
Алекса
јесам
ћутао
.
у
дубина
свој
дух
осећати
јесам
и
сам
тај
бости
...
—
А
ја
знати
да
јесам
лопов
!
...
јесам
!
ако
он
бити
узети
један
туђ
сламчица
,
ја
хтети
дати
да
ја
глава
одсећи
!
...
—
Али
како
онда
?
—
почети
Алекса
.
—
како
?
...
како
?
...
зар
немати
неваљао
људи
?
...
зар
јесам
моћи
подметнути
онде
пар
?
—
тек
,
тек
,
тешко
ми
!
...
Наша
јесам
кућа
проклети
!
...
на
она
пљувати
и
добар
и
горети
!
...
Чак
Сима
...
Сима
бежати
од
мој
кућа
!
...
Тешко
ја
јесам
...
стегнути
ја
нешто
у
гуша
,
па
ни
мрети
ни
живети
!
...
и
опет
обојити
сагнути
глава
...
суза
јесам
капати
,
па
и
престати
.
суво
,
укочено
око
гледати
јесам
у
хладан
пухор
на
огњиште
...
А
напољу
јесам
свитати
дан
.
.
Прођоше
три
месец
у
Тузи
и
жалост
.
Алекса
јесам
освртати
један
дан
као
и
други
...
готово
извећати
од
туга
,
више
се
јесам
ни
обраћати
људи
.
јесам
ићи
на
састанак
ни
црква
;
склањати
се
и
од
мали
дете
.
Већ
се
зајесенило
.
ситан
јесењи
киша
сипити
јесам
...
А
у
његов
снаха
Мара
разболети
се
дете
.
тај
он
јесам
бити
млад
унук
,
кућни
разговор
.
лебдети
јесам
над
постеља
детињи
.
А
онај
у
ватра
,
бунцати
и
не
разбирати
се
.
три
дан
и
три
ноћ
јесам
ни
Алекса
ни
Петар
одмакнути
од
постеља
.
Четвртог
јутро
дете
бог
душа
.
једва
дишуће
,
као
мишић
.
—
да
зовнути
поп
да
он
читати
молитва
—
рећи
Петар
.
—
да
зовнути
,
да
зовнути
!
...
стајати
!
...
ја
хтети
ићи
!
...
и
огрнути
гуњ
,
па
се
дигнути
попин
кућа
...
Нађа
он
пред
кућа
и
назвати
бог
.
—
благослов
,
отац
!
—
рећи
он
и
,
по
обичај
,
поћи
он
рука
.
Поп
тргнути
рука
.
—
бог
тај
благословити
!
...
Шта
хтети
?
Алекса
се
стегнути
грло
.
он
почети
грцати
:
—
Оче
!
...
једно
ја
унук
болесно
...
па
...
па
јесам
доћи
да
ти
звати
да
читати
молитва
...
једва
изговорити
овај
реч
...
загрцнути
се
.
—
Добра
,
доћи
хтети
!
—
рећи
поп
суво
.
и
он
се
окренути
од
поп
,
који
он
и
не
задржати
,
убити
,
сломљен
,
уништити
.
—
ама
зар
попасти
?
...
зар
онај
добар
поп
Милоје
,
зар
ја
и
он
омрзнути
?
...
зар
се
и
он
мрштити
чела
кад
ја
видити
?
...
зар
јесам
и
он
тежак
мој
бог
?
...
о
,
Творче
милостив
!
ти
знати
душа
мој
,
ти
знати
да
ја
ништа
јесам
крив
!
...
па
што
ја
овако
мучити
,
господа
?
...
Што
ја
не
раставити
са
овај
црн
живот
?
...
јесам
много
проћи
,
а
попасти
доћи
.
Прекорачи
праг
и
назвати
бог
.
—
ко
требати
молитва
?
—
упитати
он
.
—
Ева
,
у
соба
...
дете
...
Поп
ући
у
соб
и
скинути
капа
,
натакнути
епитрахиљ
и
почети
читати
молитва
...
за
време
молитва
и
Алекса
и
Петра
учинити
се
да
се
господ
на
она
смилостивити
.
њихов
топле
суза
слевати
се
под
сам
грло
,
па
одатле
,
као
крупан
кишан
капа
,
росити
она
одело
.
Учини
она
се
да
видети
лице
господњи
,
и
као
тај
се
лице
смешкати
на
детенце
...
и
само
лице
детињити
се
преобразити
:
на
он
старина
видети
знак
живот
,
видети
како
господ
одгонити
болештина
од
он
...
Поп
ућутати
,
пружити
крст
дете
,
па
кад
он
оно
целивати
,
он
скинути
епитрахиљ
и
метнути
капа
на
глава
.
Алекса
се
махати
кесити
и
извадити
златан
дукат
:
—
Оче
,
да
ти
платити
.
и
пружити
дукат
поп
.
поп
поглед
новац
.
—
То
јесам
дукат
?
—
рећи
.
—
ако
.
—
молитва
јесам
цванцик
.
—
Али
ја
ти
давати
дукат
...
твој
хтети
он
молитва
помоћ
!
—
бог
хтети
он
помоћи
!
—
рећи
озбиљан
поп
.
—
узети
,
попа
,
нек
ти
јесам
алал
!
поп
одмахнути
глава
.
—
ја
немати
ситно
—
рећи
тужно
Алекса
.
Поп
он
вратити
кусур
.
—
Нећу
да
ти
дуговати
—
рећи
.
Алекса
јесам
ледити
овај
сув
говор
и
онај
хладан
поглед
...
али
он
напрегнути
сав
снег
...
—
седити
,
отац
!
...
дати
,
снаха
,
мало
ра
...
Реч
он
изумрети
на
усна
од
поглед
попов
.
—
Нећу
!
—
рећи
поп
.
и
изиде
,
па
отићи
,
а
и
не
окренути
се
...
Алекса
остати
као
станац
камен
.
он
не
умеде
више
пити
говорити
,
ни
мислити
.
тај
јесам
бити
гром
што
он
порушити
и
размрвити
снага
,
што
утући
сваки
живац
...
Оставише
болесник
...
он
почети
падати
на
памет
некакав
луд
мисао
...
он
изиде
напоље
и
почети
лутати
по
воће
...
његов
црн
душа
сад
већ
више
пика
и
не
моћи
разведрити
.
мимо
воће
проћи
Иван
...
па
као
мимо
турски
гробље
!
да
он
јесам
видети
,
тај
се
видети
;
још
он
јесам
двапут
и
добро
погледати
...
али
кад
бити
наспрам
он
,
он
окренути
глава
...
Алекса
он
ништа
не
рећи
.
гледати
јесам
за
он
укочен
поглед
.
и
кад
јесам
Иван
замакати
,
он
јесам
још
гледати
на
онај
страна
куда
јесам
он
отићи
.
дуго
јесам
гледати
,
дуго
...
Већ
он
се
магла
навући
на
очи
,
док
он
пренути
Сима
кнез
.
—
Алекса
!
—
рећи
он
.
—
казати
јесам
кмет
да
доћи
судница
.
—
А
што
ли
ја
звати
?
—
не
знати
.
Знаћеш
кад
доћи
.
и
он
се
учинити
као
да
он
Сима
гледати
неки
чудан
по
гледом
,
који
речито
говорити
:
јадник
,
ала
ти
жалити
!
...
Алекса
се
спремити
и
отићи
судница
.
кад
јесам
тамо
доћи
он
затећи
људи
на
окуп
.
назвати
она
бог
.
—
Шта
радити
?
људи
ћутети
.
он
се
окренути
,
видити
мрк
поглед
,
па
се
склонити
у
крај
...
дан
јесам
бити
облачан
.
облак
се
почети
таложити
,
па
никако
да
се
дигнути
већ
неколико
дан
.
људи
се
наједанпут
дигнути
.
Жубор
проћи
кроз
она
.
Поп
и
кмет
јавити
се
на
доксат
.
—
Браћо
!
—
почети
кмет
.
—
јесам
ли
ми
опет
судити
да
се
брукати
...
опет
се
десити
крађа
...
Жубор
проћи
људи
.
сав
се
очи
окренути
на
Алекса
,
а
он
сагнути
глава
и
ћутети
.
—
јесте
,
браћа
!
...
опет
Ивана
учињен
покрађа
.
однети
он
један
прасе
ноћас
...
Шта
јесам
овај
?
...
зар
ви
хтети
да
се
ја
одрећи
црн
Бар
?
...
доста
јесам
старешовати
,
више
не
морати
?
...
на
!
...
ево
ви
ваш
штап
,
па
он
подавати
ко
хтети
!
и
кмет
бацити
штап
.
сав
се
сколити
око
он
...
Стадоше
он
молити
и
преклињати
.
—
Нећу
!
...
Нећу
!
узети
ко
хтети
!
—
ја
ти
хтети
!
—
Али
ја
хтети
!
зар
да
ја
ви
под
сед
кос
пљувати
у
очи
?
—
ја
хтети
ухватити
лопов
!
—
ја
јесам
он
ухватити
—
рећи
Маринка
Маринковић
.
ваљда
хтети
да
ви
он
прст
показивати
?
...
ја
...
и
Маринка
се
срушити
као
подсечен
пањ
.
Алекса
само
јурнути
крв
у
глава
.
он
не
знати
шта
учинити
.
али
кад
смотра
Маринка
на
земља
,
он
он
клечати
на
прса
,
па
исукати
нож
...
да
он
заклати
...
људи
притрчати
,
те
отети
нож
...
—
Зликовче
!
...
Хајдук
!
...
Алекса
јесам
моћи
реч
проговорити
...
стегнути
он
нешто
у
грло
...
—
ето
,
браћа
!
—
запевати
Маринка
.
—
за
прабога
хтети
погинути
!
...
зар
што
истина
говорити
да
погинути
?
...
—
Зликовче
!
Зликовче
!
—
загрмети
са
свити
страна
на
Алекса
.
тај
он
освестити
...
па
како
бити
полетети
на
он
,
он
јурнути
слободно
као
лав
,
прогурати
се
кроз
она
па
стати
пред
сам
доксат
.
—
распети
ја
!
—
рећи
и
раширити
рука
.
—
распети
ја
!
и
пресећи
ока
...
Страшан
поглед
сенути
испод
сед
веђа
...
народ
застати
...
—
распети
ја
!
—
грмети
јесам
он
.
—
срам
ви
бити
сести
кос
!
Осуђујете
човек
,
а
хтети
да
он
чути
!
...
срам
тај
бити
,
седити
свештеник
!
...
зар
се
тако
од
раме
одсецати
казна
?
...
Хоћете
да
ја
убити
?
...
ево
!
...
на
!
...
два
стотина
година
јесам
проћи
како
јесам
мој
стар
ударити
темељ
онај
кућа
који
јесам
ви
проклети
!
...
и
за
два
стотина
година
сенка
срам
не
пасти
на
онај
кров
...
а
данас
?
...
Шта
хтети
?
...
убити
ја
!
...
али
се
ники
не
макнути
.
А
он
,
и
не
знати
шта
чинити
,
окренути
се
од
она
.
они
остати
.
ники
реч
не
рећи
.
Помркоше
старина
и
удубити
се
у
мисао
.
заиста
,
кућа
Алексић
јесам
бити
стар
у
црн
Бари
.
А
он
доћи
кућа
као
ветар
.
како
доћи
,
он
се
скљокати
крај
огњиште
.
и
ту
јесам
седети
до
мркли
мрак
,
нем
и
непомичан
.
онда
се
наједанпут
окренути
и
викнути
снаха
Мара
.
—
Што
ја
звати
,
баба
?
—
расплести
ја
перчин
!
сав
се
скаменити
.
Петар
он
прићи
.
—
Старц
?
!
он
јесам
погледати
крвав
очи
,
али
рећи
притајен
миран
глас
:
—
Ида
,
бака
,
донети
ја
чибук
са
чивилук
...
и
старац
тај
вече
расплести
кос
и
припасти
дуван
...
ИИ
део
:
осветник
@card@
.
паук
напољу
тужно
јаукати
ветар
кроз
оголео
грана
и
киша
сипа
...
А
помрчина
као
у
пакао
.
по
таки
ноћ
ни
хајдук
не
ходити
;
ники
који
невоља
не
гонити
хтети
макнути
испод
свој
кров
;
и
сам
пас
тражити
какав
бити
склониште
,
па
ту
ћутети
и
не
пуштати
глас
...
само
један
човек
тумарати
по
помрчина
.
Ноги
он
клизати
по
каљав
земља
,
он
посртати
и
спотицати
се
,
али
журити
да
извршити
заповест
свој
господар
.
тај
јесам
бити
Маринка
.
Журио
јесам
по
жеља
Крушкин
,
који
он
баш
тад
жељно
очекивати
у
свој
одаја
.
—
гдје
јесам
,
човјек
!
—
викнути
он
како
Маринка
прекорачити
праг
.
—
гдје
јесам
?
...
Чекам
ти
,
ево
,
већ
два
сахат
...
—
Ева
ја
,
драг
ага
...
мало
јесам
се
задржати
—
одговорити
Маринка
,
смешити
се
и
скидати
штап
блато
с
опанак
.
—
јесам
озепсти
?
—
јесам
.
како
јесам
журити
,
и
ознојити
јесам
се
.
—
Сједи
.
Маринка
се
,
по
обичај
,
веома
пажљиво
спустити
на
један
столица
.
—
Ружно
вријеме
?
—
питати
Турчин
.
—
Ружно
.
Киш
из
дрво
,
из
камен
,
што
оно
онај
казати
.
А
помрчина
као
тесто
.
да
ја
јесам
ко
опалити
шамар
,
не
бити
он
се
моћи
одужити
!
...
не
видити
се
прст
пред
ока
!
...
—
Хоћеш
духан
?
Турчин
јесам
питати
више
обичај
радити
,
јер
јесам
знати
да
Маринка
свакад
хтети
дуван
.
Маринка
развући
лице
и
махати
се
пас
тражити
лула
.
Пошто
задимити
,
Турчин
он
се
приже
:
—
Па
,
Маша
,
ти
,
канда
они
пас
хтјети
данас
заклати
?
Маринка
махнути
рука
.
—
махнути
!
кад
ја
стегнути
за
гуша
,
ја
рећи
испасти
оба
ока
.
Јака
јесам
као
црн
земља
!
...
него
,
данас
ми
не
поћи
за
рука
.
окренути
се
,
ојађеник
,
народ
па
стати
беседити
...
е
,
што
јесам
—
јесам
,
драг
ага
;
да
тај
не
бити
твој
воља
,
и
ја
бити
се
заплакати
!
—
А
народ
?
—
Мор
,
растужити
се
!
...
Беше
она
жао
један
од
први
људи
.
Баш
јесам
видети
како
и
поп
и
кмет
окренути
глава
да
сакрити
суза
.
А
Шокчанић
онде
,
уза
ја
,
рећи
Поповић
:
„
Вал
грести
ми
на
душа
што
обедити
права
здрав
човек
!
”
—
Ха-ха-ха-ха
!
—
смејати
се
Турчин
.
—
А
Иван
?
—
као
запет
пушак
...
Слуша
што
он
се
заповедити
...
Турчин
се
мало
замислити
.
—
мислити
нешто
—
рећи
после
кратак
ћутање
.
—
како
бити
бити
да
се
ја
сад
окренути
Алекса
.
он
јесам
сјетан
,
невесео
.
да
он
отићи
кућа
да
он
тјешити
и
разговарати
?
...
—
моћи
,
ага
!
тај
он
не
познавати
.
пасји
јесам
тај
сорта
!
пре
бити
од
камени
реч
измамити
него
од
он
!
...
боље
јесам
да
се
ја
држати
Ивана
.
он
јесам
човек
поштовати
и
видити
.
Лазар
јесам
твој
сенка
.
он
хтети
за
ти
и
у
ватра
и
у
вод
.
А
Иван
он
јесам
отац
,
а
отац
волити
свој
дете
,
он
хтети
за
он
све
учинити
...
Турчин
се
дигнути
и
ходати
замишљено
преко
одаја
.
наједанпут
стати
и
окренути
се
Маринка
.
—
ти
знати
шта
ја
хтети
?
—
рећи
.
—
знати
,
драг
ага
.
—
Па
,
де
!
рећи
ја
твој
план
!
...
—
е
,
ево
тај
црн
Бар
!
знати
јесам
као
свој
кућа
!
Почев
од
кмет
и
поп
,
бити
јесам
тај
један
душа
.
само
јесам
ја
одвајати
сав
да
.
мој
јесам
душа
волети
само
ви
,
Турчин
,
па
јесам
ја
због
тај
сав
мрзети
.
ако
двојица
разговарати
,
па
ја
смотрити
да
она
се
прика
чути
,
они
ућутати
.
звати
јесам
ја
:
улизица
,
изрод
,
измет
,
Турчин
,
и
...
бог
бити
она
знати
какав
ја
име
не
називати
!
и
...
ја
јесам
тај
мука
мучити
!
ако
јесам
хтети
што
сазнати
,
хватати
јесам
жена
и
деца
да
ја
казати
...
Турчин
постати
нестрпљив
.
он
махнути
рука
и
пресећи
он
:
—
Добра
,
добро
!
моћи
ја
причати
!
ја
хтети
да
знати
како
сад
ствар
стајати
.
твој
план
!
твој
план
ја
казати
!
—
сад
?
...
добро
!
од
онај
дан
кад
јесам
ја
Станка
оцрнити
,
и
како
се
наћи
онај
кесица
што
јесам
јесам
ја
и
Лазар
закопати
,
од
онај
јесам
дан
све
како
се
само
пожелети
моћи
:
сав
пљувати
на
кућа
Алексин
.
—
Па
зар
онда
не
бити
бити
добро
да
ја
око
Алекса
...
—
не
бити
.
—
Што
?
—
прво
,
као
што
рећи
,
хтети
ништа
вајдити
,
а
друго
,
свет
се
већ
одбити
од
нега
.
ако
он
ти
бити
призивати
,
одбити
се
сасвим
.
—
Па
тај
ја
и
хтети
!
—
рећи
Турчин
.
—
То
не
ваљати
!
—
не
ваљати
?
!
—
не
ваљати
!
не
ваљати
!
Држи
се
ти
Ивана
.
он
ти
ићи
и
дозивати
он
.
први
који
хтети
на
он
посумњати
бити
поп
.
он
хтети
повући
кмет
и
још
неки
,
и
почети
ревити
против
он
.
ама
,
јесам
ти
ни
Иван
тиква
без
корен
,
имати
и
он
свој
људи
...
и
тек
један
дан
видити
а
црн
Бар
се
поцепати
,
један
страна
водити
поп
,
а
други
Иван
.
поп
хтети
Ивана
рећи
да
јесам
турски
улизица
,
а
Иван
поп
да
јесам
лоповски
јатак
.
Турчин
заиграти
срце
од
радост
.
он
видити
већ
жив
,
остварен
слика
с
пред
очи
.
и
загрлити
Маринка
.
—
алал
тај
вјера
,
соко
!
ти
говорити
тако
мудар
да
бити
моћи
пашовати
с
така
памет
!
...
Маринка
он
пољубити
скут
и
рука
.
—
хвала
,
драг
ага
!
тај
што
ја
рећи
волити
него
небројено
благо
.
него
...
—
Шта
?
Шта
желити
?
...
Ишти
!
...
—
не
желити
ништа
,
али
још
ти
јесам
све
казати
.
—
говорити
!
—
рећи
Турчин
.
—
Лазар
хтети
да
се
жена
.
—
знати
.
—
Севић
девојка
.
—
и
тај
знати
.
—
тај
девојка
морати
за
нега
поћи
!
—
ама
,
ти
ја
рећи
да
јесам
се
Лазар
и
Станко
баш
због
она
завадити
,
и
тај
стога
што
она
волити
Станка
.
—
Па
?
—
Хоће
ли
она
хтјети
поћи
за
Лазар
?
—
А
ко
она
питати
?
питати
ли
мртвац
хтети
ли
у
гробље
?
ја
морати
настати
да
се
они
узети
!
—
рећи
Маринка
.
—
А
што
се
они
морати
узети
?
—
морати
!
Иван
јесам
већ
твој
,
а
тада
хтети
и
Севић
бити
твој
.
тај
јесам
већ
два
јак
човек
у
црн
Бари
.
Вис
хтети
вредити
двојица
него
један
.
А
после
,
Лазар
ти
јесам
на
синџир
.
Шта
хтети
учинити
;
а
Лазар
јесам
добро
псето
,
вредити
он
бити
госа
!
...
Турчин
раширити
зеница
па
нетренимице
гледати
у
Маринка
.
А
Маринка
настављати
:
—
ето
,
тај
јесам
план
...
Иван
хтети
повући
за
себе
Поповић
,
Севић
Белић
,
Белић
Шокчанић
...
Погледаш
:
преко
половина
црн
Бар
бити
твој
...
онда
судити
како
знати
!
тај
хтети
бити
и
бог
и
побожје
!
...
—
Маринка
!
брата
!
...
Човјече
!
рећи
шта
хтети
!
...
—
не
тражити
ништа
,
само
твој
братство
!
и
хтети
да
ја
Турчин
знати
и
призивати
!
...
—
све
што
хтети
учинити
Суља
за
ти
!
—
хвала
ти
!
него
...
још
мој
план
јесам
готов
!
—
Шта
још
мислити
?
!
...
—
Шта
мислити
!
Шта
ја
још
не
мислити
од
онај
дан
кад
јесам
ти
онако
покуњити
видати
!
...
да
ја
јесам
...
да
ја
јесам
...
Нешто
шушнути
под
прозор
...
као
да
се
неко
накашљати
...
Маринка
пребледети
и
реч
он
застати
у
грло
.
и
Крушка
стајеше
пренеразити
,
али
брзо
доћи
к
себе
те
полетити
врата
.
—
Мехо
!
Асо
!
Ибро
!
...
брзо
напоље
!
видити
тко
јесам
тамо
!
...
момак
истрчати
у
помрчина
.
али
помрчина
као
тесто
.
Обилазише
око
хан
—
нигде
ники
.
—
даље
!
даље
!
—
викати
јесам
Турчин
.
—
Њетко
јесам
!
Потражи
!
Потражи
!
...
момак
јесам
тумарати
по
помрчина
,
али
се
ништа
не
чути
сем
ветар
.
—
немати
ники
?
—
ники
!
—
рећи
.
Крушка
се
вратити
у
одаја
,
вући
Маринка
за
себе
.
он
хтети
наставити
започети
разговор
,
хтети
се
још
наслађивати
онај
милина
који
он
бити
обујмити
при
прича
Маринков
,
али
—
залуд
!
све
проћи
,
сав
се
разбити
као
сапунски
мехур
...
Чинило
он
се
да
он
неки
иза
леђа
стајати
...
видити
он
сенка
...
тек
опет
се
наставити
разговор
.
али
се
говорити
хладно
.
Маринка
бити
блед
као
смрт
,
говорити
јесам
преплашити
и
зверати
у
прозор
...
—
не
плашити
се
,
човјек
!
—
не
плашити
се
.
—
Видјео
јесам
,
нејма
ники
.
него
...
шта
јесам
оно
још
хтјео
?
...
Шта
јесам
оно
узвикнути
:
„
да
ја
јесам
!
”
Маринка
он
погледати
дуг
,
значајан
поглед
.
—
други
пут
,
драг
ага
,
други
пут
!
—
ама
сад
хтети
!
—
моћи
!
бости
други
пут
!
—
ама
рећи
ја
:
ко
јесам
још
мислити
завадити
?
...
Шта
јесам
се
уплашити
?
Мехо
!
Дај
донети
Маринка
мало
ракија
,
неки
човјек
духати
прихватити
!
на
,
пухати
!
Маринка
запалити
лула
и
сркнути
мало
ракија
.
—
пити
!
—
нека
,
достајати
.
—
тај
јесам
!
пити
,
човјек
!
—
не
моћи
више
.
А
кад
ја
питати
,
казати
ти
!
ја
се
чинити
да
хтети
моћи
поп
и
кмет
завадити
!
—
како
?
!
—
не
питати
ја
даље
!
ево
ти
велим
:
поћи
јесам
твој
трага
!
и
хтети
се
пред
ти
обрукати
,
ма
ја
глава
стати
!
...
ја
јесам
стати
за
тај
да
ја
ти
веровати
!
волити
твој
љубав
него
љубав
син
свој
!
...
—
ама
како
хтети
тај
учинити
?
—
кад
ти
казати
да
хтети
учинити
—
учинити
!
не
бринути
!
Завадићу
она
онако
исто
као
што
ти
завадити
...
опет
нешто
шушнути
.
Чу
се
чак
и
топот
ходати
човечји
...
Турчин
излетити
напоље
.
Истрчаше
и
пандур
.
Трчаше
,
тумарати
,
завиривати
у
сваки
тукар
—
нигде
ники
!
Турчин
јесам
псовати
,
викати
,
претити
сав
чудо
.
Маринка
јесам
ћутао
оборен
глава
.
онда
се
дигнути
.
—
куда
хтети
?
—
упитати
Турчин
.
—
Кући
.
—
зар
по
овај
помрчина
?
—
морати
.
ако
ја
видити
с
ти
,
сав
хтети
пропасти
.
ја
се
не
смети
више
овако
лепо
разговарати
.
Још
ја
и
изгрдити
пред
саљацима
,
неки
чути
!
...
А
сад
:
лак
ноћ
!
—
Лака
ноћ
!
—
рећи
Турчин
и
вратити
се
у
одаја
...
Маринка
јесам
журан
корак
хитати
кућа
.
таман
јесам
замицати
у
шум
,
а
иза
један
пан
,
недалеко
од
хан
,
дигнути
се
човек
.
попрети
за
он
рука
,
па
рећи
:
—
од
твој
мрежа
,
паук
,
начинити
тај
личина
!
Ида
,
ићи
!
...
тај
човек
бити
јесам
Дева
.
@card@
.
јелица
ја
се
дивити
људи
из
тај
доба
.
ми
се
чинити
да
јесам
немогућан
учинити
оно
што
јесам
они
учинити
.
Почетак
овај
век
истурити
јесам
див
какав
живити
само
у
прича
...
тај
јесам
људи
чудо
чинити
.
снага
,
дух
,
окретност
,
и
тај
бити
сав
снажан
и
бујан
.
преврнути
лист
светски
историја
,
па
она
хтети
наћи
раван
,
мањ
ако
узети
митологија
.
Чак
јесам
и
некакав
друкчији
језик
говорити
.
сваки
јесам
њихов
реч
—
пословица
.
онако
данас
не
говорити
један
научар
како
јесам
тада
говорити
ратар
.
полуписмен
поп
постати
дипломата
,
обичан
ратар
војвода
,
а
један
марвен
трговчић
геније
!
А
ма
који
од
она
јесам
два
да
јесам
видети
два-три
село
више
од
свој
рођеног
место
!
...
па
и
сам
жена
тај
доба
бити
јесам
нешто
други
.
она
јесам
наличити
на
мајка
и
сеја
ранијих
време
.
цео
покољење
као
да
јесам
с
небо
спустити
.
ако
бити
хтети
потражити
ко
подгајити
тај
колено
—
Мучио
бити
се
узалудно
!
...
ни
пре
ни
после
тај
доба
хтети
наћи
сличан
пример
...
Чуда
јесам
тај
жена
чинити
!
поред
свој
домаћи
посао
радити
јесам
и
сав
мушки
посао
.
јесам
бити
никакав
чудо
видети
жена
на
разбојиште
где
превртати
мртав
и
рањен
,
запајати
она
и
залагати
...
зар
јесам
један
прича
из
тај
доба
како
чак
и
сам
баба
бити
Турчин
!
од
многи
ево
ви
један
:
бахнути
Турчин
у
кућа
поп
Теше
из
Бадовинци
.
код
кућа
не
бити
ники
сем
његов
попадија
.
Турчин
бити
и
сувише
осион
да
бити
он
човек
моћи
гледати
равнодушно
.
како
доћи
,
он
сести
крај
огњиште
и
почети
трта
рука
:
—
дед
,
баба
,
петак
цицвара
!
—
рећи
.
она
бити
нешто
љут
,
па
он
само
погледати
попреко
.
—
пећи
цицвара
,
бре
!
—
дрекнути
он
и
замахнути
бињеџијском
,
трострук
канџија
,
тај
јесам
ошинути
.
план
баба
као
ватра
,
севнути
ока
,
прилетети
Турчин
,
па
онај
дрвен
тучак
што
јесам
бео
лук
малочас
он
туцати
—
распасти
Турчин
посред
теме
...
Турчин
се
извртети
.
из
проваљан
глава
куљати
јесам
крв
и
мозак
.
она
погледати
крвав
тучак
па
он
бацити
напоље
.
—
опоганити
ја
тучак
псето
турски
!
—
рећи
хладно
,
па
отићи
гледати
други
посао
...
толико
рећи
да
бити
потврдити
овај
што
говорити
,
а
сад
да
наставити
мој
приповетка
!
и
Јелица
јесам
бити
чедо
свој
доба
.
Простодушна
,
искрен
,
веран
и
одан
.
она
јесам
волети
Станка
онај
велик
и
свет
љубав
који
,
чак
и
после
гроб
,
цветати
у
цветак
и
запајати
васиона
свој
миомир
...
Што
више
грдити
Станка
у
кућа
њен
,
она
он
јесам
сав
више
волети
.
он
бити
сваки
њен
мисао
.
Повучена
у
самоћа
,
она
се
разговарати
с
он
и
дневе
и
ноћ
.
она
јесам
знати
да
Станко
јесам
крив
.
она
јесам
једина
веровати
да
он
јесам
кадар
учинити
тако
гадно
дело
који
он
обедаше
.
Чак
јесам
једном
покушати
да
он
одбрана
од
мајка
свој
.
Мата
се
запрепастити
чути
њен
реч
.
—
Шта
рећи
,
несећнице
?
!
—
рећи
:
он
јесам
крив
!
—
откуд
ти
знати
?
—
знати
!
—
зар
јесам
ти
паметан
од
отац
свој
и
толики
људи
?
—
јесам
паметан
.
али
,
нана
,
грех
јесам
бацити
кривица
на
човек
који
јесам
крив
!
—
како
јесам
крив
!
зар
јесам
наћи
кеса
с
новац
у
његов
ђубре
?
—
А
зар
тај
кеса
јесам
моћи
тамо
и
ко
други
закопати
?
—
Али
ко
бити
моћи
такав
грех
учинити
?
—
ја
знати
,
нана
.
—
Ко
?
она
се
запламтити
у
лице
.
волети
јесам
умрети
него
изговорити
име
Лазарево
.
од
онај
дан
кад
се
са
Станка
опростити
,
мрзети
јесам
Лазар
онолико
колико
јесам
Станка
волети
.
—
онај
ко
јесам
пројавио
.
—
зар
Лазар
?
!
она
потврдити
глава
.
—
дијета
!
...
бог
с
ти
!
...
Прекрсти
се
!
...
она
обор
глава
.
Чудила
се
свој
кураж
.
мислити
јесам
:
тај
хтети
смести
никад
изустити
,
па
ето
—
изустити
...
Мата
скочити
.
докопати
јесам
за
рука
и
упршти
поглед
у
она
.
—
откуд
знати
?
она
јесам
ћутала
.
—
откуд
знати
,
питати
ти
!
—
не
питати
ја
,
нана
!
ја
јесам
видети
,
али
знати
да
јесам
само
тако
моћи
бити
!
—
говорити
!
говорити
,
проклети
ти
!
—
цикнути
мати
и
турити
рука
у
недра
.
Јелица
склопити
рука
:
—
не
клети
ја
,
мајка
!
ја
знати
да
јесам
он
он
мрзио
!
—
Ко
?
...
Лазар
Станка
?
—
јесте
.
—
А
зашто
?
—
мајка
!
—
молити
Јелица
.
—
не
терати
ја
да
ти
тај
казати
!
—
морати
знати
!
Јелица
јесам
бити
црвен
као
рак
.
онај
вајатић
она
се
окретати
око
глава
.
једва
превалити
преко
језик
:
—
због
ја
!
...
Мата
се
тргнути
.
у
тренутак
јесам
појмити
све
.
Јелица
јесам
дрхтати
.
као
у
грозница
пробунца
:
—
сад
ја
више
ништа
не
питати
!
...
ваљда
сад
све
знати
!
...
па
побећи
кревет
и
заронити
глава
у
јастук
.
Крунија
се
забезекнути
.
надати
се
сав
пре
неголи
тај
.
али
јесам
срце
мајчин
мека
.
и
кад
карати
,
оно
благосиљати
.
Приђе
кревет
и
ухватити
Јелица
за
рука
:
—
устати
,
рано
!
—
рећи
.
да
јесам
осути
грдња
на
Јелица
,
да
јесам
клети
,
да
јесам
и
рука
дигнути
,
она
бити
тај
отрпети
;
суза
се
не
бити
завртети
у
њен
очи
,
нити
слити
низ
њен
лице
.
али
овај
мек
матерински
глас
и
овај
тепање
готово
потрести
Јелица
скроз
,
њен
срдња
попустити
,
срце
одвугнути
...
Очи
она
постати
жив
извор
.
она
зајецати
...
доћи
она
да
из
глас
запевати
...
и
да
бити
тај
угушити
,
онда
стати
све
дубље
ронити
глава
у
јастук
.
—
рано
мој
!
...
благо
мој
!
...
моћи
плаката
!
...
ти
мислити
да
хтети
тај
ја
клети
?
...
где
бити
мајка
моћи
свој
чедо
проклети
?
где
јесам
такав
мајка
који
бити
тај
моћи
учинити
!
...
јела
!
...
рано
!
...
и
стати
се
старица
превијати
над
она
.
Јелица
и
да
јесам
хтети
јесам
моћи
ништа
рећи
од
силан
јецање
.
али
кад
суза
однети
бол
,
пошто
одуминути
онај
силан
наступ
,
она
се
подигнути
па
,
држати
глава
на
груди
а
рука
у
недра
мајчин
,
почети
тихо
шапутати
:
—
доја
!
Цијо
мој
!
моћи
ја
клети
!
...
ја
јесам
твој
дете
...
—
Нећу
,
очи
мој
!
—
ја
јесам
крив
,
нана
!
...
бог
јесам
тај
оставити
...
они
јесам
обојица
лепо
са
ја
.
бити
јесам
јаран
и
ја
јесам
стајати
с
обојица
.
онај
јесам
бити
завидан
.
сав
ја
се
чинити
да
он
мрзети
...
кад
тако
разговарати
с
он
,
онај
стрела
очи
,
чинити
ја
се
да
бити
он
попити
као
кап
вод
...
и
кад
се
онај
на
Илијиндан
порвати
,
ја
јесам
видети
да
бити
он
онај
пре
убити
него
оборити
.
—
и
он
јесам
пуцати
на
он
због
ти
?
—
јесте
,
нана
.
—
А
откуд
ти
знати
да
јесам
кеса
подметнути
?
—
ја
јесам
видети
,
нана
,
али
бити
се
заклети
у
сто
манастир
да
јесам
тај
његов
масло
!
...
јаој
,
мајка
мој
!
ти
ни
замислити
не
умети
колико
онај
он
мрзети
!
...
—
знати
,
ћер
,
али
који
вајда
кад
јесам
Станко
отићи
у
хајдук
?
јелица
на
тај
ништа
не
одговорити
.
Заћуташе
.
и
дуго
јесам
ћутале
.
Јелица
јесам
осећати
колико
толико
ластака
на
душа
:
бар
јесам
мајка
казати
.
па
опет
она
јесам
све
казати
.
јесам
она
казати
да
се
заверити
Станка
,
па
јесам
премишљати
да
ли
да
она
и
тај
казати
...
„
да
она
казати
!
...
”
мислити
јесам
.
„
да
она
казати
!
она
јесам
добар
као
добар
дан
.
Што
она
не
бити
казати
,
мајка
ја
јесам
!
...
Казаћу
она
да
јесам
бити
са
Станка
,
и
да
јесам
он
обрећи
...
”
„
не
,
не
!
...
не
смети
!
и
што
хтети
тај
?
...
Што
да
причати
кад
ја
ники
за
језик
не
вући
...
.
„
А
моћи
доћи
просилац
...
моћи
ја
просити
,
па
и
испросити
...
шта
онда
да
рећи
?
...
”
у
њен
душа
настати
лом
.
да
ли
да
казати
или
не
?
...
стотину
разлог
нагонити
јесам
јесам
да
и
тај
изустити
,
али
ту
бити
и
онај
стид
што
он
јесам
с
мајчин
млеко
посисати
,
и
он
она
запушити
уста
...
„
Па
и
нанати
сад
ћутети
!
...
Што
ја
бар
не
запитати
штогод
?
Што
она
тај
малопре
не
рећи
?
сад
бити
ја
бар
бити
лакше
.
она
бити
отклањати
.
казати
бити
:
јесам
спреман
...
Баш
да
она
казати
!
...
”
и
заустити
да
казати
,
па
се
опет
уздржати
.
—
рано
мој
,
шта
хтети
!
такав
ти
јесам
ваљда
судбина
!
—
рећи
Крунија
после
подуг
ћутање
.
—
какав
,
мајка
?
—
јесам
тај
бог
дати
да
отићи
тамо
куд
тај
срце
вући
.
—
Што
,
нана
?
—
рећи
она
и
погледати
мати
права
у
очи
.
—
како
што
?
зар
он
јесам
хајдук
?
—
упитати
Крунија
.
—
ако
јесам
!
—
Шта
велим
?
!
и
поглед
мајчин
заронити
она
у
душа
.
она
задрхтати
.
—
Н
...
н
...
ништа
...
—
А
тај
рећи
:
ако
јесам
хајдук
...
—
Па
јесам
.
он
јесам
поштен
човек
...
он
јесам
на
сила
бог
отерати
у
гора
,
јер
...
али
она
поглед
Крунијин
следити
реч
на
усна
.
у
он
видити
она
што
се
црн
моћи
видети
и
задрхтати
...
—
Шта
мислити
ти
?
—
цикнути
Крунија
.
—
говорити
!
да
не
мислити
чекати
хајдук
док
ти
се
из
горе
вратити
?
...
да
он
се
јесам
заверити
,
несрећница
?
...
Јелица
јурнути
крв
у
глава
.
Мајчина
глава
стојати
јесам
пред
она
у
неки
црвен
колут
као
што
светац
око
глава
моловати
.
—
говорити
!
...
говорити
!
...
да
се
јесам
заверити
,
а
?
...
о
...
проклети
дете
!
зар
јесам
тај
девојка
?
зар
ја
смети
у
очи
погледати
?
...
говорити
!
...
говорити
!
...
па
она
прићи
,
докопати
јесам
за
раме
и
стати
јесам
дрсати
и
трести
.
један
црн
мисао
прожећи
она
мозак
.
као
махнитати
,
спопасти
Јелица
за
гуша
.
—
рећи
!
Смеш
ли
ја
у
очи
догледати
?
...
јесам
ли
девојка
?
...
Јелица
се
исправити
,
погледати
мати
тако
оштро
да
овај
сам
открљепити
рука
од
њен
врата
.
—
смети
погледати
у
очи
и
ти
и
ко
хтети
,
јер
јесам
девојка
!
али
јесам
верити
!
заверити
јесам
се
Станка
хајдук
!
Крунија
посрнути
.
Јелица
бити
напрегнути
сав
снага
да
тај
исказати
.
и
сад
јесам
више
ништа
не
задржати
.
—
бог
и
он
заверити
јесам
се
да
хтети
бити
његов
,
и
биће
,
нана
!
пре
хтети
скончати
у
Старачи
,
као
она
несрећница
,
него
што
хтети
се
мој
рука
други
мушки
рука
дотакнути
!
сад
знати
све
!
...
клети
ја
,
убити
ја
,
друкчије
бити
не
моћи
!
...
овај
реч
,
овај
поглед
тврдити
јесам
да
хтети
само
тако
бити
како
она
казати
.
тај
више
јесам
бити
Јелица
,
оно
смерно
девојче
,
него
олуј
који
ништа
више
не
моћи
задржати
.
Крунија
се
одсећи
нога
.
она
сести
на
креветац
,
осећати
како
јесам
памет
остављати
.
@card@
.
зека
северозападни
део
Мачва
покрити
јесам
сам
бара
.
од
Дрина
,
баш
код
сам
црпити
Бар
,
одвајати
се
један
растока
,
који
се
звати
Студен
Бар
.
тај
се
растока
одмах
изнад
црн
Бар
звати
Рибњача
.
ту
се
разлевати
и
прав
мали
острвчиће
,
који
јесам
врло
плодан
.
од
састанак
изнад
тај
острвчића
звати
се
Јовача
,
а
мало
дати
Засавица
.
Студен
Бар
каткад
и
пресушити
,
али
у
Засавица
свакад
имати
водити
,
много
водити
.
њен
јесам
дубина
ужаснути
.
превара
се
човек
гледити
шаш
и
локвањ
на
површина
њен
;
али
кад
јесам
једном
хтети
извући
један
струк
локвањ
из
корен
,
запрепастити
јесам
се
,
јер
јесам
струк
бити
дугачак
осамнаест
мушки
педаљ
,
и
опет
јесам
с
корен
извући
него
прекинути
.
сељак
из
Равње
,
Засавица
,
Раденковић
и
други
околни
село
не
звати
Засавица
река
него
језеро
.
и
имати
права
.
јер
доста
пута
пресушити
и
извор
и
ушће
њен
,
а
она
пун
вод
као
и
обично
.
Чудновато
јесам
њен
становништво
.
имати
ту
воден
тица
сваки
сорта
,
а
риба
као
и
у
Сава
.
ту
поред
Сава
и
Засавица
најрадије
се
бавити
хајдук
.
близу
она
јесам
обала
да
бити
моћи
,
у
случај
потера
,
сачувати
свој
глава
и
бекство
се
спасти
.
Даница
њихан
звати
се
разно
.
на
сам
ушће
Дрина
у
Сава
даник
бе
звати
Парашница
...
изнад
село
Банов
Поље
други
јесам
даник
Вишкупија
,
а
изнад
село
Раденковић
бити
јесам
трећи
даник
дренов
греда
.
сав
тај
место
бити
обрасти
густ
шум
,
сем
тај
сав
бити
поред
вод
,
тај
јесам
од
воденичар
добијати
храна
и
други
потреба
.
кад
се
Срећко
харамбаша
вратити
с
дружина
на
дренов
греда
,
дочекати
он
Ногић
врло
весело
.
—
Добра
доћи
,
харамбаша
!
—
боље
наћи
!
—
бог
хвала
,
сав
јесам
живити
и
здравити
!
—
хвала
јесам
бог
!
—
да
ти
обрадовати
,
харамбаша
!
—
Чиме
?
—
Приновком
.
и
како
се
сав
бити
дигнути
на
нога
да
дочекати
свој
старешина
,
Ногић
он
показати
један
човек
што
стојати
одвојено
,
уз
један
пањ
.
моћи
он
јесам
бити
нешто
преко
тридесет
година
,
крупан
,
крупан
од
свити
у
дружина
,
смеђ
,
леп
брк
,
леп
као
уписан
.
онај
велик
господски
око
гледати
слободно
и
отворен
права
у
зеница
.
Харамбаша
он
прићи
.
—
одакле
јесам
?
—
запитати
он
.
—
из
Херцеговина
—
рећи
,
а
глас
он
јесам
грмети
као
грмљавина
.
—
кад
јесам
прећи
овамо
?
—
Данас
.
препливати
јесам
Дрина
.
—
Ко
ти
упутити
к
ја
?
—
неки
воденичар
.
—
Знаш
ли
он
име
?
—
не
знати
.
само
ја
рећи
:
ићи
те
наћи
Срећко
харамбаша
.
Пођи
овијем
пут
па
хтети
права
у
његов
дружина
,
и
казати
он
:
Дева
ја
послати
.
говорити
јесам
слободно
,
отворено
.
на
први
поглед
допасти
се
харамбаша
.
—
Добра
,
добро
...
А
како
оно
ти
бити
име
?
—
зека
.
хајдук
се
згледати
.
—
како
он
јесам
тај
име
!
—
рећи
готово
гласно
заврзан
.
—
тако
јесам
ја
звати
откад
знати
за
себе
—
рећи
он
и
погледати
заврзан
.
—
Па
шта
јесам
рад
?
—
упитати
харамбаша
.
—
Дођох
к
ти
,
па
шта
ја
наредити
!
Видиш
,
бог
хвала
,
да
се
на
данашњи
вријеме
не
орити
и
не
копати
.
данас
ко
срце
имати
морати
у
гора
!
...
—
А
што
оставити
огњиште
?
—
од
добрина
!
—
јекнути
из
његов
груда
као
ветар
.
—
Побјегао
јесам
да
глава
склонити
...
Турчин
ја
побити
све
—
остати
ја
само
мајка
и
њешто
нејач
.
остати
:
они
да
јадовати
,
а
ја
да
крвити
!
...
—
А
знати
бар
по
име
свој
душманин
?
—
упитати
харамбаша
.
—
Турчин
!
...
други
име
не
знати
,
а
и
што
хтети
ја
!
...
звати
се
он
Мујо
или
Мехо
,
Асан
или
Али
—
ја
јесам
душманин
јер
јесам
Турчин
!
...
зато
доћи
овамо
,
мислити
да
ви
хтети
бити
на
одмет
...
ја
се
надати
да
се
хтети
постидјети
!
...
видети
се
да
се
допасти
хајдук
.
Привикаше
са
свити
страна
:
—
да
он
примити
,
харамбаша
!
—
нек
бар
Станко
имати
пар
да
ми
не
бити
„
лија
”
—
рећи
заврзан
.
—
бог
ја
јесам
потешко
Станка
пар
наћи
,
он
пушак
клати
!
—
рећи
Суреп
.
тај
Сурепова
реч
вредети
јесам
Станка
толико
колико
кад
бити
он
и
гусле
певати
.
—
лијепо
—
рећи
зека
—
бог
хтети
дати
да
и
ја
видити
у
окршај
!
.
.
—
Добра
,
соко
,
примати
ти
!
—
рећи
харамбаша
.
па
пошто
и
он
окусити
хлеб
и
со
,
почети
он
прилазити
хајдук
и
љубити
се
.
Окретоше
шал
и
прича
.
заврзан
се
журити
да
задовољити
радозналост
свој
друг
.
Причао
јесам
о
Станков
мегдан
,
и
мада
јесам
тај
заиста
јуначки
дело
,
опет
он
јесам
заврзан
толико
окитити
да
се
чак
и
сам
Станка
учинити
да
прегонити
.
—
Браћо
!
људи
!
—
викати
јесам
заврзан
одушевљено
.
—
и
ја
умети
гађати
!
...
и
сав
ја
умети
гађати
,
али
онако
...
говорити
,
Сурепе
!
тај
,
проговорити
,
онемети
!
...
—
ти
говорити
за
десет
жена
!
—
рећи
Суреп
,
а
сав
прснути
у
смеј
.
заврзан
ухватити
Станка
за
рам
.
—
Слушај
!
...
Слушај
само
како
брбљати
!
тај
твој
хтети
јунашво
учинити
да
се
чак
и
Суреп
распричати
!
...
зека
јесам
погледати
сад
један
сад
други
.
Станко
он
јесам
од
први
поглед
пасти
на
срце
.
дивити
се
поуздан
рука
и
сигуран
ока
...
разгледати
јесам
,
заједно
с
хајдук
,
сребрњак
и
јатаган
што
јесам
Станко
добити
и
дивити
се
израда
...
заврзан
исукати
јатаган
,
па
се
загледати
у
онај
шара
исписати
по
он
.
—
зека
!
—
рећи
.
—
Чујем
.
—
јесам
писмен
?
—
јесам
,
у
длан
!
...
А
што
питати
?
—
Мишљах
писмен
јесам
,
те
да
прочитати
овај
турски
слово
.
ја
мислити
да
овде
писати
име
бегов
.
зека
се
нагнути
над
јатаган
,
па
показивати
прст
срмали
шара
рећи
:
—
овај
не
умити
читати
;
али
погледати
овај
пјега
,
она
знати
.
тај
јесам
хришћански
крв
.
Дошло
доба
да
она
спирати
поган
турски
крв
!
...
—
Дошло
,
богами
!
—
рећи
заврзан
и
махнути
јатаган
око
себе
.
—
Ал
јесам
згодан
!
...
видити
,
Сурепе
!
...
Суреп
се
одвојити
од
дружина
,
сести
на
један
клада
,
поронуо
у
мисао
,
па
и
не
слушати
разговор
.
кад
он
заврзан
поднети
јатаган
,
он
дигнути
глава
и
погледати
он
.
—
Шта
?
—
упитати
.
—
Вида
како
јесам
овај
јатаган
згодан
,
ево
манути
!
...
—
ја
никад
џаба
не
махати
!
—
рећи
Суреп
,
па
опет
сагнути
глава
.
хајдук
се
засмејати
,
а
заврзан
рећи
:
—
Мор
,
па
ти
и
људи
засмејавати
!
...
јесам
ли
,
Станко
?
...
ма
,
шта
ми
тако
омађијати
?
...
откад
ти
доћи
међу
ми
,
и
Суреп
се
прођаволити
!
...
Суреп
само
одмахнути
глава
,
као
да
бити
хтети
рећи
:
Хајд̓
,
хајд̓
!
...
брбљати
,
нек̓
јесам
реч
у
ти
!
...
и
опет
настати
шал
.
Отпочеше
јуначки
игра
...
настати
права
граја
:
надскачу
се
Станко
и
зека
.
али
она
се
срце
разиграти
,
па
не
дати
један
други
предати
се
.
скок
јесам
бити
ужаснути
,
али
скакати
један
други
у
стопа
...
—
људи
...
овај
јесам
слот
!
—
рећи
Латковић
.
—
слот
,
богами
!
—
и
ја
хтети
скакати
,
али
...
боље
да
се
не
брукати
!
—
рећи
Латковић
,
па
сести
.
—
зека
!
—
викнути
заврзан
.
—
Чујем
.
—
Хајд
прескакати
Клемпу
!
—
који
Клемпу
?
—
упитати
зека
наиван
,
а
сав
се
засмејати
.
—
онај
што
јесам
обесити
уш
,
па
седити
.
—
Па
зар
јесам
он
име
Клемпо
?
—
тако
он
мати
од
милошта
прозвати
—
рећи
заврзан
.
смех
се
разлегати
по
дубрава
.
—
ама
према
човек
и
уво
!
—
рећи
Латковић
.
—
Али
,
тај
завезак
један
,
куд
јесам
ти
пристати
?
...
—
пристати
у
дружина
,
да
бити
се
мало
насмејати
...
зар
јесам
?
...
—
јесам
,
јесам
!
—
привикати
са
свити
страна
.
—
А
да
бити
мој
шал
што
сладак
бити
,
зато
јесам
ти
,
Клемпо
,
у
дружина
.
—
боље
бити
бити
да
ми
штогод
причати
него
што
којешта
дробити
!
—
рећи
Латковић
.
—
Па
не
бранити
.
Баш
јесам
орати
за
прича
.
Сколише
он
са
свити
страна
.
он
сести
на
земља
и
почети
причати
прича
о
један
паметан
девојка
,
што
јесам
имати
крив
нос
...
док
јесам
он
причати
,
зека
јесам
једнако
посматрати
Станка
.
Нешто
он
јесам
вући
к
он
,
као
да
он
јесам
брат
родити
.
гледати
он
јесам
дуго
,
па
он
онда
повући
за
рукав
.
—
не
замерити
што
хтети
ти
питати
!
—
Шта
?
—
јесам
ли
ти
јуче
ступити
у
дружина
?
—
јесам
.
—
јесам
ли
тај
ти
оцрнити
побратити
?
Станка
сенути
око
и
букнути
образ
чим
се
сетити
Лазар
.
—
откуд
ти
тај
знати
?
—
казати
ја
воденичар
.
сав
ја
јесам
причати
:
и
како
ти
јесам
крив
,
и
како
јесам
подметнути
и
закопати
онај
кеса
у
твој
ђубар
...
А
тај
јесам
све
,
по
жеља
субашин
,
учинити
твој
побратим
и
неки
Маринка
...
—
јесам
.
тако
јесам
и
ја
казати
.
ама
ја
не
знати
откуд
он
тај
сав
знати
!
...
да
не
грешити
он
душа
?
...
ја
бити
рећи
да
јесам
сав
крив
онај
несрећник
...
али
,
ако
бог
имати
,
платити
ја
!
...
—
и
,
воденичар
велим
да
хтети
ти
се
отац
и
кућанин
много
намучити
.
сав
устати
на
она
као
на
бијел
врана
.
сав
се
склањати
од
дом
твој
као
да
у
он
чума
мора
...
на
Станков
душа
као
да
планина
пасти
...
јадан
његов
родитељ
!
Поштено
име
,
добар
глас
што
он
јесам
имати
кућа
Алексић
—
сав
отићи
!
...
као
да
јесам
град
потрти
...
и
сад
јадати
и
кукати
.
ники
живити
не
чути
туг
њихов
;
ники
не
веровати
да
они
јесам
ништа
кривити
.
—
ох
,
Лазар
!
...
Лазар
!
...
ваљда
имати
жив
бог
!
...
зека
тај
ганути
до
дно
дух
,
он
прићи
,
ухватити
Станка
за
рука
,
па
рећи
:
—
брата
!
и
ја
јесам
неправда
учинити
!
ја
јесам
Турчин
кућа
затрети
,
и
тешко
ја
јесам
!
...
али
ја
бар
оставити
поштен
име
...
твој
јесам
јад
горети
:
ти
хтјети
узети
и
име
и
глава
...
па
,
видити
да
Станко
ћутети
као
залити
,
наставити
:
—
бог
ја
јесам
свједок
!
...
твој
јад
и
мој
јесам
,
јунак
!
изгубити
јесам
побратим
—
ево
он
!
...
ја
хтети
ти
бити
и
друг
,
и
брат
,
и
...
све
!
...
ко
јесам
ти
натрунити
,
и
ја
јесам
!
...
Хоћеш
да
се
збратимити
?
...
па
он
гледати
ока
пун
суза
и
сјај
.
—
братство
примати
,
али
освета
јесам
мој
!
—
рећи
Станко
,
пошто
он
јесам
неки
време
нетренимице
гледати
.
—
ја
мислити
да
немати
велик
сласт
ни
срећа
од
освета
!
—
и
примати
братство
?
!
—
примати
побратим
!
Стискоше
рука
један
други
и
пољубити
се
,
па
онда
дигнути
очи
к
небо
...
ни
чути
јесам
шал
Заврзанове
,
који
јесам
гора
засмејавати
...
Ноћ
се
спуштати
лагано
као
смрт
...
Харамбаша
викнути
дружина
да
се
бог
помолити
.
престати
шал
и
смех
.
сав
се
дигнути
на
нога
и
стати
по
ред
и
старешинство
.
Станко
принети
харамбаша
жар
на
један
ивер
,
а
овај
из
свој
јанџик
извадити
зрно
тамњан
,
спустити
на
жеравица
па
почети
кадити
себе
и
дружина
.
молитва
јесам
бити
топла
и
срдачан
.
ники
не
бити
рећи
да
јесам
овај
побожан
људи
горски
хајдук
;
ники
не
бити
рећи
да
јесам
сваки
свој
хајдуковање
запечатити
бар
по
један
убиство
...
@card@
.
потера
кад
свршити
молитва
,
засести
за
вече
.
Вечера
не
бити
богзна
какав
:
сир
,
хлеб
и
по
неки
парац
сланина
.
али
јесам
јесам
они
вечерати
тако
слатко
као
да
јесам
у
дуг
дан
црн
земља
превртати
.
заврзан
не
моћи
бити
миран
,
стати
задиркивати
зека
:
—
ама
,
славити
ти
,
како
ти
јесам
тај
име
?
—
као
и
твој
—
одговорити
зека
.
—
А
како
се
презивати
?
—
Селаковић
.
—
По
презиме
бити
рећи
да
јесам
расти
на
један
место
...
—
А
ко
јесам
од
ми
и
одрастати
на
један
место
?
—
питати
зека
.
—
ми
не
бити
судити
мир
да
мировати
него
да
се
сељакати
и
пребијати
од
дрво
до
камен
!
...
сав
јесам
ја
један
својта
,
сав
јесам
Селаковић
!
...
ко
јесам
од
ви
дјед
темени
у
овај
земља
ударити
?
...
Дед̓
,
рећи
!
...
ники
!
...
стар
ваш
,
као
и
ја
,
побјегоше
,
да
она
бар
цријево
не
крчити
ако
зулум
морати
подносити
!
...
зека
јесам
говорити
лепо
,
речито
...
Чисто
се
отимати
поглед
човек
да
он
гледати
.
—
тако
јесам
,
зека
—
рећи
харамбаша
.
—
тако
јесам
,
ја
!
...
и
кад
бити
ја
ко
друкчије
тврдити
,
ја
бити
он
рећи
да
не
говорити
истина
!
мој
лијепити
брата
и
друг
,
заврзан
,
утувити
тај
па
се
не
подсмјевај
нити
мој
име
пити
презиме
.
—
охо
!
—
рачити
заврзан
—
па
ти
се
канда
љутити
?
...
—
не
,
жив
ја
бог
!
ја
волити
шал
исто
као
ти
и
овај
други
браћа
.
Видјећеш
како
се
и
ја
умити
шалити
усред
љут
окршај
!
...
ма
,
овај
ти
рећи
да
знати
да
се
овијем
ствар
не
шалити
!
...
—
тако
јесам
!
—
повикати
хајдук
са
свити
страна
,
гледати
с
неки
поштовање
свој
нов
друга
.
заврзан
се
мало
љутнути
.
—
бог
јесам
шал
оставити
!
—
рећи
он
.
—
и
ја
,
који
се
шалити
са
живот
,
што
јесам
прек
,
што
да
се
не
прошалити
с
надимак
!
...
и
,
најпосле
,
рећи
ја
права
,
зека
,
шта
јесам
ти
ружно
рећи
?
...
—
Ништа
.
Ништа
,
тако
ја
бог
!
...
али
ја
мислити
:
сваки
човјек
имати
свој
светиња
;
и
као
што
јесам
лијепо
смијати
се
човјек
кад
се
бог
молити
,
тако
исто
јесам
лијепо
смијати
се
светиња
.
ја
немати
ништа
сем
овај
српски
име
—
моћи
ја
се
он
смијати
!
...
—
Нећу
,
брата
!
ја
јесам
ти
само
питати
како
ти
јесам
крстити
име
,
јер
мислити
да
зека
јесам
крстити
.
А
ако
ти
тај
љутити
,
хтети
ти
више
никад
запитати
!
Вечера
проћи
у
тишина
.
ники
више
реч
не
рећи
.
сваки
јесам
премишљати
о
зекин
реч
и
давати
он
за
права
;
чак
и
сам
заврзан
увидити
да
јесам
претерати
шал
и
да
јесам
зека
бити
у
права
да
он
онако
казати
.
месец
одскочити
с
копље
,
а
хајдук
јесам
седети
и
ћутали
.
док
рећи
харамбаша
:
—
Ногић
!
сменити
стража
,
па
да
се
легати
!
...
у
млад
поговор
немати
.
Ногић
скочити
хитро
,
махнути
прст
на
неколико
она
,
па
тихо
и
нечујно
отићи
с
она
у
шум
.
кад
се
вратити
,
харамбаша
поглед
по
дружина
.
—
Станко
!
—
рећи
—
метнути
који
крупан
дрво
да
ватра
држати
.
сад
,
јунак
,
лак
ноћ
!
...
и
спустити
се
на
земља
.
заповест
бити
извршити
.
хајдук
полегати
један
до
други
.
зека
се
спустити
поред
Станка
и
пребацити
рука
преко
он
.
настати
тајац
.
Чуло
се
како
шуштати
лишће
на
дрвеће
и
песма
цврчков
;
мало
после
чути
се
како
понеко
лако
хркати
...
Станко
се
загледати
у
небо
.
месец
,
прилично
окрњити
,
уздизати
се
лагано
све
више
и
више
.
Станко
он
јесам
гледати
,
па
он
доћи
неки
чудан
мисао
.
„
благо
ти
,
месец
!
—
мислити
јесам
он
.
—
ти
сад
све
видити
и
сав
знати
...
Што
ли
јесам
нешто
зрака
твој
па
да
се
вијнути
у
висина
и
да
се
спустити
у
низина
да
видити
мој
...
”
па
као
настати
неки
збрка
.
он
променити
тело
и
створити
се
зрака
месечев
,
па
се
дигнути
права
над
дом
у
који
јесам
свет
угледати
.
и
срце
он
бол
заболети
.
видити
,
понурене
крај
огњиште
,
два
сести
глава
како
суза
из
очи
гасити
жеравица
...
Чује
уздах
њихов
,
за
који
јесам
свако
живо
уво
оглувити
.
ники
она
не
гледати
,
ники
она
чак
бог
не
називати
...
и
гле
!
Вис
јесам
зрака
него
опет
човек
.
на
очи
он
се
стати
навлачити
магла
.
и
он
као
хтети
ока
продрети
кроз
тај
магла
,
али
она
постајати
сав
густ
и
густ
...
и
замотати
старина
и
заклонити
она
од
поглед
његов
.
хтети
се
дигнути
али
он
нешто
привезати
за
земља
и
неки
грдан
,
хладан
ручурда
обвити
он
се
око
врата
,
као
змијати
,
и
стати
он
стезати
...
свест
он
почети
остављати
;
чути
јесам
само
како
нешто
лупати
у
коталцу
;
осећати
јесам
како
он
хладан
рука
и
нога
...
и
зима
око
срце
...
и
...
већ
више
не
моћи
ни
данути
...
наједанпут
спасти
сав
терет
.
зрака
месечев
проба
кроз
магла
и
стати
он
враћати
живот
и
свест
...
и
као
неки
топла
и
нежан
рука
,
пасти
на
чела
његов
,
па
почети
загревати
и
срце
и
снага
...
он
отворити
очи
,
а
над
он
Јелица
,
леп
као
сунчев
зрак
,
румен
као
осмејак
зорин
...
па
он
гледити
онај
леп
очи
,
па
се
смешкати
она
румен
уста
...
„
Јела
!
...
зар
јесам
ти
?
!
”
—
рећи
он
.
—
А
она
климнути
глава
.
рука
метнути
на
његов
очи
,
као
да
бити
рад
бити
трепавица
он
склопити
.
и
прошапутати
(
тај
јесам
баш
лепо
чути
)
:
„
спавати
!
...
”
неко
он
ударити
у
слабина
.
он
се
тргнути
и
погледати
.
—
устајати
!
—
викати
Суреп
,
јер
тај
он
бити
.
—
зар
не
чути
колико
гавран
грактати
?
...
он
чути
збиља
грактање
из
дубина
дубрава
.
погледати
око
себе
:
сав
бити
на
нога
.
Скочи
,
у
тренутак
јесам
упртити
торба
харамбашину
па
прићи
Сурепу
.
—
јесам
ли
онај
прав
гавран
?
—
упитати
стрепити
,
јер
грактање
гавранов
не
слутити
ништа
добро
.
—
јесам
.
—
ја
,
ко
грактати
?
—
пријатељ
...
јављати
да
се
спремати
потера
и
да
ми
знати
даник
—
рећи
Јовица
Нинковић
.
Харамбаша
јесам
седети
и
премишљати
.
наједанпут
се
дигнути
.
—
онај
клада
оданде
наваљати
на
ватра
!
—
заповедити
он
.
грдан
један
клада
бити
недалеко
од
она
.
хајдук
она
притрчати
и
,
док
длан
о
длан
,
она
већ
бити
на
ватра
.
—
Сурепе
!
—
Чујем
,
харамбаша
.
—
Зађи
овуд
по
село
па
причати
како
јесам
на
дренов
Греди
даник
хајдучки
.
—
Добра
.
—
Јована
!
...
Јовица
!
...
—
Ева
ми
,
харамбаша
!
—
ићи
у
Банов
Поље
.
Нађите
бановац
и
казати
он
:
у
недеља
,
који
први
доћи
,
доћи
хтети
он
човек
и
донети
од
ја
поздравље
.
Што
бити
поручити
неки
урадити
.
—
Добра
,
харамбаша
!
—
Ногић
!
...
ти
хтети
остати
овде
и
вескати
се
око
свој
кућа
.
с
ти
хтети
остати
Станко
.
тај
хтети
он
у
сав
бити
на
рука
,
у
сав
,
разумети
?
—
разумети
,
харамбаша
.
зека
корачити
.
—
Харамбашо
!
—
Шта
хтети
?
—
оставити
и
ја
овдје
!
...
—
Што
?
—
ја
јесам
се
са
Станка
збратимити
:
рећи
погинути
један
за
други
.
Хоћу
и
ја
да
он
бити
на
рука
!
...
Харамбаша
поћутати
мало
,
па
рећи
:
—
Добра
,
остати
...
затим
се
окренути
Станка
:
—
А
ти
наређивати
да
Лазар
жив
ухватити
,
па
да
он
ја
судити
!
...
убити
он
не
смести
пошто
јесам
глава
на
ви
!
...
ја
морати
видети
тај
угурсуз
што
тако
вешто
умести
подметнути
крађа
човек
ни
крив
ни
дужну
!
...
ама
да
он
влас
с
глава
не
полетити
!
...
Ногић
!
ти
ја
одговарати
!
—
не
бринути
,
харамбаша
!
...
—
ако
ви
до
зорова
доћи
,
хајати
к
Цер
.
ако
ви
штогод
устребати
,
јавити
се
ко
од
овај
људи
:
бановац
у
Банов
Пол
,
Катић
у
Глоговац
,
Чоњаги
у
Салаш
,
Иванка
у
Клење
,
поп
-Теши
у
Бадовинци
,
Илија
Срдан
у
Прњавор
.
свуда
хтети
ви
се
дати
јела
и
пиће
,
а
сваки
од
она
известити
ви
о
ја
и
дружина
.
ако
ли
ви
помоћи
затребати
,
јавити
се
Дева
...
онда
се
окренути
дружина
:
—
спремати
се
!
—
рећи
.
—
спреман
јесам
!
—
полазити
!
збогом
,
Сурепе
,
Ногић
,
Станко
,
зека
...
збогом
!
...
—
збогом
поћи
!
и
за
неколик
тренутак
нестати
хајдук
у
гора
.
Јован
и
Јовица
се
стати
праштати
.
—
сад
хтети
!
—
рећи
зека
.
—
ваљати
ми
стигнути
дружина
...
збогом
!
...
дати
бог
да
се
видити
...
—
Дај
бог
!
...
они
се
изљубити
с
она
,
докопати
свој
шара
,
па
замакнути
у
луг
.
Станко
се
замислити
.
некако
он
јесам
чудно
изгледати
да
јесам
у
онај
подметнут
крађа
помешан
Крушка
и
Маринка
.
обујмити
он
жив
жеља
да
сазнати
како
јесам
тај
бити
,
те
стога
се
решити
да
сместа
ићи
Дева
да
он
питати
.
Ногић
као
да
јесам
назирати
шта
мисао
Станко
.
—
одавде
хтети
мој
кућа
—
рећи
он
.
—
тамо
хтети
се
склонити
...
—
А
зар
не
бити
боље
бити
да
отићи
до
Дева
?
—
прекинути
он
Станко
.
—
не
,
соко
!
не
смети
тамо
.
па
и
шта
бити
?
...
Дева
јесам
зверка
.
он
никад
не
истрчавати
.
он
,
колико
чувати
ми
,
чувати
себе
двапут
више
.
никад
харамбаша
јесам
отићи
он
,
него
он
јесам
доћи
те
јавити
,
ако
јесам
што
вредно
јавити
!
...
ево
Сурепа
па
неки
казати
јесам
ли
тако
?
...
—
тако
јесам
!
—
рећи
Суреп
.
—
А
после
—
наставити
Ногић
—
воденица
јесам
воденица
.
ту
бахнути
и
незван
.
него
,
хајдемо
мој
кућа
,
па
хтети
поручити
Дева
да
тамо
доћи
.
па
устати
.
Станка
се
немати
куд
него
се
дигнути
и
он
,
а
већ
зека
бити
готов
и
у
ватра
и
у
вод
са
Станка
.
Поздравише
се
са
Сурепом
,
док
тек
зека
рећи
:
—
А
ватра
?
—
Шта
?
—
упитати
Ногић
.
—
зар
хтети
јесам
оставити
?
—
зар
јесам
чути
да
јесам
харамбаша
рећи
да
се
онај
клада
наваљати
.
он
никад
не
крити
свој
даника
,
а
сад
јесам
баш
рећи
да
се
клада
наваљати
зато
што
ми
потерати
гонити
.
Хајд̓
!
и
разићи
се
...
док
јесам
они
разговарати
,
шум
се
кретати
потерати
,
који
бити
поћи
да
она
тражити
.
на
чела
она
бити
Крушка
,
на
коњ
,
и
Маринка
,
који
поскакивати
поред
он
.
—
јесам
ли
далеко
?
—
питати
Турчин
.
—
јесам
,
ту
она
јесам
лагати
—
рећи
Маринка
.
—
Моје
ја
око
никад
не
варати
!
...
ти
јесам
ја
рећи
да
она
морати
пронаћи
,
и
ја
јесам
она
наћи
!
...
па
,
показав
рука
на
дим
што
се
лагано
дизати
,
додати
:
—
ту
јесам
!
—
опколити
!
—
заповедати
Крушка
.
Чет
опколити
.
полако
,
чисто
не
дисати
,
примицати
се
онај
ватра
,
који
почети
пробијати
кроз
грање
...
кад
угледати
јасан
пламен
,
Крушка
се
продерати
:
—
Ника
да
се
јесам
макнути
!
предавати
се
!
Гор
одјекнути
и
вратити
он
реч
његов
.
Притрчаше
ватра
—
нигде
ники
!
...
—
она
!
—
цикнути
Турчин
и
ухватити
се
за
глава
.
—
Об
ја
ока
,
тај
јесам
бити
!
—
клети
се
Маринка
.
—
ама
гдје
јесам
сад
?
...
—
да
јесам
у
заседа
?
!
—
рећи
Маринка
и
чисто
зинути
од
страх
.
тај
она
све
опаметити
,
те
се
почети
повлачити
натраг
откуд
јесам
и
доћи
.
@card@
.
сим
КАТИЋ
хајдук
се
смејати
потера
...
прикрити
иза
један
жбун
,
гледати
јесам
како
потерати
измицати
и
како
појединац
страховати
од
сваки
шушањ
.
да
јесам
моћи
,
они
бити
се
на
сав
глас
смејати
...
смејати
бити
се
највише
Маринка
,
који
као
пас
облетати
око
Турчин
,
преклињати
се
да
она
јесам
ту
смотрити
...
кад
се
тај
жалосна
чета
изгубити
у
шума
,
кренути
се
и
хајдук
.
Станко
се
задубити
у
мисао
.
он
као
да
почети
мало-помало
свитати
.
он
се
почети
досећати
и
веровати
да
у
његов
ствар
имати
много
масло
Крушкин
и
Маринков
.
само
јесам
моћи
паметовати
зашто
јесам
они
на
он
тако
мрзети
,
кад
она
јесам
натрунити
ни
колико
црн
испод
нокат
.
Ноћ
јесам
бити
тих
.
бахат
њихов
нога
одјекивати
јесам
.
—
Божа
,
ја
лијепити
ноћ
!
—
рећи
зека
.
—
Лепа
!
—
рећи
Ногић
.
—
Шта
ли
јесам
овакијех
ноћ
провести
сједећи
!
...
—
сад
хтети
и
више
.
него
,
вала
,
имати
се
кад
и
спавати
,
дуг
јесам
зима
...
Заћуташе
и
сваки
се
предати
свој
мисао
.
сув
грање
пуцати
јесам
под
нога
њихов
.
Овде-онде
зашуштати
нешто
тихо
,
тајанствено
,
као
да
неки
невидљив
рука
баратати
по
опао
лишће
.
Стигоше
пред
кућа
Ногићев
.
Беличаст
дим
вити
се
на
баџа
и
ићи
права
к
небо
,
као
чист
душа
праведникова
.
Ногић
закуцати
на
врата
.
Укућани
се
избудити
чим
разабрати
његов
глас
.
Дочекаше
она
да
весео
бити
не
моћи
...
Жене
спремити
вече
и
хајдук
вечерати
као
царев
,
иако
вечерати
на
дренов
Греди
.
—
Марица
,
—
рећи
Ногић
жена
—
узети
поњава
па
ми
прострети
у
качара
.
Жена
отићи
да
прострети
.
—
А
тај
,
Јова
,
ићи
још
ноћас
Сима
и
јавити
он
да
он
чекати
овде
.
—
Хоћеш
ли
се
колико
бавити
,
бата
?
—
упитати
он
Јов
.
—
Бавићемо
се
неколико
дан
.
требати
да
свршити
неки
посао
.
—
Јуче
јесам
се
спремати
у
потера
за
ви
—
рећи
он
брат
.
—
знати
ја
тај
...
али
јесам
отићи
покуњен
глава
...
—
Кажу
,
због
неки
Турчин
,
што
јесам
она
побити
на
Журави
...
—
А
...
јесам
!
...
па
ако
,
неки
ми
терати
!
...
него
,
ја
мислити
да
бити
боље
урадити
да
мало
одспавати
.
Жене
она
изути
и
опрати
она
нога
,
онда
хајдук
отићи
на
легало
.
настати
тајац
и
тишина
.
А
,
замало
,
сав
усни
дубок
сан
...
зор
тек
почети
рудит
,
први
петао
запевати
,
а
Катић
с
Јов
бахнути
пред
кућа
.
—
где
јесам
?
—
упитати
Катић
.
—
у
качара
—
одговорити
жена
.
они
присести
мало
крај
огњиште
.
Сима
Катић
бити
јесам
марвен
трговац
.
родити
се
у
село
двор
у
Босна
.
неправда
и
неприлика
кренути
он
с
његов
огњиште
,
и
он
прећи
Дрина
те
се
настати
у
село
Глоговац
...
али
никад
јесам
моћи
опростити
Турчин
,
нити
се
ма
један
тренутак
помирити
с
она
.
зато
јесам
напустити
миран
ратарски
посао
,
па
се
машити
трговина
.
Ишао
јесам
од
село
до
село
,
бајаги
трговачки
посао
,
а
у
сам
ствар
он
јесам
тећи
пријатељ
и
зажизати
она
пламен
мржња
према
Турчин
...
сваки
мртав
турски
глава
поздрављати
јесам
необично
весело
.
радовати
се
њихов
несрећа
—
јер
само
тада
он
јесам
бити
срећан
.
волети
јесам
хајдук
,
тај
син
горски
,
тај
одметник
,
који
дутом
шара
исправљати
крив
Дрина
и
оштар
јатаган
делити
правда
земаљски
...
за
она
јесам
он
давати
све
,
чак
и
само
спокојство
свој
.
не
знати
како
да
јесам
уморан
,
требати
он
јесам
само
на
уво
шапнути
„
звати
ти
тај
и
тај
хајдук
—
он
јесам
сместа
скакати
на
нога
и
трчати
да
се
с
он
,
као
с
рођеним
брата
,
изљубити
...
—
јесам
ли
,
снаха
,
а
како
бити
бити
да
пробудити
бат
?
—
рећи
Јов
.
Марица
слегнути
раме
.
—
неки
она
,
нек
спавати
мало
—
рећи
Катић
—
уморан
јесам
.
—
отићи
да
он
јавити
—
рећи
Јов
—
моћи
се
љутити
.
замало
па
се
вратити
и
позвати
Сима
у
качара
.
Изљубише
се
братски
,
па
поседати
.
—
надати
јесам
се
да
хтети
ја
звати
.
—
А
зар
јесам
знати
?
—
упитати
Ногић
.
—
јавити
ја
јесам
Срећко
.
него
,
алал
ви
вера
!
оно
што
јесам
на
Журави
урадити
—
вредити
царевина
.
—
То
јесам
овај
!
—
рећи
Ногић
и
показати
на
Станка
.
—
дакле
,
тај
јесам
Станко
!
...
тај
јесам
син
Алексин
!
!
...
алал
ти
,
соко
,
српски
млеко
који
ти
одранити
!
...
само
да
јесам
видети
онај
лом
,
онај
тумарање
.
Што
јесам
год
чалма
носити
,
дигнути
се
на
нога
.
ја
јесам
сместа
разаслати
људи
тај
јавити
Стојан
у
Ноћај
,
прота
у
Белотић
,
поп
-Теши
у
Бадовинци
,
Јанка
,
Аврам
,
поп
Раћа
...
сав
...
ја
јесам
она
јавити
да
ви
потерати
гонити
.
—
По
Дева
?
—
јесам
,
по
он
.
А
он
ти
јесам
и
онако
згодан
за
тај
ствар
!
...
он
јесам
тај
док
други
длан
о
длан
.
онда
се
опет
окренути
Станка
:
—
дакле
,
ти
јесам
Станко
?
...
о
,
брата
,
лом
јесам
начинити
!
с
колено
на
колено
причати
се
о
твој
јунаштво
;
и
,
кад
поменути
твој
име
,
они
хтети
казати
:
тај
јесам
онај
што
пушак
клати
!
...
А
још
да
знати
какав
јесам
зулумћар
скинути
са
свет
!
...
ја
он
најбоље
знати
!
...
ако
друм
путовати
,
па
тај
он
срести
—
тешко
ти
!
...
до
његов
ћеф
стајати
тај
живот
!
...
тај
исти
Сали
-
ага
се
понекад
веселити
убијати
људи
.
јединац
у
отац
убити
само
зато
да
бити
се
насмејати
!
...
али
доћи
и
он
!
...
Нађа
се
чова
па
заклати
из
пушак
!
...
Причам
ја
Стојан
,
а
он
мило
.
А
тек
прота
Никола
!
...
он
јесам
знати
шта
радити
од
радост
!
...
Знаш
шта
јесам
казати
?
„
тај
Станко
”
,
велим
,
„
јесам
лопужа
!
”
ја
јесам
чути
од
Дева
зашто
јесам
ти
отићи
у
хајдук
!
...
како
Дева
причати
,
ти
јесам
обедити
ни
крив
ни
дужна
!
...
Станко
не
рећи
ништа
.
Катић
наставити
:
—
тај
јесам
сплетка
који
јесам
сплести
Крушка
,
Маринка
и
Лазар
.
Дева
казати
:
Крушка
јесам
плести
да
бити
завадити
Црнобарце
,
Маринка
да
бити
се
додворити
Крушка
,
а
Лазар
због
Севић
девојка
,
који
јесам
с
ти
стојати
...
и
,
како
Дева
казати
,
Турчин
јесам
поћи
за
рука
.
сав
црн
Бар
пљувати
на
дом
Алексин
...
ја
јесам
говорити
проти
Никола
из
Белотић
да
отићи
до
поп
Милоје
дат
ствар
изравнати
.
—
Па
шта
јесам
рећи
?
—
упитати
Станко
.
—
рећи
јесам
да
хтети
ићи
.
—
хвала
и
ти
и
он
!
...
али
јесам
потребно
...
—
како
јесам
потребно
?
...
—
упитати
Катић
.
—
Поп
Милоје
и
кмет
Јов
боље
познати
Алекса
Алексић
од
прота
Смиљанић
.
Што
да
она
прота
говорити
?
Алекса
Алексић
расти
јесам
с
она
у
црн
Бари
.
па
кад
они
моћи
поверовати
да
јесам
његов
кућа
лоповски
кућа
—
онда
нека
тако
бити
!
...
и
Станко
севнути
ока
.
и
Катић
,
и
Ногић
,
и
зека
видети
нешто
ледено
у
тај
поглед
.
—
Али
...
—
почети
Катић
.
—
моћи
,
газда
Сима
,
о
тај
причати
!
...
—
пресећи
он
он
.
—
Приче
хтети
причати
шта
јесам
ја
од
она
порадити
!
...
тај
рећи
мирно
,
али
тај
реч
зазвонити
страшно
.
он
сагнути
глава
и
ућутати
.
настати
тајац
.
ники
не
умеде
ништа
рећи
...
Ногић
,
као
домаћин
,
скренути
разговор
на
други
ствар
.
он
јесам
питати
тај
за
овај
тај
за
онај
.
Катић
јесам
одговарати
кратко
.
—
А
,
вера
ти
,
Сима
,
шта
се
оно
зуцкати
као
да
јесам
Турчин
поубијати
неки
људи
тамо
,
око
Београд
?
—
истина
јесам
.
—
Па
који
тај
?
—
Палалију
и
Станоја
из
Зеоке
.
—
А
што
?
—
Ђаво
она
знати
.
зовнути
лепо
лудити
на
вера
,
па
кад
она
овај
доћи
,
они
она
посећи
.
—
Па
што
она
ићи
?
—
Кнежев
јесам
,
брата
.
звати
он
,
мисао
човек
,
какав
посао
,
и
отићи
.
А
кад
тамо
...
—
Чувајте
свој
глава
!
—
рећи
Ногић
.
—
А
који
ја
јесам
вајда
и
да
јесам
чувати
ако
ја
јесам
судити
!
...
од
судбина
се
не
побећи
!
...
—
А
побећи
,
брата
,
ја
!
...
не
ићи
он
на
вера
,
вера
он
његов
!
...
Дођи
,
брата
,
к
ми
!
...
Гор
ми
јесам
и
отац
и
мајка
!
...
—
тај
већ
тај
хтети
бити
!
...
Стојан
велим
:
ја
морати
најпре
мој
глава
заменити
.
А
прота
казати
:
ја
она
жив
у
рука
не
ићи
.
ако
ја
позвати
,
ја
бирати
гора
!
...
—
То
јесам
паметно
...
и
тако
говорити
виђен
људма
.
боље
јесам
скинути
сто
турски
глава
него
да
пасти
један
хришћански
!
...
она
јесам
и
онако
много
,
много
,
неки
се
проредити
мало
!
...
—
тај
,
већ
,
људма
не
требати
ни
говорити
више
,
они
тај
знати
и
сам
.
—
А
,
после
,
моћи
она
сав
ни
кабулити
.
бити
мало
оштар
према
она
!
...
—
не
бринути
!
...
имати
она
и
такав
.
Или
Срдан
из
Прњавор
први
хтети
почети
!
...
ако
ико
,
он
хтети
први
од
ми
у
гора
.
Кућа
он
крај
друм
,
па
као
онај
дрво
украј
пут
:
који
год
кола
проћи
,
она
се
о
он
очешати
.
ономадне
отићи
у
Прњавор
,
те
с
наћи
с
он
,
па
ја
рећи
:
„
е
,
довде
доћи
!
ја
она
,
вала
,
више
не
моћи
трпети
,
па
да
бити
знати
круна
попети
!
...
док
само
чути
:
ја
отићи
у
гора
!
...
—
додијати
човек
!
—
додијати
ми
сав
!
не
моћи
сербез
вечерати
од
она
!
овде
јесам
ти
на
ударац
као
на
гујин
рупа
.
А
удар
какав
голо
из
Босна
,
тражити
вече
,
тражити
постеља
,
па
,
богами
,
још
и
нешто
други
!
не
смети
чељаде
у
кућа
задржати
.
разломити
ја
се
онај
стар
мати
дворити
она
.
па
још
пас
питати
где
ја
јесам
жена
?
...
пре
десет
дан
један
гол
убити
дете
у
Клење
—
па
ником
ништа
!
...
Влашки
пашче
убити
,
ко
ти
о
тај
водити
рачун
?
он
тражити
да
преноћити
с
твој
жена
,
а
ти
ако
погледати
његов
була
,
поздрав
се
са
свој
!
...
па
онда
,
мало
она
јесам
сав
тај
него
,
кад
он
нахранити
и
напојити
,
још
ти
бити
.
велим
:
удрити
он
што
ти
јесам
нахранити
,
па
хтети
тај
други
пут
и
боље
нахранити
!
—
и
тај
се
све
трпити
?
—
рећи
зека
,
а
образ
он
пламтити
.
—
трпити
се
.
Тешко
се
ратар
од
плуг
растати
!
Тешко
он
оставити
нејач
;
лакше
он
јесам
на
свој
леђа
понети
него
слушати
како
се
они
злопатити
!
...
—
Па
зар
једнако
тако
?
—
упитати
зека
,
а
крв
он
јурити
у
глава
.
—
Док
не
догорети
!
—
рећи
Катић
.
—
Али
кад
се
дигнути
...
онда
хтети
земља
прокукати
од
крв
,
али
се
ратар
хтети
смирити
!
...
Неће
дати
ни
зелен
травка
да
се
јавити
—
згазити
јесам
!
—
кад
хтети
тај
бити
?
—
кад
?
...
тај
не
знати
ники
!
...
ја
трчати
те
припремити
,
али
То
се
не
да
припремити
!
...
тај
бивати
наједаред
,
као
гром
...
и
,
кад
загрмети
и
кад
ударити
,
он
рушити
све
у
корен
!
...
али
,
иако
јесам
тај
тако
страшно
,
опет
хтети
скоро
бити
!
...
ја
се
бар
тако
чинити
!
...
и
кад
се
врисак
дуг
шара
помешати
са
писка
нејач
—
онда
тешко
не
само
Турчин
што
овуда
газити
него
тешко
и
сам
султан
у
Стамбол
!
...
ја
ви
тај
рећи
!
...
А
,
гле
!
...
већ
зор
!
...
ја
ићи
,
доћи
хтети
довече
...
збогом
...
ако
што
устребати
,
пошљи
...
и
брзо
се
поздрав
са
сав
,
па
отићи
.
зор
јесам
свитати
,
а
хајдук
се
удубити
у
дубок
мисао
...
@card@
.
КРУШКА
радити
Прођоше
три
месец
.
Насташе
дан
позан
јесен
.
сур
облак
више
се
и
не
дизати
с
небо
;
дрво
оголети
,
једва
овде-онде
видити
по
који
жут
листак
како
лелујати
тужан
и
усамљен
...
Крушка
јесам
седети
у
хан
крај
огњиште
.
он
се
грдно
замислити
.
кроз
глава
он
пролетати
разнети
мисао
...
Отпочео
јесам
посати
по
савет
Маринков
.
данас
јесам
позвати
Ивана
Миражџића
на
разговор
.
и
премишљати
јесам
шта
да
он
казати
и
како
да
он
саветовати
...
какав
ли
се
жети
не
радити
у
његов
душа
!
...
једва
јесам
опазити
Ивана
кад
јесам
овај
у
хан
ући
.
по
поздрав
засести
око
ватра
.
Крушка
рећи
те
донети
ракија
.
А
он
постати
домаћински
сладак
:
сваки
покрет
пратити
јесам
осмејак
пун
милошта
.
—
Па
,
шта
ја
радити
,
Ива
?
-
хвала
бог
,
ага
.
—
како
јесам
на
дом
?
—
бог
хвала
.
—
Шта
ја
Лаза
радити
?
—
Добра
јесам
.
остати
тамо
код
кућа
,
тесати
неки
палац
и
лотра
...
А
шта
бити
и
моћи
радити
на
оваки
време
,
кад
никуд
макнути
не
моћи
?
Чим
јесам
изустити
име
Лазарево
,
Турчин
се
претворити
у
сам
сласт
.
поглед
он
јесам
сијати
неки
нежност
пун
љубав
према
сам
име
Лазарево
.
—
добар
ти
јесам
Лаза
,
бог
он
здравље
дати
!
...
откад
памтити
,
онаки
дјечак
јесам
видјео
!
...
оно
се
видити
да
хтети
бити
кућаник
и
домаћин
.
миран
,
послушан
,
поштовати
стар
...
Дин
ја
,
велим
ти
,
врло
јесам
заволети
тај
дјечак
!
...
Турчин
јесам
знати
како
требати
говорити
с
родитељ
.
јесам
се
ни
најмање
преварити
кад
се
надати
да
хтети
тај
леп
реч
задобити
Ивана
.
—
Вал
,
ага
,
јесам
што
јесам
мој
!
...
ја
још
имати
деца
,
али
ја
он
баш
на
срце
легати
!
...
некако
ја
јесам
одвојити
...
умести
заповедити
...
све
!
...
—
Па
,
видити
се
,
Ива
,
брата
,
видити
се
!
...
ти
знати
,
ја
,
кад
јесам
доћи
,
не
имати
познаник
,
тако
врљати
по
њива
,
по
село
,
ићи
јесам
ти
,
бивати
,
чак
и
у
кола
,
па
баш
он
тад
видјети
.
е
,
брата
,
одвојити
јесам
од
други
младеж
!
...
не
знати
како
јесам
он
завољео
!
Иван
јесам
бити
блажен
.
—
гледати
овај
други
...
будибокснама
!
...
ето
,
онај
кметов
...
па
онај
Шокчанићев
...
па
ето
ти
и
онај
Алексин
несрећник
!
...
сам
лопов
,
хајдук
!
...
сав
јесам
тај
један
сорта
,
као
да
јесам
од
један
отац
.
немати
ти
у
она
искрити
онај
дух
домаћински
,
него
...
како
да
рећи
...
сав
јесам
,
брата
,
некако
хајдучки
...
—
хвала
ти
,
драг
ага
,
што
тако
лепо
мислити
о
мој
Лазар
...
он
јесам
погрешити
што
јесам
пуцати
на
онај
несрећник
...
—
јесам
ли
,
човјек
!
...
А
ко
не
бити
пуцати
кад
он
однети
оно
што
јесам
крваво
такнути
?
...
ја
не
знати
како
ти
судити
,
али
ја
—
а
ја
јесам
и
паметан
човјек
—
ја
бити
онако
исто
учинити
као
и
Лазар
!
...
Иван
само
слегнути
раме
,
али
он
јесам
душа
бити
захвалан
Турчин
...
и
оштро
око
Крушкин
смотра
тај
...
—
То
баш
сведочити
да
хтети
он
бити
прав
домаћин
—настави
Крушка
—
прав
правцат
домаћин
...
Маринка
ја
онда
испричати
све
што
јесам
бити
,
а
ја
он
рећи
:
па
ићи
,
болан
,
потражити
он
и
довести
к
ја
.
Можда
ти
јесам
и
причати
...
—
јесам
,
причати
ја
јесам
.
Вели
,
бити
јесам
се
сав
охладити
,
ал̓
он
,
брата
,
некако
човечно
,
лепо
,
па
јесам
плакати
као
мало
дете
...
—
Ха-ха-ха-ха
!
—
смејати
се
Крушка
—
јесам
,
плакати
јесам
.
Ал̓
ја
јесам
тај
разумјети
!
...
не
требати
тај
притужити
човјек
него
лијепо
с
он
.
требати
он
најприје
раскравити
...
Иван
зинути
у
Турчин
,
па
се
чудити
толики
човечност
.
А
Крушка
,
видити
да
јесам
дотерати
докле
јесам
хтети
,
само
се
осмехнути
,
па
рећи
:
—
А
шта
он
оно
изнијети
у
село
?
—
махнути
,
молити
ти
!
—
рећи
Иван
.
—
Рекоше
да
јесам
пуцати
на
Станка
због
девојка
...
—
Којешта
!
...
и
Турчин
слегнути
раме
...
—
бити
јесам
се
поплашити
.
ја
знати
,
чути
јесам
од
жена
да
јесам
он
бацити
око
на
онај
Севић
цура
...
па
,
богами
,
свашта
јесам
помислити
!
...
али
,
хвала
бог
!
...
Турчин
јесам
тај
и
чекати
.
—
Шта
рећи
,
шта
?
...
зар
он
волити
онај
девојка
?
—
ја
он
јесам
питати
,
тако
ја
рећи
.
—
Па
онај
јесам
добар
цура
.
—
Добра
.
—
севап
бити
она
бити
саставити
!
—
рећи
Турчин
,
а
очи
он
засијати
неки
нежност
.
Ивана
отићи
памет
.
он
видити
да
Турчин
баш
волити
његов
Лазар
.
—
Па
гледати
...
—
А
,
тај
морати
учинити
!
...
кад
се
дјеца
волити
,
неки
се
и
узети
.
немати
велик
гријех
него
раставити
мило
и
драго
!
...
тај
морати
учинити
...
и
кад
јесам
учинити
овај
јесен
...
—
тај
ја
хтети
овај
месојеђе
—
свеједно
!
...
—
рећи
Иван
.
—
А
баш
бити
желети
знати
да
ли
јесам
Лазар
миловати
!
—
рећи
Крушка
.
—
Знаш
шта
хтети
радити
!
Казаћу
Маринка
да
он
он
испитати
...
ники
тај
не
умити
као
Маринка
!
...
ви
викати
па
тај
човјек
,
а
богами
,
тај
јесам
један
добар
човјек
.
ја
хтети
лијепо
казати
он
;
па
кад
он
Маринка
узети
на
ока
,
хтети
он
моћи
слагати
!
...
—
не
знати
,
не
знати
!
питати
јесам
он
ја
,
па
не
знати
...
—
онда
неки
он
припитати
.
и
,
онда
...
ала
хтети
се
провеселити
!
—
рећи
Крушка
,
а
очи
он
заводнити
.
—
не
знати
ти
,
Ивана
,
брата
,
како
јесам
живјети
међу
људма
који
ти
не
волити
!
...
еј
,
како
бити
ја
волети
да
имати
ко
женити
ја
удавати
!
...
Самац
јесам
ти
у
свијет
.
ники
свој
до
бог
,
који
једини
видити
мој
жеља
и
мој
срце
!
...
сав
бити
дати
да
ја
само
хтети
овај
свијет
разумјети
!
...
ја
,
болан
,
ни
мален
мравак
не
моћи
зло
пожељети
,
а
толи
човјек
,
створ
божји
!
...
па
сагнути
глава
и
уздахнути
...
Ивана
се
готово
сажалити
...
помислити
:
заиста
он
јесам
тешко
...
и
рећи
:
—
моћи
се
карити
,
драг
ага
,
моћи
!
људи
јесам
,
па
погрешити
.
ја
јесам
се
склањати
од
ти
,
као
велим
:
шта
хтети
,
странски
јесам
човек
...
Можда
он
мрзети
кад
се
разговарати
с
он
...
али
сад
не
бринути
!
ја
,
ја
!
(
и
ту
ударити
глас
)
ја
хтети
се
разговарати
с
људма
,
казати
она
како
јесам
тај
добар
човек
...
како
јесам
...
—
моћи
!
...
моћи
,
Миражџићу
!
ја
хтети
да
они
сам
увидити
мој
човјештво
!
—
Мор
,
оставити
!
много
хтети
водити
Дрина
протећи
док
они
увидити
!
...
оставити
ти
тај
ја
!
јер
,
ево
,
да
ти
баш
казати
права
истина
!
...
ја
ти
први
јесам
веровати
!
...
ја
јесам
научити
да
се
ви
,
Турчин
,
на
ми
смешкати
;
па
кад
јесам
тај
први
видети
како
јесам
сладак
,
а
ја
помислити
:
овај
добра
не
мислити
!
...
бог
ја
!
...
А
сад
...
сад
хтети
ја
друкчије
и
други
казати
.
Крушка
јесам
играти
срце
од
радост
,
али
се
он
савладати
.
—
Нећемо
о
тај
говорити
!
...
него
...
Лазар
јесам
ја
на
срце
!
...
Хоћу
да
он
видити
срећан
и
весео
,
па
хтети
онда
и
ја
бити
весео
!
...
Хоћу
да
он
ја
просити
цура
!
...
—
не
бранити
.
колико
данас
јавити
Севић
—
рећи
Иван
.
—
најприје
пошљи
ја
Лазар
да
он
питати
.
Хоћу
да
знати
хтети
ли
тај
он
бити
по
воља
?
—
ја
шта
хтети
,
мора
!
—
е
,
онда
хтети
да
он
ја
обрадовати
!
...
молити
ти
,
учинити
ја
тај
добро
!
—
Хоћу
,
што
не
бити
!
Послаћу
он
чим
кућа
отићи
...
—
рећи
Иван
и
дигнути
се
.
—
Сједи
,
сједи
.
куд
журити
?
—
никуд
.
ја
мислити
ти
имати
какав
посао
.
—
немати
никакав
.
Сједи
.
Жељан
јесам
,
болан
,
лијеп
рјечи
с
људма
...
Сједи
!
...
Иван
сести
.
—
Вјера
ти
,
Ива
,
рећи
ја
ко
јесам
,
онако
,
међу
ви
бити
највише
ја
противан
?
—
почети
Турчин
и
упиљити
у
Ивана
.
—
Па
,
вала
готово
сав
!
ето
,
и
ја
јесам
ти
се
противити
.
—
знати
,
знати
...
али
,
онако
,
ко
јесам
тај
као
први
почети
?
...
—
Оно
...
како
да
ти
казати
...
не
знати
...
Чина
ја
се
попасти
...
он
се
јесам
допасти
.
Сећам
се
баш
једанпут
рећи
:
„
он
јесам
Турчин
,
а
Турчин
не
моћи
ми
добро
мислити
!
ја
бити
волети
да
ја
он
турски
поздрављати
”
.
Крушка
се
ујести
за
усна
...
али
се
насмејати
:
—Ха-ха-ха-ха
!
...
добар
човјек
,
добар
поп
!
...
јесам
право
мислити
!
...
—
То
се
видити
—
рећи
Иван
.
—
Ал̓
ја
се
не
љутити
иа
нега
.
поздрав
он
и
рећи
он
да
јесам
ја
знати
да
јесам
тај
његов
масло
,
ал̓
ја
се
не
срдити
.
он
јесам
добар
човјек
и
ваљан
поп
.
и
ја
баш
волити
што
јесам
он
така
.
јер
кад
ја
познати
,
он
хтети
друкчије
о
ја
зборити
...
А
рећи
ја
како
кмет
Јов
?
—
Ко
?
...
он
зар
?
...
он
ти
мислити
онако
као
и
поп
...
она
два
као
да
јесам
ти
на
један
срце
лежати
...
хтети
ти
они
један
без
други
ништа
урадити
!
...
али
,
не
бринути
!
...
док
она
ја
само
казати
!
...
—
да
ти
знати
само
колико
тај
ја
радовати
што
се
тако
пазити
!
тај
јесам
баш
лијепо
.
Једини
онај
пас
,
Алекса
,
што
ви
јесам
лагати
...
—
Жао
ја
јесам
Алекса
!
—
рећи
Иван
.
—
Знаш
,
кад
он
видити
онако
расплести
,
с
чибук
у
рука
,
да
бити
се
заплакати
!
...
красан
јесам
тај
човек
бити
!
...
боље
бити
он
бити
да
јесам
онај
удавити
док
јесам
још
жгепче
бити
,
него
што
он
онако
обрукати
и
оцрнити
!
...
—
Вјера
ти
,
како
он
јако
?
—
не
питати
!
...
ники
да
он
видити
!
нит
он
ко
бог
називати
ни
примати
!
...
и
чинити
ја
се
да
јесам
мало
шенути
...
—
А
,
брата
,
бити
пазити
на
сав
народ
!
...
—
Шта
хтети
?
...
ваљда
он
јесам
тако
судити
!
...
А
,
богами
,
жао
ја
он
јесам
као
рођеног
брата
!
...
Шта
јесам
ја
со
и
хлеб
с
он
појести
!
...
и
тај
више
у
његов
кућа
него
у
свој
...
и
тако
јесам
ићи
реч
час
о
један
час
о
други
.
Крушка
јесам
распитивати
,
а
Иван
у
простодушност
свој
причати
јесам
и
онај
што
јесам
за
казивање
и
онај
што
јесам
.
кад
се
Крушка
уверити
да
јесам
онај
истина
што
он
јесам
Маринка
причати
,
кад
јесам
видети
да
јесам
тај
сав
људи
простосрдачан
,
али
и
поносити
,
он
бити
начисто
са
свој
план
.
—
Па
,
дело
,
Ива
,
брата
,
разговор
се
с
људма
.
Кажи
она
да
ја
јесам
тако
рђав
човјек
као
што
јесам
мислити
.
—
не
бринути
!
...
сад
ја
ићи
поп
.
сав
хтети
он
ја
лепо
испричати
—
рећи
Иван
и
устати
.
—
слободно
он
рећи
да
се
ја
на
он
не
љутити
!
...
—
ама
,
оставити
ти
тај
,
драг
ага
!
...
јесам
ја
мајка
језик
испредати
;
умети
и
ја
казати
шта
мислити
!
...
Видећеш
како
хтети
се
ја
здружити
и
бити
добар
пријатељ
!
...
ја
ти
велим
,
док
ти
само
видити
какав
јесам
људи
тај
Црнобарци
—
хтети
ти
пасти
на
ум
да
ми
оставити
.
—
ја
бити
се
волити
разумријети
овдје
с
ви
!
...
—
збогом
,
драг
ага
!
Крушка
он
пружити
рука
:
—
збогом
,
Ива
,
брата
!
...
али
не
заборавити
да
се
са
Севић
разговорити
!
—
како
да
заборавити
!
...
Још
данас
ићи
!
...
—
Знаш
,
ти
јесам
он
родити
,
али
ја
јесам
на
срце
!
—
хвала
ти
!
...
збогом
!
—
збогом
поћи
!
...
Иван
отићи
раздрагати
.
пут
јесам
премишљати
о
реч
Крушкин
.
нем
се
чинити
да
јесам
мало
и
хришћанин
тако
душеван
као
што
јесам
Крушка
.
„
А
...
измирити
он
ја
!
...
док
само
испричати
поп
и
Јова
како
јесам
тај
сладак
човек
!
...
богами
јесам
се
огрешити
о
он
!
...
па
,
још
како
се
бринути
о
мој
Лазар
!
...
А
,
вала
,
и
јесам
Лазар
момак
на
свој
место
!
...
па
још
какав
јесам
тај
кућанин
!
...
ето
,
ја
!
ја
не
бити
пуцати
на
Алекса
ни
за
како
благо
овај
свет
;
али
он
,
чова
,
хтети
да
убити
за
свој
!
...
права
имати
,
алал
он
вера
!
...
”
Турчин
јесам
стојати
на
праг
и
гледати
за
Ивана
све
дотле
док
не
замакати
у
луг
.
онда
се
вратити
у
одаја
,
наручити
да
он
донети
кава
,
па
,
пуштати
густ
дим
,
стварати
у
онај
колут
леп
слика
...
—
Хајд
,
хајде
,
црн
бара
!
...
—
смешкати
се
он
.
—
Ида
вријема
и
носити
ви
ја
на
пешкеш
!
...
Очи
хтети
вами
искакати
од
мој
благослов
!
...
ја
ви
доносити
таки
мир
да
ви
после
ни
бог
хтети
моћи
измирити
...
Дошао
јесам
курјак
до
овца
...
@card@
.
расцеп
Иван
стигнути
дома
.
бити
јесам
весео
и
расположен
.
Радујући
се
што
он
посати
ићи
тако
за
рука
,
он
се
стати
шалити
с
деца
што
он
на
сусрет
изидоше
,
а
шалити
се
обично
издевати
она
име
.
—
еј
,
тај
шврћа
!
...
А
што
јесам
босоног
,
мора
?
...
Што
ти
јесам
мати̓
обути
,
а
?
...
Видиш
како
јесам
Чупа
обути
вена
;
а
Чупа
,
док
се
само
убрисати
,
бити
девојка
од
тај
свет
!
...
и
,
минути
мимо
деца
,
ући
у
кућа
.
—
А
где
јесам
Лазар
?
—
упитати
свој
жена
Крсманија
.
—
не
знати
,
тамо
јесам
у
авлија
.
—
зовнути
он
.
замало
доћи
Лазар
.
он
он
погледати
леп
,
умиљат
поглед
,
па
рећи
:
—
Лаза
,
синак
!
отићи
један
час
до
субаша
,
звати
ти
нешто
.
—
Добра
,
баба
.
и
Лазар
се
окренути
да
поћи
,
али
он
он
задржати
.
—
Стани-де
!
—
рећи
.
Лазар
стати
и
погледати
он
.
—
јесам
л̓
,
мора
?
—
Шта
,
баба
?
—
А
,
лој
ли
ти
детињити
,
ти
тако
зар
?
...
А
?
...
Лазар
не
рећи
ништа
,
само
обор
глава
,
јер
разумеде
поглед
очев
.
—
Ха-ха-ха-ха
!
...
гледати
ти
,
молити
ти
!
Хоће
човек
да
се
жена
,
а
овамо
крити
од
отац
!
...
А
знати
ли
тај
да
јесам
ја
тај
давно
чути
,
а
?
...
не
знати
!
...
Чуо
јесам
ја
,
али
хтети
казати
од
ко
...
него
хајд
,
хајд
!
...
Видећемо
и
тај
!
...
Лазар
изиде
.
срце
он
јесам
играти
од
радост
...
да
јесам
моћи
,
он
бити
летети
кроз
гол
лужњак
.
па
он
се
чинити
да
се
и
она
оголети
дрво
смешкати
на
он
.
у
радост
мало
ти
не
заборавити
увратити
се
попити
.
бити
већ
и
проћи
његов
кућа
.
онда
се
вратити
,
ући
у
авлија
,
па
затим
у
кућа
.
Поп
јесам
седети
са
кмет
-
Јов
крај
ватра
.
Лазар
скинути
капа
и
прићи
она
рука
.
—
Жив
бити
,
Лаза
!
—
рећи
поп
.
—
А
који
добро
?
—
молити
тај
баба
,
ако
јесам
у
посао
какав
,
да
отићи
један
час
до
он
,
нешто
важно
хтети
да
ти
казати
.
—
Добра
,
Лаза
,
добро
.
Лазар
она
опет
пољубити
у
рука
,
па
скоро
каса
отићи
Крушка
...
—
и
тако
,
сад
видити
—
наставити
поп
разговор
који
она
Лазар
баша
пресећи
—
да
хтети
бити
онај
што
јесам
ти
онда
још
казати
...
ја
се
и
сад
сећати
Станка
,
као
да
ја
јесам
пред
очи
!
...
не
моћи
човек
онако
планути
за
бан-бадава
.
јесам
видети
како
се
он
у
час
преобразити
:
од
дете
постати
човек
!
...
кмет
јесам
ћутао
.
—
Још
онај
вече
мислити
јесам
свашта
—
наставити
поп
.
—
сав
ноћ
јесам
моћи
тренути
.
„
Мор
,
да
ја
не
огрешити
душа
?
—
мислити
јесам
.
онда
ја
опет
доћи
друго
у
глава
...
оно
како
се
Алекса
пренеразити
...
све
...
и
,
онда
опет
помислити
:
ко
знати
!
...
да
јесам
само
видети
Алекса
онај
дан
кад
јесам
дете
молитва
читати
!
...
Знаш
ли
да
се
чак
ја
хтети
заплакати
,
ја
који
јесам
тврд
на
суза
!
...
јесам
тај
лако
гледати
матор
човек
како
плакати
.
—
јесте
!
...
јесте
!
...
Знаш
ли
каки
јесам
бити
пред
судница
кад
оно
хтети
заклати
Маринка
?
...
—
додијати
,
брата
,
човек
!
...
јесам
тај
лако
!
...
он
јесам
њиштати
крив
тај
,
ја
јесам
С
он
младовати
,
бити
чобан
...
па
никад
,
никад
„
зурка
”
туђ
тај
човек
не
узити
...
—
тако
јесам
...
—
рећи
кмет
.
—
е
,
али
,
шта
хтети
?
Нашло
се
,
брата
,
код
он
...
Баш
да
јесам
он
и
хтети
бранити
,
не
бити
он
одбранити
.
Поп
се
замислити
...
ватра
јесам
пуцкарати
на
огњиште
...
—
Хоћеш
ићи
Ивана
?
—
упитати
он
кмет
после
дуг
ћутање
.
—
Можемо
.
хајдемо
заједно
.
—
хајдемо
...
Поп
се
дигнути
,
огрнути
сав
„
ресаник
”
и
узити
дреновача
.
—
Стоја
!
—
рећи
попадија
.
—
ако
ја
ко
устражити
,
казати
нека
очека
,
ако
бити
што
нужан
,
пошљи
Иванов
кућа
,
тамо
хтети
бити
.
и
упутити
се
кући
Иванов
.
обојица
јесам
ћутали
као
нем
...
Пролазећи
поред
кућа
Алексин
,
видети
он
пред
кућа
гологлав
где
стајати
;
дигнути
глава
па
се
загледати
у
небо
,
а
ветар
се
играти
са
његов
сед
влас
.
кмет
Јов
затрести
тужан
глава
.
—
боље
бити
бити
да
јесам
умрети
!
—
боље
!
—
рећи
поп
.
—
Тешко
он
!
...
Чина
ја
се
да
јесам
и
памет
померити
.
—
сиромах
!
—
рећи
поп
.
и
минути
мимо
кућа
.
А
на
срце
као
да
она
се
навалити
неки
стена
...
Иван
она
дочекати
смешкати
се
.
—
ама
,
као
да
јесам
поручити
за
обојица
!
...
—
Ева
ми
,
вала
!
—
рећи
поп
здравити
се
.
Чељад
што
бити
ту
прићи
она
рука
.
—
дед
,
седити
!
—
рећи
Иван
.
—
деца
!
донети
мало
ракија
.
и
засести
.
Принеше
она
тиквица
тесан
грло
.
него
,
да
рећи
који
и
о
тај
како
јесам
пити
наш
дед
.
Мачва
јесам
богат
виноград
.
вино
јесам
моћи
наћи
врло
ретко
,
а
ретко
се
и
тражити
:
само
у
причест
и
кад
ко
умрети
што
он
прелити
.
Међутим
,
Мачва
јесам
обиловати
у
јабуков
и
шљивов
воћима
.
и
ракија
и
јабуковача
мачвански
бити
тада
на
глас
.
ниједан
кућа
без
тај
пиће
јесам
бити
.
ники
из
кућа
јесам
отићи
а
да
он
не
услужити
један
или
други
пиће
.
Јабуковача
се
пити
врг
,
чутура
—
ко
јесам
шта
имати
—
а
ракија
тиквица
,
који
јесам
грло
тако
тесно
да
једва
кап
проћи
.
требати
јесам
човек
добар
два-три
минута
натегнути
док
прогутати
један
гутљај
.
Поп
нагнути
,
па
кад
одујмити
,
пружити
кмет
.
—
овај
ти
ваљати
!
...
добар
ракија
,
не
да
се
доста
пита
,
али
јесам
и
суд
према
она
!
...
—
Хе-хе-хе
!
...
—
смејати
се
Иван
.
—
права
велим
,
попа
,
—
рећи
кмет
,
пошто
одујмити
—
не
бити
ваљати
да
јесам
тиква
широк
грло
.
—
не
знати
,
тај
мој
Лазар
ујдурисати
.
он
ти
јесам
мајстор
око
тај
.
—
Па
шта
ја
радити
?
—
упитати
поп
,
пошто
мало
поћутати
.
—
А
шта
хтети
радити
?
—
рећи
Иван
.
—
овај
киша
не
да
напоље
.
него
ти
овде
седити
с
деца
и
разговарати
.
Јуче
комисмо
мало
кукуруз
,
па
данас
—
ето
...
Ишао
јесам
мало
до
субаша
.
—
До
субаша
?
—
пресећи
он
поп
.
—
ја
,
звати
ја
.
—
А
што
ти
звати
?
—
Ништа
,
разговарати
се
...
Мор
,
па
оно
јесам
неки
добар
човек
,
бог
ја
!
...
јесам
знати
,
али
баш
добар
човек
!
—
е
?
—
рећи
поп
и
покупити
обрва
.
—
Кажем
ти
,
разговарати
ти
,
брата
,
о
сав
и
свашта
као
да
јесам
Турчин
.
ето
,
са
ја
јесам
говорити
и
о
ти
и
о
Јова
...
—
А
шта
јесам
говорити
?
—
запитати
поп
,
али
преко
срце
...
—
Вели
:
добар
ви
јесам
онај
поп
.
красан
човек
!
ја
онаки
поп
јесам
видети
,
не
памтити
!
...
А
и
кмет
!
...
не
знати
ти
,
велим
,
Ивана
,
како
се
ја
допасти
тај
два
човек
.
овај
што
јесам
сав
овако
добро
у
црн
Бари
,
тај
јесам
они
учинити
.
паметан
људи
,
па
тај
ти
јесам
!
док
јесам
Иван
говорити
,
кмет
поглед
попасти
и
видити
да
он
не
годити
Иванов
говор
.
заустити
нешто
да
рећи
,
али
он
поглед
попов
задржати
...
Иван
јесам
у
свој
наивност
причати
све
што
јесам
с
Турчин
разговарати
,
па
јесам
—
као
кад
неко
хвалити
—
мало
и
претерати
.
дизати
јесам
Турчин
у
девети
небо
.
—
красан
човек
!
сладак
човек
!
ето
,
Маринка
!
ти
знати
колико
јесам
ја
на
Маринка
викати
.
А
он
за
Маринка
велим
да
јесам
тај
баш
добар
човек
.
„
мало
јесам
,
велим
,
„
прилен
,
али
добар
,
поштен
...
”
и
онако
...
он
јесам
сав
Црнобарци
красан
људи
...
једино
врчати
на
Алекса
,
он
не
марити
.
Неће
да
чути
реч
о
он
!
...
Поп
прекипети
.
—
Слава
ти
,
Ивана
,
зар
јесам
ти
ја
зато
звати
?
—
Па
ја
...
Што
се
,
брата
,
џаба
туђити
од
човек
!
...
да
јесам
он
онако
каки
...
што
прав
смутња
,
ја
бити
први
окренути
глава
од
он
!
...
али
добар
човек
!
...
Чак
,
ето
,
и
ја
говорити
како
бити
волети
да
оженити
Лазар
!
...
ја
само
стати
па
се
каменити
!
...
Вели
:
„
Оно
јесам
прав
кућаник
!
...
ти
бити
тај
пропустити
,
али
он
гинути
за
свој
!
...
”
богами
,
тако
волити
Лазар
као
да
он
јесам
на
срце
лежати
.
ни
поп
ни
кмет
ништа
не
рећи
.
—
него
...
знати
ли
шта
?
—
Шта
?
—
упитати
кмет
.
—
да
се
ви
двојица
измирити
с
он
.
—
јесам
се
ни
свађати
—
рећи
поп
суво
.
—
знати
.
али
јесам
он
чути
...
—
Шта
јесам
чути
?
—
као
да
ви
двојица
врчати
на
он
.
—
А
ко
он
јесам
тај
казати
?
—
не
знати
;
али
,
велим
,
врло
он
жао
.
он
ви
волити
и
волети
бити
да
јесам
с
ви
у
леп
љубав
...
поп
се
загледати
у
Ивана
.
—
да
он
ти
јесам
казати
да
ја
мрзети
на
он
?
Иван
погледати
поп
,
па
се
чисто
тргнути
:
—
бог
с
ти
,
попа
!
...
Прекрсти
се
ти
!
...
како
бити
ја
тај
он
моћи
казати
!
...
слагати
Иван
,
јер
се
запрепастити
од
поглед
попов
.
—
Па
ко
бити
он
други
и
моћи
казати
?
—
рећи
поп
озбиљно
.
—
Па
зар
баш
ја
?
—
рећи
Иван
,
а
подузети
он
као
неки
стид
,
јер
јесам
он
,
као
што
знати
,
и
казати
Турчин
.
—
него
...
манути
тај
,
он
јесам
—
добар
човек
...
—
добар
човек
,
добар
човек
!
...
јесам
,
добар
,
али
свој
Турчин
!
...
А
тешко
ти
када
ти
он
волити
!
...
него
,
упамтити
овај
,
Ивана
!
...
сав
црн
Бар
,
сав
ви
,
мој
пријатељ
,
љубити
се
колико
хтети
с
он
—
ја
хтети
!
...
ја
никад
не
веровати
у
добра
од
Турчин
...
и
кад
бити
видети
овај
свој
стар
очи
—
ја
опет
не
бити
веровати
!
рећи
бити
:
стар
очи
,
па
ја
варати
!
...
А
сад
,
кад
јесам
се
примити
да
донети
порука
Крушкин
ја
,
однети
и
мој
он
!
...
збогом
!
поп
јесам
дрхтати
од
јед
.
он
бити
волети
да
јесам
не
знати
шта
изгубити
него
што
јесам
овај
чути
...
—
Али
,
седити
,
попа
!
седити
,
Јова
!
...
—
викати
јесам
Иван
,
јер
се
и
поп
и
кмет
бити
дигнути
да
ићи
.
—
Шта
хтети
ти
?
...
ја
јесам
свршити
разговор
за
који
јесам
ми
позвати
!
—
рећи
кмет
.
—
јесам
ја
зато
звати
!
...
тај
јесам
бити
онако
уз
реч
.
ја
јесам
ви
звати
да
разговарати
о
прошевина
.
рад
јесам
запросити
Севић
девојка
за
Лазар
...
седити
,
људи
!
...
Баш
јесам
на
крај
срце
!
...
ја
јесам
ништа
ружно
мислити
.
у
тај
пар
бахнути
кнез
Сима
.
—
попа
,
звати
тај
кућа
да
читати
један
молитва
.
—
Добра
,
ето
ја
.
збогом
,
Ивана
!
—
Али
седити
мало
,
човек
.
А
поп
изиде
из
кућа
...
Иван
окупити
кмет
да
остати
,
али
овај
не
хтети
за
жив
глава
после
поп
остати
,
него
се
и
он
поздрав
...
Иван
остати
јесам
.
неки
он
стид
обујмити
.
сад
он
се
учинити
да
јесам
одиста
непоштен
што
јесам
онако
Турчин
о
поп
и
кмет
казати
...
све
док
поп
не
почети
говорити
,
он
јесам
мислити
да
чинити
велик
дело
...
А
сад
,
сад
јесам
и
нем
тај
сав
изгледати
ружан
.
и
ухватити
се
за
перчин
,
цикнути
:
—
будала
матор
!
оседети
јесам
,
а
ништа
не
знати
!
...
Расположење
,
добар
воља
...
сав
тај
проћи
...
и
остати
нешто
тешко
као
стена
на
грудма
...
поп
и
кмет
ићи
ћутети
.
опет
видети
Алекса
пред
кућа
,
видети
како
се
низ
расплетен
кос
његов
вод
слева
.
поп
више
за
себе
,
али
опет
толико
гласно
да
јесам
и
кмет
моћи
чути
—
рећи
:
—
овај
тај
не
бити
никад
учинити
.
преко
његов
усна
никад
не
бити
прећи
тајна
!
...
А
ја
тако
учинити
с
он
!
...
@card@
.
тврдоглавство
Чудне
мисао
обујмити
Ивана
.
с
један
страна
стид
што
јесам
тако
поступити
,
с
други
страна
,
опет
,
прво
обећање
што
јесам
дати
Турчин
да
тако
на
јалов
проћи
...
А
јесам
он
се
хтети
да
варати
Турчин
,
не
стога
што
он
се
бојати
,
него
стога
што
он
се
учинити
да
много
вагати
у
очи
његов
,
па
јесам
хтети
и
да
надаље
у
важност
остати
.
А
они
,
ето
ти
сад
!
...
један
попов
реч
расквари
све
!
...
„
Што
јесам
така
?
—
мислити
јесам
Иван
.
—
ја
јесам
мислити
да
јесам
он
паметан
човек
,
а
оно
,
ето
ти
сад
!
...
да
бар
хтети
да
разговарати
!
па
кад
бити
он
ја
казати
:
како
јесам
тај
човек
који
одистине
легати
на
срце
наш
добро
и
наш
љубав
—
он
бити
видети
да
јесам
тако
.
али
шта
хтети
он
,
кад
хтети
ни
да
ти
чути
чим
Турчин
споменути
!
...
”
и
баш
он
бити
жао
на
поп
.
онаки
човек
,
као
Крушка
што
јесам
,
баш
бити
се
сложити
с
поп
.
и
она
два
моћи
бити
много
добра
учинити
црн
Бари
...
овако
,
ако
она
два
удар
један
на
други
,
онда
,
богами
,
хтети
ништа
ваљати
...
„
ама
,
што
јесам
така
!
—
рећи
он
скоро
гласно
.
—
Па
и
онај
кмет
!
онај
се
успролетати
уз
поп
,
па
сад
теже
ти
јесам
са
он
разговарати
него
с
поп
!
...
како
ја
само
погледати
кад
он
хтети
задржати
!
...
из
очи
јесам
он
читати
као
да
хтети
да
ја
рећи
:
а
и
ти
јесам
ја
отићи
Турчин
!
”
и
опет
он
обузети
као
неки
стид
.
он
јесам
осећати
да
имати
грех
на
душа
,
али
јесам
хтети
да
тај
јесам
пред
себе
оправдати
.
„
ја
јесам
разговарати
с
Турчин
,
па
и
казати
он
да
поп
и
кмет
врчати
на
он
,
али
тај
јесам
бити
само
разговор
...
А
после
,
и
Крушка
јесам
добар
човек
...
па
се
ухватити
за
тај
мисао
да
јесам
Турчин
добар
човек
...
мислити
јесам
,
веровати
да
она
он
ништа
зато
хтети
...
па
опет
,
опет
нешто
он
јесам
пећи
на
душа
;
неки
чудновато
,
непријатан
осећање
обујмити
он
...
да
он
јесам
да
побећи
од
сам
себе
,
да
он
јесам
бар
с
ко
да
рећи
који
искрен
...
и
,
као
наручити
,
доћи
он
Маринка
.
Пошао
од
кућа
,
па
се
увратити
.
лице
он
се
смешкати
,
јер
јесам
видети
Ивана
кад
се
од
Крушка
враћати
.
—
Помоз̓
бог
,
Ива
!
у
овај
тренутак
Иван
се
зарадовати
.
он
скочити
са
столица
:
—
бог
ти
помоћи
!
—
ја
се
мало
свратити
да
видити
шта
радити
...
—
Баш
јесам
добро
учинити
,
седити
...
—
рећи
он
...
Баш
јесам
се
осамити
.
у
сваки
други
прилика
он
бити
бити
хладан
према
Маринка
,
али
данас
он
јесам
морати
ма
с
ко
разговарати
.
А
с
ко
се
и
моћи
разговарати
лепо
о
Турчин
ако
не
с
Маринка
?
Маринка
сести
.
—
А
где
јесам
Лазар
?
—
упитати
он
.
—
Отишао
јесам
до
субаша
,
звати
он
.
—
ако
,
ако
...
добар
јесам
тај
човек
.
бар
црн
Бар
јесам
за
добар
сазнати
!
—
добар
јесам
,
ама
јесам
сав
!
—
избрбљати
Иван
.
Маринка
упиљити
у
он
.
—
А
који
тај
јесам
?
Иван
махнути
рука
.
—
манути
се
,
славити
ти
!
...
али
се
варати
Иван
у
рачун
ако
јесам
мислити
од
Маринка
нешто
затајати
.
тај
брат
не
одступати
лако
,
само
ако
јесам
нањушити
какав
тајна
.
он
хтети
јуришати
док
јесам
не
прокљувити
,
па
да
бити
он
тај
јуриш
и
глава
стати
...
—
тако
тај
частан
крста
,
Ивана
,
који
тај
субаша
јесам
добар
?
—
стати
преклињати
Ивана
,
а
упиљити
тако
у
он
да
он
ниједан
мишић
на
лице
јесам
моћи
мрднути
да
он
не
опазити
.
—
Мор
,
манути
!
—
рећи
опет
Иван
.
—
Што
манути
?
...
Што
ја
,
болан
,
не
казати
?
Иван
јесам
ћутао
.
он
опет
стати
гристи
савест
.
кад
видити
Маринка
да
Иван
хтети
да
казати
,
онда
се
решити
да
напомена
.
—
Баш
хтети
да
казати
?
—
Али
...
—
почети
Иван
.
не
морати
...
ја
знати
и
јесам
.
Хоћеш
да
ти
казати
?
...
јесам
ли
,
тај
јесам
поп
и
кмет
,
а
?
...
А
Иван
се
устумарати
с
поглед
.
—
јесам
л̓
?
—
тај
...
јесте
,
они
јесам
...
—
А
шта
она
јесам
криво
?
—
Тхе
...
—
јесам
чути
,
Ивана
!
Што
јесам
,
јесам
!
али
кад
доћи
кос
до
брус
—
морати
рећи
,
па
да
бити
цркнути
!
...
Шта
мислити
тај
људи
?
...
неки
се
они
,
брата
,
играти
са
свој
глава
,
а
не
с
наш
!
...
мрзети
Турчин
!
...
па
,
лепо
,
ники
она
и
не
волити
!
...
ко
она
волити
,
у
кућа
он
бити
!
...
зар
ти
мислити
да
ја
облетати
око
Турчин
што
јесам
ја
шити
?
...
дабогда
они
бити
мити
бог
колико
ја
,
али
морати
се
,
брата
!
ја
се
не
моћи
с
она
борити
!
па
кад
тај
не
моћи
,
моћи
он
се
мало
умилити
;
а
умиљато
јагње
и
два
мајка
сисати
!
...
А
Крушка
?
...
Крушка
,
брата
,
као
да
јесам
Турчин
!
ето
,
река
и
сам
!
—
готово
,
вала
...
—
потврдити
Иван
.
—
зар
јесам
он
човечан
радио
с
ми
?
—
јесте
,
јесам
вајдити
,
јесам
!
—
ето
,
разговарати
јесам
с
он
.
јесам
ли
да
јесам
тај
сладак
човек
?
—
јесте
.
—
јесам
ли
да
ми
сав
добра
жети
?
—
сав
.
—
као
да
јесам
одрастати
с
ми
.
—
Вал
баш
!
—
А
поп
и
кмет
дигнути
се
против
он
?
—
јесам
.
—
Само
она
јесам
права
!
...
А
зашто
?
–
не
знати
.
—
Тешко
ми
кад
имати
така
старешина
!
—
завапити
Маринка
.
—
Тешко
ми
!
...
зар
она
јесам
,
болан
брајко
,
мало
онај
човечност
!
ко
напасти
?
где
тај
Турчин
насрнути
на
кућа
или
чељаде
чији
у
црн
Бари
?
где
?
откад
јесам
он
у
црн
Бари
,
ја
аговати
.
Даш
бог
божји
,
цар
царев
,
ага
десетак
,
па
накривити
капа
!
...
зар
јесам
?
—
јесте
.
—
јесте
,
јесте
!
А
тај
јесам
сав
Крушка
!
...
онај
Крушка
што
он
грдити
наш
поп
и
кмет
—
људи
што
јесам
оматорити
па
излапили
!
...
него
,
Ива
,
брата
,
она
не
смети
слушати
.
они
хтети
ми
одвући
у
пропаст
!
...
и
Маринка
окренути
причати
о
други
субаша
,
о
пакост
што
она
починити
који
они
који
други
Турчин
по
њихан
село
.
сравнити
све
тај
с
црн
Бар
,
па
дигнути
Крушка
у
небо
.
онда
почети
говорити
о
Лазарев
кривица
:
—
да
јесам
тај
бити
други
који
Турчин
—
тешко
твој
Лазар
!
...
Мислиш
марити
бити
он
!
...
он
бити
пустити
Станка
да
чинити
што
он
душа
жети
.
Још
бити
рећи
:
„
марити
ја
!
неки
се
убијати
пас
ђаурски
!
...
”
али
овај
не
дати
...
Знаш
ли
шта
велим
:
„
ја
хтети
да
сатрти
онај
лоповски
измет
да
ја
не
поганити
овако
добро
село
!
...
”
не
моћи
он
да
гледати
неваљао
човек
.
па
,
ето
,
колико
само
пазити
твој
Лаза
!
Лаза
јесам
дете
,
а
он
он
призивати
к
себе
па
он
учити
и
саветовати
да
се
добро
и
поштено
владати
!
...
па
ти
још
не
знати
све
!
...
онај
дан
кад
јесам
Лаза
пуцати
на
онај
лопов
па
побећи
у
шум
,
он
дозвати
ја
па
ја
рећи
:
„
Ида
,
велим
,
наћи
ја
тај
дечко
.
он
хтети
страдати
од
онај
зликовац
ако
он
где
у
шума
наћи
...
и
ја
јесам
сав
ноћ
драга
тумарати
по
шума
док
јесам
он
наћи
.
тако
јесам
тај
,
мој
Ивана
!
...
он
јесам
пријатељ
и
ти
и
твој
кућа
;
ти
не
смети
пљунути
на
љубав
његов
!
...
Иван
сагнути
глава
па
се
замислити
...
Маринков
реч
урезивати
он
се
у
срце
.
он
јесам
осећати
да
јесам
онај
истинит
.
веровати
јесам
да
он
јесам
Турчин
пријатељ
који
јесам
много
за
његов
кућа
учинити
...
па
опет
,
опет
!
...
овај
људи
с
који
јесам
он
одрастати
,
онај
Добра
поп
сместа
јесам
постајати
страшан
чим
он
споменути
Турчин
.
он
се
јесам
моћи
с
он
помирити
!
...
али
,
опет
...
Крушка
...
зар
Маринка
нем
права
?
...
зар
Крушка
јесам
он
учинити
више
добар
него
сав
Црнобарци
скуп
?
...
и
сад
,
он
да
окренути
глава
од
он
,
да
одбити
његов
љубав
,
који
он
онако
свесрдно
нудити
?
...
не
,
не
,
ни
тај
не
моћи
!
...
па
се
избезумити
и
распаметити
!
...
не
знати
куда
бити
пре
!
...
на
један
стран
детињство
,
младост
,
век
...
а
на
други
пријатељство
,
пријатељство
искрено
,
срдачно
...
Што
бити
год
хтети
одгурнути
,
не
моћи
.
бости
...
и
једно
и
друго
улегало
се
дубоко
у
срце
,
па
и
кад
бити
хтети
који
ишчупати
,
бити
ли
моћи
а
да
срце
не
повредити
?
...
Маринка
он
јесам
гледати
.
његов
око
као
да
он
јесам
у
срце
продирати
.
он
јесам
видети
борба
,
ужасан
борба
...
стојати
јесам
ту
,
као
ђаво
да
он
не
да
поћи
добар
пут
.
као
мачак
миш
,
тако
јесам
он
он
гледати
мислити
:
ломити
се
ти
,
ломити
,
али
мој
јесам
!
...
Иван
се
дигнути
.
—
куда
хтети
?
—
упитати
Маринка
.
он
не
рећи
ништа
него
стати
ходати
по
кућа
.
Маринка
се
решити
да
он
још
који
добацити
.
—
А
,
богами
—
рећи
он
—
ја
не
знати
каки
јесам
тај
пријатељ
.
Шта
бити
хтети
они
?
зар
човек
који
ти
јесам
толико
добро
учинити
да
не
смети
рећи
ни
хвала
?
...
о
,
ва
им̓
отац
!
...
ја
,
брата
,
не
бити
тако
радити
!
ја
бити
она
рећи
:
браћа
јесам
,
живети
јесам
лепо
и
живети
.
али
овај
јесам
човек
ја
учинити
толики
љубав
да
се
ја
не
смети
он
одрећи
!
...
Иван
наједанпут
стати
,
окренути
се
Маринка
и
погледати
он
права
у
очи
.
—
Али
,
ја
јесам
субаша
обећати
да
хтети
он
измирити
с
она
!
...
ја
од
срамота
не
смети
човек
у
очи
погледати
!
...
—
ти
смети
!
...
ти
јесам
баш
свесрдан
радио
на
тај
,
али
,
кад
они
хтети
—
шта
хтети
?
...
—
Али
ко
он
смести
на
очи
!
ја
он
баш
рећи
:
„
оставити
ти
,
тај
јесам
мој
брига
!
...
”
А
онај
,
ето
сад
!
—
јекнути
очајно
Иван
.
у
Маринка
се
јавити
звер
.
срце
он
залупати
од
радост
што
он
доћи
тако
на
згода
.
—
ето
,
и
ти
се
још
заносити
!
ти
она
морати
слушати
,
па
да
бити
ти
рећи
и
у
ватра
и
у
вод
,
а
они
ти
хтети
ни
онде
где
се
тицати
твој
образ
и
твој
сед
перчин
!
...
еј
,
мој
Ивана
,
тешко
ти
!
...
докле
хтети
,
болан
,
бити
луд
?
...
зар
ти
мислити
да
хтети
кадгод
бити
прав
она
двојица
?
...
Тешко
ти
!
...
од
данас
они
тај
више
хтети
призвати
у
свој
друштво
!
...
не
смети
ти
волети
оно
што
они
не
волити
!
...
Ивана
као
да
неко
опрљити
кључао
вод
.
он
осетити
колико
јесам
истинит
Маринков
реч
.
знати
јесам
поп
колико
умести
да
мрзети
.
он
видити
очи
провалија
који
она
делити
...
али
се
стати
противити
.
—
Шта
?
—
рећи
он
.
—
зар
бити
они
моћи
тако
учинити
са
ја
?
...
—
Ха-ха-ха
!
...
—
насмејати
се
Маринка
.
—
Божа
,
ал̓
јесам
дете
!
...
пре
хтети
они
,
болан
,
позвати
онај
лопов
Алекса
у
свој
друштво
него
ти
.
пре
хтети
се
с
он
сашаптавати
него
што
бити
на
тај
и
помислити
!
...
зар
она
не
знати
?
...
истина
,
сам
истина
,
Маринка
јесам
говорити
истина
!
...
и
он
постати
наједанпут
и
поп
и
кмет
као
неки
туђ
људи
,
људи
грабљив
,
лаком
,
који
грабити
само
за
себе
,
који
не
водити
брига
ни
о
шта
долити
само
о
себе
и
свој
ћеф
...
и
изидоше
он
оба
из
воља
.
Чудио
се
само
како
јесам
моћи
волети
такав
себичњак
!
...
Осећао
јесам
како
јесам
у
права
да
и
он
на
свој
рука
радити
.
и
веровати
јесам
да
хтети
он
свој
рад
више
учинити
за
година
него
онај
од
свој
постанак
.
Већ
се
решити
.
—
и
зар
не
знати
...
—
почети
Маринка
.
он
махнути
рука
и
пресећи
он
:
—
знати
!
...
Имаш
права
...
ја
јесам
бити
будала
!
...
А
онај
.
.
права
јесам
имати
!
...
—
А
!
...
—
рећи
Маринка
подсмевати
се
.
—
не
смејати
се
!
људи
јесам
,
па
грешити
.
од
данас
ја
хтети
ники
вући
за
нос
!
...
не
да
се
Иван
!
—
права
имати
.
сад
ја
говорити
паметно
.
Иван
доћи
до
ћошак
,
узити
штап
што
ту
бити
прислонити
,
па
рећи
:
—
хајдемо
Крушка
.
@card@
.
ПРОШЕВИНА
Маринка
јесам
играти
срце
од
радост
.
он
јесам
чисто
видети
онај
одлучност
на
лице
Иваново
.
Премишљао
јесам
само
о
тај
како
и
шта
да
радити
,
те
да
се
Иван
више
не
вратити
свој
стар
друг
...
састављати
јесам
много
план
,
али
он
ниједан
јесам
бити
баш
сасвим
подесан
.
Међутим
,
Иван
се
бити
већ
решити
.
у
душа
свој
он
јесам
наскоро
бити
раскрстити
.
он
не
моћи
добар
пријатељ
себе
наћи
од
човек
који
јесам
толико
пријатељ
синути
његов
...
Стигоше
пред
хан
.
Крушка
бити
у
одаја
с
Лазар
.
Чим
чути
да
јесам
Иван
и
Маринка
ту
,
он
чисто
радостан
потрчати
пред
она
.
—
А
...
доћи
јесам
!
...
ја
мало
сјести
овдје
с
Лаза
.
Маринка
намигнути
на
он
...
Турчин
разумеде
и
насмејати
се
.
—
А
...
с
Лаза
,
са
ђувегија
...
ако
,
ако
...
—
церекати
се
Маринка
.
—
јесам
,
богме
,
с
ђувегија
!
—
рећи
Крушка
.
—
зар
тај
јесам
момак
као
гром
?
ја
чикати
цура
да
казати
хтети
!
—
рећи
Крушка
и
потапшати
Лазар
по
плећа
.
Иван
се
хтети
заплакати
од
радост
,
видити
како
Крушка
мазити
његов
Лазар
.
—
дед
,
сједите
људи
!
—
рећи
Крушка
,
показивати
на
диван
.
—
Ева
и
духан
...
—
То
ти
ја
дати
,
драг
ага
,
Иван
ти
слабо
марити
за
тај
—
рећи
Маринка
топити
се
сав
од
смеј
.
—
зар
не
пушити
?
—
не
палити
.
Лазар
хтети
отићи
.
—
нека
,
Лаза
,
моћи
ићи
.
ту
ти
јесам
сад
и
отац
,
па
да
разговарати
.
Лазар
обор
бајаги
глава
.
—
Ева
шта
,
Ива
.
Баш
сад
разговарати
с
он
и
питати
он
бити
ли
се
женити
.
—
Па
шта
велим
?
—
питати
Иван
.
—
Шта
хтети
рећи
—
смешкати
се
Турчин
—
шта
бити
ти
рећи
да
јесам
у
његовијем
година
?
...
Хоће
да
се
жена
,
ето
шта
!
Маринка
се
заценути
од
смеј
,
а
Лазар
се
окренути
па
гледати
кроз
прозорчић
напоље
.
—
А
јесам
ли
бегенисати
цура
?
—
сигуран
јесам
да
јесам
!
Ха-ха-ха
!
—
заценути
се
Маринка
.
—
А
који
?
—
упитати
Иван
градити
се
да
не
знати
.
—
ех
,
да
ли
знати
који
?
—
рећи
Крушка
.
—
Најљепшу
цура
у
црн
Бари
.
зар
моћи
овако
добар
момак
волети
рђав
дјевојка
?
...
Јелица
Милошево
хтети
он
.
Иван
се
осмехнути
.
он
јесам
давно
знати
да
Лазар
волити
Јелица
.
—
Па
добро
,
добро
—
рећи
он
.
—
3нам
добро
,
добро
.
ма
хтети
ли
што
бити
од
прошевина
?
—
питати
Крушка
.
—
да
видити
.
ваљда
хтети
бити
!
—
моћи
тако
говорити
!
—
уозбиљити
се
Крушка
.
—
рећи
наједанпут
:
хтети
ли
или
хтети
?
...
ево
,
ја
хтети
питати
Севић
за
девојка
.
—
Што
?
—
уозбиљити
се
Иван
.
—
зар
он
ја
не
смети
питати
?
...
Чега
бити
се
ја
стидети
?
...
и
чим
бити
он
ја
застидети
?
...
—
Ничим
,
вала
!
—
рећи
Маринка
.
—
ако
јесам
на
породица
,
имати
више
задруга
од
он
;
ако
јесам
на
богатство
—
добар
јесам
од
он
!
...
—
тако
јесам
!
—
рећи
Крушка
.
—
ти
јесам
још
и
новчан
—
додати
Маринка
.
—
онда
ја
хтети
јесам
ићи
он
.
—
тако
и
требати
.
ја
се
само
мало
нашалити
,
као
велим
:
да
кренути
ствар
...
Знаш
,
младеж
јесам
до
чекање
!
...
да
јесам
тај
за
ја
и
за
ти
—
онда
бити
се
моћи
и
очекати
,
али
...
—
Па
опет
пре
месојеђе
не
моћи
бити
ништа
,
сад
јесам
пост
—
рећи
Иван
.
—
Само
неки
се
свршити
прошевина
,
колико
да
се
знати
!
—
рећи
Крушка
.
—
Добра
.
ја
хтети
још
данас
ићи
Милош
...
—
тако
вала
,
тако
вала
!
...
па
онда
хтети
ваљда
и
ја
позвати
на
прошевина
?
—
А
...
хтети
,
хтети
!
—
А
тај
хтети
сигурно
бити
и
поп
и
кмет
...
Турчин
застати
.
поглед
у
Ивана
,
па
кад
видити
како
он
се
чела
набрати
,
упитати
:
—
Шта
ти
јесам
?
Иван
не
рећи
ништа
.
—
збиља
,
шта
ти
јесам
?
—
Ништа
,
драг
ага
,
ништа
!
—
рећи
Маринка
.
—
мало
се
споречкати
с
поп
и
кмет
...
али
,
ништа
...
и
Маринка
опет
намигнути
на
Турчин
.
—
А
што
?
—
Па
...
ништа
...
он
она
говорити
тамо
о
ти
,
па
...
—
Па
?
...
—
Па
...
не
знати
.
ето
,
неки
ти
он
казати
...
—
Шта
јесам
тај
бити
,
Ивана
?
—
бити
!
...
не
моћи
она
ништа
доказати
кад
хтети
да
ти
чути
.
—
ама
тај
јесам
због
ја
бити
?
Иван
потврдити
глава
.
—
Па
ништа
!
...
моћи
се
ти
толико
карити
!
—
рећи
Турчин
,
бајаги
храбрити
он
.
—
знати
јесам
ја
тај
!
...
него
,
хвала
ти
на
лијеп
љубав
,
хвала
ти
као
брата
рођеном
...
А
онај
...
тхе
!
...
Шта
ту
ја
моћи
?
...
Доћи
хтети
,
ваљда
,
кадгод
и
мој
дан
!
...
Што
рећи
онај
сироче
:
умријети
и
мој
нај
,
најести
се
и
ја
погача
!
...
тако
и
ја
!
...
Доћи
хтети
она
црн
дан
,
па
хтети
онда
Крушка
добар
бити
!
...
него
,
шта
вео
,
вјера
ти
?
...
радити
шта
тај
они
хтети
?
—
Неће
,
брата
,
што
јесам
Турчин
!
—
Ха-ха-ха-ха
!
...
—
стати
се
смејати
Крушка
.
—
лијепо
,
лијепо
!
...
зар
јесам
само
она
дати
да
бити
добар
људи
?
...
Видјећемо
!
...
—
Баш
јесам
она
свесрдно
говорити
...
—
вјеровати
ја
ти
.
—
Али
не
помагати
...
—
и
не
требати
...
—
рећи
Крушка
,
градити
се
хладан
,
иако
он
образ
обузимати
црвен
...
—
него
,
оставити
се
тај
...
ја
знати
,
они
ја
мрзети
.
јесам
л̓
?
—
јесам
—
рећи
Иван
.
—
много
ја
мрзети
?
—
много
.
—
А
и
бог
и
људи
видити
да
ја
само
џабе
мрзети
...
тај
видити
сваки
који
јесам
бог
дати
два
ока
да
моћи
видјети
...
—
тако
јесам
.
Турчин
се
насмешити
,
па
рећи
:
—
оставити
се
сад
тај
разговор
...
—
Али
ти
требати
да
знати
све
!
—
рећи
Иван
.
—
знати
доста
.
знати
да
јесам
ја
онај
душман
и
да
радити
против
ја
;
знати
да
јесам
ја
тај
пријатељ
.
и
,
веровати
,
више
волити
твој
љубав
него
што
се
плашити
њихов
непријатељство
.
него
,
ја
!
...
па
кад
хтети
разговарати
са
Севић
?
—
колико
данас
.
—
Али
ићи
одмах
.
моћи
оклијевати
...
—
Добра
.
ићи
из
овај
стопа
—
рећи
Иван
.
па
се
дигнути
и
отићи
Севић
кућа
...
тамо
он
дочекати
лепо
.
Милош
Севић
бити
јесам
човек
добар
,
благ
,
миран
.
у
сав
сеоски
посао
бити
јесам
вазда
тамо
где
јесам
бити
паметан
људи
,
као
поп
,
кмет
и
други
.
у
свој
кућа
бити
јесам
у
пун
смисао
реч
домаћин
.
ту
јесам
он
дизати
и
обарати
по
свој
нахођење
у
кућа
он
јесам
бити
ред
као
у
кошница
.
сваки
чељаде
знати
јесам
и
радити
сав
посао
,
а
он
јесам
бити
господар
.
мислити
јесам
да
јесам
у
његов
кућа
сваки
његов
реч
светиња
—
па
јесам
тако
и
бити
.
један
реч
:
прав
домаћин
свој
време
.
кад
јесам
Иван
стигнути
,
Милош
не
бити
код
кућа
.
Отишао
неки
посао
до
Шокчанић
.
Међутим
,
кућанин
потрчати
сав
да
услужити
гост
онако
како
се
само
пожелети
моћи
.
Иван
сести
да
он
причекати
.
и
јесам
он
дуго
чекати
.
Милош
доћи
готово
одмах
по
долазак
његов
.
после
поздрав
сести
и
повести
разговор
о
рђав
време
,
о
јабуковача
и
казан
.
разговор
јесам
тећи
прилично
.
затим
Иван
окренути
на
општински
ствар
.
спомен
кмет
и
поп
,
онда
субаша
и
како
јесам
он
човечан
.
—
не
знати
ти
,
Милош
,
како
јесам
тај
добар
човек
,
ама
као
да
се
родити
у
црн
Бари
.
Милош
јесам
—
као
што
рећи
—
у
тај
ствар
пуштати
сваки
предати
се
.
он
јесам
веровати
да
јесам
сваки
од
он
паметан
,
па
и
Иван
.
и
одобравати
он
јесам
сав
што
рећи
.
Иван
се
готово
раздрагати
:
„
ето
,
што
јесам
човек
—
мислити
јесам
он
—
прав
човек
!
знати
,
брата
,
прљити
он
,
па
знати
!
где
ли
јесам
сад
,
попити
,
да
чути
како
паметан
човек
разговарати
!
...
А
јесам
као
ти
!
...
„
он
јесам
Турчин
,
а
Турчин
јесам
наш
душманин
...
”
ето
,
видити
,
овај
јесам
прост
човек
,
али
знати
!
...
А
морати
се
с
он
опријатељити
,
па
да
бити
не
знати
шта
бити
!
...
”
—
Шта
?
—
Нешто
бити
тај
као
човек
упитати
.
—
Шта
?
—
ја
,
брата
мој
,
имати
син
за
женидба
,
соко
!
...
А
твој
јесам
кћер
стигнути
за
удаја
.
Шта
велим
да
ја
тај
деца
саставити
?
—
Па
.
.
ето
...
—
слегнути
Милош
раме
.
—
севап
бити
бити
.
А
,
после
,
и
они
се
радо
гледити
.
—
не
бранити
...
—
рећи
Милош
.
—
Па
кад
велим
да
доћи
?
—
кад
јесам
ти
драго
.
—
онда
ето
ја
сутра
с
просац
.
—
Добра
ја
доћи
свакад
.
—
е
,
баш
се
радовати
!
...
Знаш
,
бог
хвала
,
ја
се
пазити
од
детињство
.
одавно
јесам
на
тај
мислити
,
гледити
како
деца
расти
!
...
—
ваљда
јесам
и
бог
тако
рећи
...
—
рећи
јесам
,
рећи
...
Још
јесам
мало
поседети
,
па
се
Иван
дигнути
кућа
да
се
спремити
и
сазвати
просилац
...
Милош
дозвати
жена
у
соб
,
па
она
рећи
да
јесам
обећати
Јелица
за
Лазар
.
Крунија
нешто
такнути
,
она
побледити
.
—
Па
кад
хтети
тај
?
...
—
сутра
навече
долазити
просилац
.
гледати
тај
спрема
сав
што
требати
.
А
и
она
казати
...
Крунија
изида
из
соб
,
блед
као
мртвац
.
она
се
сетити
како
она
јесам
Јелица
говорити
о
Станка
...
Божа
,
што
ти
јесам
срце
материн
!
мада
јесам
знати
да
требати
чинити
само
онај
што
домаћин
жети
,
да
требати
волети
оно
што
он
волити
—
опет
она
се
у
душа
нешто
закувати
.
она
одједанпут
омрзнути
и
Ивана
и
Лазар
,
и
сав
кућа
...
они
она
се
учинити
као
људи
осим
свет
...
готово
и
она
,
заједно
с
Јелица
,
да
поверовати
да
онај
крађа
јесам
учинити
Станко
,
него
да
јесам
Лазар
тамо
себе
новац
закопати
...
Јелица
јесам
бити
у
авлија
.
она
изиде
у
авлија
,
видити
јесам
тамо
на
дрвљаник
где
слагати
нарамак
да
у
кућа
носити
.
—
Јела
!
—
викнути
она
.
—
Чујем
,
нана
.
—
Дел
,
однети
тај
дрво
,
па
доћи
у
вајат
,
рано
.
—
ето
ја
,
нана
,
ето
.
Крунија
ући
у
вајат
и
стати
се
освртати
.
замало
доћи
и
Јелица
.
Видећи
мајка
блед
,
она
нешто
проледи
.
—
Што
јесам
ја
звати
,
нана
?
...
Крунија
ушепртљити
:
—
овај
...
а
где
ти
јесам
она
пређа
што
ти
дати
неки
дан
да
оставити
?
—
Ева
јесам
у
сандук
,
нана
,
—
рећи
Јелица
чудити
се
.
и
поћи
сандук
да
извадити
прећи
.
—
А
...
јесам
,
јесам
!
...
знати
!
...
нека
,
нека
,
моћи
вадити
!
Јелица
,
видити
како
се
ушепртљити
,
прићи
ближе
и
,
загледати
она
се
у
очи
...
—
мајка
!
...
—
рећи
она
и
сав
задрхтати
.
—
ти
нешто
страшно
крити
од
ја
!
...
Шта
јесам
?
...
—
јесте
,
рано
мој
,
страшно
!
—
А
шта
јесам
?
Крунија
бити
тешко
да
она
казати
.
—
казивати
,
мајка
!
казивати
,
не
мучити
ја
!
...
и
она
склопити
рука
.
—
Теба
просити
!
—
рећи
Крунија
.
она
се
окренути
вајат
око
глава
...
али
се
брзо
прибрати
па
рећи
:
—
просити
?
...
А
ко
тај
?
—
Иван
Миражџић
,
за
Лазар
!
...
и
отац
тај
давати
...
ја
рећи
да
се
спремати
и
да
ти
јавити
!
...
и
сад
знати
шта
јесам
...
ето
ти
!
...
у
Јелица
као
да
ући
неки
бес
...
она
стегнути
оба
шака
у
песница
,
дигнути
рука
нада
се
и
рећи
оштро
:
—
ја
хтети
!
...
Крунија
јесам
веровати
свој
уш
.
јесам
могућно
да
она
јесам
кћер
казати
:
хтети
.
тај
чудо
још
јесам
бити
у
свет
.
—
Шта
рећи
,
несрећница
?
!
—
Нећу
!
—
рећи
Јелица
упорно
.
А
у
очи
се
огледати
сталност
,
који
јесам
говорити
више
од
сваки
реч
.
Крунија
сести
на
креветац
.
она
још
јесам
ни
појмити
;
јесам
моћи
појмити
све
тај
што
јесам
доћи
ненадно
,
као
гром
из
ведар
небо
.
оба
ћутаху
.
Крунија
се
загледати
у
усна
Јеличин
,
који
јесам
играти
од
љутина
...
она
као
да
доћи
к
себе
,
јер
устати
,
узити
Јелица
за
рука
,
па
,
грцати
,
рећи
:
—
Ида
!
...
бежати
!
...
—
Што
?
...
—
Убиће
ти
!
—
Баба
?
—
јесам
он
!
...
Бежа
,
несрећница
!
Јелица
јесам
опет
погледати
у
очи
и
рећи
отворено
:
—
Нећу
!
—
Али
...
убити
ти
!
—
Нек̓
убити
!
...
ти
мислити
бојити
се
ја
смрт
?
...
јок
!
...
Зашто
да
се
бојити
?
...
ваљда
хтети
ја
бити
жао
онај
живот
што
он
хтети
провести
с
Лазар
?
(
она
рећи
отворено
:
„
с
Лазар
”
.
)
не
,
мајка
!
...
ја
се
волити
и
у
пакао
пећ
него
бити
жена
онај
одљуд
!
Крунија
занемити
.
—
Кажи
тај
баба
неки
ја
слободно
убити
!
ја
хтети
на
небо
искајати
грести
његов
...
и
пре
хтети
он
опростити
бог
да
ја
убити
наједаред
,
него
кад
бити
ја
убијати
дати
ја
у
онај
мрзак
народ
!
...
моћи
да
проклети
утроба
који
ја
јесам
носити
!
...
говорити
јесам
слободно
стално
;
ни
суза
она
не
ударити
,
ни
глас
она
не
задрхтати
.
из
очи
она
се
моћи
видети
да
јесам
тврдо
решити
поднети
и
велик
мука
,
само
да
не
поћи
за
Лазар
.
Крунија
се
дигнути
са
креветац
,
прићи
она
и
ухватити
јесам
за
рука
,
па
,
не
гледити
она
у
очи
,
почети
говорити
очајно
:
—
Али
,
морати
тај
бити
!
...
Знаш
ли
ти
ко
јесам
твој
отац
?
...
зар
ти
мислити
да
хтети
он
слагати
?
...
он
кад
једаред
рећи
—
рећи
јесам
!
...
сав
хтети
ти
исећи
ако
он
се
успротивити
!
...
А
он
јесам
рећи
Ивана
да
доћи
сутра
навече
!
...
зар
хтети
ти
срамотити
наш
кућа
и
његов
реч
?
...
моћи
,
ћер
,
тако
ти
мој
храна
који
јесам
ти
одранити
!
...
па
,
дете
мој
,
таки
јесам
твој
судбина
!
...
А
од
судбина
се
не
моћи
побећи
!
...
Што
ти
јесам
судити
—
судити
!
...
Слушај
!
Чуј
мајка
кад
молити
!
...
А
грехота
јесам
мајка
не
послушати
!
...
јела
!
...
рано
!
...
и
она
дигнути
глава
...
али
јесам
следити
поглед
Јеличин
.
она
заћутати
.
наједаред
јесам
обузети
љутина
.
Дође
она
па
бити
да
смождити
Јелица
.
Упршти
поглед
у
она
:
—
А
што
хтети
?
—
упитати
.
—
Нећу
зато
што
јесам
дати
реч
други
!
—
одговорити
Јелица
мирно
.
—
А
који
?
—
Станка
.
—
Дал
реч
Станка
!
—
очајно
узвикнути
Крунија
.
—
и
она
давати
реч
!
...
А
ко
јесам
ти
кад
тако
давати
реч
?
...
и
зар
јесам
прек
твој
реч
од
отац
,
а
?
...
и
ко
јесам
дати
реч
?
...
лопов
!
...
и
тај
...
Јелица
сенути
ока
.
од
поглед
њен
задрхтати
срце
мајчин
.
—
он
јесам
лопов
!
—
Али
јесам
хајдук
!
—
морати
јесам
!
...
јесам
се
дати
везати
за
прабога
!
...
он
јесам
лопов
!
...
и
ја
ти
казати
:
не
звати
он
лопов
!
—
ти
претити
?
—
не
претити
.
али
он
јесам
лопов
!
...
ја
тај
не
дати
ники
рећи
!
Крунија
дигнути
рука
на
она
,
али
јесам
она
стојати
мирно
као
колац
.
ни
мрднути
јесам
...
Крунија
тргнути
рука
,
па
,
ван
себе
,
рећи
:
—
отићи
да
ти
казати
отац
.
и
као
вихор
изиде
из
вајат
...
Јелица
остати
непомично
.
замало
врата
се
отворити
.
Крунија
промолити
глава
и
рећи
некакав
туп
глас
:
—
звати
тај
отац
...
она
проћи
неки
језа
.
али
се
кренути
за
мати
...
Што
се
ближе
примицати
кућњи
праг
,
сав
она
корак
бивати
мања
.
Осећала
јесам
,
управо
слутити
јесам
да
она
јесам
тај
крај
...
и
она
се
предати
као
јагње
кад
он
на
клање
водити
...
Уђе
у
очев
соб
.
осетити
мирис
босиок
за
греда
.
отац
јесам
стајати
крај
кревет
и
гледати
у
авлија
.
кад
она
ући
,
он
се
осврнути
.
—
А
...
доћи
јесам
?
—
рећи
готово
мирно
.
она
не
одговорити
ништа
.
—
ама
,
чути
ли
,
ти
се
јављати
просац
.
она
опет
ћутети
.
—
Иван
ти
просити
за
Лазар
,
и
ја
она
рећи
да
доћи
.
тајац
...
—
Али
ја
твој
мати
рећи
:
да
ти
хтети
за
Лазар
.
—
Нећу
!
—
рећи
она
и
погледати
он
отворено
у
очи
.
—
Шта
рећи
,
шта
?
зар
имати
неко
у
мој
кућа
ко
смести
рећи
хтети
,
кад
ја
тај
хтети
?
...
јесам
ли
ти
тај
?
...
не
бити
ти
тај
саветовати
!
...
него
,
ти
хтети
поћи
за
Лазар
!
—
Али
,
баба
...
—
ни
реч
више
!
одлазити
!
—
убити
ја
!
...
—
ти
хтети
поћи
за
Лазар
...
—
Нећу
,
па
да
јесам
ја
отац
по
сто
пут
!
—
рећи
она
пркосно
.
Милош
се
забезекнути
.
хтети
она
притрчати
и
удавити
јесам
,
али
се
прибрати
и
притајен
глас
рећи
:
—
Купа
твој
прња
,
па
напоље
!
...
под
мој
кров
немати
више
место
за
ти
!
...
—
хвала
,
баба
!
—
рећи
она
и
поћи
он
рука
.
—
натраг
,
не
поганити
ја
рука
!
...
напоље
!
...
она
се
окренути
и
изиде
из
соб
...
стриц
Младен
седити
крај
ватра
.
она
он
пољубити
у
рука
и
изиде
у
авлија
.
на
сам
праг
чути
реч
отац
:
—
Младена
!
Ида
Ивана
Миражџићу
,
па
он
поручити
да
не
долазити
.
Прошевине
хтети
бити
,
јер
ја
немати
више
ћер
...
Посрћући
,
Јелица
доћи
до
капија
,
отворити
јесам
и
изиде
из
авлија
.
ники
за
она
да
бити
реч
...
она
се
сав
туг
на
срце
.
она
леден
стена
што
она
на
срце
бити
као
да
почети
копнити
...
Ударише
она
сузити
и
полити
онај
леп
,
једар
образ
...
—
куд
хтети
сад
?
—
пролетити
она
мисао
кроз
глава
.
@card@
.
благослов
БОЖЈИ
Станко
јесам
спавати
и
сањати
леп
сан
.
као
за
рука
држати
Јелица
,
а
она
оплести
венац
од
руж
,
метнути
себе
на
глава
,
па
се
смешкати
на
он
...
никад
он
леп
јесам
бити
.
као
да
јесам
сав
на
бео
свет
позајмити
свој
лепота
,
тако
сав
бити
лепо
око
она
...
наједаред
пукнути
пиштољ
.
он
се
тргнути
.
—
устајати
!
—
викати
јесам
Ногић
.
он
скочити
и
погледати
нада
се
.
—
Шта
јесам
,
што
ја
будити
?
—
Дева
ти
тражити
.
—
Шта
хтети
?
—
да
ти
нешто
казати
.
—
јесте
,
ја
ти
тражити
.
курјак
јесам
солујили
јагње
са
свити
страна
.
—
каки
курјак
,
како
јагње
?
—
Јелица
ти
просити
за
Лазар
.
ако
се
у
се
моћи
поуздати
—
ићи
,
стати
на
пут
!
—
кад
?
—
сутра
навече
.
—
То
хтети
бити
!
—
рећи
Станко
,
а
месо
он
заиграти
.
—
зато
ти
и
јавити
.
ако
тамо
не
бити
сутра
навече
,
онда
она
радити
не
ићи
више
.
Лазар
хтети
,
Иван
хтети
,
Турчин
хтети
!
...
и
она
морати
бити
Лазарево
,
мањ
да
умрети
!
...
—
Док
Станко
живити
,
она
хтети
бити
Лазарев
!
—
рећи
он
и
устати
.
—
До
данас
јесам
слушати
харамбаша
,
али
он
сутра
послушати
хтети
,
тако
ја
жив
бог
!
...
сав
јесам
цептети
као
у
грозница
.
—
Пробратиме
!
Неће
она
бити
Лазарев
док
ја
живити
!
—
рећи
зека
ухватити
он
за
рука
.
—
А
како
јесам
ти
тај
сазнати
?
—
упитати
Ногић
Дева
.
—
ех
,
како
!
...
ја
морати
знати
!
...
Чуо
јесам
!
...
сав
на
бео
свет
,
све
што
овај
мој
уста
казати
,
ја
или
чути
или
видити
!
...
ја
не
легати
без
велик
нужда
;
а
кад
ја
нужда
снаћи
,
ја
слагати
,
па
онда
спавати
мирно
,
не
гристи
ја
ништа
...
—
Па
причати
ми
...
како
?
—
Лепа
.
или
стати
за
грм
па
видити
,
или
прислонити
уво
па
чути
.
леп
јесам
се
ствар
наслушати
!
...
црн
Бар
хтети
Турчин
закрвити
.
А
кад
легнути
крв
,
Турчин
хтети
по
она
табати
и
мирити
!
...
Тешко
ти
,
црн
бара
,
кад
имати
и
онаки
као
што
јесам
Маринка
Маринковић
!
...
он
Турчин
седити
уз
колено
и
саветовати
он
како
хтети
браћа
завадити
...
Алекса
Алексић
одгурнути
од
свити
,
Ивана
Миражџића
оцепити
од
браћа
и
пријатељ
.
сад
хтети
и
Милош
Севић
...
ја
мислити
да
бити
један
метак
шарин
учинити
добро
онај
јадан
народ
...
—
ја
хтети
он
убити
!
—
рећи
Станко
.
—
Лакше
,
лакше
,
Станко
!
Знаш
ли
шта
рећи
харамбаша
?
...
—
знати
.
али
харамбаша
јесам
знати
за
овај
јад
и
чемер
...
аја
...
—
ти
много
имати
посао
у
црн
Бари
—
рећи
он
Дева
.
—
Док
ти
пречистити
рачун
са
сав
који
ти
дуговати
,
много
хтети
водити
Дрина
протећи
!
...
Знаш
ли
шта
тај
код
кућа
радити
?
...
па
и
не
питати
?
...
Станко
обор
глава
.
—
не
смети
!
—
прошапутати
он
.
—
јесам
ли
гледати
кошница
кад
замрети
?
...
е
,
тако
јесам
твој
кућа
замрети
!
...
онај
сед
кос
требати
вратити
образ
,
тај
ја
не
требати
ни
да
ти
казивати
!
...
Ена
он
,
расплести
кос
,
запалити
чибук
па
ћутети
.
једино
јесам
небо
куда
поглед
...
он
од
бог
само
смрт
тражити
.
Станка
облити
суза
.
—
јадан
мој
баба
!
...
јадан
мој
мајка
!
...
—
Жене
јаукати
,
људи
се
стидити
суза
!
...
него
...
чути
Ногић
?
—
Шта
?
—
Још
данас
ићи
у
црн
Бар
.
Ида
правац
кућа
поп
Милоје
и
казати
он
овај
што
јесам
од
ја
чути
.
Кажи
он
да
чувати
људи
од
Турчин
,
Ивана
и
Маринка
.
А
Ивана
слободно
неки
не
враћати
себе
—
он
јесам
пропасти
за
црн
Бар
!
...
ако
тај
поп
запитати
откуд
тај
тај
знати
,
ти
рећи
да
јесам
сав
чути
под
Крушкин
прозор
...
сад
збогом
!
Станко
,
не
пуштати
јагње
међ
курјак
!
...
и
Дева
отићи
.
хајдук
остати
оборен
глава
...
Станка
јесам
врити
у
груди
.
тај
он
хтети
опет
видети
Јелица
!
...
да
ли
хтети
она
пристати
да
поћи
за
Лазар
?
...
морати
,
натерати
јесам
...
не
,
хтети
!
видети
јесам
он
онај
оштар
поглед
њезин
,
који
јесам
речит
говорни
од
сваки
беседа
...
Неће
,
хтети
!
...
али
,
опет
,
где
јесам
тај
бити
да
се
девојка
противити
отац
?
...
он
скочити
и
стати
ходати
по
качара
.
бити
јесам
врло
узрујан
и
немиран
;
јесам
се
моћи
стањити
на
један
место
...
Ногић
нагнути
чутура
,
устати
и
скинути
шара
.
—
ја
ићи
.
—
и
ја
хтети
с
ти
!
...
—
рећи
Станко
.
—
моћи
ти
!
—
Али
ја
не
моћи
данас
преседети
овде
!
...
Лакше
бити
ја
бити
да
ја
метнути
на
жеравица
да
преседети
него
да
сваки
час
ослушкивати
да
ли
ти
ићи
!
...
молити
ти
...
да
поћи
и
ја
с
ти
!
...
ја
хтети
ићи
кућа
.
луг
црнобарски
знати
као
својих
пет
прст
...
молити
ти
!
...
—
Добра
,
најпосле
.
—
А
зар
ја
да
сједим
као
бабетина
овдје
?
—
упитати
зека
.
—
Нећеш
,
хтети
.
и
ти
хтети
с
ми
...
—
рећи
Ногић
.
—
опремати
се
.
и
док
длан
о
длан
,
сав
јесам
бити
под
оружје
.
Напише
се
још
по
један
ракија
,
па
се
кренути
...
—
Вал
,
људи
,
слутити
ја
се
да
не
ићи
џаба
!
—
рећи
зека
.
—
и
ја
!
—
рећи
Ногић
.
Станко
јесам
сагнути
глава
и
ћутао
.
бити
јесам
веома
узбуђен
.
срце
он
јесам
нагло
лупати
,
као
да
бити
и
онај
хтети
напоље
из
груда
...
мисао
за
мисао
пролетати
он
е
кроз
глава
...
—
побратимити
!
—
викнути
он
зека
.
—
Шта
јесам
?
—
Шта
бити
бити
кад
бити
ја
сада
срести
твој
Лазар
?
...
—
откуд
јесам
мој
?
...
колико
мој
,
толико
божји
!
...
А
већ
шта
бити
бити
тај
само
—
сам
бог
знати
!
...
не
бити
ја
пружати
пушак
на
он
!
ја
бити
он
лепо
зуб
заклати
!
...
Очи
јесам
он
севати
.
—
права
вео
!
—
рећи
Ногић
.
—
кад
неко
волети
,
па
кад
ти
ујести
за
срце
,
горе
он
мрзети
од
љут
душман
!
...
и
Станко
опет
обор
глава
,
и
опет
се
подати
свој
мисао
.
Јелица
он
јесам
силазити
с
очи
.
откад
јесам
јесам
видети
,
па
опет
она
стојати
у
машта
његов
права
правцат
...
он
јесам
видети
како
се
она
бранити
,
опирати
,
не
стрепити
ни
од
гнев
отац
ни
од
клетва
материн
...
„
о
,
девојка
,
—
мислити
јесам
он
—
да
ја
јесам
да
ти
моћи
сваки
твој
речца
позлатити
!
...
па
,
опет
,
мој
бити
злато
бити
ђубар
!
...
”
—
ви
двојица
ићи
Бездан
и
тамо
ја
чекати
!
—
рећи
Ногић
.
—
А
ја
отићи
поп
...
и
отићи
.
Станко
и
зека
остати
сам
.
—
јесам
ли
,
побратаме
,
а
гдје
јесам
Бездан
?
—
тамо
!
—
рећи
Станко
расејати
и
пружити
рука
тај
показати
.
—
Па
хтети
ли
ићи
?
—
Можемо
.
—
ја
знати
шта
бити
ти
хтјео
...
Станко
јесам
ћутао
.
—
ти
бити
хтјео
она
видјети
,
јесам
ли
?
...
па
добро
,
добро
!
не
мореш
се
ти
трзати
,
ја
јесам
твој
добро
...
Видјећемо
јесам
!
—
Хајд
!
—
рећи
Станко
журно
.
—
Добра
,
хајдмо
.
али
пазити
!
—
не
бринути
!
—
рећи
Станко
.
и
упутити
се
Севић
кућа
.
Станко
јесам
летети
,
а
не
ићи
.
зека
,
иако
јесам
бити
онако
кракат
и
лак
,
једва
он
јесам
моћи
сустизати
.
—
ама
лакше
,
човјек
!
...
Што
журити
?
—
Само
пожурити
!
...
сав
ја
се
нешто
слутити
...
сав
ја
се
чинити
да
хтети
данас
нешто
доживети
,
нешто
од
шта
јесам
срећан
и
при
сам
помисао
...
Пожури
,
побратимити
!
...
иако
бити
прокиснути
до
кости
,
иако
она
нога
клизати
по
раскаљеној
земља
,
они
јесам
опет
журити
...
и
стигнути
на
домак
кућа
баш
у
онај
час
кад
Јелица
изиде
из
авлија
...
—
јесам
л̓
она
?
—
упитати
зека
.
али
јесам
требати
ни
питати
.
тај
јесам
на
први
поглед
по
Станка
моћи
видети
.
у
први
мах
,
кад
јесам
видити
,
Станко
пребледети
...
затим
он
румен
обао
образ
,
снага
задрхтати
...
он
не
одговорити
зека
ништа
,
јер
он
се
реч
узити
...
—
куда
ли
хтети
?
—
питати
зека
.
Станко
стојати
као
колац
.
поглед
он
се
стопити
у
Јелица
.
наједанпут
јурнути
као
кобац
.
зека
он
не
моћи
ни
сустигнути
...
и
у
тренутак
стојати
јесам
пред
Јелица
...
она
јесам
бити
толико
изненадити
да
посрнути
кад
он
смотрити
.
—
Јелица
!
Јела
!
...
па
јесам
дохватити
за
оба
рука
и
стати
она
стезати
и
трести
.
—
откуд
ти
?
!
—
запитати
она
,
долазити
себе
од
изненађење
.
—
не
моћи
срце
одолети
,
доћи
да
ти
видити
!
...
Јелица
пребледети
.
она
видити
човек
да
прилазити
к
она
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
упитати
Станко
.
она
показати
рука
зека
,
који
она
се
приближавати
.
—
не
бојити
се
!
тај
јесам
мој
друг
,
побратим
!
...
—
Бежа
!
...
—
шапнути
зека
.
—
неки
људи
ићи
овамо
!
...
и
док
се
Јелица
осврнути
,
она
двојица
већ
бити
засести
иза
два
грм
.
неки
сељак
проћи
,
назвати
бог
Јелица
,
па
отићи
даље
.
Станко
позвати
Јелица
себе
.
—
Па
шта
радити
?
...
Што
јесам
плачан
?
—
не
знати
куда
хтети
!
—
како
не
знати
?
!
—
отац
ја
јесам
истерати
из
кућа
.
—
истерати
?
!
Баш
зато
што
јесам
хтети
за
Лазар
,
а
?
—
зато
!
Станко
скочити
од
радост
.
—
знати
јесам
тај
!
...
ко
?
...
ама
зар
она
поћи
за
Лазар
?
...
да
она
дати
мед
и
шећер
,
она
бити
опет
окренути
глава
!
...
знати
јесам
!
...
јесам
чути
,
Јела
!
...
ти
јесам
баш
права
правцат
девојка
!
...
и
што
јесам
ја
на
бог
тешко
?
тај
,
он
јесам
ја
дати
што
ники
јесам
!
...
хвала
ти
,
господа
!
...
и
он
скинути
капа
и
прекрсти
се
.
—
јесам
ли
?
—
окренути
се
Јелица
.
—
Па
баш
тај
отерати
чича
Милош
,
а
?
...
—
отерати
ја
!
...
бити
заказати
Ивана
да
доћи
,
а
кад
ја
рећи
хтети
,
он
ја
отерати
.
—
А
јесам
ти
мучити
?
—
јесам
.
—
ни
грдити
?
—
ни
грдити
.
—
хвала
он
!
...
да
тај
јесам
учинити
,
бог
знати
да
ли
бити
тај
ја
видети
.
—
знати
—
рећи
зека
—
али
куда
хтети
она
?
—
мој
кућа
.
—
Шта
велим
?
—
упитати
Јелица
.
—
ти
хтети
мој
кућа
,
и
тај
сад
одмах
!
...
Јелица
се
покорити
и
поћи
.
—
А
хтети
ли
ја
примити
?
—
упитати
она
.
—
Само
казати
да
јесам
тај
ја
послати
...
Алекса
јесам
седети
крај
огњиште
,
Петар
јесам
спотицати
ватра
око
лонац
у
који
се
ручак
готовити
,
кад
Јелица
прећи
праг
њихов
и
рећи
:
—
Помаже
бог
!
Пренеражени
,
изненадити
,
обојити
се
окренути
.
Јелица
она
прићи
рука
.
—
Жи-жи-жива
бити
!
—
грцати
јесам
старац
...
—
откуд
ти
?
—
Дошла
—
рећи
Јелица
и
обор
глава
.
—
Па
три
месец
псето
хтети
да
прекорачити
овај
праг
...
—
ја
јесам
доћи
...
—
јесам
ли
тај
бог
послати
да
ја
бити
разговор
?
и
кад
тај
рећи
,
старац
заплакати
.
А
Петар
јесам
полевати
суза
још
кад
јесам
видети
жив
створ
да
прећи
праг
.
—
ја
јесам
доћи
...
ја
немати
куд
!
...
Хоћете
ли
ја
примити
?
—
Још
питати
?
...
ходити
!
...
па
ти
јесам
ја
први
створ
који
ја
праг
прекорачити
!
...
ти
јесам
ја
благослов
божји
!
...
ти
јесам
сам
бог
послати
!
...
ходити
!
...
ходити
,
прво
мој
добројутро
!
и
старац
тетурати
прићи
она
,
узити
јесам
за
глава
,
па
јесам
стати
љубити
,
а
Петар
она
узети
оба
рука
па
стискавати
...
—
Баба
!
...
нана
!
...
—
викнути
Станко
обливен
суза
,
и
улетити
у
кућа
,
па
она
стати
љубити
дрхтав
смежуран
рука
...
старац
посрнути
,
а
Петар
се
срозати
низа
зид
...
радост
бити
и
сувише
за
она
.
@card@
.
скидати
се
вео
кад
се
одвојити
од
Станка
и
зека
,
Ногић
окренути
кућа
поп
Милојев
.
Ишао
јесам
полако
,
премишљати
шта
све
да
он
казати
.
углед
попов
кућа
,
видити
како
се
мирно
вити
дим
из
баџа
.
он
се
осврнути
опрезно
на
сав
страна
,
да
он
ко
не
гледати
,
па
заобићи
иза
кућа
.
Дође
до
врата
,
ослушнути
да
ли
имати
ко
,
па
кад
не
чути
никакав
разговор
,
он
отворити
врата
.
у
кућа
не
бити
ники
.
он
се
упутити
у
соб
.
Поп
јесам
седети
на
столичица
,
поднимити
се
,
па
се
замислити
.
—
помоћи
бог
!
—
рећи
хајдук
отварати
врата
.
поп
се
тргнути
,
румен
он
облити
лице
од
изненађење
...
—
бог
ти
помоћи
!
—
ја
доћи
до
ти
,
попа
,
—
рећи
хајдук
благ
глас
.
—
А
ко
јесам
ти
?
—
рећи
поп
и
загледати
се
у
он
.
—
зар
ја
не
познавати
?
скоро
у
исти
мах
и
поп
рећи
:
—
Ногић
!
Шта
хтети
ти
овде
?
—
Свештеничка
јесам
врата
сваки
отворити
!
—
рећи
хајдук
,
па
стати
мирно
мерити
поп
од
глава
до
пета
.
—
јесам
...
јесте
...
—
рећи
поп
збуњен
.
—
сваки
јесам
отворити
...
ко
тражити
савет
...
ко
...
—
ја
не
доћи
да
ти
тражити
ни
молитва
ни
савет
,
него
доћи
да
саветовати
...
и
Ногић
гледати
сталан
и
миран
поглед
.
—
да
саветовати
,
а
ко
?
—
Теба
,
сед
глава
,
седити
свештеник
!
—
Али
ја
не
тражити
савет
од
...
—
Хајдук
,
јесам
л̓
?
...
јесам
тај
ништа
.
и
ти
давати
савет
онај
ко
ти
не
питати
!
—
рећи
Ногић
,
па
се
насмејати
.
поп
јесам
збуњивати
онај
сталан
и
миран
поглед
...
—
Добра
,
па
шта
хтети
?
—
не
моћи
се
тај
казати
у
две-три
реч
!
...
требати
мало
да
сести
...
да
разговарати
.
—
Па
,
добро
,
седити
!
Ногић
прислонити
шара
у
запећак
,
узити
столичица
,
па
се
посадити
према
домаћин
.
—
јесам
ли
,
попа
?
ти
познавати
поп
из
Белотић
?
—
познавати
.
—
А
Стојан
Чупић
?
—
и
он
познавати
.
—
Катић
Сима
?
—
и
он
.
—
какав
јесам
тај
људи
?
—
Добра
,
поштен
.
—
Видиш
,
и
ја
тако
мислити
.
и
ја
се
с
она
добро
познавати
.
—
А
што
питати
?
—
Ништа
.
колико
тек
да
видити
да
ли
она
познавати
...
онда
,
кад
ти
познавати
тај
људи
,
да
ти
казати
да
се
сав
љутити
на
ти
.
—
Зашто
?
—
упитати
поп
и
устати
.
—
зато
што
јесам
пустити
Турчин
да
баратати
по
твој
црн
Бари
.
—
Ко
пустити
?
—
ти
.
—
Па
шта
баратати
?
—
Ева
,
видити
!
...
па
ти
,
болан
,
и
не
знати
шта
се
тако
рећи
на
твој
очи
догађати
!
...
каки
јесам
тај
поп
?
поп
се
љутнути
:
—
моћи
ти
грдити
!
—
не
грдити
,
иако
бити
требати
да
ти
грдити
.
зар
онај
ваш
медоња
,
онај
Крушка
,
хтети
да
ви
закрвити
,
а
ти
тај
и
не
знати
?
...
—
како
да
ми
закрвити
?
—
Па
,
ето
!
...
јесам
ли
оцепити
од
ви
два
први
човек
?
...
па
,
ето
,
ти
на
очи
,
хтети
и
трећи
!
...
—
ама
,
ко
тај
?
—
зар
ви
јесам
навратити
да
пљунути
у
лице
једном
од
честит
људи
,
Алекса
Алексић
?
А
?
...
—
Али
,
Алексин
...
—
срамота
,
поп
!
Хоћеш
да
рећи
да
јесам
Алексин
Станко
лопов
!
...
А
тај
јесам
дете
,
болан
,
расти
на
ваш
очи
!
...
знати
он
од
повој
!
...
и
он
лопов
!
кад
јесам
шта
дотле
украсти
?
—
јесам
ништа
.
—
Па
како
тај
наједаред
лопов
?
—
Али
наћи
се
кеса
...
—
То
ви
јесам
рећи
онај
измет
српски
,
онај
Маринка
...
А
зар
он
,
турски
измећар
,
јесам
моћи
јесам
онде
,
по
заповест
Турчинов
,
пар
закопати
?
...
поп
зинути
од
чудо
...
—
знати
,
али
разбити
сандук
,
па
онда
...
—
почети
поп
.
—
зар
Лазар
јесам
моћи
разбити
јесам
сав
сандук
?
...
зар
јесам
заборавити
да
јесам
он
тај
дан
пуцати
на
Станка
?
...
и
пуцати
на
човек
,
и
моћи
он
јесам
убити
,
па
он
опет
не
бити
ники
ништа
...
Поп
се
окретати
соб
око
глава
...
и
што
јесам
више
мислити
,
сав
он
се
чинити
вероватније
овај
причање
Ногићев
...
—
ама
откуд
ти
тај
знати
?
—
упитати
поп
,
прићи
он
сасвим
близу
.
—
да
тај
јесам
причати
јесам
Станко
,
који
јесам
како
чути
,
с
ти
у
дружина
?
—
јесам
.
јесам
ни
јесам
знати
.
А
да
јесам
знати
,
он
бити
се
друкчије
с
ви
разговарати
.
—
Па
ко
ти
јесам
казати
?
—
онај
који
јесам
онај
ноћ
,
кад
јесам
Лазар
на
Станка
пуцати
,
видети
Маринка
и
Лазар
код
Турчин
,
који
јесам
слушати
њихов
разговор
и
знати
сав
што
хтети
сутра
бити
,
све
...
—
Па
што
онај
јесам
казати
?
—
онај
не
казивати
.
али
бити
уверити
да
он
знати
сваки
речца
који
се
проговорити
у
црн
Бари
.
—
Дева
!
—
викнути
поп
.
—
јесам
,
он
!
он
јесам
све
чути
!
...
—
Чекај
,
молити
ти
!
—
рећи
поп
,
па
изиде
из
соб
.
не
проћи
много
,
а
он
се
вратити
и
сести
на
свој
место
.
—
о
,
брата
!
—
рећи
радосно
.
—
А
хтети
веровати
:
ја
јесам
веровати
да
хтети
Станко
свашта
пре
учинити
него
што
хтети
украсти
.
—
видити
како
јесам
веровати
!
—
рећи
Ногић
пребацивати
.
—
онда
,
кад
се
онај
кеса
наћи
,
јесам
се
моћи
ништа
рећи
.
ево
,
сад
хтети
доћи
кмет
Јова
.
ја
баш
волити
да
и
он
чути
све
,
зато
јесам
он
и
позвати
...
—
Добра
!
...
много
хтети
данас
чути
!
...
и
ја
баш
волити
што
хтети
кмет
доћи
!
...
Чуше
се
врата
на
кућа
,
онда
неки
разговор
,
и
онда
се
отворити
собни
врата
.
кмет
се
појавити
на
праг
.
он
назвати
бог
,
прићи
поп
и
по
обичај
затражити
благослов
,
па
се
онда
поздрав
с
Ногић
.
—
А
откуд
ти
овде
?
—
рећи
мало
изненађено
кад
познати
Ногић
.
—
Мор
,
Јова
,
он
ја
чудни̓
ствар
наказивати
.
и
поп
Милоје
стати
причати
кмет
све
што
он
Ногић
малочас
рећи
.
—
ама
,
да
л̓
јесам
истина
?
—
упитати
кмет
чудити
се
.
—
истина
јесам
,
мој
кмет
!
А
што
јесам
још
горе
,
тај
јесам
што
онако
обрукати
и
одгурнути
онај
поштен
човек
.
куд
хтети
ви
душа
,
болан
?
зар
не
видити
да
ви
јесам
Турчин
ухватити
у
свој
канџа
већ
и
сам
Ивана
?
—
То
имати
права
!
—
рећи
у
глас
и
поп
и
кмет
.
—
Па
ено
ви
хватати
и
Милош
Севић
.
он
себе
просити
Милошев
кћер
за
Лазар
.
и
онда
не
моћи
боље
бити
!
Алекса
осрамотити
,
Ивана
дограбити
,
па
сад
жарити
и
пасти
по
црн
Бари
,
а
ви
двојица
седити
скрштен
рука
...
—
не
седити
,
Ногић
!
...
али
,
брата
,
јесам
знати
.
ко
моћи
знати
шта
јесам
у
онај
ђаволски
душа
?
...
ја
јесам
,
истина
,
с
Јов
заједно
одбијати
људи
од
он
...
—
сад
,
шта
јесам
ви
радити
,
ја
не
знати
,
али
тек
тај
знати
да
хтети
са
ви
овде
покрвити
!
...
него
,
не
дати
!
...
одрећи
се
Ивана
,
он
јесам
већ
ђаволити
.
он
се
сад
,
и
да
хтети
,
не
моћи
отрести
Турчин
!
зато
се
сад
склањати
од
он
.
А
Алекса
призвати
.
он
јесам
,
сиромах
,
жељан
људи
и
њихов
разговор
.
—
Хоћемо
,
Ногић
,
хтети
!
—
мислити
јесам
да
јесам
требати
да
ви
овај
казати
.
А
сад
,
збогом
!
ако
ви
устребати
,
потражити
ја
код
мој
кућа
;
а
ако
ја
тамо
не
наћи
,
ви
призвати
Дева
и
припитати
.
он
свакад
знати
где
јесам
ја
.
збогом
!
...
руковати
се
с
она
,
па
полако
и
опрезно
као
мачак
дохватити
се
луг
.
поп
Милоје
и
кмет
Јов
седети
оборен
глава
.
—
е
,
овај
тај
јесам
чудо
!
—
рећи
поп
после
дуг
ћутање
.
—
Чудо
!
—
рећи
кмет
.
—
ја
се
не
бити
никад
сетити
да
јесам
тај
тако
,
а
сад
што
више
мислити
,
сав
ја
се
чинити
истинит
,
и
само
се
чудити
како
ја
тај
још
онда
јесам
на
памет
пасти
!
...
о
,
брата
,
где
се
огрешити
о
човек
?
—
Па
шта
хтети
сад
?
—
Ништа
...
сад
ми
се
ваљати
мирити
с
он
.
—
знати
,
али
како
хтети
?
—
јесам
,
како
хтети
?
обојица
сагнути
глава
.
Поћуташе
,
поћутати
,
док
тек
рећи
поп
:
—
хајдемо
он
!
—
ко
?
—
Алекса
.
—
Алекса
?
—
рећи
кмет
и
поглед
зачудити
у
поп
.
—
зар
се
ја
не
одрећи
онај
кућа
?
—
јесам
имати
права
.
ја
убити
човек
ни
крив
ни
дужна
.
хајдемо
!
...
—
кад
ти
велим
...
и
дигнути
се
старина
тек
Станко
бити
прекорачити
праг
очев
,
баш
у
онај
тренутак
кад
се
Алекса
срозати
од
радост
низа
зид
,
бахнути
поп
Милоје
и
кмет
Јов
преко
праг
.
—
Добра
јутро
!
Кућани
,
кад
она
видети
,
занемити
од
чудо
.
и
они
се
узјазбити
кад
видети
Станка
,
који
јесам
плакати
љубити
рука
стар
родитељ
.
Станко
се
осврнути
,
скочити
,
узити
пушак
,
који
уза
зид
бити
прислонити
,
и
стати
готов
да
пуцати
на
она
.
—
стајати
!
—
рећи
он
зека
.
—
не
пуцати
на
свештеник
!
Станко
она
пресећи
ока
.
—
Шта
хтети
ви
?
—
упитати
она
он
.
питање
бити
оштро
,
поглед
још
оштар
...
они
ушепртљити
—
Па
,
ето
...
доћи
...
—
видити
,
али
зашто
?
јесам
ли
доћи
ја
да
хватати
?
—
јесам
!
—
рећи
поп
озбиљно
.
—
јесам
доћи
ти
радити
него
ради
овај
стар
гроб
...
попин
реч
разбудити
Алекса
.
оне
пасти
на
његов
душа
као
благ
дажд
на
сув
земља
...
и
проплакати
старина
росан
суза
,
зајецати
као
мало
дете
.
—
Шта
,
да
хтети
да
она
мучити
ја
радити
?
...
—
викнути
Станко
.
—
попа
!
...
—
и
глас
он
почети
претити
...
—
попа
!
...
тај
јесам
рука
пољубити
небројено
пута
,
али
ако
само
такнути
ма
један
од
она
,
осећи
хтети
ти
јесам
!
...
—
не
,
синак
,
—
рећи
поп
мирно
и
благо
—
мој
се
рука
машати
само
благосиљати
...
љубити
!
...
и
поднети
он
рука
.
Станко
се
загледати
у
онај
бистар
очи
,
у
тај
извор
љубав
и
милошта
;
рука
он
сам
поћи
и
смакнути
капа
...
и
он
прихватити
рука
старчев
,
па
јесам
оросити
суза
...
Поп
он
пољубити
у
оба
образ
.
—
људи
јесам
,
па
грешити
.
од
праотац
наш
грех
ми
јесам
остати
.
и
ја
се
огрешити
о
ти
.
али
ми
јесам
господ
дати
савест
,
па
кад
увидити
грех
сав
,
ја
се
покајати
...
Огрешисмо
душа
о
ти
,
синути
мој
,
о
ти
ни
крив
ни
дужна
,
и
о
овај
неопојан
гроб
!
...
онда
прићи
Алекса
,
такнути
се
његов
раме
,
па
тихо
рећи
:
—
устати
.
Алекса
се
дигнути
,
докопати
рука
свештеников
,
па
јесам
стати
љубити
...
—
еј
...
суза
!
...
—
јецати
јесам
он
.
—
тај
престати
!
...
доста
јесам
капати
!
...
стати
,
да
видити
људи
!
...
Жељан
јесам
она
као
травка
росити
!
...
стати
!
...
стар
поп
се
заплакати
,
кмет
Јов
тако
исто
...
зека
стискати
песница
па
гледати
по
ћошак
,
а
сузити
он
облевати
...
Алекса
обрис
очи
,
па
прићи
Јелица
и
загрлити
јесам
:
—
радост
мој
!
Добројутро
мој
!
...
ти
ја
вратити
син
,
тај
ја
довести
људи
под
кров
,
за
који
јесам
мислити
да
јесам
проклети
!
...
Срећо
мој
!
...
и
наједанпут
старац
занемити
.
поглед
он
се
укочити
и
застати
на
сам
врата
...
сав
се
окренути
и
погледати
.
један
прилика
замакати
,
и
изгубити
се
међ
дебео
храст
...
—
Шта
јесам
?
...
ко
тај
бити
?
—
упитати
сав
.
старац
само
прошапутати
:
—
Маринка
!
@card@
.
лом
Младен
отићи
Иванов
кућа
да
однети
порука
Милошево
.
Дочекаше
он
тамо
не
моћи
боље
бити
.
одмах
он
посадити
да
сести
и
донети
ракија
да
он
услужити
.
Жене
припитивати
за
здравље
жена
,
а
Иван
устурити
тунос
,
па
тек
хтети
рећи
:
—
Па
,
пријатељ
,
шта
ја
радити
пријатељ
Милош
?
Тешко
,
бог
,
Младена
,
казати
се
не
моћи
!
дати
бити
да
он
осећи
десница
до
раме
,
само
да
не
морати
казати
оно
ради
шта
јесам
доћи
!
...
али
он
не
бивати
друго
!
он
затрести
глава
и
процедити
кроз
зуб
:
—
тај
...
добро
јесам
...
—
Нада
ли
се
гост
?
...
спремати
ли
вече
?
...
Младен
махнути
рука
.
—
Шта
јесам
?
!
...
—
не
питати
!
сав
се
очи
окренути
на
он
.
—
збиља
,
шта
јесам
?
...
—
моћи
долазити
...
—
да
не
долазити
!
...
А
што
?
...
—
он
немати
више
ћер
.
—
да
јесам
умрети
?
!
...
—
привикати
сав
пренеражен
.
—
Гор
!
...
—
А
шта
?
—
она
хтети
за
Лазар
.
А
Милош
ти
јесам
лепо
за
раме
,
па
напоље
!
...
—
А
што
хтети
?
—
упитати
Иван
,
а
осетити
како
јесам
осрамотити
.
—
Рече
да
хтети
,
а
бог
бити
јесам
знати
зашто
?
...
Лазар
се
окретати
кућа
око
глава
.
он
осетити
као
да
он
неки
леден
рука
ухватити
срце
...
језа
он
прожмати
свега
од
глава
до
пета
.
—
Лепа
,
богами
!
каки
ја
јесам
тај
отац
што
он
ћерка
у
очи
казати
да
хтети
да
он
слушати
?
...
срамота
!
...
Младен
сагнути
глава
,
па
ни
бео
.
у
дубина
дух
осећати
јесам
да
Иван
имати
права
.
—
Па
где
он
јесам
девојка
?
—
не
знати
.
како
јесам
истерати
,
она
изиде
из
авлија
,
па
као
да
у
земља
пропасти
.
јадан
снаша
Круна
убити
се
!
...
Лазар
доћи
па
не
моћи
да
дахнути
.
он
јесам
осећати
како
он
се
живот
узимати
...
он
видити
да
ако
он
Јелица
сад
измакнути
,
више
никад
хтети
бити
његов
...
А
тај
не
смести
бити
!
...
он
хтети
живот
бити
црн
развалина
ако
он
она
измакнути
...
грозница
он
чисто
почети
трести
...
он
не
моћи
више
у
кућа
остати
него
јурнути
као
бесомучан
напоље
.
Осећао
јесам
потреба
да
се
ко
поверити
,
да
се
пред
ко
исплакати
...
Кућани
он
јесам
онај
што
бити
он
желети
...
Баба
се
сад
и
јесам
наљутити
...
јако
и
да
он
Милош
понудити
девојка
,
он
бити
он
пљунути
у
очи
...
и
он
јурнути
Турчин
.
посртати
јесам
и
клизати
по
онај
рескаљаној
земља
.
јесам
знати
где
глава
ударати
...
и
стигнути
тамо
баш
тад
кад
Крушка
издавати
неки
наредба
свој
пандур
.
—
А
,
гле
Лаза
?
...
откуд
ти
?
—
упитати
он
он
зачудити
.
—
Дођох
до
ти
...
—
Добра
,
добро
,
хајде
тамо
у
одаја
,
сад
хтети
ја
.
Лазар
ући
у
одаја
...
не
потрајати
дуго
,
а
ето
ти
и
Крушка
.
—
Па
,
шта
ја
радити
,
Лака
?
—
зло
,
мој
ефендија
!
—
А
што
?
...
—
од
наш
послати
ништа
!
—
како
ништа
?
—
Ништа
.
девојка
хтети
...
—
Ха-ха-ха
!
па
ако
хтети
неки
јесам
силом
нагнати
.
—
она
јесам
отац
отерати
.
—
Па
где
јесам
?
—
не
знати
ники
...
нестати
јесам
као
да
јесам
у
црн
земља
пропасти
!
...
Крушка
се
бити
узјазбити
...
он
видити
како
неки
невидљив
рука
брљати
и
кварити
он
његов
план
.
—
ама
,
како
тај
хтети
?
—
Неће
!
—
Па
шта
велим
Иван
?
—
он
се
сад
разгоропадити
.
само
што
не
пљувати
на
Милош
.
и
сав
ја
се
чинити
да
,
ако
бити
сад
Милош
и
пристати
—
он
јесам
хтети
просити
!
...
—
Па
...
готово
,
вала
...
—
Шта
готово
?
—
и
не
требати
он
!
—
он
не
требати
,
али
требати
ја
!
...
ја
хтети
више
живети
ако
она
бити
ма
чији
!
...
ја
бити
волети
да
јесам
на
ја
опалити
пиштољ
него
што
јесам
тај
рећи
...
и
полити
он
суза
.
Турчин
он
почети
миловати
по
глава
.
—
моћи
плаката
!
...
срамота
јесам
!
...
А
она
морати
бити
твој
,
већ
ако
она
бог
узети
живот
!
...
—
Али
,
баба
?
...
—
То
јесам
мој
брига
.
А
ја
ти
велим
:
не
бринути
ти
мој
брига
!
...
хајдмо
из
овијех
стопа
Ивана
.
ти
знати
да
он
ја
слушати
.
Лазар
се
разгалити
лице
.
он
се
јесам
толико
плашити
непристанак
Јеличин
колико
срдња
и
понос
очев
.
он
се
чинити
да
хтети
се
ствар
добро
свршити
.
и
он
пољубити
Турчин
у
рука
.
Турчин
направити
нежно
лице
.
загледати
се
у
Лазар
,
па
рећи
:
—
Лаза
,
Лаза
!
...
ти
хтети
ја
начинити
дијете
.
у
ти
гледати
свој
младост
!
...
и
сав
хтети
за
тај
учинити
!
...
хајдмо
твој
кућа
...
и
кренути
се
.
Кишне
капа
са
оголео
грана
падати
на
њихов
руво
.
Крушка
јесам
тешити
Лазар
:
—
не
бринути
!
кад
се
ја
шта
прихватити
,
оно
морати
ићи
.
ја
јесам
неки
мерак
да
тај
цура
бити
твој
...
и
бити
!
...
кад
стигнути
кућа
,
они
затећи
лом
.
Иван
јесам
праскати
и
викати
.
зар
он
,
Иван
Миражџић
,
па
да
бити
одбити
?
...
да
он
јесам
тај
ко
јуче
казати
,
он
бити
он
,
као
велик
људи
,
у
очи
пљунути
!
...
А
данас
,
ето
,
дочекати
човек
на
свој
огњиште
,
и
он
он
у
очи
рећи
:
„
Неће
девојка
у
твој
дом
и
за
твој
син
!
”
Жене
по
ћошак
накиселиле
лице
,
отпустити
усна
,
па
скоро
да
плакати
...
Младен
јесам
бити
отићи
.
Крушка
назвати
бог
.
Младеж
он
по
обичај
почети
прилазити
рука
,
а
Иван
се
дигнути
на
нога
и
отпоздравити
стојећи
...
—
Што
јесам
се
ти
развикати
?
—
упитати
он
Крушка
.
—
Мор
,
ма̓ни
ја
!
ја
бити
волети
да
јесам
умрети
него
што
јесам
дочекати
овај
покор
!
...
и
још
се
јадно
спремати
!
велим
:
бог
знати
хтети
ли
дочекати
још
који
весеље
,
дати
да
се
бар
сад
провеселити
са
добар
људи
.
А
кад
оно
,
ето
...
—
А
шта
јесам
?
—
девојка
хтети
.
—
неки
јесам
нагнати
!
—
Ко
?
—
отац
.
—
каки
отац
?
...
зар
јесам
онај
отац
?
да
јесам
ја
који
од
мој
чељад
онако
рећи
,
ја
бити
он
убити
!
—
моћи
се
жестити
.
оставити
ти
тај
ја
...
—
рећи
Турчин
благо
.
—
не
требати
ја
!
...
зар
ти
мислити
да
бити
ја
,
после
овај
брука
,
прекорачити
праг
Милошев
?
...
о
,
не
дати
ја
мој
бог
!
—
А
...
тај
морати
бити
.
Иван
сенути
ока
.
—
никад
!
—
рећи
он
.
—
Али
ја
велим
:
тај
хтети
бити
!
—
не
моћи
!
—
Моћи
хтети
,
моћи
!
за
љубав
свој
дијете
отац
моћи
!
...
Видиш
,
Лаза
јесам
добро
дијета
.
он
она
волити
.
грјехота
јесам
раставити
онај
што
се
волити
!
...
А
...
најпослије
,
зар
јесам
ти
једном
учинити
њешто
преко
свој
воља
?
...
Иван
обор
глава
.
видети
се
на
он
како
се
борити
јесам
са
себе
.
овамо
понос
,
онамо
човек
који
он
јесам
само
добра
чинити
,
молити
он
,
и
тај
он
молити
за
његов
син
.
сав
јесам
погледати
и
очекивати
реч
Иваново
,
али
ники
тако
жељно
као
Лазар
.
његов
се
очи
стопити
у
лице
очев
.
Иван
дигнути
глава
.
Лазарево
се
лице
разведрити
...
—
Добра
!
—
рећи
Иван
.
—
овај
чинити
за
твој
љубав
,
драг
ага
!
...
Лазар
осетити
ластак
на
душа
;
он
се
учинити
да
јесам
Јелица
већ
његов
...
—
и
онда
ићи
вечерас
!
—
рећи
Турчин
.
—
знати
,
али
нем
девојка
!
—
рећи
Иван
.
—
како
најам
!
—
Младен
ја
рећи
да
јесам
он
она
напоље
истерати
,
и
да
јесам
после
тај
јесам
видети
...
—
То
јесам
шал
!
—
рећи
Турчин
.
—
Наћи
хтети
се
она
.
—
Неће
се
наћи
!
—
рећи
Маринка
,
и
као
бесомучан
улетити
у
кућа
.
сав
се
убезекнути
.
Лазар
полетити
к
он
,
а
Иван
се
дигнути
на
нога
.
—
А
што
?
—
Вис
јесам
хтети
наћи
.
она
јесам
у
Алексин
кућа
.
као
да
јесам
гром
међу
она
ударити
.
Занемише
,
па
ники
да
бити
реч
...
Турчин
први
доћи
к
себе
.
—
Шта
говорити
ти
?
—
рећи
он
и
погледати
оштро
Маринка
.
—
истина
,
ефендија
.
ти
знати
да
јесам
ја
добро
видети
.
—
Па
?
...
—
сад
,
ништа
.
—
како
ништа
!
—
цикнути
Лазар
.
—
Отећемо
јесам
!
—
То
хтети
моћи
.
—
Што
?
—
упитати
сав
.
—
зато
што
јесам
тамо
Станко
.
настати
тајац
...
сав
обамрети
.
Крушка
осетити
као
да
он
неко
ухватити
за
врат
.
—
Станко
?
!
...
—
јесте
,
Станко
са
дружина
.
пун
кућа
хајдук
!
...
тамо
јесам
и
поп
,
и
кмет
...
поп
благосиљати
и
хајдук
и
гнездо
хајдучки
!
...
Крушка
ухватити
Маринка
за
прси
и
протрести
он
.
—
ама
,
шта
говорити
ти
?
—
истина
.
—
ићи
да
јесам
отети
!
—
рећи
Лазар
и
полетити
напоље
.
—
да
се
јесам
макнути
!
—
цикнути
Турчин
као
гуја
и
поглед
укочити
Лазар
на
место
.
сав
ухватити
страх
од
онај
грозан
поглед
Крушкин
.
Очи
он
у
час
закрвавити
,
па
сипати
ватра
по
онај
народ
.
—
Ника
да
ја
се
јесам
макнути
!
...
Маринка
!
...
ићи
лагано
,
прикрадати
се
,
ти
видити
да
тај
стар
очи
јесам
преварити
...
—
ама
...
—
почети
Маринка
.
—
Ида
!
...
Знаш
ли
шта
говорити
ти
?
...
усред
бијел
дан
пун
кућа
хајдук
!
...
ти
јесам
луд
!
...
—
Али
,
драг
...
—
Ида
!
...
и
Маринка
изиде
на
врата
.
—
ако
тај
бити
истина
,
тешко
ти
,
црн
бара
!
...
—
јекнути
Турчин
.
—
Тешко
ти
,
попити
Милоје
!
твој
хтети
се
брада
мрсити
на
гол
грана
први
дрво
!
...
Објесићу
ти
,
неки
се
приповиједати
!
...
Страшан
јесам
бити
Турчин
.
Маринка
се
вући
од
дрво
до
дрво
опрезно
као
мачак
.
кад
јесам
већ
моћи
погледати
кроз
отворен
врата
иза
један
дрво
,
он
се
запрепастити
.
у
кућа
јесам
бити
ники
...
Алекса
јесам
седети
расплести
на
свој
обичан
место
,
гологлав
и
с
чибук
у
рука
.
Петар
јесам
стојати
уз
огњиште
и
загледати
се
у
баџа
...
Маринка
стати
трљати
очи
.
тај
,
јесам
ли
могућно
да
он
очи
варати
?
...
и
опет
стати
гледати
.
прикрадати
се
све
ближе
и
ближе
...
да
јесам
они
који
реч
проговорити
,
он
бити
чути
,
тако
јесам
близу
бити
!
...
али
не
видити
ники
!
...
—
ама
тај
јесам
лаж
!
...
—
шаптати
јесам
он
.
—
ја
јесам
она
све
ту
видети
:
и
попасти
,
и
кмет
,
и
Станка
и
још
један
хајдук
!
...
тај
јесам
лаж
!
...
они
јесам
у
кућа
прикрити
!
...
али
како
не
моћи
видети
ништа
,
он
се
решити
да
наговорити
Турчин
да
претрести
кућа
Алексин
.
Турчин
јесам
већ
излазити
из
стрпљење
,
кад
се
Маринка
вратити
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
он
.
Маринка
слегати
раме
:
—
Драга
ага
,
ја
ти
јесам
слагати
!
—
Па
јесам
ли
тамо
?
—
сад
она
немати
ниједан
...
али
тамо
јесам
!
...
они
јесам
прикрити
.
ја
дати
глава
ако
јесам
прикрити
!
—
А
гдје
?
—
у
Алексин
кућа
,
зграда
,
авлија
,
ма
где
,
само
јесам
ту
!
...
—
ти
јесам
будала
!
...
Још
јесам
ти
отоич
рећи
да
јесам
се
преварити
...
не
будалити
више
,
доста
јесам
бити
.
Турчин
мислити
да
тај
пресећи
сваки
далек
разговор
о
тај
ствар
;
али
се
грдно
преварити
.
јер
Маринка
јесам
као
тврдоуст
коњ
:
кад
узети
на
зуб
—
не
задржати
он
.
—
Али
ти
ја
морати
учинити
овај
:
ти
морати
претрести
кућа
Алексин
!
Турчин
се
насмејати
.
—
Али
,
молити
ти
!
—
батал
ћорав
посао
!
—
Али
...
кад
ти
молити
!
...
—
Нећу
!
—
рећи
он
.
Маринка
се
решити
да
он
натерати
.
он
прибећи
лукавство
:
—
Па
моћи
!
...
ја
тај
тај
молити
ти
радити
.
хајдук
у
село
,
хајдук
у
поље
,
хајдук
свуда
!
...
под
нос
,
а
ти
хтети
само
да
пружити
рука
...
ја
ти
молити
!
...
Турчин
ћуташе
.
—
Жива
згода
да
она
похватати
,
драг
ага
!
само
да
пружити
рука
,
па
јесам
она
већ
спопасти
за
врат
!
помислити
,
болан
,
ко
год
наићи
и
чути
дивити
се
твој
кураж
и
твој
памет
!
...
Реч
јесам
учинити
свој
.
Маринка
јесам
знати
где
требати
дирнут
.
—
Добра
,
хтети
!
—
Али
сад
!
—
после
моћи
бити
доцкан
!
—
сад
!
...
хајдмо
из
овијех
стопа
!
...
Хоћеш
и
ти
,
Лаза
?
—
Хоћу
!
—
А
тај
,
Ива
?
Турчин
јесам
тако
мило
погледати
Ивана
да
се
овај
не
моћи
на
ини
,
него
рећи
:
—
Хоћу
!
...
и
кренути
се
сав
хан
.
брзо
јесам
се
опремити
.
Крушка
опасати
оружје
,
пандур
,
наоружати
до
грло
,
очекивати
заповест
.
—
полазити
!
—
заповедити
Турчин
.
и
кад
бити
близу
кућа
Алексин
,
онда
Крушка
наредити
те
опколити
кућа
,
а
он
са
Ивана
,
Лазар
и
Маринка
права
на
праг
.
—
ниједан
да
се
јесам
макнути
!
—
продерати
се
он
.
који
од
чељад
бити
почети
какав
посао
,
онај
се
закаменити
на
он
...
Алекса
јесам
седити
оборен
глава
,
гологлав
и
расплетен
.
само
дигнути
глава
,
па
кад
видити
ко
он
јесам
гост
,
он
јесам
опет
сагнути
.
—
Мехо
!
...
Ибро
!
...
Асо
!
...
—
викнути
Крушка
.
пандур
притрчати
.
—
сав
претурити
!
...
Турчин
се
разићи
по
одаја
и
зграда
...
—
А
јесам
ли
ти
,
маторити
?
—
рећи
Крушка
Алекса
.
Алекса
дигнути
глава
.
—
Ко
ти
јесам
бити
овдје
?
—
јесам
ники
.
—
Лажеш
!
—
рећи
Турчин
.
Алекса
не
одговорити
ни
реч
.
—
јесам
ли
,
бре
?
Алекса
ћутети
.
—
Умијеш
ли
ти
говорити
?
никакав
одговор
...
Турчин
он
стати
дрмусати
.
—
одговарати
!
—
ја
јесам
ти
казати
!
—
рећи
Алекса
и
погледати
он
неки
леден
поглед
.
—
Али
ја
знати
да
јесам
овдје
бити
хајдук
...
—
ето
па
тражити
!
—
рећи
Алекса
и
махнути
рука
око
себе
.
Пандур
се
вратити
из
соб
,
пошто
јесам
све
претурити
,
а
ништа
јесам
наћи
.
—
Шта
јесам
,
Усо
?
—
Нејма
ники
.
—
Потражи
,
потражити
!
...
—
овдје
нејма
!
...
ако
јесам
на
таван
...
—
Потражи
на
таван
.
Донеше
стуб
и
Турчин
се
препети
на
таван
.
Пошто
јесам
у
сваки
ћошак
завирити
,
он
се
вратити
.
—
ники
?
—
ники
!
утом
се
вратити
и
они
што
јесам
по
зграда
тражити
,
ти
јавити
да
ники
немати
.
—
А
јесам
ли
овдје
бити
поп
?
—
упитати
Крушка
Алекса
.
—
јесам
.
—
А
гдје
ти
јесам
Јелица
Милошево
?
—
Која
Јелица
?
—
тај
моћи
ја
ту
твој
лудорија
причати
!
Јелица
Милош
Севић
.
она
јесам
ту
.
добјегнути
јесам
у
твој
кућа
.
—
ја
јесам
јесам
видети
.
Турчин
он
погледати
у
очи
.
али
очи
старчев
ништа
јесам
казивати
.
—
Лажеш
!
—
јок
!
...
ти
ја
питати
,
ја
ти
одговарати
!
...
од
онај
дан
кад
ја
онај
твој
измећар
и
онај
балавац
онде
(
и
он
показати
на
Маринка
и
Лазар
)
осрамотити
и
обрукати
—
мој
кућа
постати
страшило
и
пас
црнобарски
!
...
ники
од
онда
јесам
прекорачити
овај
праг
до
ви
данас
!
...
па
што
онда
да
ти
легати
?
...
Турчин
погледати
час
у
он
,
час
у
Маринка
.
—
и
баш
ники
јесам
бити
?
!
—
Ника
.
Крушка
прићи
Маринка
,
погледати
он
оштро
у
очи
,
па
рећи
:
—
ти
јесам
будала
!
онда
се
окренути
осталима
:
—
хајдмо
дома
!
па
окренути
леђа
и
изида
.
Маринка
јесам
бити
као
убити
.
тај
јесам
могућно
да
се
он
преварити
,
кад
јесам
лепо
свој
рођеним
очи
видети
кмет
,
и
попасти
,
и
Станка
,
и
онај
други
хајдук
,
који
име
јесам
знати
.
он
покушати
да
још
једном
уверити
Турчин
да
јесам
истина
видети
тај
људи
у
кућа
Алексин
.
—
молити
ти
...
—
Оступи
!
—
рећи
Крушка
мрко
...
—
не
гурати
ја
од
себе
,
драг
ага
!
...
ти
знати
да
хтети
се
ја
убити
кад
твој
милост
изгубити
!
...
ја
ти
никад
јесам
слагати
!
...
ти
тај
и
сад
добро
знати
!
—
Па
,
лијепо
,
а
гдје
јесам
?
—
Били
јесам
у
кућа
!
—
Па
гдје
јесам
?
—
То
не
знати
...
можда
јесам
се
склонити
!
...
али
,
тако
ја
свега
на
свет
,
ја
хтети
она
наћи
!
...
—
Па
јесам
ли
све
испретурати
?
...
—
опет
они
јесам
далеко
.
Турчин
само
слегнути
раме
...
сав
заћутати
.
сваки
јесам
премишљати
свој
мисао
...
ники
не
бити
баш
ласно
на
душа
.
Крушка
се
озбиљно
замислити
.
сав
овај
,
овај
зближавање
попов
и
кметов
са
Алекса
,
упорност
Јеличин
,
овај
привиђење
Маринков
,
сав
тај
некако
чудно
,
тешко
,
пасти
он
на
душа
.
он
јесам
видети
како
се
рушити
његов
план
који
јесам
годинама
зидати
,
као
да
она
рушити
неки
невидљив
рука
.
и
глава
он
почети
падати
на
прса
...
Иван
,
опет
,
пошто
јесам
видети
Алекса
,
никако
да
се
смирити
.
он
јесам
видети
тек
сад
колико
јесам
тај
човек
пропатити
и
колико
још
патити
...
и
нешто
хладно
прожмати
он
сав
снага
...
А
Лазар
?
...
јесам
се
баш
ни
он
тако
лепо
осећати
.
нестанак
Јеличин
,
Станков
долазак
(
јер
се
он
све
слутити
да
хтети
Станко
доћи
,
и
он
јесам
једини
веровати
да
јесам
Станко
доћи
)
...
он
се
сетити
онај
страшан
ноћ
кад
јесам
гора
бегати
...
сетити
се
онај
страхота
,
онај
обамирање
...
па
он
поћи
капа
увис
...
—
он
јесам
ту
!
...
он
јесам
ту
!
...
шапутати
јесам
Лазар
и
нехотице
...
—
Шта
ли
хтети
,
бог
,
радити
ако
се
сукобити
с
он
?
...
ја
знати
,
он
ја
мрзети
...
оно
,
и
ја
он
мрзети
,
и
дабогда
он
бог
бити
онолико
пријатељ
колико
ја
!
...
али
ако
се
сукобити
...
и
он
синути
један
мисао
кроз
глава
.
он
прићи
Турчин
.
—
молити
ти
!
—
рећи
он
.
Турчин
превалити
очи
на
он
.
Лазар
подићи
неки
језа
од
тај
поглед
.
—
Шта
хтети
?
—
Ја-ја-хтедох
...
—
ушепртљити
Лазар
.
—
Шта
?
—
да
ти
нешто
замолити
.
—
говорити
!
—
да
ја
одобрити
да
носити
оружје
.
—
Што
хтети
ти
?
—
Знаш
...
неки
се
наћи
...
Турчин
се
јетко
насмејати
.
—
Бојиш
се
Станка
?
—
рећи
заједљиво
.
—
Па
,
драг
ага
,
ко
носити
не
просити
...
—
Бојиш
ли
се
Станка
?
—
рећи
Турчин
и
погледати
он
оштро
.
—
због
он
тај
и
тражити
.
—
онда
носити
.
и
гдје
он
видити
,
гдје
он
срести
—
убити
!
...
јесам
разумјети
:
убити
пас
!
—
Добра
—
рећи
Лазар
.
у
тај
стигнути
кућа
Иванов
.
Иван
позвати
Турчин
и
његов
пратња
да
се
презалогајити
,
али
Крушка
одмахнути
глава
и
отићи
замислити
.
Маринка
поћи
с
он
,
али
он
он
вратити
.
—
Ида
и
пазити
!
—
Добра
,
ага
.
—
Хајд
,
Маринка
,
попити
штогод
!
—
рећи
Иван
.
—
јесам
ништа
ни
пити
ни
јести
од
јутро
.
—
Хоћу
,
Ива
,
хтети
!
...
Баш
јесам
гладан
.
и
ући
у
кућа
.
Пошто
јесам
мало
пити
ракија
и
доручковати
,
он
се
поздравити
са
кућанин
...
Лазар
изиде
за
он
.
—
Чик
Маша
!
—
ој
,
родити
.
—
право
ја
казати
;
јесам
ли
видети
Станка
?
—
као
овај
ти
сад
!
—
А
јесам
ли
и
она
бити
у
кућа
?
—
јадан
мој
Лаза
!
...
волети
бити
ти
казати
да
јесам
,
али
шта
хтети
кад
јесам
бити
!
...
Лазар
се
напрегнути
прса
.
он
рећи
,
више
за
себе
:
—
ја
он
морати
убити
!
—
Мораш
.
—
Или
он
ја
!
...
—
како
бити
!
...
јер
,
упамтити
!
ако
не
убити
тај
он
,
он
хтети
ти
насигурно
!
...
А
што
се
Јелица
тицати
...
јесам
ништа
ни
бити
!
...
она
јесам
за
тај
проћи
!
...
збогом
!
...
и
отићи
...
као
да
јесам
глава
погубити
у
кућа
Иванов
...
неки
слутња
о
неки
велик
несрећа
обујмити
сав
оно
што
јесам
умести
размишљати
...
озепсти
,
окиснути
до
кожа
,
сав
мокар
вратити
се
Крушка
у
хан
.
али
ни
сав
сумор
дан
не
бити
налик
на
сумор
дух
његов
.
тамо
тек
бити
пакао
...
па
и
јесам
бити
лако
!
...
мада
ники
јесам
затећи
у
кућа
Алексин
,
опет
он
се
чинити
да
јесам
сав
онај
истина
што
јесам
Маринка
видети
...
не
варати
се
Маринка
!
његов
око
видити
у
густ
тама
...
и
сад
,
хајдук
у
село
.
поп
,
кмет
и
сав
виђен
људи
јесам
с
она
.
он
јесам
већ
гледати
како
се
Црнобарци
купити
око
кућа
Алексин
и
мирити
се
с
он
...
и
онда
...
сав
он
се
чинити
да
јесам
тај
због
он
,
да
јесам
неко
завирити
у
његов
тајна
и
да
јесам
сав
конац
похватати
...
Уђе
у
одаја
да
се
свући
.
наредити
да
он
се
донети
кава
.
па
,
пошто
се
преобући
,
узити
чибук
и
задимити
...
кроз
овај
колут
провиривати
глава
његов
душман
.
он
јесам
видети
лице
како
се
смешкати
,
као
да
бити
хтети
рећи
:
„
узалуд
мука
,
Турчин
!
...
”
и
тај
он
толико
наљутити
да
скочити
као
опарити
са
диван
и
стати
тумарати
по
одаја
...
гнев
прекипети
.
он
јесам
смишљати
мука
који
бити
мучити
тај
гнусан
људи
.
хиљадама
мисао
укрстити
се
у
онај
јадан
глава
...
и
тај
само
сенути
као
муња
,
па
јесам
за
час
нестати
...
он
се
ударити
рука
по
чела
.
—
Али
ја
морати
она
надвладати
!
...
тај
морати
преда
ја
пасти
на
кољено
и
молити
ја
!
...
морати
тај
бити
!
али
како
?
...
јесам
,
баш
у
тај
јесам
бити
сав
несрећа
!
...
он
хтети
,
и
душа
он
хтети
—
ама
како
да
урадити
тај
?
...
сваки
план
што
он
кроз
глава
проћи
учинити
он
се
бедан
...
—
Полудјећу
,
тако
ја
дин
!
—
рећи
,
па
се
опет
спустити
на
диван
...
„
не
...
не
моћи
!
...
никако
не
моћи
!
...
тај
поп
!
...
као
какав
чобан
што
чувати
свој
стадо
,
тако
он
чувати
свој
Црнобарце
...
Још
хтети
ја
и
Ивана
вратити
!
”
—
Нећеш
,
попити
!
—
дрекнути
наједанпут
.
—
не
дати
!
...
па
он
доћи
у
глава
да
призвати
Милош
Севић
.
и
учинити
он
се
да
хтети
тај
моћ
...
ударити
длан
о
длан
.
Пандур
промолити
глава
.
—
Ибро
,
ићи
Севић
кућа
,
па
ја
зовнути
Милош
.
врата
се
затворити
.
@card@
.
СТРАШНИ
сан
он
нешто
лакнути
на
душа
.
Учини
он
се
тај
срећан
мисао
.
оцепити
јесам
Ивана
,
сад
још
и
Милош
.
тај
јесам
два
виђен
човек
,
моћи
и
кметовати
.
—
ха
!
...
кметовати
!
тај
,
тај
!
...
ја
хтети
натјерати
онај
матор
да
бацити
штап
.
тај
хтети
ићи
врло
лако
.
онда
хтети
гледати
да
она
натурити
Ивана
.
А
Иван
јесам
мој
!
...
како
он
ја
рећи
онако
хтети
кметовати
!
...
лице
он
се
разгалити
...
Нешто
мило
и
топло
разлити
он
се
по
груди
,
срце
он
залупати
брже
...
—
Баш
јесам
побудалити
!
—
мислити
јесам
.
—
Чега
јесам
се
плашити
?
...
стотину
начин
имати
ја
да
завадити
Црнобарце
...
па
ако
ја
баш
не
поћи
за
рука
,
сметати
ја
кмет
или
поп
—
мој
Асо
имати
сигурно
око
и
добар
рука
да
он
склонити
с
пут
!
...
Баш
јесам
будала
!
...
Потражи
још
један
кава
;
истрести
лула
,
па
јесам
онда
напунити
...
дим
се
извити
изнад
његов
глава
...
и
он
почети
сркати
кава
...
јесам
дуго
чекати
Милош
.
Ибро
он
јесам
одмах
наћи
,
јер
јесам
бити
код
кућа
.
Јавише
он
да
јесам
већ
ту
.
—
неки
доћи
амо
...
—
рећи
он
пријатан
глас
...
Милош
ући
сав
блед
као
крпа
.
колено
он
клецати
,
а
онај
се
хан
окретати
око
он
...
као
што
рећи
,
бити
јесам
тај
миран
домаћин
;
никад
се
он
ни
с
ко
јесам
парбити
нити
пред
суд
излазити
.
Крушка
се
подигнути
са
диван
,
па
прићи
Милош
и
осмехивати
се
на
он
.
—
Добра
ја
доћи
!
—
рећи
.
—
боље
ти
наћи
!
—
рећи
Милош
,
више
из
навика
да
тако
отпоздравити
него
што
бити
он
тај
на
памет
пасти
.
—
Сједи
,
добар
човјек
,
сједи
!
—
нека
,
моћи
и
постојати
...
—
рећи
Милош
,
а
зуб
он
готово
зацвокотати
.
—
ама
,
сједи
човјек
!
—
Па
да
сести
—
рећи
Милош
и
спустити
се
лагано
иа
диван
.
—
како
јесам
здравље
?
—
упитати
Крушка
.
—
хвала
бог
...
—
како
на
дом
?
—
хвала
бог
!
—
ако
,
ако
!
...
здравље
,
најприје
здравље
,
па
онда
друго
.
Милош
не
одговорити
ништа
.
срце
он
јесам
бурно
лупати
.
да
јесам
Крушка
хтети
ослушнути
,
он
бити
чути
како
лупати
.
—
А
јесам
л̓
?
—
упитати
Турчин
.
Милош
пренути
.
—
Шта
?
—
Надаш
ли
се
тај
гост
?
...
Спремаш
ли
вече
?
...
ја
ти
се
,
богме
,
спремати
...
Милош
да
пропасти
у
земља
.
волети
бити
него
бог
знати
шта
да
он
Крушка
само
тај
јесам
запитати
!
...
Ушепртљи
,
па
почети
лупати
којешта
:
—
тај
...
надати
се
...
добар
прошевина
...
Хоћу
рећи
девојка
...
онај
...
кад
се
жена
девојка
...
Вис
јесам
видети
ники
пред
себе
.
на
очи
он
се
навући
некакав
мрак
;
учинити
он
се
да
он
нестати
земља
под
нога
и
као
да
падати
у
неки
бездан
...
онда
изгубити
свест
и
сурвати
се
с
диван
...
Крушка
он
притрчати
.
прихватити
он
да
он
дигнути
.
Чуо
јесам
како
он
нагло
срце
бити
...
сваки
рибић
,
где
он
јесам
прихватити
,
играти
јесам
под
прст
његов
...
—
Милош
!
...
еј
,
Милош
!
...
освијестити
се
,
човјек
!
...
али
Милош
ни
макнути
...
Крушка
викнути
пандур
.
овај
утрчати
и
стати
он
поливати
хладан
вод
.
он
почети
долазити
себе
.
Диже
се
полако
и
почети
трљати
чела
и
зверати
око
себе
...
—
устати
!
—
рећи
он
Крушка
.
он
се
дигнути
лагано
,
али
он
опет
обујмити
страх
...
—
Сједи
,
Милош
!
—
рећи
он
Крушка
благо
.
—
Шта
ти
јесам
,
човјек
?
...
гледати
како
јесам
блијед
.
—
јесам
ја
добро
...
Ишао
бити
кућа
.
—
Сједи
,
одморити
се
...
и
Крушка
заискати
мало
ракија
,
те
он
дати
...
ракија
он
поткрепити
.
—
ама
,
вјера
ти
,
шта
ти
бити
?
—
не
знати
.
—
јесам
л̓
тај
још
који
пут
долазити
?
—
никад
.
—
о
,
брата
!
—
рећи
Крушка
и
узити
он
за
рука
...
да
се
јесам
што
уплашити
?
...
не
бојити
се
!
тај
и
ја
јесам
човјек
!
...
звати
јесам
ти
да
ти
казати
да
хтети
ти
и
ја
,
са
пријатељ
,
вечерас
у
гост
.
ја
јесам
слушати
од
људи
да
јесам
ти
добар
,
ваљан
човјек
;
а
ја
ти
тако
волити
добар
и
поштен
људи
!
...
Нешто
срамота
а
нешто
и
сам
страх
почети
збуњивати
Милош
...
како
да
он
казати
да
од
прошевина
немати
ништа
?
...
ниједан
паметан
мисао
да
он
доћи
у
глава
...
Крушка
,
као
вешт
човек
,
почети
лепо
око
он
док
он
језик
не
одрешити
.
и
он
исказати
Турчин
све
,
ама
све
:
и
како
он
Јелица
одрећи
да
поћи
за
Лазар
,
и
како
она
он
отерати
.
—
Па
гдје
јесам
она
сад
?
—
упитати
Крушка
.
Милош
слегнути
раме
.
—
ја
чути
да
јесам
код
Алекса
—
рећи
Крушка
и
упиљити
у
он
.
Милош
сасвим
наиван
одговорити
:
—
Мог
бити
.
—
и
,
послије
,
чути
јесам
да
се
она
тамо
састати
са
онај
лопов
,
Станка
.
Милош
опет
почети
губити
свест
,
пребледети
као
крпа
.
—
ја
не
знати
—
једва
изговорити
.
—
Чујеш
,
Милош
!
тај
јесам
поштен
човјек
.
ја
ти
волити
,
не
мрзети
ти
.
али
ти
велим
:
ако
ти
сад
из
овијех
стопа
не
отићи
Алексин
кућа
и
не
узети
дјевојка
—
онда
гледати
куда
хтети
!
Очи
јесам
он
севати
.
—
Добра
—
рећи
Милош
и
не
знати
шта
говорити
.
—
ићи
сад
.
—
Ида
...
ићи
!
...
збогом
!
...
Милош
изиде
из
одаја
Крушка
јесам
дуго
ходати
,
премишљати
:
—
овај
ја
се
боја
.
он
хтети
јесам
силом
отети
од
Алекса
...
он
хтети
јесам
натјерати
да
поћи
за
Лазар
...
али
јесам
видети
,
јасно
видети
да
он
јесам
план
покварити
.
Осећао
јесам
да
већ
више
он
хтети
мирити
нити
хтети
се
ко
он
обраћати
...
али
,
ако
не
моћи
мирити
,
он
моћи
завађати
;
а
тај
као
да
он
,
за
овај
мах
,
бити
доста
...
он
сести
да
прибрати
свој
раштркан
мисао
...
—
Збацићу
кмет
!
...
Натјераћу
он
да
бацити
штап
...
и
тај
сад
,
одмах
!
...
знати
и
како
хтети
!
...
овај
јесам
заповједити
да
отети
дјевојка
...
и
он
хтети
јесам
отет
...
ондај
хтети
он
заповједити
да
јесам
да
за
Лазар
,
и
тај
хтети
бити
тако
...
Иван
хтети
бити
кмет
,
а
тај
хтети
опет
привући
ми
још
који
сељанин
...
—
Добра
јесам
!
...
добро
јесам
!
...
и
ударити
длан
о
длан
.
Пандур
промолити
глава
.
—
Ида
кметов
кућа
,
па
он
казати
да
ја
одмах
доћи
!
врата
клепнути
.
после
пол
сахат
кмет
Јов
бити
пред
Турчин
.
озбиљан
,
миран
,
стојати
јесам
он
као
какав
светитељ
.
Крушка
јесам
сећи
ока
.
—
А
јесам
ли
ти
?
—
Чујем
,
ефендија
.
—
Шта
се
тај
радити
по
црн
Бари
?
...
—
Шта
,
ефендија
?
—
лијепо
,
богами
!
и
још
он
ја
питати
!
...
А
зар
ти
не
знати
?
—
не
знати
.
—
Па
каки
јесам
тај
кмет
?
Јов
не
одговорити
ништа
.
—
каки
јесам
тај
кмет
кад
не
знати
ко
ти
дањује
и
ноћивати
у
црн
Бари
?
и
Турчин
се
дигнути
па
он
се
унети
у
лице
.
Јов
мирно
сачекати
његов
поглед
,
а
још
мирније
одговорити
:
—
ја
се
ники
јесам
потужити
,
а
само
бог
моћи
све
знати
!
...
Крушка
се
учинити
да
тај
говорити
поп
Милоје
.
он
сунути
као
олуј
:
—
тај
јесам
јатак
хајдучки
!
...
Јов
као
да
се
тај
надати
.
Ништа
он
не
изненадити
тај
напад
.
он
опет
мирно
одговорити
:
—
јесам
.
—
јесам
!
—
јесам
.
—
јесам
,
кад
ја
велим
!
—
мањ
да
ти
учинити
љубав
,
па
да
поћи
по
твој
реч
.
али
ја
јесам
јатак
,
и
црн
Бар
немати
хајдучки
јатак
!
...
да
јесам
он
говорити
напрасито
,
бујан
,
одбијајући
и
џапати
се
—
Крушка
бити
волети
;
али
јесам
он
одговарати
тихо
,
мирно
,
сав
реч
по
реч
.
А
тај
наљутити
Турчин
до
беснило
.
—
ти
лагати
!
—
цикнути
он
.
—
А
шта
јесам
бити
данас
?
ко
оно
бити
у
онај
лоповски
кућа
,
заједно
са
онијем
лопов
?
...
кмет
Јов
помислити
:
нужда
закон
мењати
!
...
и
он
слагати
:
—
ја
не
знати
.
—
Лажеш
!
—
не
лагати
!
—
Лажеш
!
—
цичати
Турчин
као
гуја
.
—
бити
јесам
тај
,
бити
јесам
поп
!
...
ја
тај
знати
!
од
ја
не
моћи
сакрити
!
...
али
,
ево
ти
заповједам
:
да
одмах
сутра
сазвати
село
и
да
он
предати
тај
штап
,
јер
јесам
за
ти
!
...
тај
да
учинити
,
јер
моћи
,
знати
,
да
ти
се
ја
на
грбача
попети
!
—
не
бранити
...
—
рећи
Јов
и
слегнути
раме
...
Турчин
он
више
не
моћи
гледати
.
онај
миран
реч
,
онај
ведар
чела
љутити
он
јесам
;
чак
он
јесам
поглед
Јовин
љутити
!
...
он
он
окренути
леђа
.
—
Можеш
ићи
.
—
Добра
!
—
рећи
Јов
и
поћи
врата
.
—
Али
сутра
не
играти
се
глава
...
—
Добра
...
и
кад
се
врата
за
он
затворити
,
Турчин
се
спустити
на
диван
,
управо
сурвати
се
...
сваки
он
се
длачица
на
тело
најежити
од
љутина
.
„
Вис
се
не
моћи
лијепити
ништа
”
,
мислити
јесам
он
.
„
сад
хтети
и
ја
памет
у
глава
,
па
хтети
оштрије
с
она
...
док
два-три
пут
подвикнути
,
док
укинути
један
непослушан
глава
,
видјети
онда
!
...
Слушаће
они
ја
као
снаша
!
...
”
и
предати
се
тај
мисао
.
глава
он
се
занети
...
он
потонути
сав
,
гледати
како
рушити
и
пасти
...
Чибук
он
давно
испасти
из
рука
...
он
се
учинити
да
већ
дело
.
и
рушити
,
и
обарати
,
и
сав
он
се
живо
клањати
,
као
што
се
бог
клањати
...
Душа
он
се
топити
од
мио
...
наједанпут
избити
један
прамичак
магла
и
из
тај
прамичак
изиде
човек
па
се
упутити
он
...
и
он
се
,
као
,
загледати
у
тај
човек
...
лице
он
познати
,
а
не
сећати
се
где
он
јесам
видети
.
„
Познајеш
ли
ја
?
!
...
”
—
„
јок
,
бивати
!
”
„
ја
ти
познавати
,
Крушко
!
”
—
рећи
он
тај
човек
,
па
он
прићи
,
ухватити
он
за
врат
и
дигнути
као
перце
какав
...
он
се
копрцати
,
отимати
—
не
помагати
.
она
страшан
рука
стегнути
врат
као
што
менђели
стезати
оно
што
међу
она
пасти
...
изгубити
и
глас
,
рука
он
се
узети
...
гледати
јесам
само
укочити
,
а
ништа
јесам
моћи
мрднути
...
наједаред
,
тај
човек
загрмети
страшан
глас
:
„
ја
јесам
Станко
!
...
зар
ја
не
познавати
,
зликовац
?
!
...
он
се
престравити
од
тај
име
...
Станко
он
као
спустити
на
земља
и
узити
се
распасивати
.
он
погледати
иза
себе
,
јер
нешто
зашуштати
,
и
видити
Маринка
увезати
као
кад
дете
повија
...
и
,
као
,
Станко
прићи
,
узити
Маринка
,
дигнути
он
и
обесити
о
један
грана
...
„
сад
видити
—
рећи
он
—
шта
хтети
од
твој
Крушка
урадити
!
...
Баш
јесам
ти
и
подигнути
мало
више
да
боље
видити
!
...
”
и
онда
прићи
он
,
извртети
он
на
леђа
и
клечати
он
на
прса
,
па
исукати
јатаган
и
стати
он
преко
длан
превлачити
...
он
,
као
,
не
моћи
већ
више
ништа
макнути
,
загледати
се
у
Станка
и
сузити
он
ударити
.
—
„
Шта
јесам
,
Крушко
?
Шта
ти
јесам
,
срам
тај
бити
!
зар
у
суза
,
као
жена
?
...
не
помагати
ти
,
вала
,
па
баш
да
пливати
по
она
!
...
”
и
превући
нож
преко
длан
...
„
Оштар
јесам
као
мазија
,
а
ти
јесам
заслужити
да
тај
туп
коље
!
...
”
онда
он
узити
за
глава
па
јесам
закоцаћити
натраг
...
Нож
синути
над
његов
глава
,
а
одмах
затим
он
осетити
како
он
се
тај
оштро
гвожђе
зарити
у
гркљан
...
дрекнути
што
он
глава
доносити
,
па
се
срушити
с
диван
.
његов
дрека
узбунити
све
у
кућа
.
Дотрчаше
као
без
дух
,
а
он
јесам
лежати
као
узет
,
ниједан
уд
јесам
моћи
маћа
...
само
јесам
осећати
грдан
бол
под
гркљан
...
једва
он
повратити
и
дигнути
,
али
јесам
тај
сан
тако
јако
утицати
на
он
да
јесам
непрестано
зверати
неки
унезверен
поглед
и
од
најмањег
шушањ
сав
бити
се
најежити
...
Ноћ
се
полако
спуштати
на
земља
,
дубок
,
таван
,
влажан
ноћ
позан
јесен
...
он
јесам
осећати
пустош
њен
у
свој
душа
.
Рече
да
упалити
жижак
и
да
сести
с
он
у
соба
...
али
никако
не
моћи
заспати
.
јер
чим
бити
очи
склопити
,
она
се
страшан
слика
обнављати
још
страшан
.
онај
крвожедан
поглед
Станков
заронити
он
се
у
душа
,
припити
се
,
па
он
сисати
снага
као
што
пијавица
крв
сисати
...
настати
глуво
доба
...
сав
се
ућутати
,
само
попак
певушити
свој
весео
песмица
...
пандур
пообарати
глава
,
па
дремати
.
напољу
се
чути
корак
...
он
пренути
пренеразити
.
Учини
он
се
да
он
она
исти
леден
рука
ухватити
за
глава
...
хтети
викнути
,
али
не
моћи
.
умрети
сваки
дамар
у
он
...
глава
он
се
занети
.
врата
се
отворити
лагано
.
неко
врло
опрезно
ући
у
соб
,
тако
опрезно
да
ниједан
пандур
не
осетити
...
—
Ко
јесам
тај
?
—
напрегнути
сав
снага
Крушка
.
—
ја
,
драг
ага
.
светлост
од
жишка
пасти
он
на
лице
...
—
А
...
тај
јесам
,
Маша
,
—
рећи
Крушка
одахнути
,
као
да
он
се
скинути
неки
терет
с
дух
.
—
ја
.
Дођох
да
ти
јавити
.
—
Шта
?
—
ту
јесам
.
—
Ко
?
...
—
хајдук
.
—
где
?
...
—
рећи
Крушка
преплашити
.
—
код
Алекса
...
он
не
рећи
ништа
...
@card@
.
нов
кмет
кмет
Јов
одмах
из
онај
стопа
дигнути
се
попов
кућа
,
јер
јесам
још
у
полазак
рећи
поп
да
он
код
кућа
чекати
.
поп
јесам
бити
толико
нестрпљив
да
јесам
моћи
у
кућа
седети
него
изиде
на
онај
киша
па
изгледати
кад
ли
хтети
кмет
.
и
,
кад
он
угледати
,
он
он
поћи
у
сусрет
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
он
.
—
манути
!
—
рећи
кмет
и
мана
рука
.
—
збиља
,
шта
јесам
?
—
Ништа
.
хтети
ја
сатрти
.
ја
јесам
се
владати
онако
као
што
јесам
ја
ти
рећи
,
и
чинити
ја
се
да
он
јесам
тај
још
више
ражестити
...
—
Па
?
...
—
Ништа
.
Рече
ја
само
да
се
колико
сутра
одрећи
кметовање
.
—
да
се
одрећи
?
!
—
јесам
,
да
народ
вратити
штап
,
јер
„
јесам
,
велим
,
за
ти
.
”
—
Па
,
онда
?
—
онда
ништа
више
.
ја
рећи
да
се
смуши
,
тако
ја
напасти
...
поп
се
замислити
.
он
тај
никако
јесам
ићи
у
глава
...
и
досад
јесам
бити
Турчин
у
црн
Бари
,
али
се
јесам
мешати
у
сеоски
посао
...
—
Па
,
неки
бити
,
најпосле
.
ти
ми
вратити
штап
,
а
ја
хтети
он
опет
дати
ти
.
—
моћи
,
мора
!
Прођи
он
се
!
зар
не
видити
да
јесам
пуст
?
...
он
немати
воља
да
ја
кметовати
...
па
лепо
,
и
не
морати
!
напослетку
,
доста
јесам
и
кметовати
...
—
онда
,
знати
Јова
,
шта
ми
се
спремати
!
...
Знаш
ли
ко
хтети
ми
бити
кмет
?
—
Ко
?
—
Иван
...
тај
ти
јесам
тако
истина
као
што
јесам
бог
на
небо
!
...
ја
бити
глава
смести
заложити
!
...
кмет
само
слегнути
раме
.
—
Па
шта
бити
он
сад
?
—
сад
ништа
,
али
морати
бити
на
опрез
.
Иван
хтети
повући
људи
за
Турчин
.
—
ја
хтети
гледати
да
не
дати
.
—
тако
хтети
нешто
и
радити
.
кмет
Јов
се
дигнути
кућа
да
наредити
Сима
да
сести
саз
...
и
сутрадан
окупити
се
старина
код
судница
.
—
Браћо
!
—
викнути
Јов
са
доксат
.
—
ја
јесам
ви
позвати
да
ви
казати
:
хвала
на
почаст
!
ја
више
не
моћи
бити
кмет
.
Кућа
,
па
старост
и
слабост
,
па
најпосле
,
доста
се
и
кметовати
.
ево
ви
,
браћа
,
штап
,
подавати
он
ко
између
ви
...
и
пружити
штап
.
—
А
ко
бити
моћи
бити
добар
од
ти
?
—
рећи
неколицина
.
—
А
што
тај
чинити
,
Јова
?
—
не
моћи
,
браћа
,
више
!
...
ја
мислити
да
јесам
права
да
се
смирити
мало
...
—
тај
оно
...
—
рећи
неки
—
права
јесам
;
али
јесам
тај
баш
тако
ни
теретан
,
кад
јесам
већ
научити
...
—
Чујте
,
браћа
!
—
рећи
поп
.
—
у
права
јесам
и
ви
и
он
.
он
јесам
у
веће
што
тај
морати
учинити
!
...
не
питати
зашто
;
доста
јесам
кад
ви
казати
да
морати
!
него
,
узети
овај
штап
и
подавати
он
који
други
.
—
ко
хтети
?
—
стати
се
питати
народ
.
и
настати
жагор
.
док
наједаред
из
тај
жагор
избити
глас
Маринков
.
—
знати
ли
,
браћа
,
ко
хтети
?
сав
се
очи
окренути
на
он
.
—
ја
велим
да
узети
Ивана
Миражџића
.
Човек
јесам
поштен
,
добар
,
имућан
...
све
!
ја
мислити
да
хтети
ми
он
добро
послужити
...
кмет
и
поп
само
се
згледати
.
—
Па
не
бранити
!
...
—
добар
јесам
Иван
!
...
—
како
да
јесам
добар
!
...
добар
јесам
ја
људи
сав
...
али
он
јесам
онако
окумешан
око
сав
...
—
викати
Маринка
.
—
Па
шта
велим
,
браћа
?
—
Хоћемо
!
Хоћемо
!
...
—
ама
ја
бити
волети
кад
бити
опет
остати
Јов
!
—
рећи
Петар
Шокчанић
.
—
јесам
тај
што
Иван
не
бити
ваљати
,
него
што
се
Јов
боље
разумети
.
али
кад
он
хтети
,
онда
неки
бити
Иван
...
велим
ли
?
—
велим
!
—
онда
,
Ивана
,
ево
!
и
он
узити
штап
који
он
Јов
пружити
,
па
он
дати
Ивана
...
Иван
се
препети
на
доксат
,
па
се
пољубити
с
Јов
.
Поп
рећи
:
—
Ивана
,
да
ми
се
заклети
да
хтети
чесан
и
поштено
вршити
кметовски
дужност
.
па
смакнути
с
раме
зобница
,
у
који
он
бити
књига
и
крст
,
скинути
капа
,
метнути
епитрахиљ
на
врат
.
сав
поскидати
капа
.
Иван
се
прекрсти
и
целивати
крст
.
затим
почети
за
поп
говорити
овај
реч
:
—
ја
,
Иван
Миражџић
,
заклињати
се
жив
бог
и
сав
што
ја
јесам
мио
и
свет
да
хтети
мој
дужност
чесан
и
поштено
вршити
,
и
како
радио
,
онако
ја
бог
помоћи
!
амин
.
онда
опет
целивати
крст
.
—
Ивана
!
—
рећи
поп
.
—
—
ти
јесам
сад
кмет
.
као
слуга
божји
олтар
,
хтети
да
ти
опоменути
да
јесам
страшан
заклетва
који
јесам
се
данас
заклети
пред
бог
и
пред
ми
.
ти
знати
шта
јесам
твој
дужност
,
па
јесам
поштовати
;
а
поштовати
она
,
поштовати
сам
господа
.
ниједан
тренутак
не
смети
заборавити
на
овај
народ
и
добро
његов
,
јер
кад
се
заклетва
прекршити
,
онда
се
и
душа
изгубити
.
А
ко
једанпут
духати
изгубити
,
тај
јесам
више
не
повратити
.
немати
тај
благо
који
бити
моћи
купити
мир
душа
.
Ивана
јесам
жмарац
пролазити
од
овај
страшан
реч
попин
;
он
осетити
сав
тежина
нов
дужност
на
свој
душа
...
—
попа
!
—
рећи
он
.
—
ја
хтети
учинити
све
што
моћи
и
што
умети
.
—
е
,
неки
ти
јесам
са
срећом
...
сад
настати
љубљење
...
онда
се
људи
почети
разилазити
кућа
.
Поп
и
Јов
поћи
такође
кућа
.
Иван
она
викнути
:
—
Чекајте
,
и
ја
хтети
с
ви
.
и
поћи
.
—
ама
баш
да
ви
запитати
:
што
ви
од
ја
окретати
глава
?
—
Ко
?
—
ви
двојица
.
—
јок
.
—
ама
видити
ја
,
попа
!
...
не
да
се
тај
сакрити
!
...
ја
не
знати
шта
ви
јесам
...
па
,
чути
да
јесам
чак
и
Алекса
у
кућа
ићи
.
—
јесам
.
—
и
тамо
седети
с
онај
лопов
његов
!
...
—
он
јесам
лопов
!
—
рећи
поп
озбиљно
.
Иван
он
погледати
.
—
Шта
велим
,
попити
,
шта
?
—
велим
да
он
јесам
лопов
!
—
Па
ко
јесам
онда
покрасти
мој
пар
?
—
Знаћеш
.
—
Али
ја
хтети
сад
да
знати
!
—
рећи
Иван
и
стати
пред
поп
.
—
сад
се
тај
ти
не
моћи
ни
доказати
.
—
Што
?
—
Што
јесам
полудети
!
—
Шта
говорити
ти
,
попа
?
!
—
јесте
,
полудети
јесам
!
ти
не
видати
ништа
више
него
онај
што
онај
Крушка
хтети
да
видити
!
...
ти
хтети
још
мало
па
,
као
и
Маринка
,
отпаркивати
сваки
речца
што
ти
ко
казати
—
Турчин
!
...
како
ти
тако
занети
памет
,
ја
не
знати
!
...
—
Али
,
попа
...
—
Шта
али
?
...
па
ти
јесам
данас
по
његов
воља
изабрати
за
кмет
.
он
јесам
јучер
претити
Јова
чак
и
смрт
ако
се
данас
кметовање
не
одрећи
...
и
Јов
се
одрећи
,
а
ти
кмет
Маринка
Маринковић
!
...
и
поп
он
се
загледати
у
очи
;
загледати
се
тако
да
јесам
Иван
осетити
колико
јесам
мален
у
попов
очи
.
—
зато
јесам
ти
и
рећи
оно
неколико
реч
по
заклетва
.
тај
јесам
Србин
.
ако
бити
служити
Турчин
,
тај
јесам
погазити
свој
заклетва
.
сад
пазити
!
...
јер
кад
ти
стати
савест
гристи
,
онда
ти
не
помагати
не
само
Крушка
него
ни
буљук
Турчин
!
...
сад
знати
све
.
воља
тај
јесам
ко
причати
—
причати
!
ја
ти
се
хтети
ни
у
што
плести
—
већ
ако
ја
хтети
одвући
ко
Црнобарца
под
Крушкин
скута
.
тај
ти
не
дати
!
...
А
сад
...
збогом
!
па
он
окренути
обојица
леђа
и
отићи
.
Иван
зинути
од
чудо
...
кад
она
нестати
с
очи
његов
,
он
се
кренути
најлак
кућа
,
дубоко
замислити
.
неки
он
језа
хватати
од
попин
реч
...
@card@
.
два
отац
Милош
се
бити
страшно
поплашити
.
онако
страшан
заповест
Крушкин
јесам
он
дати
ниједан
тренутак
мир
.
Ишао
јесам
као
луд
.
у
дубина
свој
дух
осећати
јесам
да
јесам
Јелица
у
права
.
он
јесам
она
испод
рођеног
кров
отерати
.
она
,
дакле
,
имати
права
прекорачити
сваки
праг
,
ако
јесам
само
примати
...
и
сад
како
да
ићи
у
кућа
Алексин
?
...
он
јесам
једаред
пљунути
на
она
и
окренути
она
леђа
.
Шта
хтети
да
он
казати
комшија
,
па
Иван
?
...
А
овамо
...
морати
ићи
!
...
у
Турчин
шал
немати
.
Што
заповедити
—
морати
се
извршити
,
мањ
ако
ти
јесам
тражити
ђаво
.
Дође
кућа
,
ући
у
соб
,
па
се
стати
освртати
тамо
и
амо
,
као
луд
.
онда
викнути
брата
и
жена
.
кад
он
овај
доћи
,
он
онако
преплашити
стати
она
причати
шта
јесам
и
како
јесам
...
сликати
она
јесам
ствар
много
грђе
,
јер
он
се
и
сам
тако
чинити
.
Младен
и
Круна
оборити
глава
.
—
Шта
хтети
јако
?
—
упитати
она
он
.
ниједан
да
бити
бео
.
—
Ко
хтети
ићи
онај
у
кућа
?
—
Па
тај
,
бата
,
—
рећи
Младен
.
—
она
!
...
како
хтети
?
Круна
полити
суза
.
она
,
као
и
сваки
мајка
,
повући
свој
дете
.
—
Па
шта
хтети
кад
отићи
тамо
?
—
упитати
она
.
—
да
јесам
довести
.
—
А
ако
јесам
не
дати
?
—
ја
хтети
јесам
отет
!
—
А
ако
не
моћи
?
ако
они
бити
јак
?
Милош
се
опет
устумарати
...
наједаред
почети
викати
.
—
ја
хтети
јесам
отет
!
...
ако
ли
она
не
хтети
ићи
,
ја
хтети
јесам
убити
!
ја
јесам
јесам
родити
,
у
права
јесам
...
—
Па
што
јесам
јесам
онда
гонити
из
кућа
?
—
запитати
кроз
плач
Круна
.
—
Што
јесам
овде
јесам
натерати
?
Милош
видити
да
јесам
дотерати
до
дувар
.
тај
што
он
жена
пребацивати
,
пребацити
јесам
,
као
што
знати
,
и
јесам
себе
.
—
Па
...
нешто
се
морати
учинити
!
...
ко
смести
жив
Турчин
на
очи
?
...
немати
ти
оно
,
брата
,
ни
срце
ни
дух
!
...
ја
не
знати
куда
хтети
!
...
—
како
бити
бити
да
припитати
поп
?
—
А
,
тај
јесам
баш
како
ваљати
!
...
Ида
,
ићи
одмах
,
Младена
.
Кажи
попити
да
јесам
он
молити
да
ја
доћи
.
Младен
одјурити
као
ветар
.
она
двоје
остати
сам
.
Круна
се
сузити
слевати
,
па
се
састајати
под
грло
...
—
Што
јесам
тај
урадити
?
ти
знати
да
ти
ја
никад
реч
јесам
рећи
,
али
сад
морати
:
срце
ја
бости
!
—
јецати
јесам
она
.
—
бити
јесам
љут
!
...
А
она
,
јогунаст
,
као
што
знати
,
отићи
!
...
А
сад
...
ето
!
...
и
заћутати
...
вратити
се
Младен
са
поп
.
поп
поглед
обоје
,
па
рећи
:
—
Шта
хтети
са
ја
?
—
попа
!
...
брата
!
...
да
јесам
ја
по
сто
пут
отац
,
рећи
ја
:
шта
хтети
сад
?
и
почети
он
причати
.
поп
махнути
рука
,
те
он
пресећи
.
—
знати
све
!
—
рећи
он
.
—
она
ја
јесам
сам
сав
причало
...
ја
јесам
бити
код
Алекса
онај
јутро
кад
јесам
она
Станко
довести
...
па
рећи
ја
сад
шта
мислити
.
он
он
испричати
како
он
јесам
Турчин
звати
и
шта
он
јесам
заповедити
.
—
јесам
,
јесам
!
...
Хоће
Турчин
!
...
Хоће
да
ми
ћер
удаја
и
синов
жена
!
...
Још
хтети
се
нешто
он
прохтети
!
...
Зажелеће
да
немати
наш
глава
!
...
и
оне
хтети
падати
као
гњио
крушка
!
...
па
шта
јесам
наумити
?
—
ја
не
знати
.
звати
јесам
ти
да
ти
припитати
!
...
Научи
ја
,
као
бог
тај
молити
!
...
—
да
ти
научити
?
...
али
како
?
...
да
јесам
тај
мој
ћерка
,
ја
бити
Крушка
казати
:
ја
јесам
не
дати
онде
где
ти
хтети
!
тај
бити
рећи
ја
,
а
ти
...
—
молити
ти
,
попа
!
...
—
не
пресецати
ја
реч
!
...
ти
тај
не
смети
рећи
!
...
ти
мислити
да
јесам
лакше
кудикамо
отићи
Алексин
кућа
,
узети
Јелица
за
рука
,
па
јесам
довести
и
дати
Лазар
.
јесам
л̓
?
—
ја
јесам
доиста
тако
мислити
.
—
ето
да
јесам
знати
!
е
,
па
сад
ја
лепо
чути
!
тај
хтети
моћи
учинити
.
—
Што
?
—
Што
не
моћи
!
Знаш
ли
тај
да
јесам
Станко
хајдук
?
—
знати
.
Ал̓
ја
хтети
он
шамар
!
—
охо
!
...
Видиш
ти
јунак
!
...
не
смети
једном
кркљав
Крушка
ништа
,
а
хтети
шамар
горски
цар
!
...
—
Па
ја
знати
он
од
оволицног
.
Шта
ја
јесам
пута
пољубити
у
рука
.
—
јесте
.
али
тај
више
јесам
онај
Станко
.
тај
јесам
хајдук
,
горски
зверче
,
који
хтети
тај
пушак
гркљан
извадити
,
као
што
јесам
Сали
-
ага
!
него
,
драг
мој
,
ићи
ти
кући
Алексин
,
па
се
с
он
лепо
намирити
...
—
бог
с
ти
,
попа
!
—
Чуј
ја
!
Нећеш
се
кајати
!
...
Ида
се
намирити
с
Алекса
!
намирити
се
и
помирити
с
он
!
...
и
држати
се
он
,
он
јесам
поштен
човек
!
—
зар
Алекса
?
—
Алекса
.
ко
год
Турчин
мрзети
,
он
јесам
поштен
човек
,
јер
јесам
Србин
.
Турчин
не
волити
Срба
!
...
онај
лоповлук
јесам
турски
дело
,
дело
субашин
и
његов
улизица
Маринка
...
—
јесте
,
попа
!
—
рећи
Круна
.
—
јесте
,
истина
јесам
!
...
и
Јела
ја
јесам
тај
рећи
.
видети
јесам
по
њен
очи
да
јесам
говорити
истина
!
...
„
мајка
,
казати
она
,
он
јесам
лопов
!
”
—
и
јесам
!
и
ја
казати
да
јесам
онда
сав
огрешити
дух
и
о
онако
красан
младић
и
о
онај
кућа
.
Милош
се
заћутати
.
—
Што
ћутети
?
Милош
јесам
бити
лако
поколебати
.
он
никад
јесам
имати
свој
мисао
о
село
и
сељанин
.
као
што
знати
,
он
јесам
свако
слушати
и
примати
савет
.
зато
се
сад
и
забринути
.
—
Али
,
попа
,
—
рећи
—
како
хтети
сад
?
ја
јесам
се
осрамотити
пред
Алекса
...
једаред
ја
јесам
назвати
бог
,
а
ја
јесам
окренути
глава
.
—
Па
зар
јесам
ти
јесам
?
...
имати
ми
доста
што
јесам
се
пред
он
обрукати
!
—
рећи
поп
.
—
о
,
брата
!
...
ама
,
не
знати
ти
како
јесам
ја
тај
...
али
реч
попин
јесам
на
он
утицати
.
у
час
заборавити
што
јесам
Турчин
обећати
.
—
Добра
,
да
ићи
!
хајде
и
тај
са
ја
,
попа
!
—
А
што
јесам
не
ићи
?
—
велим
боље
да
јесам
ти
са
ја
!
ја
не
бити
знати
шта
да
он
казати
...
и
кренути
се
.
уз
пут
јесам
Милош
причати
све
до
ситница
шта
јесам
код
субаша
бити
.
кад
стигнути
на
капија
,
поп
викнути
.
један
снаха
изиде
,
те
она
отворити
капија
и
позвати
она
у
кућа
.
ведро
јесам
сјати
чела
Алексин
.
бацити
чибук
,
оплести
перчин
,
па
се
смешкати
неки
небесан
осмех
.
и
Петар
,
и
кућанин
,
сав
бити
живље
и
весео
...
тај
,
ето
,
опет
настати
стар
дан
,
дан
срећа
и
разговор
!
...
ето
,
људи
прелазити
праг
за
који
се
мислити
да
он
хтети
прекорачити
нога
човечји
.
—
Уђите
,
ући
!
—
велим
Алекса
.
—
Помаже
бог
!
—
бог
ви
чути
!
и
младеж
поћи
рука
гост
.
Пошто
поседати
и
принети
она
чутура
с
ракија
,
рећи
Алекса
:
—
Па
,
како
јесам
,
Мило
?
...
дати
тај
бог
видети
!
—
бог
хвала
!
—
како
на
дом
?
—
Оно
што
јесам
тамо
—
добро
јесам
.
ама
јесам
ја
све
тамо
...
Алекса
се
смешкати
.
—
једно
ја
јагње
залутати
у
твој
стадо
...
—
рећи
Милош
—
па
доћи
да
он
потражити
...
—
ту
јесам
!
—
рећи
поп
.
—
Па
...
где
јесам
?
—
Алекса
!
—
рећи
поп
.
—
Кажи
неки
довести
Јелица
.
Алекса
погледати
у
снаха
Мара
,
а
она
,
као
хитроног
срна
,
одскакутати
...
—
право
ја
рећи
—
рећи
Алекса
Милош
—
шта
јесам
ти
науман
с
девојка
?
—
да
јесам
водити
кућа
.
Алекса
скочити
.
—
То
хтети
!
—
рећи
он
,
а
око
он
сенути
.
—
Ко
јесам
властан
мој
дете
?
—
рећи
Милош
.
—
ти
...
али
само
док
јесам
бити
у
твој
кућа
!
...
сад
јесам
властан
само
ја
!
...
и
ако
само
хтети
силом
јесам
одвући
—
онда
хтети
ни
твој
глава
изнети
!
...
—
Али
ја
јесам
отац
!
—
и
ја
јесам
отац
!
—
знати
,
знати
...
али
ја
јесам
она
родитељ
!
...
—
Што
јесам
истерати
свој
дете
напоље
?
...
—
пресећи
он
Алекса
.
—
А
ја
јесам
она
хранитељ
и
бранитељ
!
...
она
јесам
под
мој
кров
Станка
потражити
и
наћи
он
.
—
Па
шта
хтети
ти
?
—
ја
јесам
просити
за
мој
син
.
—
ко
?
—
Станка
.
—
Али
он
јесам
хајдук
!
—
зар
јесам
један
хајдук
оженити
?
—
знати
,
али
...
—
упамтити
,
Мило
,
овај
!
хајдук
јесам
баш
најгори
људи
.
оно
што
јесам
у
гора
отићи
,
онај
јесам
челик
,
онај
јесам
срце
што
не
моћи
отрпети
неправда
...
Поп
јесам
слушати
тај
разговор
међу
она
.
онда
она
рећи
:
—
Чујеш
,
Милош
!
ти
,
брата
,
имати
ћерка
на
удаја
.
просити
ти
јесам
двоје
просилац
.
један
ти
јесам
дете
одбити
,
а
други
јесам
за
рука
довести
у
свој
кућа
.
тај
она
јесам
зар
и
бог
одредити
судбина
...
—
знати
,
попа
,
али
како
да
остати
она
у
његов
кућа
...
Алекса
јекнути
:
—
ама
ја
не
дати
она
,
упамтити
ти
!
...
она
јесам
ја
све
!
од
њен
бог
и
ја
имати
бог
!
...
откад
ја
она
праг
прекорачити
,
од
онда
ја
и
људи
почети
у
кућа
долазити
!
...
ја
јесам
не
дати
!
Очи
јесам
он
севати
као
муња
...
—
Чујеш
,
Милош
,
подавати
девојка
!
...
—
Па
...
добро
!
—
рећи
Милош
.
—
Дајеш
?
—
викнути
Алекса
.
—
давати
.
Алекса
он
притрчати
,
па
он
загрлити
.
заплакати
се
старац
од
радост
...
настати
љубљење
...
сав
живо
оплакати
од
радост
.
—
на
ко
се
наљутити
бог
?
ко
заборавити
?
...
тај
јесам
истина
.
ја
он
видити
!
...
он
благосиљати
мој
кућа
!
...
и
живети
колено
Алексић
дуго
,
дуго
!
...
много
хтети
живети
!
...
тај
хтети
бити
људи
,
какав
људи
!
...
као
да
она
гледати
мој
стар
очи
!
...
и
старина
дигнути
глава
,
а
глас
он
јечати
некако
свечано
.
Отворише
се
задњи
врата
кућни
;
у
кућа
ступити
Ногић
,
водити
Јелица
за
рука
.
Приђе
Милош
,
плесни
он
по
раме
и
рећи
Јелица
:
—
снаха
,
ево
ти
сад
два
отац
!
љубити
обојица
у
рука
...
@card@
.
први
сусрет
Шта
ти
се
јесам
радити
у
црн
Бари
и
околина
да
се
похватати
хајдук
,
па
ништа
!
...
обити
јесам
нога
и
Лазар
и
Маринка
,
па
узалуд
.
они
она
пронаћи
,
чути
да
јесам
на
неки
место
,
јавити
Крушка
и
дигнути
потера
.
па
кад
тамо
,
нигде
ники
...
цео
зима
проћи
у
тај
витлање
.
Божа
!
...
како
ли
се
изменити
црн
Бар
!
немати
онај
весео
збор
ни
разговор
.
где
двојица
говорити
па
трећи
доћи
,
они
ућутати
...
Иван
кмет
,
а
људи
он
гледе
горе
него
онај
пандур
субашин
.
његов
Лазар
се
сасвим
одбити
од
кућа
.
сваки
у
бог
дан
јесам
поред
Турчин
,
па
ту
с
Маринка
и
Крушка
очајавати
.
А
Крушка
?
...
Крушка
сањати
страшан
сан
.
од
онај
дан
таки
јесам
страва
ухватити
од
Станка
да
само
требати
да
чути
име
његов
па
да
пребледети
као
смрт
...
сваки
ноћ
понеки
морати
седети
код
он
да
он
држати
страх
...
него
,
еј
вала
Црнобарцима
!
тај
се
све
одржати
.
Поп
и
Јов
одржати
мегдан
.
ники
се
више
не
дати
оцепити
од
свој
браћа
.
Чак
јесам
и
Милош
Севић
постати
друкчији
...
тај
загорчати
живот
Крушка
.
Беше
већ
ославити
пролеће
.
пријатно
бити
седети
увече
пред
хан
.
небо
се
осути
звезда
...
из
околни
бар
разлегати
се
крекет
жаба
.
А
Крушка
бити
се
,
ништа
не
мислити
,
удубити
у
тај
музика
,
па
ко
знати
докле
бити
остати
да
он
не
зовнути
да
спавати
.
један
вече
седети
јесам
са
Ивана
и
разговарати
.
разговор
она
бити
страшно
суморан
.
—
е
,
мој
Ивана
,
мој
кмет
,
што
хтети
болан
?
—
рећи
Крушка
.
Иван
слегнути
раме
.
—
не
знати
ни
ја
.
—
Теба
баш
сав
оставити
?
—
сав
.
—
због
ја
?
Иван
јесам
ћутао
.
—
јесам
ли
?
—
јесам
ти
тај
крив
.
—
веровати
,
добар
човјек
,
да
јесам
ја
благ
нарав
!
...
ја
не
знати
шта
ја
јесам
ти
не
убити
онај
пас
,
поп
!
...
он
јесам
тај
све
учинити
!
...
али
,
неки
он
!
...
Доћи
хтети
ја
на
рука
!
...
Одераћу
он
жив
као
јарцати
!
...
—
готово
,
вала
!
—
рећи
Иван
.
—
Али
ја
ти
велим
да
од
он
црн
душманин
немати
!
...
па
,
после
,
онај
Алекса
!
богами
,
ако
он
ти
не
судити
,
ја
хтети
он
судити
!
...
дати
знати
како
ја
пркосити
само
!
...
онај
мој
из
кожа
да
изићи
,
ал̓
ја
он
тишкам
...
—
Чујем
да
он
јесам
онај
пас
опет
скоро
долазити
...
—
рећи
Крушка
и
најежити
се
.
—
бити
јесам
,
али
као
сен
.
Зачас
он
нестати
.
вребати
јесам
сав
ноћ
око
кућа
,
па
ништа
...
А
доћи
јесам
кућа
,
видети
он
Лазар
.
—
ја
не
знати
шта
хтети
!
...
—
рећи
Крушка
.
па
се
замислити
...
после
подуг
ћутање
Турчин
опет
рећи
:
—
ја
јесам
наумити
нешто
учинити
.
Послаћу
Лаза
сутра
у
Шабац
,
неки
однети
мој
порука
:
да
ја
послати
који
јаничар
,
да
потерати
за
хајдук
!
...
—
бог
тај
живети
!
—
ако
она
тако
похватати
.
—
сигурно
.
—
овда
,
пошљи
ја
Лаза
.
—
Хоћу
,
хтети
,
како
не
бити
!
и
сутрадан
Иван
опремити
Лазар
у
ран
зор
...
појахати
зеленко
,
за
појас
он
пиштољ
и
јатаган
,
а
око
раме
шара
.
Дође
пред
хан
,
одјахати
коњ
,
привезати
он
за
један
дрво
,
па
ући
унутра
.
таман
он
укорачити
,
а
иза
хан
се
појавити
Дева
,
осмехнути
се
,
допрети
прст
па
замакати
у
луг
...
дан
јесам
освитати
леп
.
исток
се
руменити
кад
се
Лазар
опростити
са
Крушка
,
који
изиде
да
он
испратити
.
—
Па
,
дело
,
да
ја
с
добријем
глас
доћи
.
—
ја
бити
тај
највише
желети
!
—
рећи
Лазар
.
—
е
,
срећан
пут
!
—
хвала
!
...
дати
бог
!
...
коњ
заиграти
под
он
.
он
он
пустити
,
па
он
онда
стати
шишкати
док
он
не
пустити
раван
.
јутро
бити
лепо
.
кроз
свеже
зелен
лишће
пробијати
сунчан
зрак
;
славуј
се
натпевати
са
други
птичица
,
који
песма
свој
поздрављати
сунце
...
ваздух
благ
,
а
свеж
,
надимати
он
јесам
груда
.
он
се
бацити
у
мисао
.
тако
леп
дан
...
тако
све
мило
око
он
,
а
у
његов
душа
пакао
...
он
јесам
несрећник
,
и
преко
сав
још
волети
Јелица
,
волети
јесам
онај
страшан
љубаван
жар
што
бити
бити
кадар
сагорети
све
као
пламен
...
и
сав
јесам
ту
,
и
она
опет
јесам
његов
.
А
јесам
његов
само
зато
што
Станко
још
живити
...
Зажуде
он
душа
да
он
наћи
.
„
Само
да
он
видити
!
...
—
мислити
јесам
.
—
Само
да
он
видити
,
па
он
више
не
бити
видети
бео
дан
!
...
убити
бити
он
као
ништа
!
...
онда
јесам
он
промашити
,
али
сад
он
не
бити
промашити
!
”
и
отићи
он
мислити
далеко
,
далеко
за
онај
облак
што
се
жбунају
по
плав
небо
,
као
мали
јагањац
по
зелен
пољана
...
о
шта
ти
јесам
мислити
!
...
о
себе
,
о
убиство
Станков
,
о
Јелица
,
о
Крушка
...
о
сав
...
па
тај
отићи
у
бесконачност
...
мисао
бити
моћан
,
и
она
побећи
...
он
јесам
тежити
за
она
,
али
јесам
заостајати
...
и
овладати
он
неки
чудан
нерасположење
.
он
осетити
равнодушност
према
сав
...
јесам
он
се
ништа
тицати
...
и
пећи
он
сунчан
зрака
,
и
он
свеједно
...
онда
доћи
малодушност
.
пут
он
се
учинити
врло
дугачак
.
Осећао
јесам
да
он
крста
бости
од
дуг
седење
на
седло
...
он
стати
да
коњ
одморити
и
да
мало
нога
попружи
...
Пође
пешке
.
наједанпут
зец
он
прећи
пут
...
он
нешто
текнути
.
кроз
глава
он
проћи
мисао
,
и
он
јесам
гласно
изговорити
:
—
не
вала
.
и
осетити
најпре
неки
хладноћа
од
онај
густ
луг
...
затим
он
спопасти
страх
.
„
зар
онај
пас
не
моћи
бити
овде
гдегод
у
заседа
?
”
—
помислити
.
и
нешто
он
ледено
прожмати
цео
тело
...
„
он
јесам
лако
!
...
он
јесам
иза
грм
.
Нанишани
,
и
онда
готов
посао
...
само
да
повући
!
...
”
он
почети
дрхтати
.
Плашио
се
готово
од
сваки
пањ
.
и
стати
гонити
коњ
да
одмицати
...
одједаред
иза
један
храст
помолити
се
један
рука
;
и
тај
баш
у
час
кад
он
бити
тик
поред
храст
.
тај
рука
ухватити
коњ
за
узда
.
—
стајати
!
—
зачути
се
глас
.
и
појавити
се
човек
иза
грм
.
он
сенути
светњак
пред
очи
.
тај
јесам
човек
бити
Станко
.
—
Дол
!
—
Дол
!
...
—
загрмети
опет
.
Лазар
,
не
знати
шта
чинити
,
махати
се
рука
пас
,
тргнути
пиштољ
и
скресати
...
Станко
посрнути
и
пустити
узда
.
коњ
појурити
трком
,
али
не
Шабац
,
него
натраг
.
Лазар
он
јесам
задржавати
.
он
он
,
управо
,
јесам
ни
моћи
задржавати
,
јер
јесам
бити
изгубити
свест
.
он
јесам
ништа
знати
ни
о
себе
,
ни
о
тај
што
јесам
учинити
.
кад
он
јесам
зеленко
донети
пред
хан
,
кад
он
скинути
са
седло
и
запојити
мало
ракија
,
тада
рећи
:
—
Чина
ја
се
сад
се
јесам
преварити
.
сад
јесам
убити
.
—
Ко
?
—
упитати
Крушка
.
—
Станко
.
—
ти
он
убити
?
!
—
ја
.
—
гдје
?
—
пред
сам
Белотић
...
тај
вече
пасти
у
постеља
,
с
који
се
јесам
дигнути
шест
недеља
.
@card@
.
петљање
Већ
и
Ивана
прекипети
.
од
тај
вече
он
се
решити
да
гонити
Алекса
.
наредити
ти
он
дотерати
судница
.
—
јесам
ли
тај
?
—
Шта
јесам
?
—
питати
он
Алекса
,
а
гледати
он
као
да
он
жалити
.
—
онај
лопов
и
данас
долазити
у
твој
кућа
.
—
Која
лопов
?
—
питати
Алекса
,
а
упрети
поглед
у
он
па
он
не
да
тренути
.
—
Па
твој
син
.
—
мој
син
јесам
лопов
.
сав
црн
Бар
знати
да
јесам
твој
син
онај
пар
покрасти
и
онде
закопати
.
—
Хајдучка
сорта
!
—
боље
бити
и
хајдук
него
турски
улизица
!
—
Ко
јесам
улизица
?
—
ти
!
...
и
казати
ти
,
оступи
од
ја
!
—
рећи
Алекса
,
па
изиде
из
судница
и
не
освртати
се
на
вика
његов
.
тај
јесам
бити
први
напад
Иванов
на
Алекса
.
од
тај
доба
понављати
се
скоро
сваки
дан
...
Међутим
,
Алекса
се
нимало
јесам
бојати
Ивана
.
он
јесам
бити
толико
куражан
пред
он
као
да
говорити
са
кнез
Сима
.
Ивана
јесам
тај
једити
.
једити
он
јесам
тај
више
што
Лазар
јесам
убити
Станка
.
јер
он
се
чинити
да
бити
ствар
сасвим
друкчије
проћи
да
Станко
јесам
у
живот
...
сем
тај
,
он
јесам
страховати
.
дању
,
ноћу
,
вечито
он
се
слутити
неки
несрећан
случај
,
несрећан
по
он
и
кућа
његов
...
„
Хајдук
јесам
,
брата
—
премишљати
јесам
он
.
—
Мог
ти
напасти
где
хтети
и
кад
хтети
.
он
немати
бог
ни
дух
.
да
се
сав
сломити
,
ти
он
ништа
не
моћи
учинити
...
”
и
један
време
одујмити
од
Алекса
.
питати
он
Крушка
:
—
Мор
,
па
тај
твој
Алекса
још
хтети
и
свадбовати
Станков
свадба
на
наш
очи
.
Шта
радити
ти
?
—
и
он
хтети
одзвонити
!
—
кад
?
—
Биће
...
и
он
јесам
отезати
с
дан
на
дан
,
предомишљати
се
.
али
један
догађај
истакати
се
и
повести
ствар
сасвим
други
пут
.
бити
јесам
тај
некако
око
тројица
.
Алекса
се
враћати
с
рад
кућа
,
па
,
доћи
близу
свој
авлија
,
смотра
Лазар
где
нешто
око
кућа
врли
.
Алекса
се
већ
набрати
чела
чим
он
видити
,
али
он
се
притиша
и
поћи
ближе
да
видити
шта
баш
тражити
тај
момак
.
Кућа
јесам
бити
отворити
.
крај
огњиште
пословати
нешто
Јелица
,
а
он
се
забленути
у
она
толико
да
јесам
ни
чути
корак
Алексин
.
Алекса
он
гледати
неки
чудан
поглед
,
који
бити
он
и
смождити
и
помиловати
.
—
Шта
радити
ти
ту
?
Лазар
јесам
само
грмети
у
уш
.
—
јесам
ли
,
мора
?
Лазар
не
одговарати
.
—
Хоћеш
ли
да
видити
ко
јесам
у
кућа
Алексић
,
јесам
л̓
?
...
па
што
ћутети
?
...
Што
не
казати
?
...
јесам
ли
?
...
Лазар
заустити
да
нешто
рећи
,
али
он
реч
умрети
на
усна
.
—
кад
јесам
баш
зато
доћи
,
онда
ходити
овамо
!
и
узити
он
за
рука
па
он
повести
у
авлија
.
Лазар
јесам
ићи
као
дете
.
кад
бити
на
праг
,
он
стати
.
—
Уђи
,
ући
!
овај
јесам
чича-Алексина
кућа
.
зар
јесам
се
мало
пута
овде
играти
?
...
Уђи
,
ући
!
...
ево
ти
и
стрина-Петре
,
твој
„
цине
.
”
зар
јесам
заборавити
како
јесам
јесам
звати
?
...
Лазар
се
нога
подсећи
.
овај
благ
реч
,
онај
чудан
поглед
.
јесам
ли
могућно
да
јесам
тај
отац
Станков
?
...
па
,
онда
,
како
он
сав
опомена
на
онај
леп
живот
који
тај
два
кућа
живети
.
тај
тај
јесам
још
јуче
бити
...
Још
јуче
јесам
тај
кућа
бити
као
и
његов
...
—
Уђи
,
ући
!
—
говорити
јесам
старац
.
он
се
нехотице
махати
капа
и
поћи
рука
,
али
Алекса
планути
и
тргнути
рука
.
—
натраг
,
ти
да
дати
овај
рука
да
јесам
пољубити
!
...
натраг
!
одлазити
!
...
или
,
ходити
овамо
.
и
докопати
он
за
рука
да
он
увући
у
кућа
.
Лазар
се
стати
бранити
и
отимати
.
—
пустити
ја
!
Нећу
!
...
—
Хоћеш
,
ја
!
...
и
таман
он
до
праг
довући
,
а
из
соб
изиде
Станко
.
Лазар
обамрети
...
обневидети
,
посрнути
и
наслонити
се
на
довратак
.
Станко
наперити
пиштољ
на
он
,
али
он
Алекса
ухватити
за
рука
.
—
зар
на
свој
праг
?
!
—
упитати
оштро
.
Станко
спустити
пиштољ
,
јер
он
очев
поглед
чудновато
гледати
.
—
А
он
ја
?
—
Лака
хтети
он
зајам
вратити
,
али
сад
не
,
јер
јесам
он
ја
овамо
позвати
...
А
мој
реч
неки
јесам
и
ти
светиња
!
...
Лазар
једва
доћи
себе
.
он
сад
видити
да
јесам
на
гујин
рупа
...
али
се
пуст
нога
подсећи
,
па
не
моћи
да
макнути
...
Станко
он
јесам
гледати
страшан
поглед
.
Причају
да
имати
гуја
који
ти
свој
поглед
приковати
за
место
на
који
стајати
.
такав
јесам
бити
поглед
Станков
.
Лазар
изиде
сав
на
очи
,
па
чак
и
онај
страшан
ноћ
кад
јесам
бежати
пошто
јесам
пуцати
на
Станка
.
он
јесам
дрхтати
као
прут
.
Станко
он
прићи
.
—
Ида
!
—
рећи
он
.
—
Ида
,
наћи
хтети
се
!
...
кад
ти
јесам
мој
баба
на
врат
узети
,
онда
ти
данас
хтети
ништа
.
Лазар
се
окренути
и
отићи
из
авлија
...
он
јесам
видети
куд
јесам
ићи
.
Очи
јесам
он
играти
у
глава
;
а
онај
јадан
мозак
,
као
да
он
јесам
неко
стињити
,
тако
он
јесам
болети
.
ни
јесам
јесам
знати
како
јесам
до
кућа
доћи
.
тек
само
видити
пренеражено
лице
очев
.
—
Шта
јесам
?
—
питати
он
Иван
.
—
Што
јесам
така
?
он
одмахнути
глава
,
па
се
срушити
на
праг
.
кад
јесам
себе
доћи
,
бити
јесам
ноћ
.
он
јесам
сав
живо
бити
пред
очи
.
затварати
јесам
очи
да
не
бити
више
гледати
онај
поглед
Станков
,
али
он
се
тек
тада
јавити
још
страшан
.
—
Баба
...
спасавати
ја
!
—
Шта
јесам
?
Шта
ти
јесам
?
!
—
он
...
—
Ко
?
—
Станко
...
—
где
?
...
Лазар
показати
рука
кућа
Алексин
.
—
е
сад
јесам
мој
!
—
рећи
Иван
страшан
глас
.
—
сад
ја
хтети
побећи
.
и
поћи
.
али
Лазар
скочити
из
постеља
,
па
он
ухватити
за
раме
.
—
не
ићи
!
...
—
Н
...
не
ићи
!
...
Убиће
ти
!
—
Мен
?
јок
!
—
не
ићи
!
...
Мал̓
ја
не
убити
!
!
...
да
јесам
бити
чича
Алекса
,
тај
не
бити
имати
син
!
...
Страшна
мисао
обузети
Ивана
.
заиста
,
шта
бити
он
радити
да
он
убити
Лазар
?
...
—
А
...
вечерас
јесам
он
мој
!
али
Лазар
он
докопати
сав
снага
.
рука
његов
утањати
у
стар
,
али
још
снажан
мишица
отац
.
—
ти
хтети
ићи
!
...
ја
ти
молити
,
не
ићи
!
...
сутра
,
прекосутра
...
кад
хтети
ићи
,
само
данас
не
!
...
и
он
се
обесити
отац
о
врат
...
Иван
одустати
од
намера
,
само
да
бити
он
умирити
.
—
Добра
!
—
рећи
он
.
—
Али
сутра
хтети
се
рачунати
с
онај
маторити
!
...
хајде
лећи
...
Лазар
се
спустити
на
постеља
,
али
јесам
хтети
пустити
рука
отац
.
осванути
дан
.
Иван
се
још
зором
дигнути
Крушка
.
код
он
затећи
Маринка
где
он
нешто
причати
.
Иван
назвати
бог
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
рећи
субаша
.
—
него
,
да
чути
што
ти
Маша
причати
.
Сједи
.
—
да
сести
!
—
рећи
Иван
.
—
А
шта
причати
?
...
Крушка
он
погледати
прекорно
.
—
еј
,
мој
Ивана
!
...
ја
мислити
ти
хтети
ја
нешто
ваљати
,
па
тај
још
и
за
кмет
узети
.
А
оно
сад
?
...
сад
се
у
црн
Бар
доселити
хајдук
,
па
господовати
...
Знаш
ли
ти
,
болан
не
бити
,
да
јесам
Станко
и
ноћас
бити
код
кућа
?
—
знати
!
—
рећи
Иван
.
—
Знаш
?
!
—
знати
.
Лазар
ја
рећи
!
и
он
испричати
сав
шта
јесам
са
Лазар
бити
.
—
Па
шта
сад
мислити
?
—
Дођох
да
ти
питати
.
Турчин
се
замислити
.
он
паметовати
од
сваки
рука
,
али
што
год
намислити
,
видити
да
јесам
детињасто
.
с
један
јесам
бити
начисто
:
хајдук
не
моћи
похватати
.
јер
,
Црнобарци
сад
више
она
и
не
сматрати
друкчије
него
као
људи
који
срећа
носити
...
најзад
се
окренути
Маринка
:
—
Шта
ти
велим
,
Маша
?
—
ја
велим
да
онај
матор
требати
притегнути
!
...
требати
он
натерати
да
казати
где
она
јесам
даник
?
—
Па
?
—
онда
јавити
у
град
да
се
спремити
војска
да
она
помлатити
.
—
А
хтети
ли
казати
?
—
Само
ти
он
притворити
у
овај
твој
подрумче
под
хан
,
па
он
онда
предавати
ја
...
Турчин
се
замислити
.
Учини
он
се
паметан
савет
Маринков
.
—
лијепо
!
—
рећи
он
.
—
да
он
позвати
.
—
звати
он
,
звати
!
—
рећи
Иван
.
—
Казаће
кад
јесам
мајка
за
сиса
ујести
!
...
ја
ти
јамчити
!
Крушка
ударити
длан
о
длан
и
пандур
се
јавити
на
врата
.
—
Ида
,
Мехо
,
па
ја
зовнути
Алекса
Алексић
.
Пошто
Мехо
отићи
,
он
се
окренути
Ивана
и
Маринка
.
—
јесам
ли
сигуран
?
—
сигуран
јесам
!
—
рећи
Маринка
,
а
сатански
осмех
заиграти
он
на
усна
.
—
е
,
ето
ви
!
...
ја
хтјети
човјешки
,
па
ја
се
не
дати
.
сад
он
предавати
ви
двојица
.
како
ви
рећи
,
шта
ви
урадити
—
оно
јесам
рећи
и
урадити
.
ја
хтети
се
лијепо
ставити
у
страна
,
па
хтети
гледати
...
—
тако
,
тако
!
—
рећи
обојица
.
А
Маринка
додати
:
—
Видећеш
да
ли
ти
још
вредити
!
јесам
дуго
чекати
.
Мехо
се
вратити
и
довести
Алекса
.
он
ући
у
одаја
,
истина
нешто
блед
,
али
миран
и
одлучан
.
—
јесам
ли
ти
,
мора
,
—
рећи
Турчин
.
—
ти
баш
наочиглед
цијел
свијет
јатаковати
хајдук
?
он
он
гледати
отворено
у
очи
,
па
рећи
:
—
ја
не
јатаковати
.
—
Шта
не
јатаковати
—
почети
Иван
и
задрхтати
—
кад
немати
ноћ
а
да
ти
син
у
кућа
не
доћи
!
—
мој
син
долазити
у
свој
кућа
.
—
А
...
твој
јесам
задругар
лопов
,
дакле
,
јесам
л̓
?
—
мој
јесам
задругар
мој
син
,
а
они
јесам
лопов
!
—
рећи
Алекса
и
погледати
такав
поглед
Ивана
да
овај
поћи
кос
увис
.
Маринка
се
насмејати
.
—
То
јесам
отац
!
—
рећи
он
.
—
тај
оно
...
кад
неко
изгубити
образ
—
он
јесам
свеједно
!
...
—
То
се
видити
по
ти
—
добацити
он
Алекса
као
из
рукав
.
Турчин
јесам
слушати
тај
разговор
и
чудити
се
куражити
Алексин
.
—
А
што
се
тај
видити
по
ја
?
—
упитати
Маринка
,
па
он
се
безобразно
унети
у
лице
.
—
јер
да
имати
образ
,
тај
бити
се
данас
звати
Мујо
или
Али
,
а
не
бити
поганити
српски
име
.
Маринка
се
окренути
субаша
:
—
ето
он
,
ефендија
!
...
Чуј
шта
ти
у
очи
говорити
!
...
—
моћи
ти
ту
он
плести
!
—
рећи
Алекса
.
—
ја
овај
ти
говорити
.
он
јесам
Турчин
,
па
јесам
опет
човечан
од
ти
!
...
Крушка
помислити
:
—
Добра
се
бранити
...
Штета
!
—
А
...
улагивати
се
!
...
—
рећи
Иван
пакосно
.
—
ко
?
...
ето
он
нека
казати
кад
он
се
ко
до
данас
улагивати
?
...
тај
јесам
посати
твој
и
Маринков
!
...
ја
од
Турчин
ништа
не
тражити
!
—
ни
милост
?
—
рећи
Крушка
и
устати
.
—
милост
јесам
у
бог
!
...
ти
ја
не
моћи
ниједан
овај
бео
влас
оцрнити
,
а
камоли
да
ја
што
помоћи
.
помоћи
ти
овај
двојица
!
...
Крушка
наљутити
овај
оштар
одговор
.
—
А
знати
ли
ти
,
бре
,
шта
моћи
ја
?
—
цикнути
он
.
—
ако
бог
хтети
—
ништа
!
...
—
Мехо
!
...
Асо
!
...
Ибро
!
...
пандур
се
појавити
на
врата
.
—
одвући
овај
матор
пас
у
подрум
.
Алекса
бити
миран
,
кад
он
они
прићи
,
и
само
рећи
:
—
моћи
ја
вући
.
јесам
ја
ићи
.
и
бацити
један
оштар
поглед
на
сав
...
тај
поглед
јесам
много
говорити
.
говорити
јесам
више
од
наперен
пушак
.
и
он
изида
мирно
из
одаја
као
из
свој
соб
.
@card@
.
МУЧЕНИК
Отворише
влажно
подрумче
.
изнутра
ударити
задах
мема
и
влага
.
он
гурнути
,
и
он
се
спотакнути
преко
степеница
...
Корачи
два-три
корак
и
,
место
тврд
под
,
стати
он
нога
утањати
у
блато
...
врата
се
затворити
за
он
,
и
он
остати
у
густ
помрчина
...
вратити
се
на
степеница
,
па
се
прекрсти
и
дигнути
очи
горе
:
—
господа
!
—
рећи
он
.
—
ти
ја
бити
пријатељ
.
дати
ја
снага
и
дати
дати
ја
памет
да
се
одржати
до
смрт
!
...
онда
сести
и
заронити
глава
у
рука
...
црн
мисао
овладати
он
.
он
јесам
изненадно
позвати
од
кућа
,
па
јесам
ништа
ни
наредити
;
јесам
она
казати
ни
шта
да
радити
ако
Станко
кућа
доћи
...
—
сад
хтети
наместити
заседа
и
ухватити
он
...
јесам
,
јесам
...
тај
хтети
учинити
...
А
кад
он
ухватити
,
онда
јесам
све
проћи
.
Метнуће
он
на
мука
...
Бездушни
јесам
Турчин
...
на
грозан
хтети
он
мука
метнути
...
и
створити
он
се
пред
очи
грозан
,
страшан
слика
:
како
Станка
очи
вадити
,
па
у
очни
дупља
сипати
зејтин
,
метати
фитиљ
и
пасти
да
она
светлити
кад
вечерати
...
снага
он
охладнети
.
он
осетити
како
он
се
срж
ледити
...
Скочи
,
стрести
се
и
поћи
да
корачити
...
глава
он
ударити
у
греда
,
рам
у
зид
,
а
нога
опет
почети
утањати
у
блато
...
он
се
тргнути
...
—
где
јесам
ја
овај
затворити
?
—
питати
се
гласно
...
и
стати
пипати
око
себе
.
тај
бити
тесно
подрумче
да
се
не
моћи
ни
исправити
ни
окренути
...
са
влажан
зид
капати
јесам
вод
...
светлост
ни
зрачак
.
Храстов
платно
што
јесам
затварати
тај
ћумез
бити
једноставно
,
а
споља
он
јесам
затварати
мандал
...
Страшно
!
...
он
се
опет
спустити
на
степеница
...
Осећао
јесам
зима
и
жеђ
.
грло
он
се
осушити
,
а
он
не
имати
ни
водити
.
стати
лупати
у
врата
.
—
Шта
хтети
?
—
запитати
он
глас
споља
.
—
дати
ја
водити
!
не
добити
никакав
одговор
...
мислити
јесам
да
јесам
онај
отићи
да
јавити
субаша
за
тај
...
али
ништа
...
Прође
много
време
,
проћи
...
вечност
...
а
он
ники
да
бити
реч
,
а
џаба
ти
водити
...
Чудно
ли
човек
жудити
за
онај
шта
немати
!
али
он
стегнути
срце
.
—
Нећеш
,
Турчин
!
...
Нећеш
ја
речца
измамити
!
...
тај
квасити
грло
свој
рођеном
пљувачка
,
а
хтети
тај
реч
казати
!
...
и
он
сести
наоружан
нов
снага
...
Међутим
,
време
јесам
пролазити
.
он
се
учинити
да
јесам
проћи
доста
дан
и
ноћ
,
али
се
његов
врата
не
отворити
...
Осећао
јесам
глад
и
жеђ
...
грло
он
се
сушити
...
али
он
бити
још
свестан
,
још
силан
и
бесан
...
не
хтети
викати
ни
молити
за
милост
...
једаред
он
се
учинити
да
чути
како
се
резати
отварати
...
он
пренути
,
скочити
...
тај
,
да
он
јесам
само
да
дахнути
свеж
ваздух
,
да
дахнути
слободно
,
па
бити
опет
бити
снажан
,
опет
бити
се
окрепити
...
али
тај
бити
варак
.
други
пут
он
се
учинити
да
нешто
гребати
у
зид
према
он
...
гребати
као
миш
.
он
прегазити
онај
каља
и
стати
ослушкивати
...
јесам
,
гребати
!
...
али
тај
тако
опрезно
,
полако
...
он
јесам
слушати
тај
глас
,
тај
гребање
,
као
да
тај
бог
слати
разговор
усамљен
душа
његов
...
и
док
бити
год
тај
слушати
,
он
не
осећати
ни
глад
ни
жеђ
...
док
се
једном
и
његов
врата
не
отворити
.
јурнути
свеж
ваздух
и
запахнути
он
здравље
свој
.
сиромах
Алекса
почети
свест
губити
.
Очи
он
засенити
од
сјај
бео
дан
...
он
се
изгубити
.
—
Алекса
!
...
Алекса
!
—
викати
он
јесам
неки
.
он
отворити
очи
и
видити
Маринка
над
себе
где
се
смешити
.
—
она
,
Алекса
брата
!
Субаша
те
сасвим
заборавити
.
кад
ја
доћи
данас
па
запитати
,
рећи
ја
да
ти
се
јесам
ни
сећати
!
...
јесам
ли
гледати
?
—
јесам
!
...
—
прошаптати
сиромах
.
—
сад
хтети
ти
донети
ручак
мало
...
—
и
водити
...
водити
...
—
шаптати
јесам
Алекса
.
—
Добра
,
добро
...
и
врата
се
затворити
.
Алекса
јесам
очекивати
.
сваки
тренутак
бити
он
вечност
...
врата
се
опет
отворити
.
на
праг
се
појавити
Маринка
,
носити
један
лонац
,
један
дрвен
кашика
и
комад
хлеб
.
—
Ева
тај
ручак
!
—
рећи
он
.
—
скувати
јесам
ти
мало
гра
с
риба
.
ја
знати
да
ти
тај
волити
.
па
метнути
јела
преда
он
.
Алекса
халапљиво
докопати
лонац
.
пријатан
мирис
рибљи
заголицати
он
нос
.
Маринка
он
пустити
мирно
,
само
он
јесам
онај
исти
сатански
осмех
играти
око
усна
.
—
јесам
л̓
добро
?
—
питати
он
јесам
.
—
Добра
...
само
много
слати
.
—
Сува
риба
...
али
ништа
...
Алекса
јесам
јести
.
—
јесам
ли
,
Алекса
?
—
Шта
јесам
?
—
Што
ти
ја
,
болан
,
не
казати
за
твој
Станка
.
кад
јесам
ја
тај
ко
упропастити
?
...
Алекса
јесам
ћутао
.
—
ја
он
волити
као
да
јесам
на
мој
срце
одрастати
.
он
јесам
добро
дете
!
...
неки
ја
говорити
ко
што
хтети
,
али
од
он
немати
добар
момак
у
црн
Бари
...
сад
што
јесам
мало
згрешити
...
шта
хтети
?
...
и
свет
јесам
грешити
...
Алекса
сенути
ока
.
—
он
јесам
грешити
!
—
рећи
оштро
.
—
јесте
!
—
рећи
Маринка
.
—
Лажеш
!
...
ама
криво
седити
,
а
право
говорити
!
...
Маринка
развући
усна
.
он
сенути
нешто
кроз
глава
.
—
Хоћеш
баш
да
ти
казати
права
истина
?
твој
Станко
јесам
крив
.
ако
јесам
ти
украсти
—
тај
јесам
и
он
!
—
рећи
и
озбиљно
погледати
Алекса
.
—
Па
тај
рећи
...
—
ја
јесам
рећи
,
али
јесам
!
...
ја
јесам
морати
рећи
!
—
морати
?
...
А
ко
ти
терати
?
...
—
онај
ко
се
моћи
.
—
Турчин
?
—
он
...
—
А
што
?
—
не
знати
...
ни
данас
не
знати
.
—
Дај
ја
мало
водити
!
—
рећи
Алекса
.
—
Даћу
,
али
да
ја
казати
нешто
.
—
Шта
?
—
где
јесам
Станко
и
дружина
?
Алекса
пустити
кашика
у
лонац
и
погледати
он
страшан
поглед
.
али
Маринка
он
јесам
гледати
правац
у
зеница
.
—
Кажи
...
казати
!
—
То
хтети
никад
дознати
!
—
Хоћу
!
—
Нећеш
,
велим
!
—
Ха-ха-ха
!
...
—
насмејати
се
Маринка
.
—
Па
лепо
!
...
ако
хтети
дознати
,
и
не
морати
!
...
дати
тај
овамо
!
па
он
отети
лонац
из
рука
и
поћи
.
—
А
водити
?
—
кад
казати
где
јесам
Станко
!
—
рећи
и
затворити
врата
.
горила
јесам
грло
Алексин
од
онај
слан
риба
и
пасуљ
.
као
да
јесам
неки
жар
насути
.
наједанпут
он
обузети
јак
ватра
,
обујмити
он
глава
,
жила
на
брекоше
а
крв
почети
струјати
нагло
,
бесно
.
он
осетити
жеђ
,
ужасан
жеђ
...
памет
он
почети
остављати
,
и
он
се
срушити
са
степеница
у
онај
каљуга
...
—
водити
!
...
водити
!
—
рикати
јесам
.
—
Хоћеш
казати
?
—
питати
споља
Маринка
.
—
Нећу
!
наједаред
сав
заћутати
...
он
скочити
као
помаман
и
стати
викати
:
—
Мучите
ја
!
...
убити
ја
!
...
сећи
ја
парац
по
парац
месо
са
тело
мој
—
хтети
казати
!
...
гад
!
...
гад
!
...
и
онда
стати
газити
и
табати
по
онај
блато
...
ударити
рука
по
влажан
зид
...
кад
осетити
влажан
рука
,
он
јесам
принети
свој
сув
усна
и
оквасити
она
.
и
он
стати
купити
влага
са
зид
...
кап
по
кап
узимати
јесам
на
рука
,
па
јесам
с
рука
усна
узимати
.
али
тај
он
још
више
раздражити
жеђ
...
Осећао
јесам
у
себе
читав
огњиште
који
требати
загасити
...
он
стати
чупати
кос
и
дерати
одело
на
себе
...
затим
легати
у
блато
и
стати
се
ваљати
...
Осећао
јесам
како
блато
хладити
његов
врео
тело
...
онда
осетити
како
он
нешто
хладно
мити
по
кожа
...
затим
он
се
учинити
да
се
рушити
и
ломити
таваница
над
он
...
и
он
углед
небо
облачан
,
таман
...
и
као
пасти
плах
киша
и
она
он
оросити
лице
...
и
капа
се
слевати
у
грло
његов
...
и
тај
капа
појити
он
,
хладити
,
и
као
бити
он
доста
,
али
он
не
моћи
више
маћа
...
А
онај
се
улевати
најпре
полако
,
кап
по
кап
,
а
после
бујица
...
и
он
осетити
како
он
вод
гушити
.
хтети
бити
да
се
отети
,
али
не
моћи
...
и
он
почети
да
се
напрегнути
,
али
он
се
ниједан
мишић
не
помакнути
...
он
изгубити
свест
...
@card@
.
ПОЧИЊЕ
освета
онај
час
кад
јесам
Алекса
бацити
у
подрумче
и
кад
се
Крушка
са
Ивана
и
Маринка
вратити
у
свој
одаја
,
промолити
се
иза
шумица
,
што
јесам
близу
хан
,
Девин
глава
...
он
попрети
рука
,
па
се
онда
,
прикрадати
,
докопати
шум
.
кипети
јесам
гнев
.
„
о
,
где
хтети
да
сатрти
човек
ни
крив
ни
дужна
!
...
Ал̓
,
хтети
...
тај
јесам
бог
,
стар
пријатељ
!
...
”
па
окренути
журно
дно
село
.
упутити
се
попов
кућа
.
„
прво
да
он
јавити
,
па
хтети
онда
потражити
Станка
...
”
али
срести
поп
.
—
акобогда
ти
?
—
Теба
.
—
Шта
јесам
?
—
рећи
поп
пренеразити
,
видити
како
изгледати
.
—
јесам
добро
...
Алекса
бацити
у
тамница
,
у
подрум
под
хан
...
—
кад
?
—
сад
...
ја
ићи
отуд
.
Страшне
он
мука
спремати
...
Чуо
јесам
шта
јесам
говорити
...
Маринка
хтети
он
мучити
.
.
—
Па
?
...
—
јављати
ти
да
знати
,
па
се
разговор
с
људи
шта
ми
требати
радити
...
јер
што
јесам
данас
бити
с
он
,
бити
сутра
с
ти
...
с
Јов
...
и
други
луд
...
А
ја
ићи
Станка
.
—
А
где
јесам
он
?
—
они
јесам
сав
на
подина
...
тај
јесам
и
харамбаша
.
Дошли
јесам
пре
неколик
дан
.
ићи
да
казати
:
више
се
не
моћи
трпети
...
па
кад
она
тај
казати
,
онда
ићи
Катић
,
Стојан
,
прота
Никола
...
сав
хтети
она
рећи
да
ми
јесам
вајда
од
њихов
сашаптавање
,
него
,
ако
хтети
што
чинити
,
неки
почињати
!
...
збогом
,
попа
!
и
окренути
се
назад
,
па
се
упутити
подина
...
Ишао
јесам
нагло
.
зној
он
се
слевати
низ
лице
...
издалека
јесам
чути
потмуо
жубор
Дрина
и
ићи
он
ближе
.
одједном
стати
и
заграктати
.
из
луг
он
се
одазвати
.
он
поћи
неколико
корак
кад
искрснути
човек
преда
он
.
—
ти
јесам
Дева
?
—
ја
,
Јована
.
јесам
ли
тај
харамбаша
?
—
ту
јесам
...
Дева
се
упутити
к
он
.
Харамбаша
и
дружина
засести
по
зелен
трава
,
Дева
видити
да
она
јесам
свој
грактање
прекинути
какав
леп
шал
Заврзанову
.
кад
он
видети
,
сав
се
дигнути
на
нога
—
Помаже
ви
бог
!
—
рећи
Дева
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
загрмети
са
свити
страна
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
упитати
харамбаша
,
видити
његов
снужден
лице
.
—
зло
.
—
зло
?
!
—
повикати
сав
.
—
зло
,
Станко
!
отац
ти
отоич
бацити
у
тамница
.
тај
доћи
ненадно
.
Станко
он
доћи
,
али
посрнути
,
јер
он
се
смркнути
пред
очи
...
хтети
нешто
рећи
,
али
он
се
свезати
језик
...
—
како
?
Зашто
?
—
заграјати
са
свити
страна
.
Дева
испричати
све
,
од
сам
почетак
.
—
Па
какав
он
јесам
тај
тамница
?
—
питати
харамбаша
.
—
ја
јесам
једаред
само
завирити
!
—
рећи
Дева
.
—
То
јесам
таки
јад
да
и
сам
гуја
бежати
одатле
...
—
Харамбашо
!
—
рећи
Суреп
—
да
избављати
човек
!
—
јесам
,
јесам
,
да
он
избавити
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
да
ићи
сав
!
...
—
сав
хтети
!
...
јесам
вредан
да
на
она
кретати
сав
мој
чета
!
...
јесам
ли
,
Дева
,
колико
Турчин
имати
пандур
?
—
десет
.
—
десет
и
два
дванаест
...
четрнаест
...
добро
!
—
рачунати
јесам
харамбаша
.
—
онда
нека
поћи
Суреп
...
Или
...
Станко
...
зека
...
Јован
и
Јовица
...
тај
хтети
бити
доста
...
—
Доста
!
—
јекнути
Станко
.
—
ја
хтети
она
јесам
дати
послати
!
Поклаћу
она
као
јагањац
!
...
—
Лакше
,
Станко
,
лакше
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
заборављати
да
са
угурсуз
послати
имати
!
...
да
јесам
тај
јунак
,
ја
бити
послати
ти
и
још
двојица
,
али
тај
јесам
угурсуз
...
Сурепе
!
ходити
овамо
!
Суреп
он
прићи
и
он
он
стати
лагано
наређивати
шта
све
да
радити
:
—
прво
ићи
поп
,
па
се
с
он
споразум
...
дева
и
заврзан
неки
све
добро
разгледати
,
јер
од
она
не
требати
гласник
да
изиде
...
ники
од
њихов
не
смести
причати
шта
јесам
бити
!
...
Можеш
она
помлатити
,
моћи
она
и
ја
довести
—
тај
ја
јесам
свеједно
!
...
тај
што
учинити
—
учинити
јесам
...
—
Добра
,
харамбаша
!
—
на
Станка
ја
пазити
!
он
јесам
жесток
.
не
дати
он
да
налетити
!
...
—
Добра
.
—
спремати
се
!
—
викнути
харамбаша
.
и
док
длан
о
длан
,
сав
јесам
бити
готово
.
—
Дева
!
—
Чујем
,
Срећко
.
—
Поп
ја
поздрав
...
и
...
пазити
...
—
не
бринути
...
збогом
!
—
збогом
!
—
рећи
харамбаша
.
—
овде
хтети
се
видети
.
Окорамише
дуг
шара
,
па
се
кренути
.
заврзан
јесам
поигравати
...
—
Станко
!
—
рећи
он
.
—
Баш
ја
јесам
срце
на
мера
што
и
ја
харамбаша
одредити
!
...
не
знати
како
волети
што
хтети
једаред
изблиза
видети
твој
Крушка
!
...
Станко
јесам
ћутао
.
у
он
бити
ући
сто
бес
.
Чинило
он
се
да
мио
а
не
ходити
,
па
јесам
одмицати
испред
свити
.
—
Станко
!
—
викнути
он
Суреп
.
—
Шта
јесам
?
—
Лакше
.
—
ја
!
...
лако
јесам
ви
!
...
Можете
ако
хтети
и
одспавати
мало
,
али
ја
јесам
лако
!
да
бог
дати
крило
имати
,
ја
бити
одлетети
тамо
!
...
јер
тамо
јесам
мој
отац
,
и
легати
ни
крив
ни
дужан
!
...
Можда
он
мучити
свакојак
мука
тај
бездушник
!
ја
морати
журити
!
...
—
Па
моћи
ти
тако
.
—
не
пристајати
ја
на
мука
.
у
ја
крв
кључати
од
беснило
...
ја
на
очи
не
видити
од
мука
...
ако
хтети
,
пожурити
;
ако
ли
хтети
,
ја
ићи
јесам
!
...
—
Па
ја
јесам
и
поћи
тамо
!
не
бринути
!
...
твој
хтети
отац
ишчупати
!
—
рећи
Суреп
.
кад
стигнути
до
Стараче
,
Суреп
заповед
да
стати
.
онда
зовнути
Дева
на
страна
,
па
се
стати
нешто
с
он
разговарати
.
затим
Дева
отићи
.
—
јесам
ли
,
Сурепе
,
а
шта
ја
чекати
овде
?
—
упитати
заврзан
.
—
Што
требати
—
рећи
Суреп
кратак
.
—
Добра
.
али
ми
требати
много
штошта
.
Суреп
само
слегнути
раме
.
са
Станка
јесам
ђаво
кожа
дерати
.
он
не
моћи
појмити
тај
његов
очекивање
.
љут
као
рис
,
само
јесам
по
преко
погледати
свако
ко
бити
он
ма
један
речца
проговорити
.
Ноћ
се
спустити
на
земља
.
Беше
тај
тих
,
летњи
ноћ
без
месечина
.
из
луг
се
чути
песмица
птичији
;
ветрић
јесам
шушкати
по
лишће
као
мали
лопов
...
око
Станка
се
земља
окретати
.
Већ
он
прекипети
.
цикнути
и
бацити
Сурепу
овај
реч
:
—
ти
седити
...
моћи
ти
се
,
а
ја
ићи
!
—
ти
хтети
ићи
!
—
Ко
ја
тај
бранити
?
—
твој
заклетва
...
заклети
јесам
се
на
хлеб
и
со
да
хтети
слушати
заповест
стар
.
—
Али
...
—
он
јесам
знати
шта
јесам
заповедити
.
ти
само
моћи
покварити
сав
посао
!
...
кад
човек
нешто
радити
,
он
требати
да
радити
паметно
...
после
се
не
вредити
кајати
...
седити
!
и
Станко
се
спустити
.
једва
у
неки
ето
Дева
.
Суреп
он
изиде
на
сусрет
.
—
Шта
јесам
?
—
Добра
јесам
.
тамо
јесам
код
субаша
.
—
сав
?
—
Сем
Лазар
.
—
А
поп
?
—
он
се
нада
.
припремити
јесам
све
што
требати
.
Суреп
се
окренути
дружина
и
више
шапатом
рећи
:
—
полазити
!
Станка
као
да
неко
скинути
терет
с
дух
...
хајдук
већ
бити
на
нога
.
—
пазити
!
опрезно
само
!
...
Или
!
тај
хтети
заићи
од
чест
са
Дева
и
Јовица
,
а
Станко
,
зека
и
Јован
хтети
са
ја
.
само
полако
...
кад
доћи
пред
сам
хан
,
ви
стати
.
неки
ники
ништа
не
почињати
док
ја
не
заповедити
.
и
кренути
се
...
у
Крушкин
одаја
горети
јесам
жижак
.
Крушка
јесам
бити
врло
узнемирити
...
опет
он
бити
спопасти
онај
чудан
сан
...
зато
јесам
и
позвати
Ивана
и
Маринка
да
сести
с
он
.
сав
јесам
бити
као
у
неки
полусан
.
пандур
јесам
спавати
у
хан
крај
огњиште
.
напољу
јесам
пиркати
ветрић
и
гонити
сув
лишће
...
Крушка
пасти
трепавица
као
да
он
јесам
неки
брег
на
она
навалити
.
он
се
наместити
и
заспати
...
и
тек
што
јесам
уснути
,
а
јавити
он
се
Станко
с
чета
,
стајати
на
праг
и
поглед
страшан
поглед
...
хтети
дрекнути
,
али
он
се
реч
узити
...
Станко
са
Сурепом
,
зека
и
Јована
бити
на
праг
...
Турчин
протрти
очи
.
мислити
јесам
да
сањати
,
али
тај
бити
грозан
јава
.
—
да
се
ники
јесам
макнути
!
—
грмети
јесам
Станко
,
а
око
он
севати
као
муња
.
—
јесам
ли
повезати
оне
у
кућа
?
—
питати
Суреп
.
—
тај
манути
она
!
—
одговорити
заврзан
.
—
вредан
неки
Турчин
!
...
ево
,
сам
се
везати
!
...
па
се
грохот
насмејати
.
А
тај
смех
одјекнути
некако
страшно
у
душа
Крушкин
.
Станко
ући
у
соб
са
голим
јатаган
у
рука
.
погледати
оштро
Турчин
,
па
грмнути
:
—
везивати
се
!
и
не
знати
шта
чинити
,
Турчин
се
стати
распасивати
.
Иван
и
Маринка
окаменити
се
на
место
.
Станко
погледати
Маринка
,
па
он
рећи
:
—
помоћи
твој
Крушка
,
везати
он
!
...
и
Маринка
послушно
,
као
снаша
,
прићи
и
стати
везивати
Крушка
.
—
боље
стегнути
!
Маринка
притегнути
.
—
Душмански
!
—
цикнути
Станко
.
Маринка
ударити
колено
Крушка
међу
плећка
.
Плећа
улегнути
,
а
прса
одскочити
...
појас
утонути
у
мишица
.
Крушка
бити
модар
као
чивит
.
—
тако
!
...
А
сад
,
газда
-
Ивана
.
Маринка
прићи
па
притегнути
и
Ивана
као
и
Крушка
.
кад
се
тај
свршити
,
Станко
прићи
Турчин
и
извртети
он
као
какав
клада
,
исто
онако
као
што
јесам
некад
сањати
.
онда
се
нагнути
нада
он
.
—
јесам
ли
,
Турчин
,
где
ја
јесам
отац
?
Зашкрипа
нешто
у
груди
Крушкин
.
он
заустити
да
рећи
,
али
не
моћи
.
Станко
заманути
нож
.
—
где
јесам
,
одговарати
!
—
у
подрум
...
—
простењати
Крушка
.
Суреп
викнути
:
—
у
подрум
ићи
па
извести
Алекса
!
заврзан
и
Јовица
поскочити
као
јелен
...
кад
отворити
подрум
,
видети
Алекса
где
легати
усред
онај
каља
.
рука
он
окрвавити
,
одело
поцепан
а
међу
прст
,
улепљен
блато
,
седити
прамен
кос
његов
...
Изнеше
он
напоље
.
старац
јесам
лежати
непомично
.
—
заврзан
се
нагнути
нада
он
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
Јовица
.
—
Још
дисати
...
у
тај
мах
Станко
истрчати
из
хан
.
—
где
јесам
,
где
јесам
?
—
Ева
он
!
—
рећи
заврзан
.
Станко
пасти
по
старина
.
љубити
он
јесам
смежуран
,
каљав
лице
и
рука
.
старац
почети
долазити
к
себе
.
—
водити
...
—
шапутати
јесам
.
Потрчаше
да
водити
донети
.
Суреп
рећи
Јовица
:
—
ходити
и
пазити
на
овај
!
...
А
он
прићи
,
узити
врг
,
па
стати
Алекса
вод
кропити
...
наслонити
он
затим
врг
на
опечен
усна
и
пустити
неколико
капа
...
као
миља
неко
разасути
се
живот
по
снага
Алексин
.
он
се
опрести
рука
,
али
још
бити
малаксати
.
—
водити
!
...
водити
!
...
—
не
смети
он
много
давати
,
тај
бити
он
убити
!
—
рећи
Суреп
и
пустити
још
неколико
капа
на
његов
сув
усна
...
онда
се
окренути
заврзан
:
—
понети
Алекса
!
—
рећи
он
.
зор
јесам
свитати
.
месец
у
последњи
четврт
тек
избити
и
оборити
свој
рошчић
земља
.
Свежина
се
дизати
и
будити
све
живо
...
хајдук
јесам
журно
одмицати
.
од
неколик
пушак
начинити
носити
,
на
који
јесам
Алекса
носити
.
Станко
јесам
ићи
поред
отац
,
гледити
и
пратећи
жедан
поглед
сваки
покрет
његов
...
Алекса
прилично
оживити
свежина
.
он
затражити
да
он
спустити
,
па
онда
поискати
вод
...
Суреп
он
дати
,
али
само
један
гутљај
.
—
моћи
ја
мучити
...
изгорети
!
Суреп
ништа
не
одговорити
,
али
он
више
не
дати
.
заврзан
поглед
нада
се
:
—
господа
,
да
леп
дан
!
...
али
,
лов
јесам
још
леп
.
јесам
ли
,
Сурепе
,
харамбаша
хтети
се
више
обрадовати
онај
тиква
ћелав
(
и
ту
показати
на
Крушкин
глава
)
него
да
он
носити
од
злато
јабука
.
Суреп
махнути
глава
у
знак
одобравање
.
—
А
већ
за
Станка
и
да
не
говорити
!
...
—
Данас
јесам
мој
дан
!
—
рећи
Станко
,
а
очи
јесам
он
севати
од
задовољство
.
—
Само
да
ја
бити
наћи
још
онај
!
...
он
,
он
да
ја
јесам
да
се
светити
!
...
он
не
бити
умрети
како
се
умирити
!
...
сав
страх
морати
најпре
осетити
!
...
и
прићи
заробљеник
,
који
јесам
зека
гонити
.
—
Па
,
Ивана
Миражџићу
!
—
рећи
јетко
.
—
Шта
сад
велим
?
...
ето
ти
сад
и
твој
Крушка
и
твој
Маринка
...
Кажи
она
нека
дигнути
потера
!
зар
под
сед
кос
да
се
обрукати
?
...
срамота
!
...
Иван
оборити
глава
.
сад
тек
бити
он
јасно
колик
јесам
грести
учинити
;
сад
јесам
тек
потпуно
осетити
колико
јесам
велик
мржња
који
јесам
на
себе
навући
!
...
Реч
он
се
узети
.
јесам
он
жао
бити
сести
глава
,
тај
он
се
и
онако
доста
наживети
,
али
он
јесам
жао
онај
његов
нејач
,
што
хтети
она
ни
крив
ни
дужна
испаштати
грех
његов
.
Напреже
снага
па
рећи
:
—
Станко
!
...
бог
ти
прост
мој
глава
!
...
али
...
моћи
се
светити
!
...
оно
што
јесам
тамо
...
јесам
криво
ништа
...
—
онај
јесам
овде
бити
крив
,
јесам
л̓
?
—
упитати
Станко
и
показати
на
Алекса
.
—
бог
хтети
питати
!
—
ама
док
до
бог
доћи
,
хтети
да
ти
питати
ја
...
—
јекнути
Станко
и
почети
дрхтати
.
—
ја
сад
с
ти
хтети
да
говорити
!
...
упамтити
,
Ивана
!
и
кад
бити
моћи
да
ти
најстрашније
реч
добацити
у
лице
на
твој
последњи
час
,
опет
јесам
тај
мало
према
грех
који
јесам
ти
учинити
!
Иван
завезати
.
он
јесам
видети
пред
себе
разљућен
рис
.
Очи
јесам
Станков
муња
палити
...
дан
јесам
све
више
освајати
.
сунце
јесам
пробијати
кроз
густ
лишће
и
већ
се
осећати
топлина
зрака
његов
.
наједанпут
стати
.
заврзан
залајати
и
одазвати
он
се
лавеж
.
онда
неколико
оружан
хајдук
изиде
она
у
сусрет
.
—
А
...
уловити
она
?
—
упитати
Ногић
.
—
уловити
!
—
рећи
заврзан
.
—
и
ма
колико
да
јесам
бити
љутити
овај
пас
,
пасти
ми
у
клопка
и
не
регнути
!
...
—
Хајд
,
хајде
,
чекати
харамбаша
.
и
доћи
на
место
.
Харамбаша
и
дружина
поздравити
она
весело
.
зека
привезати
онај
тројица
за
један
танковијаст
јасен
,
а
Алекса
принети
онај
клада
на
који
јесам
седети
харамбаша
.
Срећко
се
нагнути
над
Алекса
.
—
јесам
ли
жив
,
брата
?
—
упитати
он
он
.
—
Жив
јесам
...
водити
!
...
Срећко
потегнути
свој
чутура
.
—
на
,
напити
се
!
...
овај
хтети
ти
окрепити
...
и
Алекса
повући
два-три
гутљај
из
чутура
...
—
Можеш
ли
устати
?
—
ако
моћи
...
Станко
притрчати
и
придржати
он
...
Страшно
јесам
изгледати
измучен
лице
Алексин
...
—
наместити
он
овде
,
поред
ја
...
—
рећи
харамбаша
.
Посадише
Алекса
на
клада
...
и
он
,
наслонити
на
харамбаша
,
погледати
она
три
несрећник
...
—
сад
ја
испричати
све
како
јесам
бити
.
дед
ти
,
Или
!
и
заврзан
почети
причати
све
до
ситница
.
кад
бити
готов
,
харамбаша
рећи
:
—
право
ја
јесам
!
сав
јесам
добро
бити
!
...
А
сад
?
...
Шта
хтети
сад
?
—
да
она
побити
!
—
рећи
Станко
.
—
да
она
судити
!
—
рећи
Суреп
.
—
да
она
судити
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
зека
!
—
рећи
харамбаша
.
—
Одреши
она
и
привести
овамо
...
у
млад
поговор
немати
.
хајдук
се
окупити
око
храмбаше
сав
по
ред
и
по
старешинство
.
зека
она
привести
.
—
Турчин
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
јесам
овде
пред
суд
осветник
...
ја
знати
твој
дело
.
тај
јесам
поставити
за
старешина
у
црн
Бари
?
Крушка
јесам
ћутао
.
—
моћи
ћутати
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
јесам
поставити
за
старешина
онај
народ
.
А
старешина
у
један
село
,
тај
јесам
исто
што
и
старешина
у
један
дом
.
јесам
ли
тако
?
—
Па
шта
јесам
скривити
?
—
упитати
Крушка
.
—
Завађао
јесам
народ
.
—
јок
ја
.
—
јесам
.
—
сад
јесам
у
твој
рука
—
моћи
ја
натјерати
да
признати
,
али
јесам
.
сав
јесам
бјежати
од
ја
.
Једини
овај
Маринка
и
овај
Иван
што
бити
онако
људи
према
ја
.
ја
јесам
у
овај
црн
Бари
бити
жељан
људи
и
лијеп
ријеч
...
сав
ја
јесам
гледати
попријеко
...
ја
рећи
ријеч
,
а
они
оборити
глава
...
Шта
јесам
моћи
ја
квар
учинити
?
...
рећи
,
Ивана
!
...
рећи
,
Маринка
!
хајдук
јесам
ћутали
.
Иван
и
Маринка
исто
тако
.
—
ја
јесам
бити
мученик
!
—
наставити
Крушка
.
—
да
јесам
пасти
у
постеља
,
ники
ја
се
живити
не
бити
наћи
!
...
Сироче
од
мален
,
ја
не
знати
ни
за
отац
ни
за
мајка
.
и
онда
...
ја
завађати
!
...
ко
се
с
ко
завадити
?
...
опет
ники
реч
.
Крушка
се
окуражити
.
помислити
да
хтети
она
и
расплакати
,
па
наставити
:
—
А
бог
јесам
и
ја
створити
као
и
други
,
као
ви
.
и
ја
јесам
човек
,
који
срце
имати
...
зар
ја
немати
својијех
јад
,
зар
ја
немати
суза
и
зар
ја
не
требати
ники
пред
ко
бити
се
моћи
изјадати
и
заплакати
?
...
рећи
!
...
зар
ви
јесам
јад
у
гора
натјерати
?
...
зар
јесам
тај
због
срчанијех
бол
учинити
?
...
па
кад
јесам
тако
,
онда
шта
јесам
ја
крив
?
—
не
бити
бити
ништа
кад
бити
тако
бити
.
али
јесам
тако
.
—
тако
јесам
.
—
Дева
!
ходити
овамо
!
—
рећи
харамбаша
.
Дева
прићи
.
—
Чуо
јесам
шта
Турчин
рећи
?
—
Чуо
јесам
,
али
Турчин
лагати
!
...
Крушка
он
погледати
убезекнут
,
а
Маринка
и
Иван
пребледети
као
смрт
.
—
овај
јесам
луд
...
он
бунар
којешта
!
—
рећи
Крушка
.
—
Ха-ха-ха
!
—
насмејати
се
Дева
.
—
јесам
,
ваш
ја
сила
научити
да
бунарам
,
али
ја
јесам
луд
!
јесам
луд
већ
и
зато
што
јесам
ти
од
твој
долазак
сваки
стопа
пратити
.
ти
јесам
моћи
клањати
твој
молитва
,
а
да
ти
мој
око
не
смотрити
!
...
и
онда
стати
причати
све
што
знати
.
сваки
договор
с
Маринка
,
Ивана
и
Лазар
,
сваки
речца
,
сваки
намера
њихов
...
нога
заклецати
под
Турчин
.
он
се
запрепастити
кад
чути
да
овај
човек
знати
све
,
сваки
и
најмању
помисао
његов
...
Дева
јесам
говорити
речито
,
отворено
.
хајдук
зинути
од
чудо
,
запрепастити
се
!
...
—
тако
јесам
,
Турчин
!
—
завршавати
јесам
Дева
свој
оптужба
.
—
тако
јесам
!
и
хтети
ли
да
знати
ко
ти
јесам
омести
сав
твој
намера
?
...
ја
,
Турчин
!
ја
и
онај
поп
,
који
јесам
као
орати
лебдети
над
црн
Бар
и
јесам
дати
људма
да
пасти
у
твој
замак
!
...
дед
,
рећи
да
јесам
тако
!
...
Турчин
се
срушити
као
гром
погодити
.
из
Девин
прича
видети
се
да
јесам
главни
кривац
Крушка
и
Маринка
.
Међутим
,
Иван
јесам
бити
оружје
у
њихов
непоштедим
рука
...
он
јесам
невољно
запасти
у
клопка
,
из
који
се
после
јесам
моћи
искобељати
...
Харамбаша
се
замислити
,
хајдук
јесам
ћутали
.
—
Браћо
!
—
рећи
Срећко
после
дуг
размишљање
...
велим
да
се
Турчин
и
Маринка
убити
?
—
велим
!
...
—
загрмети
са
свити
страна
.
—
и
тај
одмах
!
—
додати
Станко
.
—
јесам
,
одмах
...
ти
јесам
највише
пакостити
учинити
,
ти
она
давати
!
...
узети
двојицу-тројицу
,
па
она
водити
тамо
у
шум
...
—
А
Миражџић
?
—
и
он
хтети
судити
.
—
зар
без
ја
?
—
упитати
Станко
.
—
Чекаћемо
ти
.
Станко
зовнути
зека
и
заврзан
.
—
потерати
овај
два
Турчин
!
—
рећи
он
с
неки
грозничав
радост
.
Очи
јесам
он
севати
као
у
мачак
...
ни
Крушка
ни
Маринка
не
моћи
ићи
.
али
се
заврзан
и
тај
досетити
.
—
Знаш
шта
,
Станко
?
—
рећи
он
.
—
Пошто
овај
не
моћи
ићи
,
тај
да
свршити
с
она
овде
.
и
ороз
на
његов
пушка
кврцнути
.
тај
нејак
звук
ороз
јекнути
страшно
.
и
Маринка
и
Крушка
пренути
и
скочити
.
—
Ићи
хтети
!
—
рећи
обојица
у
глас
.
—
А
...
ићи
хтети
!
...
—
насмејати
се
заврзан
.
—
онда
,
други
ствар
.
ја
као
човек
велим
:
ако
не
моћи
,
да
ви
не
мучити
.
али
већ
кад
моћи
,
онда
...
да
се
ићи
...
хајде
,
Маша
кућа
,
хајде
полако
...
сад
бар
моћи
бити
сербез
.
тамо
имати
пун
Турчин
,
моћи
она
се
надворити
до
мио
ласта
...
Пођоше
...
кроз
густ
лишће
пробијати
сунчев
зрак
.
хиљадама
бубица
милети
јесам
по
земља
и
пролетати
око
глава
њихов
.
А
у
Станка
јесам
кипети
.
он
јесам
смишљати
мука
.
он
јесам
хтети
да
она
натерати
да
осетити
шта
губити
,
да
осетити
сав
страхота
смрт
.
Душа
он
јесам
у
коталац
потезати
од
силан
жеља
...
Међутим
,
тај
јесам
заврзан
вршити
да
бити
се
нашалити
.
—
Видиш
,
газда
Крушко
,
како
лепо
сунце
сијати
.
бадава
!
...
Што
бог
да
,
он
да
!
ето
,
овај
бубица
!
...
Видиш
како
мити
.
А
она
јесам
срећан
од
човек
...
Шта
јесам
ти
вајдити
сад
од
сав
твој
господство
.
Ништа
!
...
Мреш
од
страх
кад
помислити
шта
хтети
од
ти
бити
за
тренутак-два
...
А
ја
се
на
тај
научити
,
па
свеједно
...
и
кад
немати
какав
потера
,
ја
засести
,
ја
се
лепо
убетежим
.
и
Маринка
и
Крушка
ћутаху
...
само
јесам
она
на
лице
видети
како
бледети
,
црвен
и
модар
...
заврзан
осетити
нешто
тешко
на
душа
.
готово
се
застидити
што
брбљати
тако
с
људи
који
смрт
над
глава
стајати
.
и
настати
тајац
.
Чуло
се
само
сув
грање
како
пуцати
под
нога
.
наједаред
Станко
дигнути
глава
па
рећи
:
—
стајати
!
његов
глас
одјекнути
дубрава
.
он
следити
срж
у
кост
и
Крушка
и
Маринка
.
колено
она
клецнути
и
они
сести
.
—
овде
хтети
...
ево
овај
храст
.
ту
хтети
наш
потурица
подигнути
...
Маринка
почети
остављати
памет
.
Крушка
изиде
сан
на
очи
.
он
се
учинити
да
јесам
баш
овај
дрво
у
сан
видети
.
хтети
замолити
да
он
уклонити
одавде
,
али
он
се
реч
узити
.
—
дед
,
заврзан
!
...
дед
,
побратим
!
...
на
посао
!
и
овај
прићи
ближе
.
—
моћи
тако
!
...
прво
хтети
Маринка
обесити
,
па
хтети
онда
ја
с
Турчин
свршити
рачун
.
и
он
се
махати
први
Маринка
,
те
он
одрешити
рука
,
али
у
исти
мах
од
појас
направити
омча
,
па
он
јесам
натакнути
на
врат
.
—
тако
...
А
сад
,
устајати
!
...
онај
страшан
поглед
дигнути
Маринка
.
он
јесам
бленути
сад
у
један
,
сад
у
други
.
Станко
он
повести
и
довести
до
храст
.
круна
храстов
бити
доста
низак
...
—
заврзан
!
...
Ал̓
не
!
ја
хтети
се
препети
!
...
морати
тај
свој
рука
учинити
.
бог
бити
ја
убити
кад
бити
који
други
дати
!
...
успузати
се
уз
дрво
,
па
се
спустити
ближе
онај
грана
.
цупнути
два-трипут
нога
да
видити
јесам
ли
довољно
јак
,
па
викнути
:
—
привести
он
ближе
!
Маринка
се
наједанпут
освестити
.
он
видити
шта
он
чекати
и
стати
се
отимати
.
али
он
стегнути
чврст
зекин
мишица
.
он
стати
уједати
...
—
тај
дати
он
овамо
!
...
—
рећи
заврзан
,
па
он
докопати
по
средина
и
принети
ближе
дрво
.
Маринка
се
дерати
из
сав
глас
.
—
Шта
јесам
?
...
Шта
се
дерати
?
—
рећи
Станко
.
—
Док
јесам
гасити
огњиште
и
мучити
јадан
старац
,
смејати
јесам
се
,
поган
вера
,
а
сад
се
дерати
!
...
Шта
ти
јесам
?
—
не
допадати
он
се
дрво
!
—
рећи
заврзан
.
—
него
,
држати
крај
!
...
и
добацити
Станка
онај
други
крај
појас
.
—
придигнути
он
мало
!
—
рећи
Станко
.
зека
,
онако
висок
,
дигнути
он
сасвим
до
грана
.
и
Станко
привезати
појас
за
грана
...
—
сад
пуштати
!
...
—
рећи
он
.
Пустише
.
Маринка
се
копрцну
два-трипут
,
очи
он
искочити
,
а
језик
испасти
из
уста
.
Станко
погледати
Крушка
.
—
јесам
видети
,
Турчин
?
али
Крушка
ни
да
бити
реч
.
—
е
,
сад
јесам
на
ти
ред
.
права
јесам
да
твој
Маша
видити
шта
хтети
и
с
ти
бити
!
—
рећи
он
,
па
сићи
с
дрво
.
—
Хоћемо
ли
и
он
вешати
?
—
упитати
заврзан
.
—
Његи
хтети
.
он
хтети
клати
.
и
прићи
,
завалити
он
глава
па
потегнути
јатаган
.
бацити
поглед
на
Маринка
,
па
рећи
:
—
гледати
,
Маринка
!
...
ево
шта
чинити
од
Крушка
!
и
заденути
јатаган
у
грло
...
млаз
крив
шикнути
...
Нож
се
зарити
још
дубок
...
онда
отурити
глава
Турчинов
.
Нож
обрис
о
његов
руво
,
па
он
метнути
у
цагрије
...
па
дигнути
глава
и
скинути
капа
.
—
господа
!
...
хвала
ти
на
овај
леп
дар
!
...
али
,
господа
,
дати
ја
да
докусурити
мој
освета
!
...
овај
јесам
само
почетак
...
метнути
капа
на
глава
,
па
се
окренути
друг
:
—
Хајд
да
судити
Ивана
!
...
@card@
.
осветник
хајдук
јесам
немо
ћутали
кад
овај
стигнути
.
—
Свршисте
ли
?
—
упитати
харамбаша
.
—
Свршисмо
—
рећи
Станко
.
—
онда
седити
.
они
поседати
.
—
е
,
Станко
,
дете
мој
,
—
рећи
харамбаша
—
главне
тај
кривац
предати
...
—
А
...
онај
јесам
главни
!
—
рећи
Станко
.
—
сав
јесам
они
главни
!
...
—
ти
јесам
озлоједити
,
па
ти
се
тако
чинити
—
рећи
мирно
харамбаша
—
али
ја
мислити
друкчије
.
—
Шта
друкчије
?
—
цикнути
Станко
и
скочити
,
а
око
он
севати
.
—
Нећеш
,
ваљда
,
рећи
да
Иван
Миражџић
јесам
крив
?
—
То
хтети
.
али
велим
да
јесам
крив
колико
она
двојица
.
—
он
јесам
још
крив
!
он
она
јесам
у
сав
ићи
на
рука
.
он
јесам
завађати
народ
...
он
јесам
срамотити
свуда
онај
мученик
,
отац
мој
!
...
ја
хтети
да
се
он
убити
!
—
Лакше
,
младић
!
бујан
јесам
крв
твој
!
Послушај
људи
стар
!
...
ту
јесам
ја
,
ту
јесам
Ногић
,
Суреп
,
Дева
и
толики
људи
!
доста
јесам
Ивана
неки
се
вратити
у
село
па
неки
он
прст
показивати
као
турски
улизица
...
на
Станка
заиграти
месо
.
—
рећи
да
скинути
капа
,
па
да
он
се
лепо
замолити
да
ја
опростити
!
...
—
ти
знати
да
ти
ја
тај
хтети
рећи
.
али
од
ти
јесам
лепо
што
људи
не
слушати
!
...
—
зар
толики
непочинство
његов
...
—
он
хтети
за
она
испаштати
.
зар
он
моћи
горе
бити
него
кад
он
поштен
људи
леђа
окретати
?
...
тај
јесам
горе
и
од
сам
смрт
...
јесам
л̓
тако
,
браћа
?
—
тако
јесам
!
—
онда
неки
бити
као
што
рећи
.
Станка
бити
као
да
он
неко
опасти
шамар
.
он
јесам
мислити
да
Ивана
нем
права
више
ники
судити
до
он
.
зато
се
испречити
пред
харамбаша
,
погледати
он
мрко
,
па
рећи
:
—
ја
ти
тај
не
вермати
!
—
онда
јесам
наш
друг
!
—
рећи
оштро
харамбаша
.
—
и
јесам
.
и
зато
хтети
он
сад
судити
!
—
рећи
па
потегнути
пиштољ
.
синути
Срећков
црн
око
,
па
он
зауставити
рука
.
—
кад
Срећко
нешто
рећи
,
оно
остајати
као
свет
!
...
Пиштољ
за
појас
,
па
пут
за
уш
!
...
кад
бити
почети
на
свој
рука
,
чинити
шта
знати
,
али
на
мој
име
...
убити
ти
!
...
хајдук
скочити
око
Станка
...
—
Добра
,
харамбаша
!
до
данас
јесам
бити
твој
,
а
од
данас
сав
.
Поштујем
тај
реч
,
јер
поштовати
твој
со
и
твој
хлеб
...
оставити
пиштољ
за
пас
,
па
се
окренути
дружина
:
—
Браћо
!
Праштајте
со
и
хлеб
!
...
ако
имати
међу
ви
који
љут
осветник
,
неки
поћи
са
ја
.
ја
бити
док
не
затрети
.
Јован
и
Јовица
прићи
он
.
—
Шта
,
зар
ви
двојица
?
—
упитати
хајдук
.
—
јесам
.
заврзан
се
почешати
иза
врата
па
прићи
и
он
Станка
.
—
зар
и
ти
.
заврзан
?
!
—
ја
!
...
Джумбуса
радити
...
—
Харамбашо
!
...
Шта
чинити
ти
?
—
упитати
Ногић
.
—
Ко
хтети
да
ићи
—
неки
ићи
!
...
ја
тражити
послушност
!
ако
јесам
и
ти
криво
—
ићи
!
...
—
јесам
ја
криво
.
али
Станко
...
—
ја
сто
пут
размислити
,
а
једанпут
радити
!
—
рећи
мирно
харамбаша
.
—
ја
знати
зашто
остављати
живот
Ивана
...
—
Па
што
он
поклањати
живот
?
—
упитати
Станко
јетко
.
—
ти
јесам
младић
.
твој
јесам
срце
бујан
.
ти
не
моћи
ни
видети
даље
од
нос
.
А
ако
се
по
срце
повести
,
пре
хтети
учинити
зло
но
добро
...
Дева
се
умешати
:
—
Слушај
,
Станко
!
Срећко
знати
шта
чинити
.
овај
што
јесам
урадити
паметно
јесам
,
ја
ти
казати
!
Станка
јесам
играти
усна
.
—
о
,
бог
!
...
да
ли
јесам
ја
полудети
,
што
ли
?
—
рикнути
он
.
—
зар
овај
нечовек
починити
толики
неваљалство
,
па
он
још
дати
да
живити
!
...
збогом
,
харамбаша
!
,
.
.
хвала
ти
на
очински
пажња
!
...
хвала
ти
на
хлеб
и
со
!
...
али
...
ја
не
мислити
тако
!
...
овде
јесам
тај
старешина
.
овај
јесам
овде
под
твој
окриље
—
неки
носити
данас
глава
...
али
сутра
,
прекосутра
,
до
мој
издисај
—
он
јесам
мој
!
...
збогом
!
...
па
скинути
капа
и
прићи
Срећков
рука
.
—
опростити
,
увредити
јесам
ти
,
а
ти
јесам
ја
онај
што
и
онај
онде
,
па
бити
ја
убити
и
један
твој
зао
помисао
!
опростити
!
—
неки
ти
јесам
бог
просто
!
тај
јесам
достојан
да
чета
водити
,
али
јесам
бујати
,
врло
бујати
!
...
—
бог
јесам
се
заклети
,
харамбаша
.
и
пољубити
се
.
—
Браћо
!
—
окренути
се
хајдук
.
—
збогом
ко
остајати
!
Праштајте
!
...
онда
прићи
отац
па
,
љубити
он
у
рука
,
кроз
суза
рећи
:
—
Баба
!
поздрав
ја
мајка
!
...
радити
како
ви
бог
учити
,
али
ја
свој
кров
хтети
видети
док
не
испунити
свој
заклетва
.
збогом
!
...
А
пролазити
поред
Ивана
,
погледати
он
мрко
,
тако
да
се
овај
осећи
нога
.
—
Тешко
твој
дом
,
Ивана
Миражџићу
!
...
хајдук
се
здравити
са
заврзан
,
Јована
и
Јовица
.
заврзан
се
правдати
друг
.
—
Шта
хтети
;
али
,
ђаво
он
знати
,
волити
Станка
!
волити
он
што
не
мировати
...
његов
памет
смишљати
само
како
хтети
који
глава
скинути
.
А
ја
се
острвити
,
па
да
ја
јесам
да
пословати
!
...
А
осим
тај
имати
ти
и
ја
неки
свој
рачун
,
па
кад
јесам
дружина
овако
добар
,
да
она
бар
пречистити
...
збогом
,
Сурепе
!
ти
ја
јесам
онако
понајвише
жао
;
жао
ја
твој
разговор
!
...
смех
се
захорити
.
Суреп
само
дигнути
леви
обрва
и
развући
усна
...
—
заврзан
—
заврзан
—
рећи
он
.
—
збогом
поћи
!
...
неки
ви
јесам
просто
!
...
Изљубише
се
,
изгрлити
,
као
да
јесам
на
један
срце
лежати
.
—
Даће
бог
,
ваљда
,
да
се
опет
здружити
!
...
—
повикати
хајдук
.
—
Хоће
!
...
—
рећи
Станко
.
—
Чим
земаљски
правда
помирити
небо
и
земља
,
ето
ми
!
А
сад
—
збогом
!
заврзан
јесам
певушити
:
Чим
се
гора
заоденути
листа
,
А
земљица
трава
и
цвијет
и
кад
стигнути
јагње
за
пециво
.
Притегоше
упрта
,
па
се
одвојити
.
густ
луг
она
брзо
сакрити
од
њихов
друг
...
хајдук
уздахнути
дубоко
и
оборити
глава
.
—
као
да
ја
родити
отићи
!
—
рећи
Ногић
...
остати
јесам
ћутало
као
немо
...
само
јесам
ветрић
немирно
шушкати
по
зелен
лишће
...
сунце
јесам
пећи
и
кроз
густ
лишће
.
плавило
небесан
готово
побледети
од
његов
сјај
...
издалека
јесам
допирати
шум
талас
валовит
Дрина
.
хајдук
јесам
ићи
ћутети
.
и
сам
разговоран
заврзан
повући
се
у
себе
па
премишљати
.
наједаред
хтети
запитати
Јовица
:
—
Па
куд
мислити
сада
?
—
хајдемо
у
Парашница
—
рећи
Станко
.
—
Парашница
јесам
згодан
за
хајдук
као
колевка
за
детенце
.
А
после
тај
,
ту
ми
јесам
и
црн
Бар
и
Рача
...
свакад
хтети
моћи
видети
сваки
турски
буљук
.
—
да
сести
мало
—
рећи
Латковић
.
—
Неће
згорег
бити
да
се
мало
поразговорити
о
сав
што
ми
ваљати
чинити
.
јер
,
као
год
што
Станко
жети
да
се
поткусурити
са
свој
,
тако
бити
и
ја
желети
наплатити
свој
вересија
.
—
збиља
—
рећи
Станко
,
седати
у
један
сеновит
хлад
—
ја
још
не
знати
зашто
се
ви
одметнути
у
гора
.
—
А
ники
се
не
одметати
од
бео
босиљак
—
рећи
Латковић
.
—
ја
јесам
тешко
опричати
,
ето
Јовица
.
А
Јовица
сагнути
глава
.
—
Ева
шта
јесам
!
—
рећи
заврзан
.
—
бити
јесам
у
њихов
село
субаша
неки
Ибро
.
Јовица
јесам
имати
сестра
на
удаја
,
а
Јован
,
опет
,
бити
момак
за
женидба
,
па
као
комшијски
кућа
...
знати
се
од
детињство
,
па
се
и
запазити
.
Јован
,
дакле
,
хтети
узети
Спасенија
,
сестра
Јовичин
.
али
,
не
лећи
ђаво
!
Турчин
ти
једном
смотра
девојка
,
па
наредити
свој
пандур
тај
јесам
један
дан
докопати
и
одвући
он
...
и
шта
јесам
даље
бити
,
не
вредити
ни
да
казивати
...
знати
већ
...
у
Станка
сенути
очи
.
он
доћи
неки
страшан
мисао
у
глава
.
—
Па
шта
јесам
бити
с
Турчин
?
—
цикнути
он
.
—
побећи
јесам
у
град
.
од
тај
доба
нигде
он
немати
,
као
да
јесам
у
земља
пропасти
!
—
рећи
заврзан
.
—
ја
бити
отићи
у
град
!
—
рећи
Станко
.
—
и
ја
јесам
хтети
,
али
не
дати
харамбаша
...
зато
ти
се
данас
придружити
.
ево
ти
и
наш
рука
и
наш
глава
!
...
водити
ми
где
хтети
,
само
да
се
осветити
,
да
осветити
и
она
!
...
—
рећи
Јовица
.
—
А
шта
јесам
с
она
бити
?
—
збиља
,
шта
јесам
бити
?
—
упитати
Станко
.
—
Ћути
!
—
рећи
заврзан
.
—
обесити
се
...
Станко
скочити
:
—
Браћо
!
—
рећи
он
.
—
Светићемо
се
!
Тешко
и
крст
и
не
крст
ко
јесам
поганити
дух
!
господа
,
створитељ
!
дати
ја
моћи
да
одржати
мој
реч
!
...
—
А
тај
,
заврзан
,
какав
ти
невоља
у
гора
натерати
?
—
ја
...
ја
јесам
поћи
онако
,
друштво
радити
!
...
мрзити
ја
седети
као
баба
у
запећак
,
голих
шака
.
велим
,
ићи
овамо
,
међу
људи
,
шâт
бити
боље
!
...
и
,
да
видити
,
боље
овако
!
пре
јесам
гледати
како
Турчин
бити
,
убијати
и
отимати
—
сад
опет
гледати
и
Срба
и
Турчин
како
тај
заврзан
лепо
оправљати
,
као
да
јесам
сто
година
тај
занат
учити
!
...
—
разговор
наш
!
сто
јесам
ја
пута
брига
растерати
!
...
—
рећи
Лактовић
и
загрлити
он
.
—
оставити
се
тај
,
Клемпо
!
...
него
,
да
бирати
харамбаша
.
—
Шта
да
бирати
!
—
рећи
Јовица
.
—
ето
Станка
.
—
Али
ја
не
знати
...
—
Па
ако
не
знати
,
договорити
се
!
—
прекинути
он
заврзан
.
—
ваљда
јесам
Срећко
знати
све
кад
јесам
у
гора
доћи
?
...
јок
!
...
него
...
невоља
он
сав
научити
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
Јован
и
Јовица
.
—
Добра
,
онда
се
примати
.
—
сад
доста
.
Читати
ми
ништа
моћи
,
јер
сав
знати
!
—
рећи
опет
заврзан
.
—
јесам
тај
ни
мислити
.
мислити
јесам
да
се
кренути
Парашница
...
—
да
се
кренути
.
—
Харамбашо
!
—
рећи
заврзан
Станка
.
—
Видиш
колишан
ми
јесам
...
А
бог
ја
јесам
сведок
да
хтети
многи
турски
мајка
од
ми
пропиштати
!
—
и
ја
мислити
!
—
рећи
Станко
,
па
опучити
корачати
...
Шумом
јесам
одјекивати
пуцањ
сув
грање
...
@card@
.
ПАРАШНИЦА
данас
човек
не
бити
ни
познати
негдашњи
Парашница
.
да
ми
јесам
тај
њива
и
ливада
плодан
као
Мисир
;
али
негда
ту
бити
густ
шум
.
тај
згодан
место
,
баш
на
сам
ушће
Дрина
у
Сава
,
вазда
јесам
поседати
хајдук
и
устаник
.
ту
она
бити
жив
згода
,
јер
она
ниједан
Турчин
што
јесам
у
Босна
или
из
Босна
ићи
,
јесам
моћи
промакнути
.
кад
јесам
устанак
букнути
,
зека
Селаковић
,
познат
под
име
„
Голи
син
зека
Буљубаша
”
,
ту
јесам
имати
сав
сталан
стан
са
свој
„
голаћ
”
.
ту
се
створити
читав
чаршија
,
и
доскора
,
па
и
данас
,
стар
људи
звати
Парашница
„
касаба
”
,
што
значити
варошица
.
за
име
Парашница
свезати
јесам
и
један
причица
.
бити
јесам
некад
некакав
џин
,
па
заволети
сестра
рођену
и
хтети
се
она
оженити
.
Пошто
се
тај
сматрати
као
грести
и
никако
се
јесам
моћи
допустити
,
тај
рећи
џин
да
хтети
он
тек
тако
бити
одобрити
да
се
сетром
оженити
ако
прокопати
корито
водити
из
Дрина
у
Сава
.
он
пристати
и
почети
копати
.
али
се
наједаред
спустити
тако
густ
магла
да
он
јесам
видети
куд
коп
него
јесам
кривудати
тамо-амо
;
на
неки
место
састављати
јесам
сам
прокоп
.
Видећи
да
од
његов
посао
ништа
немати
,
он
се
манути
и
прокоп
и
сестра
.
и
дан
дањи
стајати
тај
удолина
,
који
изгледати
као
воден
корито
,
али
само
донекле
,
јер
јесам
довести
до
Сава
.
бити
јесам
заранак
кад
Станко
с
дружина
стигнути
у
Парашница
.
од
вод
јесам
пиркати
свеж
поветарац
,
те
она
хладити
врело
чела
и
сушити
зној
.
—
уја
!
—
рећи
Станко
.
хајдук
стати
.
он
она
рећи
те
одрешити
торба
.
—
овде
хтети
становати
.
Дрина
и
Сава
на
поглед
.
Гледаћемо
да
ми
ники
не
промакнути
.
А
сад
да
се
мало
презалогајити
.
Јовица
извадити
из
торба
хлебац
и
нешто
смок
,
тај
засести
.
—
Вал
,
више
јесам
тај
жедан
него
гладан
—
рећи
заврзан
.
—
него
,
морати
сићи
до
обала
да
извор
ископати
.
и
,
пошто
јести
,
он
се
прекрсти
и
устати
,
па
,
узети
тиква
,
отићи
на
обала
.
јесам
много
проћи
а
он
се
вратити
носити
водити
.
—
хладан
јесам
као
лед
леден
.
ама
јесам
сместа
наћи
извор
,
јесам
трипут
рука
заграбити
.
хајдук
се
написати
хладан
вод
,
па
се
налактити
и
предати
сваки
свој
мисао
.
Вече
се
спуштати
лагано
као
смрт
.
сутон
јесам
оцртавати
предмет
у
даљина
.
Мало-помало
па
остати
пред
очи
њихов
само
бео
воден
пруга
...
небо
се
осути
звезда
,
ветрић
пиркати
и
шуштати
по
зелен
лишће
,
а
тамо
далеко
,
далеко
чути
се
лавеж
пас
...
хајдук
уснути
,
само
Станко
не
.
он
се
загледати
у
небесан
свештила
што
лебдити
у
плав
зрака
над
он
,
лебдити
и
жмиркати
некако
сетан
,
као
сироче
који
сан
на
трепавица
наваљивати
.
и
као
да
бити
он
много
казати
тај
звезда
,
али
јесам
нем
,
или
бар
за
он
нем
.
он
се
дигнути
на
нога
,
скинути
капа
,
па
се
стати
молити
бог
:
—
господа
,
Творче
наш
,
—
шапутати
јесам
—
да
ли
јесам
права
радио
?
...
ти
,
господа
,
упутити
ја
да
вршити
правда
твој
!
...
и
опет
погледати
нада
се
.
А
звезда
трептети
мирно
,
лениво
...
он
осетити
нешто
тешко
на
душа
.
неки
глас
прошаптати
он
:
—
ти
не
смети
вршити
дело
божји
!
он
давати
живот
,
он
он
и
узимати
...
али
други
глас
загрмети
:
—
ја
јесам
правдати
божји
!
јесам
све
лепо
што
јесам
права
;
али
што
јесам
права
и
бог
јесам
драго
!
...
и
тај
грмљавина
угушити
онај
шапат
.
тај
он
мало
разведрити
.
он
готово
гласно
говорити
са
себе
:
—
ја
јесам
бити
добар
човек
,
миран
,
поштен
.
,
.
А
она
лећи
на
срце
да
ја
убити
и
осрамотити
мртав
,
и
да
осрамотити
онај
дом
,
и
сав
мој
до
седми
колено
...
ја
не
дати
!
...
бог
јесам
дати
ја
све
овај
што
јесам
у
ја
;
па
што
јесам
давати
кад
јесам
знати
да
не
ваљати
!
...
па
стати
ходати
тамо-амо
...
Ветрић
он
јесам
хладити
врео
глава
...
али
неки
нелагодност
притиснути
он
тело
,
грло
он
се
сушити
...
он
узити
тиква
,
просути
вод
из
она
па
се
дигнути
извор
да
се
умити
и
напити
...
и
,
дошав
на
извор
,
умити
се
и
напити
,
па
он
разгалити
она
хладан
вод
...
сести
на
овај
зелен
издан
на
обала
,
па
се
занети
...
вод
јесам
хук
жуборити
испод
нога
његов
,
а
тај
он
јесам
жубор
годити
душа
.
он
се
поднимити
на
лакат
и
загледати
у
онај
белина
...
месец
се
појавити
и
осветлити
воден
површина
.
он
јесам
назирати
играње
талас
у
вртлог
...
и
допасти
он
се
сав
тај
.
тај
,
тај
врити
бесно
као
у
душа
његов
...
овај
талас
,
кад
она
други
на
доћи
,
постајати
бесан
и
силан
,
рушити
и
обарати
сав
што
јесам
пред
она
...
јесам
ли
тај
во
њихов
?
...
јесам
!
нагнати
она
јак
сила
...
—
Па
тако
јесам
исто
и
код
ја
...
да
јесам
моћи
мирно
лежати
у
сав
гнездо
,
ја
не
бити
ники
дарнути
,
као
што
ја
тај
јесам
дед
ни
отац
чинити
...
али
јесам
ја
истиснути
из
гнездо
мој
,
и
ја
,
свој
снага
,
рушити
и
обарати
све
пред
себе
,
све
што
моћи
,
исто
као
и
онај
талас
!
...
и
осетити
као
да
он
спасти
терет
с
дух
.
осетити
да
јесам
у
права
вратити
исти
мера
сав
који
он
задужити
.
опет
погледати
нада
се
,
и
опет
видити
треперав
звезда
;
али
он
се
учинити
да
он
сад
јасније
гледати
,
да
не
жмиркати
више
...
—
Па
ја
бити
убити
себе
кад
не
бити
убити
Лазар
!
...
па
онај
Ивана
!
...
ја
не
знати
,
али
овај
јесам
наш
деца
кад
вео
:
„
опростити
он
требати
!
...
”
ко
?
...
зар
зликовац
?
...
па
тај
он
твој
опроштај
давати
права
да
и
даље
зло
чинити
!
...
не
,
не
!
...
бог
неки
праштати
,
а
човек
неки
се
светити
!
...
вод
јесам
жуборити
.
он
се
предати
свој
осећање
,
па
он
тај
уљушкати
као
у
бешика
—
он
заспати
...
Широка
,
велик
равница
прострети
се
пред
он
,
али
тај
равница
Турчин
притиснути
...
А
она
неколико
против
толики
сила
.
питати
се
очи
:
шта
хтети
?
он
погледати
и
видити
међу
Турчин
Лазар
...
ускипети
све
у
он
,
и
он
рећи
дружина
:
„
хајдете
!
...
ако
хтети
ви
,
ја
ићи
јесам
!
”
...
и
јурнути
тамо
...
осврнути
се
,
као
,
а
за
он
јурити
зека
,
заврзан
,
Јован
,
Јовица
,
Суреп
,
и
сав
...
„
да
она
помлатити
!
”
—
викати
зека
.
„
да
правити
џумбус
!
”
велим
заврзан
...
А
Јован
и
Јовица
заједнички
држати
један
колац
,
дигнути
он
увис
,
те
се
лепо
видити
обријан
глава
.
„
сад
ми
јесам
права
,
па
макар
оба
глава
погубити
,
кад
јесам
овај
на
колац
видети
!
”
—
вео
обојица
углас
и
смешкати
се
...
и
као
Лазар
он
смотрити
,
потегнути
да
побећи
,
али
он
он
ухватити
,
извући
у
пољана
,
па
пред
сав
Турчин
одсећи
он
глава
и
котурнути
се
трипут
она
...
и
онда
започети
борба
,
страшан
,
крвав
...
само
се
чути
Заврзанов
глас
где
довикивати
Сурепа
:
„
тај
рећи
један
!
...
говорити
,
не
онемити
!
...
Видиш
како
ја
прав
џумбус
!
”
наједанпут
осетити
како
засећи
оштар
нож
у
снага
његов
.
он
јурнути
,
смлавити
Турчин
пред
себе
,
али
клонути
,
и
,
као
,
изгубити
свест
...
кад
мало
себе
доћи
,
осетити
он
неки
влажан
рука
на
свој
чела
,
поглед
нада
се
и
видити
Јелица
,
леп
као
месечина
,
у
бео
руво
,
где
над
он
сузити
лити
...
„
јесам
жив
,
господар
мој
?
”
—
упитати
он
свој
звучан
глас
.
таман
да
одговорити
,
а
пукнути
пушак
...
он
се
тргнути
...
Чуо
јесам
разговор
...
Скочи
и
потрчати
дружина
.
у
сусрет
он
јесам
журити
Јовица
.
—
Шта
јесам
тај
?
—
упитати
он
.
—
Дружина
ми
расти
,
харамбаша
.
—
Која
?
—
Суреп
,
зека
,
Ногић
,
Крајчин
...
ево
она
,
тражити
ти
.
он
заиграти
срце
.
брзо
прићи
.
—
Ева
он
!
—
викати
заврзан
.
—
знати
јесам
ја
да
Суреп
ја
морати
наћи
!
—
Добра
ја
доћи
!
—
рећи
Станко
.
—
боље
наћи
!
па
јесам
стати
љубити
.
—
отуд
ви
?
—
овај
јесам
по
договор
.
сутра
хтети
она
још
двадесет
овде
осванути
—
рећи
Ногић
.
—
Харамбаша
јесам
поделити
дружина
:
половина
одвести
он
,
а
половина
послати
овамо
,
ти
.
Још
хтети
који
чета
требати
...
Србија
се
побунити
,
сад
бити
Турчин
.
он
с
чета
отићи
на
Јадар
,
да
Турчин
причекује
.
Станко
бацити
капа
увис
.
—
господа
!
...
хвала
ти
на
твој
дар
!
...
Ногић
!
...
ево
тај
чета
!
...
водити
ми
све
куда
тај
душа
жети
...
—
А
...
јок
!
...
Харамбаша
рећи
:
Станко
јесам
добар
,
неки
он
бити
харамбаша
!
—
тако
јесам
—
рећи
Суреп
.
—
онда
добро
!
али
ви
знати
да
ја
хтети
да
се
осветити
!
...
ја
се
морати
осветити
!
...
јер
,
браћа
,
ја
се
чинити
да
бити
ја
бог
убити
кад
бити
Лазар
у
живот
оставити
!
...
на
тај
он
ники
ништа
не
одговорити
.
—
дакле
,
пристајати
?
—
пристајати
!
—
у
добар
час
!
—
рећи
он
.
зор
јесам
забелети
.
исток
се
почети
руменити
...
хајдук
се
спустити
на
росан
трава
.
—
јесам
уморан
?
—
упитати
Станко
.
—
јесам
.
—
А
од
шта
бити
и
бити
уморан
?
—
рећи
заврзан
.
—
сигурно
јесам
воденица
вући
!
...
румен
на
исток
освајати
све
више
и
више
;
мало-помало
па
се
и
предмет
моћи
разликовати
;
из
село
се
чути
петлов
песма
,
цвркут
птичји
узаврети
да
се
разлегати
дубрава
...
зека
стати
па
се
загледати
у
босански
планина
...
—
Шта
јесам
?
...
Што
јесам
се
замислити
,
побратимити
?
—
упитати
Станко
.
—
Ништа
,
побратимити
...
ко
се
не
бити
загледати
у
земља
који
он
јесам
однијала
!
...
Чина
ја
се
да
гледати
свој
раскопан
огњиште
.
.
и
ако
бити
икад
бити
старешина
,
овдје
бити
становати
!
...
сав
ја
јесам
ока
на
поглед
...
и
...
и
још
...
никад
не
бити
сметнути
с
ум
да
ја
се
ваљати
светити
!
...
овај
се
мјесто
звати
Парашница
?
—
јесам
,
Парашница
.
—
лијеп
мјесто
.
овдје
ја
јесам
неки
лакота
на
душа
...
—
Дел
,
спавати
један
сан
—
рећи
Станко
овај
што
доћи
.
—
А
док
ви
спавати
,
ја
хтети
збринути
мало
ручак
.
Јована
,
Јовица
!
отићи
те
наћи
који
јагње
...
у
млад
поговор
немати
.
Окорамише
шара
па
отићи
.
—
ама
,
ја
бити
нешто
с
ти
говорити
...
—
рећи
Ногић
.
—
носити
ти
један
порука
од
харамбаша
.
—
какав
?
—
То
ти
моћи
насамо
казати
.
—
онда
ходити
.
и
одвојити
се
од
дружина
.
Ногић
он
испричати
тада
све
потанко
о
устанак
у
Шумадија
и
ваљевски
нахија
;
рећи
он
како
се
и
први
људи
у
Мачва
,
као
трговац
Чупић
из
Ноћај
,
прота
Смиљанић
из
Белотић
,
Катић
из
Глоговац
,
Или
Срдан
из
Прњавор
и
још
многи
,
многи
данас
договорити
да
дизати
устанак
у
овај
крај
.
—
Харамбаша
ја
дозвати
—
наставити
Ногић
—
и
подела
дружина
;
ми
,
Мачван
,
послати
за
ти
,
а
половина
одвести
у
њихов
крај
да
дизати
људи
на
оружје
.
„
поздравити
ја
—
велим
—
Станка
;
неки
и
он
овај
исто
чинити
;
неки
ја
чувати
Дрина
,
јер
немати
дан
кад
по
који
турски
буљук
Дрина
не
прећи
да
овамо
чинити
чудо
и
покорити
!
и
сутра
увече
неки
отићи
Катић
—
а
тај
јесам
вечерас
—
тамо
хтети
наћи
сав
наш
људи
,
па
неки
се
с
она
договорити
.
”
тај
ти
јесам
поздрав
од
харамбаша
.
—
А
куд
јесам
он
отићи
?
—
упитати
Станко
.
—
он
јесам
отићи
у
сокоску
нахија
да
тамо
тај
исто
чинити
.
—
Добра
.
Вечерас
хтети
заједно
Катић
.
Повешћу
још
побратим
зека
и
Сурепа
.
како
се
договорити
,
онако
хтети
и
чинити
.
кад
се
вратити
,
дружина
поспати
.
заврзан
јесам
ложити
ватра
и
спремати
ражањ
за
јагањац
.
—
ето
,
вала
—
рећи
он
кад
видити
Станка
и
Ногић
—
колико
да
не
седити
беспослен
.
—
Добра
јесам
—
рећи
Станко
.
—
него
,
Ногић
,
ићи
и
тај
мало
прилези
док
печење
не
бити
готово
.
Ногић
се
спустити
крај
друг
и
заспати
као
заклати
.
заврзан
јесам
брбљати
:
—
Вал
,
Станко
...
опростити
...
хтети
рећи
:
харамбаша
...
волити
ти
овај
што
ми
овај
наш
доћи
него
бог
знати
шта
.
и
,
чинити
ја
се
,
највише
волити
због
Сурепа
!
Ђаво
један
!
...
тако
заметнути
шал
да
пукнути
од
смех
!
...
А
умести
,
као
што
знати
,
да
приповедати
,
па
кад
се
наканити
—
не
проговорити
недеља
дан
...
али
он
Станко
јесам
слушати
.
друго
јесам
он
тиштати
.
Срећко
бацити
на
он
толики
брига
;
а
да
ли
хтети
он
умести
одговорити
,
да
ли
хтети
моћи
испунити
нада
који
јесам
на
он
пасти
?
и
,
сем
тај
,
још
нешто
он
јесам
духати
таштало
.
као
да
јесам
очекивати
нешто
,
слутити
он
се
да
данашњи
дан
хтети
мирно
проћи
;
као
да
хтети
бити
нешта
што
дубоко
задирати
у
његов
живот
...
наједаред
зачути
грактање
.
он
пренути
.
пренути
и
заврзан
.
грактање
се
зачути
опет
.
—
одговорити
!
—
рећи
он
заврзан
.
заврзан
заграктати
.
хајдук
се
тргнути
из
сан
.
—
Шта
јесам
?
—
неко
ми
тражити
—
рећи
Станко
.
и
настати
тајац
...
минута
јесам
пролазити
као
вечност
.
Станка
јесам
лупати
срце
...
са
страна
се
размакнути
шибље
и
промолити
се
Девин
глава
.
—
ту
јесам
?
—
упитати
он
.
—
ту
јесам
—
рећи
Станко
,
а
глас
он
јесам
дрхтати
.
—
Која
добро
?
—
Па
јесам
баш
ни
добро
...
@card@
.
ОКРШАЈ
узити
Станка
за
рука
,
па
он
одвести
сасвим
на
страна
.
—
Шта
јесам
,
побогу
?
!
—
ти
јесам
јуче
имати
права
.
онај
пас
,
Ивана
,
требати
јесам
убити
!
—
Шта
јесам
опет
учинити
?
—
рећи
Станко
.
и
спремити
се
да
чути
црн
гласе
.
—
Још
јесам
ништа
,
а
ако
бог
да
,
ти
он
хтети
дати
ни
учинити
!
—
Па
рећи
једном
!
—
кад
он
Срећко
пустити
јуче
,
он
се
дигнути
кућа
.
ја
се
лагано
пришуњати
,
па
за
он
.
пред
хан
он
сачекати
Лазар
,
који
јуче
не
бити
код
кућа
него
у
чаршија
,
па
јесам
тек
стигнути
и
поћи
да
он
тражити
.
мислити
јесам
да
она
ники
не
гледати
,
јер
Лазар
бити
јесам
,
па
ти
се
расплакати
и
једва
кренути
кућа
.
ја
полако
за
она
.
Ноћ
се
спустити
.
ја
се
ушуњати
у
авлија
,
па
под
пенџер
...
говорити
јесам
много
,
али
овај
јесам
гневан
.
јутрос
јесам
Лазар
отићи
у
град
да
довести
војска
,
да
ти
на
кућа
напасти
.
Кућу
хтети
ти
запалити
и
побити
сав
жив
.
тај
јесам
наумити
и
поп
и
Јова
...
кад
јесам
видети
Лазар
да
коњ
појахати
,
ја
се
кренути
овамо
;
знати
јесам
да
јесам
овде
.
—
Станко
се
трести
као
у
грозница
.
—
сто
живот
да
имати
и
они
и
Турчин
—
вала
она
под
земља
!
...
па
се
окренути
од
Дева
.
у
тај
пар
искрснути
пред
он
Јован
и
Јовица
.
сваки
упртити
по
јагње
.
—
Пуштајте
јагањац
!
—
рећи
заповеднички
Станко
.
—
Што
?
...
—
Пуштајте
!
...
најпре
требати
поклати
курјак
!
...
Јован
и
Јовица
пустити
јагањац
.
хајдук
се
убезекнути
,
јер
Станко
бити
страшан
.
—
опремати
се
!
—
рећи
он
.
и
док
длан
о
длан
,
сав
бити
готово
.
—
Дева
!
—
викнути
Станко
.
али
Дева
бити
нестати
.
—
немати
он
!
—
рећи
Ногић
.
—
онда
,
полазити
!
—
куда
?
—
у
црн
Бар
...
узити
пушак
,
прогледати
ороз
и
кашилук
па
кренути
;
хајдук
за
он
...
сунце
се
појавити
велик
,
сјајан
и
румен
.
заврзан
скинути
капа
и
прекрсти
се
:
—
Божа
помоћи
!
—
рећи
он
.
сав
учинити
тај
исто
.
—
овакав
тај
харамбаша
волити
—
рећи
заврзан
—
што
не
излежавати
.
Јуче
харамбаша
,
данас
прав
окршај
!
...
Што
јесам
хајдук
ако
зулумћарити
од
ми
не
пропиштати
?
...
А
јесам
л̓
,
харамбаша
?
—
Шта
?
...
—
упитати
Станко
,
а
усна
стискати
да
не
видити
дружина
како
поигравати
.
—
ко
ли
се
тај
у
гост
спремати
?
—
стар
пријатељ
.
—
да
ти
се
јесам
зажелети
Иван
Миражџић
?
—
јесам
,
он
глава
!
—
е
,
лепо
хтети
се
провести
!
хајдук
се
насмејати
.
—
Баш
бити
волети
да
данас
пословати
,
али
да
јесам
бар
какав
посао
!
...
—
Биће
!
—
хвала
мио
бог
!
...
ја
јесам
мислити
да
хтети
се
онај
вече
пушкарати
кад
ти
онај
отац
избавити
;
али
ми
се
не
дати
!
оно
управо
и
јесам
бити
Турчин
него
неки
баба
!
...
ја
она
реко̓
шал
радити
:
„
везивати
се
!
”
а
они
,
ваљда
се
јесам
научити
шалити
,
појас
па
један
други
за
мишица
!
и
свршити
послати
онако
,
без
мука
.
А
онај
двојица
узити
,
опет
,
тај
јесам
на
душа
...
ја
јесам
мислити
да
хтети
ја
шарати
зарђати
!
...
Већ
јесам
бити
код
Бездан
.
Станко
бацити
поглед
на
онај
место
где
јесам
посрнути
кад
јесам
Лазар
на
он
пуцати
.
цео
догађај
изиде
он
пред
очи
;
срце
он
заиграти
од
жудња
за
освета
...
Дева
се
појавити
из
чест
.
—
стати
!
—
повикати
он
.
хајдук
стати
.
—
ви
ту
очекивати
,
а
Станко
нек
поћи
са
ја
.
Станко
наредити
Ногић
да
са
дружина
сачекати
ту
или
он
или
Дева
,
па
се
с
Дева
кренути
.
—
куда
хтети
?
—
Попов
кућа
.
тамо
јесам
сав
;
и
отац
тај
јесам
тамо
.
мало
јесам
страховати
,
јер
јесам
мислити
да
ти
не
моћи
наћи
.
сад
јесам
без
брига
...
и
обићи
,
па
на
врата
из
авлија
ући
у
кућа
.
тамо
заиста
бити
сав
.
и
попасти
Милоје
,
и
Сима
Катић
,
и
кмет
Јов
Јуришић
,
Севић
,
Шокчанић
,
и
многи
други
.
Станко
назвати
бог
и
прићи
она
рука
.
они
се
изљубити
сав
с
он
.
—
Шта
радити
?
—
упитати
он
.
—
Очекујемо
Турчин
...
Баш
добро
што
ти
Дева
наћи
!
—
рећи
поп
.
—
сав
ја
се
чинити
да
хтети
ја
данас
почети
окршај
...
—
Дај
бог
!
—
рећи
Катић
.
—
А
ти
позвати
да
се
договорити
.
да
ли
јесам
боље
сачекати
Турчин
овде
или
она
изићи
у
пресрет
?
—
ја
јесам
свеједно
—
рећи
Станко
.
—
ја
мислити
да
она
изићи
у
пресрет
—
рећи
поп
Милоје
.
—
згодан
јесам
на
друм
заузети
бусија
.
—
имати
ли
оружје
?
—
упитати
Станко
.
—
имати
и
сувише
.
—
онда
,
Дева
,
ићи
и
јавити
Ногић
да
он
чекати
на
Журави
...
па
се
окренути
пошто
Дева
отићи
:
—
некако
Журава
ја
на
срце
пасти
—
наставити
—
још
од
мој
први
мегдан
...
тај
јесам
место
душа
дати
!
...
А
шта
радити
код
кућа
,
баба
?
—
окренути
се
отац
.
—
у
кућа
немати
ники
.
сав
јесам
склонити
код
пријатељ-
Милош
.
Станко
набрати
веђа
.
—
А
што
?
—
упитати
.
—
Кућа
хтети
ми
у
пламен
букнути
.
—
Иваново
,
а
не
наш
!
—
цикнути
Станко
,
а
очи
он
севнути
.
—
Шта
јесам
знати
!
—
слегнути
раме
Алекса
.
—
тек
мислити
,
боље
јесам
склонити
она
!
...
него
,
дед
,
здрав
!
и
пружити
он
чутура
.
Станко
се
прекрсти
,
наздравити
и
напити
се
,
па
пружити
чутура
даље
.
—
јесам
ли
рано
отићи
онај
пас
?
—
упитати
Станко
.
—
Дева
рећи
око
поноћ
.
—
А
онај
маторити
?
...
—
тамо
јесам
,
у
кућа
...
Чина
се
невешт
—
рећи
Алекса
.
—
онда
да
полазити
.
Ићи
хтети
шум
—
рећи
Станко
.
сав
се
дигнути
на
нога
.
поп
Милоје
скинути
шара
што
јесам
висити
на
дрвен
чивилук
,
па
се
прекрсти
.
—
господа
!
тај
ми
бити
пријатељ
!
ти
видити
наш
јад
,
па
бити
благ
отац
и
потпора
наш
нејак
рука
!
...
Четири
стотина
година
Србија
јесам
рађати
робље
и
измећар
.
ако
јесам
што
и
згрешити
наш
стар
,
а
ти
бар
бити
благ
,
па
опростити
овај
колено
што
дигнути
рука
на
крвник
!
...
пустити
јесам
да
потпасти
под
јарам
...
допустити
и
да
скинути
свој
нејак
рука
!
...
сав
у
соба
крстити
се
свет
знамење
...
попин
се
лице
наједанпут
преобразити
.
он
пољубити
шара
,
па
викнути
:
—
Браћо
!
...
срце
ја
мој
казати
да
јесам
бог
с
ми
!
Јуначки
,
браћа
мој
,
јуначки
да
очувати
наш
подмладак
,
те
да
се
не
угасити
име
Србинов
!
Јуначки
,
браћа
,
да
очувати
образ
и
светиња
дом
наш
,
чељад
наш
,
те
да
наш
чист
српски
крв
не
окаљати
крв
поганичка
и
душмански
!
Јуначки
,
деца
божји
,
да
очувати
светиња
олтар
божји
!
Јуначки
,
браћа
мој
,
јуначки
да
изгинути
или
победити
!
...
хајдмо
!
...
срце
јесам
лупати
,
очи
засијати
.
Свештеник
корачати
младићки
,
стас
он
бити
прав
као
свећа
.
кад
из
кућа
изидоше
,
он
рећи
Станка
:
—
напред
,
синути
!
...
водити
ми
!
бог
ја
казати
да
јесам
ти
одредити
да
започети
овај
свет
посао
!
Станко
осећати
нешто
узвишено
у
душа
свој
.
осетити
се
и
снажан
и
дорасти
да
повести
љут
крајина
.
он
прићи
свештеник
,
скинути
капа
па
рећи
:
—
онда
,
попа
,
дати
ја
благослов
!
—
и
божји
и
мој
благослов
,
и
суза
уцвељен
родитељ
и
невољник
неки
пратити
твој
велик
дело
!
...
Станко
он
пољубити
рука
,
метнути
капа
на
глава
,
па
неки
глас
пун
снага
и
поуздање
рећи
:
—
онда
,
за
ја
!
...
и
сав
прожмати
неки
нада
;
сав
осетити
да
јесам
овај
дечко
,
који
она
још
рука
љубити
,
Вог
дати
тај
моћ
да
отпочети
дело
ослободити
;
и
сав
,
потпуно
прожмати
поуздање
,
поћи
за
он
...
на
Журави
чекати
дружина
.
ту
се
бити
искупити
сав
што
се
од
Срећко
харамбаша
одвојити
.
Беше
ту
сељакати
и
из
околни
село
:
Соваљка
,
Богатић
,
Клење
,
Али-агиног
Салаш
и
Банов
Поље
.
у
чета
јесам
бити
преко
педесет
људи
,
који
младић
који
остарији
.
све
дочекати
Станка
и
дружина
на
нога
.
Станко
се
изљубити
са
сав
.
сав
очи
бити
сјајнути
,
сваки
чела
поносито
;
на
сваки
лице
читати
јесам
да
јесам
душа
прекалити
...
Станко
осетити
неки
величанство
у
душа
свој
.
Осећао
јесам
неко
више
надахнути
.
око
он
јесам
зналачки
прегледати
она
сеновит
место
где
јесам
наумити
бусија
постављати
.
и
он
распоређивати
озбиљно
,
сигурно
,
као
да
јесам
дневи
и
ноћ
о
тај
мислити
.
старина
се
дивити
распоред
и
паметан
заповест
.
Поп
Милоје
окренути
се
Алекса
,
па
рећи
:
—
овај
јесам
таки
замак
:
да
она
јесам
хиљада
,
гласник
отићи
хтети
!
...
Алекса
јесам
плакати
од
радост
...
он
јесам
по
хиљаду
пута
благосиљати
син
рад
који
јесам
толико
пропатити
.
—
А
где
јесам
Дева
?
—
упитати
Станко
Ногић
.
—
бог
бити
он
знати
!
—
рећи
Ногић
.
—
ако
не
говорити
с
тица
—
нашалити
се
заврзан
.
—
заклети
бити
се
да
хтети
доћи
без
какав
бити
глас
...
Станко
издати
заповест
шта
који
да
чинити
.
себе
јесам
наменити
опасан
место
;
али
зато
око
он
бити
:
Ногић
,
Суреп
,
заврзан
,
зека
,
Јован
и
Јовица
...
тај
јесам
бити
сигуран
рука
и
очи
.
они
бити
одједном
,
као
гром
...
од
галама
постати
жагор
,
а
од
жагор
тајац
.
сав
се
предати
очекивање
и
свој
мисао
.
Чуло
се
како
лишће
шумор
и
жубор
Жураве
;
чак
се
чути
и
зузук
челица
...
сунце
јесам
прижизати
...
на
друм
се
појавити
човек
.
—
Дева
!
—
повикати
.
—
где
јесам
харамбаша
?
—
упитати
он
.
Станко
изиде
на
друм
.
—
Ида
—
рећи
Дева
.
—
Лазар
она
водити
.
Станка
заиграти
срце
.
он
викнути
:
—
пазити
!
...
А
Дева
рећи
:
—
склонити
се
овамо
.
—
не
бринути
!
—
рећи
он
,
па
он
нестати
у
чест
.
настати
мртвило
...
ветар
јесам
повијати
дуг
трава
.
док
затутњати
земља
...
тај
војска
ићи
.
Мало-помало
распознавати
се
све
више
и
више
коњски
топот
...
он
јесам
долазити
све
ближе
...
на
друм
се
појавити
Турчин
.
Јовица
задрхтати
...
—
Ибро
!
—
рећи
он
Јована
.
—
мир
!
—
рећи
Станко
,
а
срце
он
залупати
видити
Лазар
.
Турчин
јесам
ићи
безбрижно
.
ники
ни
на
крај
памет
да
помислити
;
е
,
имати
бусија
.
Дођоше
средина
бусија
...
као
да
се
земља
проломити
.
један
плотун
пораз
Турчин
као
гром
.
Стадоше
као
укопати
...
Станко
се
прибрати
.
као
да
он
неко
шанути
шта
требати
да
радити
...
и
не
мислити
пре
тај
тренутак
на
оваки
заповест
,
он
викнути
,
а
глас
он
јекнути
по
онај
дубрава
:
—
за
нож
!
...
и
оживити
жбуње
.
Турчин
изгубити
памет
па
се
скаменити
на
место
.
устаник
она
скидати
са
коњ
,
па
она
клати
као
јагањац
...
Јовица
притрчати
Ибри
,
а
Јован
за
он
као
сенка
.
—
стајати
,
зулумћар
!
и
свући
он
с
коњ
.
Турчин
се
не
моћи
макнути
.
они
он
напасти
нож
,
сећи
он
рука
и
нога
.
Станко
се
умешати
међу
Турчин
па
рушити
...
за
тренут
ока
друм
постати
касапница
...
глава
се
валити
по
друм
као
бундева
кад
она
врежити
сасути
...
јаук
јесам
проламати
дубрава
...
хајдук
јесам
газити
по
локва
усирен
крв
...
и
тај
се
свршавати
тако
брзо
да
се
сав
чинити
:
е
,
јесам
ни
добар
тренутак
проћи
.
и
Турчин
доћи
свест
,
али
доцкан
...
Дадоше
се
у
бекство
преко
леш
свој
друг
...
устаник
она
убијати
из
пушак
...
Станко
се
освртати
тамо-амо
.
око
он
јесам
тражити
неко
,
али
он
не
бити
међу
леш
.
видити
Јована
и
Јовица
загрлити
,
набости
на
нож
један
глава
па
се
смејати
.
тај
јесам
бити
глава
Ибрина
.
—
Харамбашо
!
—
рећи
Јовица
.
—
од
данас
славити
данашњи
дан
.
—
и
ја
—
рећи
Јован
.
—
А
Лазар
побећи
?
—
упитати
Станко
.
—
сигурно
.
—
Баш
да
не
утећи
!
—
рећи
он
,
а
усна
он
поигравати
.
—
побратимити
!
Сурепе
!
заврзан
!
...
хајде
са
ја
!
...
—
А
зар
ја
хтети
?
—
упитати
Јован
и
Јовица
.
—
много
ми
јесам
!
—
никад
јесам
много
добар
дружина
!
—
викнути
Јовица
.
—
онда
...
не
бранити
!
...
поп
Милоје
он
прићи
.
—
куда
хтети
без
ми
?
—
С
ко
хтети
ја
?
—
Ева
Ногић
и
Катић
,
неки
повести
ви
.
ја
још
јесам
свршити
сав
посао
...
Пођите
ви
,
у
име
бог
,
па
дизати
људи
по
сав
село
...
—
А
тај
?
...
зар
ти
хтети
с
ми
?
—
ја
јесам
осветник
.
заклетва
ја
јесам
на
душа
па
гора
!
...
А
и
пуст
срце
тражити
освета
!
...
хајдук
се
одвојити
од
устаник
и
прићи
Станка
.
—
ја
с
ти
хтети
!
...
—
повикати
они
.
—
Добра
!
...
Катић
!
...
повести
овај
браћа
...
Нађа
проту
Смиљанић
,
газда
-
Стојан
из
Ноћај
,
па
дизати
народ
.
кад
ви
помоћ
затребати
—
ја
јесам
ту
;
Дева
хтети
ми
наћи
!
...
А
сад
збогом
!
...
и
,
пољубити
отац
и
поп
у
рука
,
замакати
у
луг
с
дружина
.
@card@
.
кукавица
Ноћ
се
спуштати
врло
брзо
,
јер
облак
од
запад
прекрити
лишити
небо
.
Овде-онде
метнути
светлица
и
потутњи
:
спремати
се
олујина
.
Иван
из
кожа
да
изиде
.
сто
пут
јесам
истрчати
на
друм
,
па
тамо
стојати
и
ослушкивати
;
прилегнути
јесам
земља
,
не
бити
ли
чути
коњски
топот
...
али
,
као
и
први
пут
—
јесам
чути
ништа
.
онда
се
враћати
кућа
пун
зловоља
,
тај
јесам
праскати
и
викати
на
укућанин
,
на
жена
,
па
чак
и
на
весео
дечица
...
али
у
кућа
јесам
имати
мир
него
изиде
у
воће
,
па
из
воће
поглед
пун
пакост
погледати
на
кућа
Алексин
:
—
Вал
,
и
ти
јесам
одзвонити
,
угурсуз
маторити
!
—
говорити
јесам
кроз
зуб
.
—
колико
ноћас
попети
се
црвен
петао
на
твој
кров
...
сав
хтети
погорети
као
миш
.
ко
хтети
напоље
,
пушак
хтети
он
вратити
у
пламен
!
...
па
сутра
зором
потражити
и
гнездо
хајдучки
!
...
све
,
ама
сав
хтети
она
сатрти
,
а
онај
пас
свој
хтети
рука
глава
с
раме
скинути
!
...
и
он
осећати
грозан
мржња
...
он
не
знати
како
јесам
тај
мржња
доћи
,
али
она
јесам
ту
,
кипити
у
његов
груди
као
млеко
над
ватра
...
али
ноћ
већ
пасти
,
а
Лазар
немати
.
он
почети
обузимати
неки
страх
.
Шта
ли
јесам
моћи
бити
с
Лазар
?
да
ли
се
одиста
кренути
из
Шабац
?
Можда
Турчин
јесам
поћи
данас
?
...
али
зашто
он
он
јесам
доћи
,
зашто
бар
јесам
по
који
бити
поручити
?
...
А
да
се
јесам
још
и
јутрос
где
са
Станка
сусрести
?
...
срце
он
страховито
залупати
.
он
обујмити
зло
слутња
.
досад
јесам
мислити
на
сав
други
,
али
сад
сав
његов
мисао
бити
Лазар
...
—
Можда
се
сусрести
,
па
погинути
!
—
помислити
.
и
тај
страшан
мисао
раздерати
он
срце
као
крпа
без
.
он
задрхтати
сав
,
од
глава
до
пета
.
—
ух
,
само
да
тај
јесам
!
—
јекнути
.
па
јурнути
из
кућа
напоље
.
олујина
отпочети
...
муња
јесам
шибати
црн
небо
,
као
усијан
личина
,
а
грмљавина
се
разлегати
дубрава
...
страх
неки
обујмити
Ивана
.
и
само
овај
време
улити
он
неки
страшан
слутња
у
душа
.
он
ходати
гологлав
испред
кућа
и
ослушкивати
.
од
сваки
шушањ
бити
пренути
и
ослушкивати
...
али
нигде
ники
.
—
тај
,
ја
јесам
крив
,
ја
,
коњ
маторити
!
Што
ја
шиљ
дете
да
таки
послати
вршити
?
...
ја
јесам
себе
требати
отићи
,
а
он
оставити
код
кућа
!
...
е
,
али
ја
хтети
да
господовати
!
имати
човек
машице
—
што
да
прљити
рука
?
!
...
ето
ти
сад
!
...
сад
бечити
очи
!
...
Киш
отпочети
.
крупан
капа
пасти
и
оросити
он
сед
кос
...
Вис
по
нагон
него
што
јесам
осећати
потреба
да
се
од
киша
склонити
—
он
ући
у
кућа
.
Укућани
стојати
нем
око
огњиште
.
он
не
погледати
ники
него
сести
на
свој
место
.
Тишина
овладати
.
ники
ни
да
дахнути
.
Чуле
се
грмљавина
и
кишан
капа
што
лупати
по
дрвен
кров
.
наједаред
дунути
олујина
страшан
као
да
јесам
смак
свет
...
док
ти
се
отворити
обоје
кућни
врата
;
ветар
повити
пламен
на
огњиште
.
сав
пренути
и
запрепасташе
се
...
на
врата
посукљати
грлић
од
пушак
.
један
тренут
постојати
тако
,
па
се
на
праг
појавити
Станко
.
око
он
јесам
муња
севати
,
а
неки
сатански
осмејак
играти
он
јесам
на
усна
.
—
ту
јесам
,
стар
лијаћу
,
у
свој
јазбина
!
—
рећи
он
,
а
глас
он
одјекнути
као
грмљавина
.
Иван
се
дигнути
на
нога
,
па
се
укочити
.
један
тренутак
сав
бити
окаменити
,
али
одмах
затим
жена
и
деца
ударити
у
врисак
и
запевка
.
и
сав
се
ућутати
...
—
мислити
јесам
—
рећи
он
прилазити
Ивана
—
какав
смрт
да
ти
уморити
...
и
не
бити
смислити
без
твој
савет
!
...
Вечерас
,
у
воће
,
ти
рећи
послати
црвен
петао
кућа
отац
мој
.
е
,
па
ево
—
ја
јесам
он
ти
донети
!
...
рећи
јесам
:
„
неки
сав
погорети
као
миш
!
...
”
па
,
онда
—
окушати
тај
срећа
!
...
Ивана
клецнути
колено
,
и
он
се
стропоштати
на
земља
.
—
моћи
,
ако
бог
знати
!
—
јекнути
...
Станко
се
гласно
насмејати
:
—
Божа
,
али
јесам
луд
,
Ивана
!
...
зар
ја
,
ја
Станко
Алексић
,
да
ти
опростити
!
...
зар
да
ти
опростити
чак
и
онај
Крушкин
подрумче
!
...
окајати
се
ћорав
посао
!
—
Али
...
—
Ћути
!
—
продерати
се
Станко
.
—
него
,
ево
,
ја
хтети
бити
као
ти
.
на
,
гледати
!
па
се
окренути
укућанин
.
—
купити
деца
,
па
напоље
!
склонити
се
где
знати
!
...
брзо
!
...
и
тај
слушати
без
поговор
...
за
тренут
ока
остати
празан
кућа
.
Станко
се
окренути
Ивана
:
—
ето
,
ја
јесам
душеван
од
ти
!
ја
јесам
кривити
ни
они
други
твој
син
,
ни
жена
,
ни
деца
.
ја
јесам
крив
ти
и
твој
Лазар
...
ја
хтети
на
ви
искалити
!
...
кад
чути
Лазарев
име
,
Иван
пренути
.
—
А
где
јесам
Лазар
?
—
како
немати
овца
,
тако
не
чувати
ни
пас
!
тај
хтети
јесам
најбоље
знати
куд
јесам
он
послати
.
Иван
клечати
преда
он
,
па
склопити
рука
:
—
као
бог
тај
молити
,
рећи
ја
,
јесам
ли
он
убити
?
—
јесам
,
али
хтети
он
убити
!
...
Убићу
он
као
што
хтети
и
ти
сад
!
...
Иван
он
обгрлити
колено
.
он
пролити
суза
,
пролити
она
као
дете
.
—
Станко
!
...
дете
мој
!
...
синути
мој
!
...
ја
јесам
се
с
ти
шалити
док
јесам
дете
бити
!
...
ја
јесам
тај
мален
цуцати
на
мој
колено
!
...
ја
јесам
тај
...
ја
ти
и
данас
волити
као
свој
дете
!
...
моћи
!
...
Нашој
грешити
дух
о
неопојан
гроб
и
о
свој
добар
друга
!
...
ево
,
ја
чича
Иван
,
молити
се
ти
као
свемогућ
бог
!
...
опростити
!
...
Станка
се
згадити
...
овај
човек
бити
некада
поносит
...
он
јесам
мислити
да
јесам
тај
јунак
,
господар
,
да
само
умести
заповедати
...
али
сад
,
кад
он
видити
онако
пресавити
где
сузити
лити
,
где
се
вити
као
црв
пред
нога
његов
...
сад
он
све
отићи
...
он
јесам
мислити
светити
се
зликовац
,
па
сад
видити
кукавица
.
окренути
глава
и
пљунути
...
—
срам
тај
бити
!
...
јесам
ни
куршум
заслужити
!
...
па
викнути
:
—
заврзан
!
...
Почни
!
...
па
се
окренути
да
изиде
.
али
Иван
поколенице
за
он
.
љубити
он
нога
и
стопа
где
јесам
нога
стојати
.
—
Станко
!
...
синути
!
...
—
не
звати
ја
тако
!
...
откуд
јесам
тај
син
?
—
планути
Станко
.
—
Али
ја
ти
волити
!
...
ја
ти
од
милошта
тако
звати
!
...
—
какав
милошта
?
...
ја
ти
забрањивати
да
ја
звати
и
сам
мој
име
—
јер
,
бог
и
душа
,
и
на
он
хтети
омрзнути
!
...
густ
дим
покуљати
у
кућа
...
кад
тај
спазити
Иван
,
он
дрекнути
као
да
он
кожа
дерати
...
—
ти
хтети
да
ја
запалити
?
!
—
То
јесам
већ
учинити
!
...
гледати
!
...
Видиш
како
пламен
пробијати
кроз
шиндра
!
...
Иван
поћи
да
он
колено
обгрлити
,
али
он
Станко
поглед
задржати
.
—
ако
се
макнути
,
промолити
ли
само
глава
напоље
,
тридесет
куршум
чекати
да
тај
глава
раздрузгати
...
и
онда
хтети
ти
опет
у
пламен
бацити
!
...
дим
бивати
сав
густ
.
црвен
пламен
пробити
кроз
дрвен
кров
и
отпочети
прасак
и
пуцњава
.
Станко
оступи
неколико
корак
и
стати
на
праг
...
бацити
поглед
на
кров
,
а
тај
олуј
повијати
пламен
,
повијати
он
на
сав
страна
,
да
се
од
пламен
запалити
и
други
зграда
који
бити
близу
кућа
...
Иванов
положај
бити
грозан
.
он
не
имати
куражити
ударити
на
онај
шарен
пушак
.
гледати
јесам
на
отворен
врата
,
гледати
онај
страшан
људи
што
стајати
пред
он
са
запет
пушка
,
нем
и
хладан
као
смрт
...
али
се
не
смети
макнути
...
Кућа
се
напунити
дим
и
стати
он
гушити
...
он
појурити
врата
,
али
он
снажан
рука
зекин
бацити
унутра
као
какав
торбица
...
он
стати
молити
,
преклињати
;
молити
јесам
да
он
пустити
макар
толико
да
Станка
молити
за
опроштај
...
признати
јесам
свој
кривица
,
признавати
јесам
све
,
све
,
иако
он
ники
ни
за
шта
јесам
питати
...
пламен
освојити
сасвим
.
моћи
јесам
бунар
на
кућа
изручити
—
не
бити
јесам
спасти
.
Иван
се
гушити
,
грцати
,
кашљати
;
напослетку
клонути
,
колено
он
клецнути
...
он
осетити
како
он
свест
остављати
.
—
Пуштајте
ја
!
—
дрекнути
и
појурити
.
али
он
зекин
снажан
рука
опет
бацити
натраг
.
—
затворити
врата
и
пазити
!
—
заповедити
Станко
...
Затворише
.
неколик
тренутак
потрајати
док
тек
из
кућа
покуљати
густ
,
црн
дим
...
он
постајати
сав
бео
и
бео
,
док
се
не
претворити
у
пламен
,
који
обуима
и
зид
.
хајдук
се
одмакнути
...
не
проћи
неколико
тренутак
,
а
догорео
кров
срушити
се
у
унутрашњост
кућа
.
Станко
дигнути
глава
нада
се
,
па
рећи
:
—
господа
!
...
ти
јесам
бог
,
ти
праштати
!
...
ја
јесам
човек
—
ја
се
светити
!
...
Још
стајати
један
,
још
јесам
жив
...
Божа
,
помоћи
ја
да
и
с
он
свршити
рачун
!
...
па
се
окренути
хајдук
:
—
Хајт
,
браћа
!
—
и
поћи
пред
она
.
@card@
.
срце
на
мера
Лазар
поћи
за
рука
да
побећи
из
онај
окршај
на
Журави
.
појурити
неколицина
за
он
,
пукнути
и
неколико
пушак
,
али
он
ниједан
зрно
не
окрзнути
.
он
се
поуздати
у
брзина
свој
зеленко
и
јесам
се
преварити
:
коњ
он
јесам
пронети
испод
оштар
сабља
.
докопати
се
луг
,
па
јесам
одмицати
.
повити
се
по
коњ
да
он
који
грана
не
бити
закачити
и
свалити
...
А
коњ
он
јесам
носити
...
пред
очи
он
непрестано
стојати
поносит
лик
Станков
;
у
уш
јесам
он
зујати
још
онај
громовит
реч
:
„
за
нож
!
...
”
јесам
моћи
да
се
освестити
...
и
досад
се
бојати
Станка
,
али
сад
јесам
обамирати
само
када
он
име
његов
на
памет
пасти
.
он
јесам
слутити
неки
црн
несрећа
.
слутити
јесам
да
се
хтети
наносити
глава
...
Осећао
јесам
хладно
,
оштро
гвожђе
под
грло
свој
,
па
јесам
хтети
од
сав
тај
побећи
...
јесам
,
он
јесам
хтети
,
али
коњић
не
моћи
.
племенит
животиња
бити
сав
у
пена
,
бок
она
се
ужасно
надимати
...
узалуд
јесам
крвавити
оштар
бакрачлија
те
бок
—
коњ
не
моћи
макнути
.
—
зар
ја
и
ти
изневерити
,
зеленко
?
...
—
рећи
тужно
Лазар
,
па
он
уставити
и
одјахати
...
коњ
он
погледати
тужно
.
Лазар
се
учинити
да
видити
суза
у
очи
његов
,
па
он
помиловати
по
чела
и
врат
.
—
јесам
ли
ти
жао
твој
хранитељ
?
...
тај
,
ја
јесам
ти
гајити
као
дете
!
...
затурити
он
дизгина
за
ункаш
,
па
прилегнути
земља
да
ослушнути
...
земља
јесам
тутњати
...
тај
тутањ
јесам
одјекивати
у
душа
његов
.
али
се
он
прибрати
.
—
далеко
јесам
!
—
рећи
.
—
Али
ко
моћи
од
хајдук
побећи
?
...
зар
се
она
знати
пут
?
...
куд
ли
хтети
сад
?
...
да
ићи
кућа
?
...
јесам
,
најбоље
да
ићи
кућа
...
и
готово
се
решити
.
али
он
прострујати
кроз
глава
:
—
тако
,
тако
!
тамо
хтети
ти
бар
Станко
лакше
наћи
!
...
он
уздрхтати
од
тај
мисао
.
—
Нећу
кућа
!
...
Лутаћу
шум
...
лако
јесам
и
кући
отпаркнути
кад
се
овај
гала
стишати
...
Ићи
хтети
крити
.
тај
,
ваљда
,
хтети
ни
овако
довека
остати
!
...
кад
се
Турчин
дигнути
,
растерати
она
као
врабац
...
Тешкао
се
тај
мисао
,
и
она
он
мало
умирити
.
он
се
спустити
на
трава
и
размишљати
,
али
он
мисао
бити
растројити
:
летети
јесам
са
ствар
на
ствар
,
као
шарен
лептир
...
Лишће
јесам
шуштати
лагано
над
он
...
он
се
пружити
по
трава
,
па
слушати
како
коњ
грицкати
,
и
тај
он
уљушкати
.
заспати
јесам
...
А
један
човек
ићи
за
стопа
коњски
...
кад
стигнути
и
видити
он
како
спавати
,
он
само
одмахнути
глава
:
—
Тешко
ти
,
мој
Лазар
!
...
ти
у
шум
од
хајдук
бежати
!
...
па
окренути
глава
,
разгледати
око
себе
и
прикрити
се
у
један
шушњар
...
тај
јесам
бити
Дева
.
он
једини
смотрити
јесам
Лазар
кад
јесам
побећи
.
и
он
се
натурити
за
он
.
јурити
јесам
изнајпре
коњски
брзина
,
али
кад
видити
да
не
моћи
трчати
за
зеленко
,
он
се
уставити
.
—
Баш
сам
будала
!
—
рећи
он
.
—
Ева
ја
коњски
стопа
!
Наћи
хтети
он
—
мањ
да
побећи
на
небо
!
...
па
се
упутити
лагано
...
иза
онај
шушњар
гледати
јесам
Лазар
...
млад
,
здрав
,
моћи
бити
бити
дика
и
понос
сав
,
а
овамо
,
ето
,
постати
издајник
.
—
да
он
убити
?
...
—
премишљати
Дева
.
—
Али
,
не
!
...
тај
ја
Станко
никад
не
бити
опростити
!
...
од
ја
хтети
бити
доста
што
хтети
припазити
на
он
да
се
не
изгубити
...
један
он
само
хтети
дати
!
Нећу
он
дати
да
отићи
Турчин
...
јер
ако
поћи
,
Христа
ја
,
ја
хтети
он
убити
!
...
подне
бити
превалити
кад
се
Лазар
пробудити
.
спавати
јесам
чврсто
,
да
се
ни
окренути
јесам
...
Диже
се
и
сести
.
сан
он
јесам
прилично
окрепити
.
он
премишљати
куда
хтети
.
—
овде
јесам
сигуран
!
—
говорити
он
готово
гласно
.
—
одавде
морати
ићи
,
јер
ко
знати
да
и
он
не
лутати
овуда
!
...
ићи
ја
тамо
негде
...
ближе
Сава
...
па
се
дигнути
...
Приђе
зеленко
,
па
он
набити
узда
,
који
јесам
јесам
коњ
са
глава
скинути
,
пошто
он
се
газда
јесам
сетити
,
узити
он
за
дизгина
и
повести
лагано
кроз
шум
.
тек
јесам
мало
одмакнути
,
а
Дева
се
дигнути
из
свој
заседа
.
Почеша
се
иза
уво
.
—
Хајд
,
и
ја
хтети
за
ти
—
рећи
—
колико
да
јесам
сам
.
и
поћи
за
он
лагано
као
мачак
,
вући
се
од
грм
до
грм
...
Прошло
јесам
неколико
дан
од
дан
онај
окршај
...
Станко
јесам
бити
у
Парашница
.
Дружина
он
јесам
с
дан
у
дан
расти
...
сваки
новајлија
причати
како
се
људи
дизати
,
остављати
кућа
и
плуг
,
па
се
кретати
или
Чупић
,
или
Катић
,
или
проти
Смиљанић
,
или
Илија
Срдан
...
Међутим
,
Турчин
јесам
ћутали
.
ники
ни
из
Шабац
ни
из
Босна
,
као
да
јесам
толико
жалити
за
свој
изгинуо
браћа
.
заврзан
се
нашалити
:
—
Оно
што
побити
сигурно
јесам
ништа
ни
вредети
!
...
Шта
велим
ти
,
Сурепе
?
Суреп
само
слегнути
раме
.
—
Или
јесам
морати
бити
сам
бескућник
,
па
и
Турчин
вео
:
неки
ми
се
скинути
с
врата
!
...
хајдук
се
насмејати
.
—
Добра
бити
бити
да
ја
помлатити
сваки
дан
оволико
бескућник
!
—
рећи
Ногић
.
—
ти
бити
хтети
да
сатрти
турски
семе
!
...
где
хтети
тај
учинити
кад
сваки
од
она
имати
бар
по
пет
жена
!
...
неки
он
сваки
родити
по
син
,
па
ето
тај
балинчади
као
гад
!
...
кад
бити
,
да
бити
какав
паш
,
везир
,
или
бар
бегов
!
...
ту
се
човек
мало
и
оашлучи
;
јесам
бадава
рука
магањио
.
А
овамо
ништа
.
преврнути
јесам
неки
дан
она
десет
,
па
:
ха
!
...
—
рећи
заврзан
и
закачити
нокат
за
зуб
...
—
ти
бити
сав
хтети
ашлука
!
—
рећи
Латковић
.
—
ја
шта
ти
тражити
,
Клемпо
?
...
он
сав
радостан
што
јесам
набити
онај
турски
тиква
на
нож
!
...
—
зато
јесам
и
доћи
у
гора
!
...
ја
јесам
сад
тако
право
погинути
као
попити
гутљај
ракија
!
...
бар
јесам
он
се
осветити
.
Станко
прићи
дружина
.
—
неки
се
набавити
који
јагње
...
сутра
јесам
Петров
покладе
—
рећи
он
.
—
Видиш
,
а
ја
и
заборавити
!
—
рећи
заврзан
.
и
дигнути
се
с
Јована
и
Јовица
да
наћи
јагањац
.
Петров
покладе
пасти
баш
у
недеља
@card@
.
мај
,
те
,
@card@
.
година
.
дан
бити
леп
,
топал
;
ветрић
јесам
ћарлијати
.
хајдук
се
забавити
око
пециво
...
наједаред
банути
Дева
.
Станко
јесам
седети
на
један
клада
и
разговарати
с
Ногић
.
Чим
смотрити
Дева
,
он
скочити
.
—
Баш
ја
тражити
?
—
Теба
!
—
рећи
Дева
,
а
осмехнути
се
.
—
јесам
ли
што
добро
?
—
Чућеш
.
и
одвести
он
на
страна
...
кад
се
вратити
Станко
у
дружина
,
око
он
јесам
сјати
.
—
Ногић
!
—
рећи
он
.
—
Ева
ја
.
—
припазити
на
људи
.
ја
ићи
и
одмах
хтети
се
вратити
.
ако
не
бити
стигнути
кад
јагањац
иставити
,
ви
ручати
.
ја
оставити
мало
,
колико
да
се
презалогајити
.
—
А
куда
хтети
,
харамбаша
?
—
посао
.
—
да
поћи
још
који
?
...
—
не
требати
!
...
овај
посао
хтети
ја
јесам
свршити
...
збогом
!
—
збогом
поћи
!
он
журно
узити
шара
,
припасати
фишеклија
,
па
замакати
у
луг
.
срце
он
јесам
лупати
бурно
,
нагло
;
чисто
он
јесам
само
напред
погуркивати
.
он
јесам
осећати
крило
под
нога
:
летети
јесам
,
јесам
ићи
...
—
ама
да
ли
ја
јесам
бог
још
и
овај
досудити
!
...
ја
јесам
полудети
од
радост
!
...
и
журити
јесам
што
више
моћи
.
—
на
његов
ливада
хтети
он
наћи
—
рећи
ја
Дева
.
—
тамо
јесам
!
...
одмарати
коњ
;
хтети
да
он
накосити
мало
трава
,
па
да
ићи
права
к
Шабац
да
опет
довести
Турчин
!
...
ево
ти
се
клети
,
Лазар
!
ако
ти
мој
око
данас
видити
—
хтети
више
видети
ћелав
теме
!
...
Нећу
ја
ти
више
остављати
!
...
и
што
се
ближе
примицати
место
који
он
јесам
Дева
означити
,
тај
он
јесам
више
обузимати
неки
дрхтавица
!
...
најзад
стигнути
...
смотра
Лазар
где
лице
у
свет
недеља
одбијати
откос
...
Шара
обесити
о
један
крушка
,
а
пиштољ
и
нож
спустити
у
хлад
.
Дршћући
,
провући
се
Станко
кроз
чест
и
стигнути
до
крушка
.
како
стигнути
,
он
рука
скинути
шара
,
али
он
јесам
рука
дрхтати
...
Почек
неколико
тренутак
,
се
се
прибрати
и
смирити
...
заклонити
за
дебло
,
он
премишљати
.
хтети
бити
да
Лазар
осетити
сав
страхота
смрт
и
сав
тежина
његов
освета
...
Пружи
опет
пушак
—
рука
он
бити
миран
.
он
изиде
на
ливада
и
посматрати
Лазар
како
одбијати
откос
...
и
викнути
:
—
Лазар
Миражџићу
!
глас
он
се
разлегати
,
а
дубрава
он
вратити
његов
реч
.
Лазар
се
окренути
и
укочити
.
Станко
он
прићи
сасвим
.
стати
и
погледати
он
у
очи
.
—
Па
...
шта
хтети
сад
?
—
рећи
.
Лазар
онемити
.
Станков
он
поглед
окаменити
.
Станка
доћи
воља
да
се
поиграти
са
он
као
мачак
с
миш
.
—
Па
,
јаран
,
што
ја
не
одговарати
?
...
Што
ти
јесам
?
...
Што
јесам
се
скаменити
?
...
Што
се
ти
ја
бојити
?
ја
јесам
заједно
одрасти
...
из
један
јесам
топрак
сркати
;
пазити
се
као
браћа
...
па
бар
ја
казати
шта
ти
бити
ти
се
онако
испирази
на
ја
?
...
де
,
река
!
Лазар
се
лако
освестити
.
он
јесам
слушати
овај
тих
реч
...
надати
се
грмљавина
,
а
оно
сасвим
мирно
.
Поума
да
хтети
преварити
Станка
,
да
хтети
он
моћи
слагати
...
погледати
он
у
очи
некако
свесрдан
да
он
се
чак
и
сузити
свртеше
.
—
А
...
завадити
ми
!
...
—
рећи
Лазар
.
—
Завадише
!
—
јесам
!
...
онај
Маринка
,
душа
он
рај
не
видети
!
...
он
јесам
сав
крив
.
он
и
онај
Туркешања
!
...
Крушка
!
...
—
е
?
...
А
како
?
...
—
како
?
...
не
питати
!
...
ја
јесам
волети
Јелица
.
па
кад
јесам
видети
да
она
ти
волити
—
хтети
полудети
!
...
А
онај
Маринка
—
као
да
он
ђаво
бацити
преда
ја
,
почети
ја
говорити
којешта
...
па
лепо
изгубити
памет
!
...
кајати
јесам
се
,
али
доцкан
...
хтети
јесам
тај
потражити
,
али
јесам
смести
!
...
после
...
ђаво
однети
све
...
Станко
одмахнути
глава
и
рећи
:
—
ех
,
брата
!
...
па
онда
?
...
—
онда
...
онда
се
почети
пакостити
с
оба
страна
.
Чича
Алекса
и
баба
с
један
,
а
и
ја
понети
ђаво
...
—
А
,
онако
,
јесам
крив
?
—
Очију
ја
,
јесам
!
—
Па
што
ја
,
барем
,
по
који
не
поручити
да
знати
?
...
—
јесам
знати
по
ко
хтети
!
—
Оно
...
тако
јесам
!
...
и
бити
јесам
незгода
,
кад
ти
оно
задржати
,
не
рећи
ја
тај
?
—
бојати
јесам
се
!
—
е
,
баш
не
ваљати
!
...
из
онаки
љубав
до
шта
доћи
!
...
веселити
чича
Иван
!
Чуо
јесам
,
ваљда
,
како
јесам
проћи
?
Лазар
полити
суза
.
Станко
се
насмејати
неки
диваљ
смех
.
Лазар
,
који
се
тек
почети
кравити
,
тај
смех
пренеразити
.
он
погледати
Станка
.
—
тако
хтети
проћи
сваки
издајник
!
—
загрмети
Станко
,
а
очи
он
сенути
.
—
тако
морати
проћи
сваки
онај
који
водити
некрст
на
крст
!
и
ти
јесам
самртан
налити
,
Лазар
Миражџићу
!
...
Лазар
се
подсећи
нога
.
—
моћи
,
тако
ти
...
—
умукнути
!
зар
јесам
мислити
да
јесам
се
смилостивити
?
...
зар
јесам
мислити
да
се
ја
дати
преварити
?
...
ја
ти
овај
тренутак
не
бити
поклонити
за
хиљада
година
живот
!
...
овај
што
јесам
се
сад
вити
преда
ја
,
овај
јесам
плата
за
мој
непробдивене
ноћ
,
а
сад
—
сад
хтети
ти
платити
за
твој
недело
!
...
па
скинути
његов
рођену
пушак
,
који
јесам
обесити
бити
на
лево
рам
,
а
свој
шара
спустити
подаље
у
страна
.
—
Оступи
!
...
—
рећи
он
и
устукнути
он
поглед
неколико
корачај
.
—
стајати
!
права
стајати
!
Лазар
се
укочити
као
колац
.
—
сад
,
кад
тамо
отићи
,
поздрав
твој
баба
,
Маринка
,
па
и
леп
ага
Крушка
!
...
Кажи
она
да
јесам
тај
за
она
послати
!
Ороз
кврцнути
...
Лазар
пробити
зној
...
—
заклети
јесам
се
пред
твој
отац
и
поштен
старац
да
хтети
се
твој
глава
трипут
котурнути
!
...
и
тај
хтети
учинити
овај
час
!
...
стајати
!
...
Пружи
пушак
и
повући
за
обарач
...
Лазар
се
извртети
.
он
он
прићи
.
зрно
јесам
ударити
под
леви
сиса
.
он
он
стати
нога
на
прса
и
млаз
крв
шикнути
...
Потеже
нож
и
одрубити
он
глава
,
па
јесам
бацити
и
она
одскочити
неколико
пута
...
он
учинити
тај
исто
још
двапут
,
па
онда
Лазарев
оружје
оставити
код
обезглављење
трупина
...
докопати
свој
шара
са
земља
,
па
викнути
:
—
Божа
!
...
хвала
ти
!
...
А
сад
—
Турчин
,
тешко
ви
!
...
и
запевати
:
отићи
Станко
луг
певати
;
остати
Лазар
нога
копати
;
он
остати
у
поље
широк
,
да
он
кљувати
орли
и
гавран
...
@card@
.
бојити
на
вратити
се
таман
кад
требати
.
тек
јесам
иставити
јагањац
.
Дружина
он
дочекати
и
поздрав
.
заврзан
он
погледати
у
очи
,
па
рећи
:
—
ти
јесам
весео
,
харамбаша
?
—
бог
ја
развеселити
!
...
данас
јесам
скинути
терет
с
дух
.
—
Баш
јесам
убити
Лазар
!
—
убити
јесам
он
!
...
хвала
неки
јесам
господа
на
његов
дар
!
...
јесам
запевати
од
онај
дан
кад
ви
у
дружина
доћи
до
данас
,
а
данас
јесам
певати
свесрдан
!
...
—
Причај
ми
како
јесам
он
убити
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
Хоћу
!
...
тај
хтети
ја
бити
мио
причати
што
јесам
до
данас
испричати
!
...
и
,
посадити
се
у
један
хлад
,
испричати
она
цео
догађај
...
хајдук
јесам
слушати
с
велик
пажња
...
Овда-онда
прекидати
јесам
прича
узвик
.
—
Охо-хо
!
А
кад
свршити
прича
,
заврзан
рећи
;
—
алал
тај
вера
!
...
видити
ти
се
и
по
рука
,
крвавити
јесам
.
—
дати
вод
да
опрати
рука
,
па
да
ручати
!
—
рећи
Станко
.
заврзан
узити
тиква
и
полити
он
...
Ручак
јесам
сав
слатко
пасти
.
Станко
јесам
бити
весео
као
никад
дотле
.
његов
веселост
развеселити
јесам
све
.
заврзан
јесам
градити
такав
шал
да
се
морати
бежати
...
Ноћ
се
спустити
ведар
,
тих
.
Станко
се
попружио
по
зелен
трава
,
гледати
небо
,
а
осећати
ластак
на
душа
...
и
сан
он
пасти
на
очи
као
дете
.
спавати
јесам
тихо
,
мирно
и
безбрижно
као
да
јесам
богомоља
сазидати
.
Сутрашњи
дан
осванути
јесам
ведар
и
леп
.
хајдук
јесам
седети
и
чистити
оружје
.
Станко
јесам
нешто
разговарати
са
Сурепом
...
Дан
већ
освојити
...
наједаред
припуцати
пушак
,
не
близу
,
но
у
даљина
.
сав
пренути
.
—
Шта
ли
јесам
оно
?
—
упитати
Станко
.
А
кад
видити
да
се
сав
питати
поглед
,
он
рећи
заврзан
:
—
препети
се
на
овај
топола
,
тај
видити
.
заврзан
се
успузати
као
мачак
уз
дебло
.
потрајати
неколико
тренутак
у
велик
тишина
.
—
бити
се
!
—
рећи
он
.
—
где
?
—
упитати
Станко
.
—
Ока
Али-агиног
Салаш
.
—
ако
?
—
Наши
и
Турчин
.
—
охо
!
...
дакле
,
накупити
се
устаник
.
—
богами
се
добро
бити
.
—
Сиђи
.
у
тај
пар
бахнути
Дева
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
он
Станко
.
—
Пожури
...
бити
се
...
Турчин
ударити
од
Бадовинци
,
прећи
на
пруд
,
па
зајмити
стока
из
Глоговац
и
Совљак
,
тај
погнати
у
Босна
.
ја
ти
тај
јавити
Чупић
,
који
јесам
бити
код
Ерић
у
Метковић
,
а
он
одмах
потрчати
и
...
ено
сад
...
ја
доћи
да
и
ти
јавити
!
...
Пожури
!
...
Станко
узити
пушак
и
викнути
:
—
полазити
!
и
док
длан
о
длан
,
сав
бити
спремно
,
те
поћи
.
Станко
јесам
премишљати
где
бити
бити
најбоље
да
заузети
место
.
он
јесам
желети
да
се
његов
напад
причати
.
искалити
јесам
срце
,
осветити
се
,
сад
јесам
хтети
мало
славити
...
и
окренути
подина
.
—
јесам
ли
,
Дева
?
—
упитати
он
.
—
А
имати
ли
колико
Турчин
?
—
богами
,
доста
.
имати
и
сав
шарампов
;
ископати
ноћас
...
—
А
имати
она
више
од
наш
?
—
имати
...
—
стати
!
—
рећи
он
дружина
.
па
се
препети
на
један
храст
,
са
ко
јесам
видети
борба
...
разгледати
јесам
прилично
,
па
се
тек
насмешити
и
сићи
с
дрво
.
—
Хајд̓
сад
!
—
рећи
и
поћи
журно
.
Чуле
се
стопа
и
звекет
фишеклија
...
Већ
се
кроз
дебло
дрвеће
моћи
видети
онај
крчевина
што
се
звати
Салашко
поље
...
дим
јесам
омотати
пољана
,
али
јесам
хајдучки
очи
и
кроз
његов
густина
моћи
видети
онај
сенка
што
пролетати
тамо-амо
...
—
Хоћемо
ли
,
харамбаша
?
—
упитати
заврзан
.
—
не
...
само
за
ја
!
...
и
довести
она
на
крај
чест
,
што
се
као
језик
у
поље
пружати
.
ту
на
брз
рука
поставити
бусија
,
па
стати
гледати
борба
...
око
се
навикнути
да
гледати
у
тама
.
и
он
гледати
борба
страшан
,
очајан
.
Турчин
јесам
уступати
,
али
стопа
по
стопа
.
одступати
јесам
шанац
што
он
дигнути
тај
ноћ
.
Станко
се
премишљати
:
да
ли
да
ударити
или
да
још
почекати
?
...
он
јесам
сумњати
у
победа
,
али
јесам
желети
победа
савршен
,
победа
из
који
ни
гласник
хтети
отићи
да
Турчин
пораз
опричати
.
наједаред
се
нешто
проломити
...
избити
бео
бугија
,
па
се
онда
зачути
прасак
.
и
тај
се
десити
у
шанац
.
—
Шта
ли
јесам
оно
?
—
упитати
хајдук
.
—
Запалише
наш
турски
џебана
!
—
рећи
Ногић
.
—
јесте
,
јесте
!
...
гледати
!
—
повикати
хајдук
.
направити
се
читав
гужва
.
онај
лагано
оступање
претворити
се
у
бекство
.
место
оступања
југ
,
Бадовинци
,
Турчин
ударити
права
запад
,
Дрина
,
само
да
се
што
пре
Босна
дочепати
.
овај
гужва
и
овај
бекство
бити
као
наручити
за
Станка
.
он
се
грохот
насмејати
,
па
рећи
на
сав
глас
:
—
бог
јесам
стар
пријатељ
!
...
он
тај
све
најбоље
удесити
!
...
па
се
окренути
дружина
и
рећи
заповедати
:
—
мир
!
...
ники
не
смести
опалити
пре
мој
шара
!
неки
сваки
добро
гледати
!
...
па
кад
оборити
један
ватра
,
онда
за
нож
.
грехота
јесам
трошити
барут
без
потреба
.
сад
сваки
на
свој
место
и
—
тајац
!
...
Турчин
јесам
бежати
безобзирце
,
а
Срба
се
натурати
за
она
...
хајдук
јесам
већ
моћи
видети
она
застрашити
лице
.
Станко
она
припустити
још
ближе
.
узити
један
на
око
и
опасти
...
ватра
осути
...
Турчин
стати
као
укопати
.
хајдук
искочити
с
голим
нож
,
као
курјак
!
...
настати
јаук
и
писка
...
Станко
се
пробити
кроз
турски
ред
,
обарати
око
себе
као
што
добар
косац
обарати
зелен
трава
...
и
сам
Срба
застати
изненадити
...
Међутим
,
хајдук
јесам
чинити
свој
...
Лешеви
турски
падати
око
она
као
гниле
крушка
.
Станко
јесам
пролетати
на
сав
страна
.
засукати
рукав
,
а
јатаган
он
севати
...
—
не
дати
!
...
викнути
неко
.
један
Турчин
на
добар
хат
пројурити
газити
леш
браћа
свој
.
за
он
се
натурити
глава
Стојан
Чупић
,
али
Турчин
се
докопати
шибљак
и
замакати
у
густиш
.
и
овај
што
бити
прснути
куд
који
.
хајдук
се
надати
за
она
да
она
до
један
потући
...
на
бојни
поље
остати
само
Срба
.
Битка
бити
свршен
...
Чупић
дојахати
на
свој
вранац
.
—
Чија
овај
бити
чета
?
—
упитати
Чупић
.
—
Мојо
!
—
одговорити
Станко
поносито
.
Чупић
одјахати
коњ
.
—
ходити
,
соко
,
да
се
пољубити
!
...
алал
да
ти
јесам
онај
српски
млеко
што
ти
задојити
!
еј
вала
тај
на
оваки
јунаштво
!
и
да
јесам
ја
јуче
кућа
запалити
,
отац
убити
—
данас
бити
ти
све
опростити
!
и
пољубити
се
.
Срба
сколити
са
свити
страна
.
Станко
смотра
отац
,
попасти
Милоје
,
Катић
.
он
имати
притрчати
рука
...
Алекса
јесам
лити
суза
поток
...
љубити
јесам
се
као
на
свадба
,
а
не
на
разбојиште
...
кад
се
мало
прибрати
,
Станко
се
окренути
свој
дружина
:
—
имати
ли
још
ко
од
ви
зајам
невраћен
?
имати
ли
још
ко
да
се
светити
?
сав
јесам
ћутали
...
—
онда
,
браћа
,
имати
један
страшан
крвник
!
...
он
хтети
се
од
данас
светити
!
до
данас
светити
себе
,
а
од
данас
да
светити
слаб
и
нејак
!
...
пристајати
ли
?
—
пристајати
!
—
грмнути
хајдук
.
—
кад
пристајати
,
а
ви
чути
!
...
од
данас
нем
харамбаша
ни
хајдук
,
од
данас
јесам
побунити
робље
што
јарам
скидати
!
неки
прскати
ћелав
тема
!
...
требати
он
семе
затрети
онако
исто
као
што
он
наш
хтети
!
...
—
требати
,
требати
!
...
—
онда
,
браћа
,
прићи
ближе
браћа
наш
!
...
Измешајмо
се
с
она
!
и
хајдук
се
измештати
с
устаник
.
—
Стојан
!
—
окренути
се
Станко
Чупић
—
примати
ли
ми
?
...
Стојан
он
само
загрлити
...
и
на
крвав
разбојиште
настати
весеље
што
јесам
небо
проламати
...
одјекивати
јесам
од
весео
песма
онај
луг
и
дубрава
што
јесам
век
јаук
проносити
...
и
сам
Дрина
валовит
зажуборити
весео
...
њен
талас
жуборити
прича
:
да
се
дигнути
робље
на
тиранин
,
али
да
се
дигнути
онако
као
што
трава
у
пролеће
из
земља
ницати
.
и
као
што
зелен
травка
ники
не
задржати
—
тако
ни
рај
ники
умирити
не
моћи
.
јер
се
дигнути
или
да
изгинути
или
да
дахнути
свет
зрака
слобода
!
...
ІІІ
део
:
бесмртник
@card@
.
устанак
Дошла
јесам
кос
до
брус
.
кипети
,
кипети
,
па
прекипети
.
први
пушак
одјекнути
јесам
по
сав
крај
мачвански
,
и
сваки
који
јесам
ма
и
најмање
осећати
срце
у
груди
,
дигнути
се
на
оружје
.
али
знати
ли
шта
јесам
тај
кад
ратар
оставити
сав
плуг
,
па
се
латити
оружје
?
...
тај
значити
:
борба
на
живот
и
на
смрт
,
борба
очајан
,
вечит
...
ратар
се
више
не
враћати
плуг
,
његов
рука
више
не
држати
руцељ
плужни
,
он
чак
и
не
сањати
више
о
свој
пређашњи
живот
.
и
славан
песник
устанак
наш
,
Вишњић
,
рећи
јесам
тај
прилика
,
после
бој
,
један
истина
,
који
хтети
остати
вечит
.
тица
гавран
довикивати
Кулинов
када
:
не
ићи
ти
Кулин
-
капетан
,
нити
ићи
нити
он
се
надавати
,
Нит̓
се
надавати
нити
он
погледати
;
храна
син
па
слати
на
војска
—
Србија
се
умирит
не
моћи
!
...
Вис
човек
јесам
моћи
познат
овај
миран
људи
.
поглед
она
постати
муња
,
а
реч
гром
.
ко
проучавати
онај
доба
,
ко
доћи
до
уш
разговор
тадањи
борац
,
тај
хтети
стећи
један
уверење
:
да
се
у
тај
доба
говорити
неки
особит
језик
,
да
се
владати
ванредан
прибраност
.
сваки
реченица
из
уста
њихов
бити
јесам
пун
дух
.
неки
ја
опростити
историја
и
сав
славан
Немањић
,
али
овај
доба
,
доба
од
@card@
.
па
до
@card@
,
ја
звати
доба
херојски
...
Гледајући
на
он
,
моћи
с
понос
свет
у
очи
погледати
.
оно
ми
јесам
дати
јунак
какав
моћи
имати
само
митологија
...
не
моћи
ми
зачудити
Термопил
,
јер
јесам
она
имати
у
скори
прошлост
.
сваки
,
па
и
славан
пример
историјски
,
ја
моћи
с
понос
погледати
,
јер
јесам
она
по
неколико
имати
у
наш
историја
...
неки
ја
се
опростити
што
хтети
,
рад
добар
обавештење
,
рећи
који
у
заштита
Мачван
,
да
бити
,
с
један
страна
,
побити
оно
што
неки
наш
историк
,
у
сила
бог
,
хтети
натурити
тај
славан
борцима-мученицима
,
а
с
други
,
да
бити
она
моћи
одати
достојан
пошта
.
као
што
јесам
још
у
почетак
рећи
,
Мачва
јесам
равница
који
се
протегнути
од
Видојевица
до
Сава
,
дакле
дуж
река
Дрина
,
који
јесам
граница
између
Босна
и
Србија
.
Дрина
јесам
бесан
,
хучан
и
валовит
,
али
јесам
велик
.
омањи
чета
турски
,
па
и
појединац
,
дуж
цео
обала
имати
јесам
свој
брод
и
навоз
:
где
јесам
хтети
,
моћи
јесам
прелазити
из
Босна
у
Србија
.
на
тај
начин
Мачва
јесам
постати
поприште
ћеф
.
ко
јесам
хтети
,
тај
се
моћи
натресати
.
па
да
јесам
бар
остати
на
натресању
,
па
да
се
и
опростити
;
али
ту
јесам
бити
тако
крвавити
догађај
да
она
чак
ја
,
близ
потомак
тај
мученик
,
већ
сматрати
као
бајка
...
и
тако
се
тај
патити
и
мучити
.
један
дан
јесам
освитати
као
и
други
.
ники
јесам
бити
сигуран
ни
са
живот
,
а
џаба
ти
са
оно
мало
мука
што
јесам
стећи
.
Живело
се
у
страх
,
обамирати
се
од
сваки
гласак
...
кад
јесам
појединац
дотужати
,
он
се
дигнути
у
гора
.
Пушка
јесам
пукнути
,
али
јесам
њен
одјек
више
плашити
него
храбрити
...
јесам
тај
човек
стати
за
његов
глава
;
срце
се
цепати
као
дроњак
,
а
суза
каменити
кад
погледати
нејач
где
стајати
на
гујин
рупа
...
Пушка
јесам
пукнути
у
Шумадија
,
управо
први
јесам
пукнути
у
ваљевски
нахија
...
она
јесам
одјекнути
и
почети
прибирати
око
себе
човек
по
човек
.
и
дигнути
се
све
—
само
Мачва
ћутети
...
да
ли
смети
ја
тај
ћутање
у
такав
прилика
назвати
кукавичлук
?
питати
:
смети
ли
ја
тај
?
...
не
.
јер
ако
јесам
тај
кукавичлук
,
како
онда
требати
крстити
наш
држање
данас
:
кад
ми
јесам
на
влада
крстити
Србин
,
кад
јесам
ту
штампати
,
који
сваки
ситница
пропратити
,
кад
јесам
ту
и
слобода
реч
и
суд
и
сав
?
како
онда
наш
држање
требати
назвати
кад
се
погледати
у
доба
реакција
?
...
не
осуђивати
,
дакле
,
кад
немати
срце
ни
онолико
колико
јесам
они
у
пета
имати
.
скинути
капа
пред
тај
понос
наш
историја
и
поклонити
се
...
Почеше
наједаред
ницати
чета
као
из
земља
.
Стојан
Чупић
ставити
се
на
чела
сав
.
он
постати
војвода
и
стати
постављати
старешина
,
који
хтети
он
чувати
дрински
граница
.
на
Мишар
те
исти
,
@card@
.
година
,
наћи
се
Мачванин
са
устаник
.
тај
јесам
се
борити
као
лав
.
јаук
и
запевка
кад
Кулинов
,
тај
јесам
јаук
Босна
,
који
јесам
у
тај
борба
погубити
најбоље
и
вредан
син
свој
...
после
бој
вратити
се
кућа
и
стати
чета
четовати
.
Катић
јесам
постати
бимбаша
,
који
јесам
предати
људи
што
чувати
граница
.
зека
стати
купити
под
свој
застава
све
што
не
имати
„
ники
свој
до
бог
мио
”
,
што
он
јесам
„
погинути
као
попити
чаша
ракија
”
.
он
се
смести
у
Парашница
,
где
се
подигнути
колиба
у
који
пландовати
„
голи
синов
”
,
што
бити
страшан
Турчин
од
уређен
војска
ћесарев
.
прота
Смиљанић
јесам
четовати
на
свој
рука
.
тај
бити
јуначина
какав
само
век
рађати
.
он
јесам
веровати
да
он
Турчин
Бошњак
,
или
како
она
јесам
он
звати
:
балија
Бошњак
не
моћи
ништа
учинити
.
—
ако
ја
погинути
од
рука
балија
Бошњак
,
не
копати
ја
!
...
бацити
ја
у
...
тај
јесам
његов
реч
соколити
све
.
све
што
јесам
с
он
бити
веровати
јесам
да
јесам
тако
...
Или
Срдан
јесам
чувати
стража
од
Турчин
што
на
Лешница
прелазити
Дрина
...
па
да
не
помињати
попов
и
многи
други
.
ја
бројити
људи
чији
јунаштво
моћи
доћи
у
митологија
.
А
сваки
појединац
заслужити
јесам
да
он
историја
славити
!
...
тај
јесам
чета
крстарити
Мачва
.
онај
се
бринути
о
нејач
.
остати
се
враћати
дом
да
гледати
или
бар
да
наређивати
домаћи
посао
.
скоро
сваки
дан
бити
јесам
овде-онде
окршај
.
овај
што
се
одметнути
јесам
моћи
мировати
.
ако
Турчин
немати
да
сам
наићи
,
онда
она
они
потражити
.
Катић
јесам
бар
двапут
у
недеља
са
свој
пандур
прелазити
Дрина
да
Турчин
у
њихов
гнездо
потражити
.
заметан
чарка
,
изазвати
она
,
намамити
преко
Дрина
,
па
бити
.
ту
он
јесам
вазда
бити
зека
са
свој
„
голаћ
”
у
помоћ
...
нем
стопа
земља
мачвански
крв
незаливене
и
кост
непотрушене
...
Шта
ли
се
чинити
са
онај
који
бити
слаб
и
нејак
?
...
где
јесам
год
турски
најезда
јачати
,
управо
,
куд
јесам
повећати
турски
најезда
пролазити
,
ту
јесам
кућа
и
колеба
бити
празнити
.
народ
јесам
војвода
и
буљубаша
исељавати
у
северозападни
крај
Мачва
,
близу
река
Сава
,
како
бити
она
,
у
случај
какав
невоља
,
ја
погибија
,
моћи
на
чамац
преко
Сава
превести
,
те
она
склонити
код
браћа
Срба
у
Срем
...
тај
скуп
старац
,
немоћан
старац
,
жена
и
нејак
деца
звати
јесам
се
збег
.
Читава
село
бити
у
тај
збег
.
устаник
јесам
се
бринути
за
храна
,
а
остати
како
јесам
драг
бог
воља
.
место
склонит
јесам
ни
ићи
у
збег
.
ту
се
водити
домаћи
живот
,
не
онако
као
пре
устанак
,
али
бар
јесам
чељад
бити
под
свој
кров
заклонити
,
ако
ни
од
шта
,
онај
од
зао
време
.
Међутим
,
борба
се
бити
из
дан
у
дан
.
јесам
бити
велик
сукоб
,
али
јесам
вазда
бити
по
који
буљук
Турчин
,
који
јесам
овај
пресретати
и
тући
.
свој
јесам
мртав
,
Срба
,
сарањивати
,
а
Турчин
јесам
остављати
да
она
јести
птица
грабљивица
.
плуг
почети
рђати
,
али
се
тај
више
светлети
дуг
шара
,
који
јесам
овај
вековни
роб
бити
и
отац
и
мајка
...
никнути
јесам
,
расти
,
напупити
,
процватило
,
заметнути
се
,
па
—
сазрети
...
сад
он
јесам
гида
као
девојка
удати
се
.
и
кад
јесам
тај
време
доћи
,
онда
јесам
и
онај
бедник
постати
јунак
.
страх
јесам
ишчилети
из
срце
—
доћи
јесам
доба
освета
.
сад
требати
светити
проливен
крв
од
Косово
.
„
Ник
рај
ка̓
из
земља
трава
.
”
@card@
.
КУЋНИ
праг
спутити
се
ноћ
.
поље
јесам
мирисати
барут
...
устаник
се
повући
у
чест
под
дрво
да
она
не
бити
на
сан
„
бити
ведрина
.
”
Станко
се
наћи
поред
отац
.
ја
не
знати
,
али
имати
тренутак
кад
и
радост
окаменити
човек
.
занемити
као
и
у
велик
несрећа
.
тако
јесам
некако
бити
и
код
Алекса
.
од
неколик
дан
он
више
не
бити
госа
свој
памет
...
сваки
тренутак
отварати
он
јесам
по
један
извор
срећа
...
он
јесам
знати
шта
се
с
он
радити
...
његов
Станко
!
ама
јесам
ли
могућно
да
јесам
тај
његов
Станко
?
...
зар
он
отац
тај
млад
див
на
који
сав
очи
управљати
?
...
зар
он
отац
тај
гром
чији
око
сеча
као
оштар
сабља
,
а
опет
погледати
онако
господски
,
поносито
?
!
...
и
кад
он
Станко
прићи
рука
,
он
се
збунити
;
чисто
бити
јесам
тргнути
од
неки
страх
и
,
тако
да
рећи
,
стид
што
он
такав
јунак
рука
прилазити
!
...
тако
и
сад
.
Станко
јесам
седети
уза
он
,
а
он
осећати
како
он
срце
стрепити
...
син
он
разговарати
с
поп
,
а
он
не
моћи
да
се
наслушати
онај
паметан
реч
што
лет
као
несташан
лептир
са
усна
његов
...
не
моћи
ни
попасти
да
се
нагледати
,
јер
он
јесам
слушати
тако
пажљиво
разговор
Станков
као
да
тај
говорити
какав
старац
од
сто
година
!
...
—
мука
јесам
се
намучити
,
мој
попа
,
мука
!
...
и
ако
,
са
грех
мој
,
душа
мој
бити
у
пакао
мучити
,
ја
мислити
да
велик
мука
бити
не
моћи
!
...
Дан-ноћ
у
страх
...
кад
само
помислити
на
мој
код
кућа
,
који
се
сав
одрећи
,
кад
помислити
да
они
бити
робље
незаробљен
ни
крив
ни
дужни
;
кад
помислити
како
се
прав
кривац
безбрижно
шетати
по
црн
Бари
—
у
ја
се
узмутити
утроба
!
...
Чина
ја
се
,
е
се
мајчин
храна
бунити
у
ја
и
проклињати
ја
!
...
Осећао
јесам
њихов
суза
по
тело
мој
,
јер
јесам
ја
пећи
као
жив
жеравица
!
...
—
Ћути
,
синак
,
ћутети
!
—
велим
он
попасти
.
—
сад
моћи
!
...
иако
јесам
четири
живот
узети
на
душа
,
моћи
ћутати
,
јер
ја
јесам
душа
миран
и
срдити
на
место
...
ја
веровати
да
јесам
грешан
,
али
бити
бити
велик
мученик
да
се
јесам
осветити
!
...
—
грести
јесам
—
говорити
стар
свештеник
.
—
Па
опет
,
ко
он
знати
!
...
светити
књига
вео
:
„
не
узимати
туђ
живот
,
јер
јесам
кадар
један
бео
влас
у
црн
претворити
”
.
и
тако
јесам
!
...
Што
јесам
кадар
неко
дати
,
не
смети
он
ни
узимати
!
...
ама
,
синак
,
тај
јесам
наука
небесан
.
тако
се
моћи
тамо
,
на
небо
;
али
овде
,
на
земља
...
овде
тај
не
моћи
бити
!
...
ја
јесам
ти
створити
некако
друкчије
.
и
ево
,
ја
,
грешан
слуга
олтар
божји
,
ја
ти
казати
:
јесам
добро
што
јесам
учинити
,
али
јесам
права
!
...
А
стар
рећи
:
што
јесам
права
и
бог
јесам
драго
!
...
Станко
он
узити
зборан
рука
и
пољубити
.
—
хвала
ти
,
попа
!
—
рећи
он
.
—
и
како
да
он
тај
не
учинити
!
...
ја
подигнути
мало
кров
над
глава
—
он
ја
он
запалити
!
ја
подгајити
пород
,
потпора
стар
дан
,
одмена
изнурен
тело
,
свећа
крсни
,
на
који
хтети
тековина
и
слава
оставити
—
а
он
ја
он
робити
и
убијати
!
...
па
зар
да
не
скинути
зулум
са
свет
?
...
—
тако
јесам
,
попа
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
ја
,
као
свештеник
,
овај
ви
не
бити
смести
говорити
!
...
мој
јесам
посати
да
ви
говорити
о
љубав
,
—
наставити
поп
,
падати
све
више
у
ватра
—
али
како
и
ви
и
ја
моћи
волети
онај
ко
ми
рушити
у
прах
и
пепео
сав
тековина
и
черечити
оштар
нож
наш
подмладак
!
...
да
ми
бог
срце
и
памет
дати
јесам
,
тај
бити
све
моћи
бити
!
...
ама
овако
...
неки
опростити
господ
!
...
Станко
,
синути
!
...
иако
божански
закон
казати
да
јесам
грешник
,
земаљски
правда
и
ја
,
грешан
људи
,
велим
ти
:
„
Ко
се
не
осветити
,
тај
се
не
посветити
!
...
”
—
тако
јесам
!
...
тако
јесам
!
...
—
и
тако
јесам
!
—
наставити
опет
поп
,
скочити
на
нога
,
а
око
он
се
запалити
.
—
и
друкчије
не
моћи
ни
бити
!
...
јер
,
онда
,
како
бити
назвати
овај
наш
устанак
?
ја
се
дигнути
:
или
да
изгинути
или
да
душа
дахнути
;
дигнути
се
да
убијати
и
побити
онако
исто
као
што
они
ми
убијати
;
дигнути
се
да
се
ослободити
,
да
моћи
бити
људи
,
да
се
моћи
сербезно
пружити
под
свој
кров
и
на
свој
постеља
,
да
моћи
без
страх
загрлити
и
пољубити
свој
чедо
,
а
да
не
помислити
да
хтети
она
мали
,
плавокос
главица
пасти
од
нож
турски
;
дигнути
се
да
моћи
бити
онај
што
јесам
бог
хтети
,
стварати
први
човек
—
прав
људи
!
...
и
онда
,
неки
јесам
по
сто
пут
благословен
крајина
!
...
и
неки
јесам
благословен
и
тај
Станко
,
синути
мој
!
...
сав
грех
твој
примати
ја
на
свој
стар
душа
!
...
и
дигнути
рука
стар
свештеник
и
поглед
у
онај
звездан
небо
:
—
господа
!
—
викнути
он
.
—
ти
,
који
јесам
дати
живот
и
најмањем
црв
,
благослов
дело
наш
!
...
ја
не
насртати
,
ја
се
бранити
!
сав
јесам
стојати
гологлав
око
сед
поп
.
Станка
се
груда
надимати
...
и
попасти
он
благосиљати
!
...
ни
дотле
јесам
мислити
на
сан
и
одмор
,
а
сад
он
тај
сасвим
проћи
.
он
прићи
Алекса
,
узити
он
рука
и
оросити
јесам
суза
:
—
Баба
!
...
ја
осећати
да
ја
јесам
бог
опростити
!
...
опростити
и
ти
за
онолики
твој
мука
и
невоља
!
...
А
који
јесам
тај
родитељ
што
мрзети
свој
дете
?
имати
ли
игде
,
под
овај
божји
покров
,
таки
чудовиште
?
...
разумети
се
да
јесам
давно
опростити
.
он
јесам
већ
и
заборавити
свој
мука
у
овај
радост
...
зор
јесам
синути
румен
и
сјајан
.
ниједан
облачак
не
сакрити
сјајан
сунашце
.
светло
,
велик
,
пустити
оно
свој
сјајан
зрака
,
тај
обасјати
пољана
роса
орошен
...
—
Чупић
!
—
рећи
Станко
.
—
ти
јесам
наш
војвода
.
и
ја
,
као
твој
млад
,
молити
ти
:
пустити
ја
до
кућа
!
...
Зажелео
јесам
се
свој
кров
,
свој
укућанин
!
...
Отишао
бити
само
да
целивати
онај
сав
праг
!
...
—
Ида
,
Станко
!
...
ето
,
и
Алекса
моћи
с
ти
поћи
...
Ветрић
јесам
шушкати
зелен
лишће
,
грање
јесам
пуцкарати
под
нога
,
тица
јесам
певати
поздрављати
бео
дан
,
а
кроз
шум
се
чути
хукати
дрински
талас
...
и
сам
помисао
да
хтети
сербезно
прекорачити
сав
праг
,
раздрагати
јесам
Станка
.
А
већ
укућанин
:
мајка
,
браћа
,
снаха
,
дечица
...
па
Јелица
...
тај
храбар
,
леп
девојка
!
...
срце
он
јесам
играти
од
радост
!
...
—
помислити
,
баба
!
...
сад
,
о
Илина
дне
,
равно
шест
година
!
...
ала
тај
бити
мука
!
...
и
као
што
она
пословица
казати
:
два
се
риба
на
један
жар
пећи
,
па
један
велим
:
„
ја
јесам
зло
”
,
а
други
:
„
ја
јесам
још
горе
!
”
тако
и
Алекса
.
он
јесам
веровати
да
се
Станко
намучити
,
али
се
јесам
опет
моћи
намучити
толико
колико
он
.
—
мој
синак
,
те
још
какав
мука
!
...
Шта
ти
све
не
претрпети
ја
и
она
твој
јадан
мати
!
...
дан
за
дан
освитати
јесам
све
црн
и
жалостан
!
...
па
...
нигде
он
крај
не
видити
!
...
људи
бежати
од
ти
као
да
јесам
кужан
.
толико
ја
пута
бити
доћи
да
кидисати
на
овај
јадан
живот
!
...
Знаћеш
,
ако
бог
да
,
и
сам
шта
јесам
мука
родитељски
;
али
оно
што
ја
преко
глава
претурити
,
не
дати
бог
ни
велик
душманин
!
...
па
он
онда
окренути
причати
све
до
ситница
...
Станко
јесам
ићи
поред
он
оборен
глава
,
слушати
мука
и
патња
какав
нигда
чути
јесам
.
—
Па
,
опет
,
хвала
јесам
бог
!
...
он
кад
да
—
да
!
...
његов
јесам
рука
вазда
пун
,
а
његов
јесам
дар
сладак
!
—
рећи
Алекса
и
подигнути
капа
тај
се
прекрсти
.
—
и
ево
,
док
овај
мало
рашчистити
од
Турчин
,
и
оженити
ти
!
...
рад
јесам
видети
и
ту
радост
за
живот
...
А
,
гле
,
тај
за
она
и
не
питати
!
...
па
поглед
Станка
испод
ока
.
А
овај
јунак
,
који
јесам
толико
чудо
починити
,
који
јесам
толико
пута
смрт
у
очи
погледати
—
не
усудити
се
погледати
отац
у
очи
.
Осећао
јесам
како
он
пламен
лизати
образ
.
и
да
јесам
Алекса
бити
до
тај
,
он
бити
моћи
чути
како
он
срце
лупати
...
али
Алекса
не
слушати
тај
,
он
стати
хвалити
Јелица
:
—
алал
она
млеко
материн
.
тај
јесам
јунак
девојка
!
...
Знаш
ли
,
синути
,
кад
јесам
оно
она
преко
праг
превести
,
ја
се
учинити
да
ја
се
сунце
у
кућа
родити
!
...
и
неки
јесам
благословен
она
њен
рука
:
шта
се
прихватити
,
напредовати
!
...
и
занети
се
старац
хвалити
Јелица
...
он
причати
о
она
леп
.
А
Станка
отићи
памет
далеко
,
далеко
...
он
се
сећати
свити
ситница
из
друговање
с
Јелица
...
пасти
он
на
памет
онај
жетва
...
Јелица
јесам
бити
с
он
на
моба
код
Шокчанић
,
баш
јесам
напоредо
жети
...
она
јесам
певати
онај
песма
:
Момче
нагнути
тридес'т
и
три
стопа
,
А
девојка
тридес'т
и
четири
.
он
запети
из
петни
жила
да
он
она
не
одмакнути
...
гонити
јесам
се
од
ручаница
до
заранак
,
и
ниједан
одмакнути
не
моћи
...
зној
јесам
кипети
,
али
се
ниједан
на
тај
не
освртати
...
наједанпут
,
пукнути
сапињач
под
грло
Јеличин
...
огрлица
клонути
и
баш
на
дно
сам
врата
смотрити
он
младеж
,
који
јесам
тако
дивно
стајати
на
онај
пун
грло
девојачки
...
—
Шта
ти
јесам
овај
?
—
упитати
он
и
такнути
прст
младеж
.
она
се
заруменити
,
јер
ветрић
пирнути
и
раздрљити
још
више
огрлица
,
те
Станко
моћи
видети
и
облина
груда
њен
...
као
махнитати
јурнути
и
побећи
...
али
Станка
тај
остати
у
памет
.
доста
пут
у
несан
ноћ
мислити
јесам
о
тај
младеж
и
груди
,
а
сад
сав
он
тај
изиде
пред
очи
тако
жив
и
јасно
као
да
гледати
Јелица
пред
себе
.
он
јесам
слушати
отац
.
он
бити
обузети
миљети
,
па
он
се
разлити
по
цео
снага
...
за
он
јесам
Јелица
бити
сав
срећа
земаљски
!
...
неки
Јелица
бити
његов
,
неки
доћи
тај
тренутак
да
смести
пољубити
онај
младеж
и
помиловати
онај
груда
—
па
трећи
дан
неки
он
кљувати
орли
и
гавран
!
...
и
ближити
се
атар
свој
село
,
и
успомена
он
бити
бујан
.
сваки
стаза
,
сваки
жбунић
бити
он
по
један
успомена
из
прошлост
...
онај
храст
што
јесам
онако
бесно
раширити
свој
круна
,
бити
она
јесам
једном
заклон
од
киша
.
на
овај
јесам
стаза
толико
пута
разговарати
...
иза
онај
жбун
викнути
он
јесам
једном
,
кад
јесам
туда
пролазити
,
показивати
он
прво
јагње
који
јесам
дуго
,
дуго
заједнички
миловати
.
па
како
он
јесам
мило
тада
погледати
.
—
Волеш
и
тај
јагањац
?
—
волети
.
—
ја
бити
се
,
да
ја
јесам
стид
,
играти
с
он
и
дан
и
ноћ
!
...
погледати
,
молити
ти
,
како
он
јесам
лепо
око
!
...
па
овај
бео
цвет
на
чела
!
и
...
гледати
,
некако
,
као
дете
!
...
—
доиста
...
—
Нан
ја
се
свакад
смејати
,
али
ја
не
грдити
...
ја
свако
наденути
име
...
и
не
дати
ниједан
заклати
!
...
сав
крити
кад
хтети
да
клати
,
а
ја
после
плакати
да
се
убити
...
не
знати
у
детињство
,
али
откако
јесам
омудрала
,
ја
јесам
окусити
јагњетина
...
Стигоше
пред
хан
.
он
бити
празан
.
нигде
живити
дух
,
ниједан
повесмо
дим
да
се
с
баџа
уздигнути
.
—
Пустош
!
—
рећи
Алекса
.
тај
Станка
тргнути
из
његов
сањарија
.
он
бацити
поглед
на
кућерина
и
намрштити
обрва
.
—
да
бог
да
сав
турски
кућа
овако
пропевати
!
—
рећи
Алекса
.
—
јесам
видети
где
јесам
ја
затворити
?
—
видети
јесам
.
—
да
се
увратити
!
...
—
моћи
,
баба
...
моћи
макар
данас
,
јер
ја
јесам
овај
први
весео
дан
после
шест
година
,
па
сам
рад
да
ја
ништа
овај
радост
не
помутити
!
...
оставити
сутра
...
прекосутра
...
кад
хтети
...
само
данас
моћи
!
...
—
Добра
,
кад
велим
...
хајдемо
онда
кућа
.
—
јесам
,
хајдемо
кућа
!
...
али
поглед
на
тај
проклет
кућа
и
овај
неколико
реч
што
она
с
отац
рећи
прекинути
он
овај
леп
сан
.
у
памет
се
његов
почети
поред
леп
лик
Јеличин
појављивати
и
омрзнути
лик
:
Крушка
,
Маринка
,
Иван
и
Лазар
...
пред
очи
он
изиде
онај
страшан
ноћ
кад
јесам
отац
избавити
...
Душа
он
се
гадити
од
онолики
кукавичлук
Крушкин
и
Маринков
...
као
да
јесам
осећати
њихов
хладан
леш
под
свој
прст
...
и
он
окренути
глава
на
други
страна
да
бити
побећи
од
тај
гадан
слика
...
али
на
други
страна
стојати
Иван
и
Лазар
...
Ивана
опколити
бео
дим
,
а
он
молити
и
преклињати
да
он
да
живот
,
молити
он
као
бог
...
А
Лазар
клецати
колено
...
лице
бледети
и
модрити
,
усна
поплавити
...
—
она
—
рећи
—
ала
јесам
тај
гадно
!
—
А
шта
?
—
упитати
отац
.
—
То
...
кад
човек
нешто
радити
,
па
после
,
кад
он
за
тај
доћи
плата
,
а
он
савити
грбача
као
ђерам
!
...
—
Мислиш
Лазар
?
...
—
и
Лазар
и
Ивана
и
она
два
гад
!
...
ја
бити
пре
прогутати
куршум
него
што
бити
замолити
!
...
—
и
ја
!
—
рећи
Алекса
поносито
.
—
кад
ја
живот
дотле
доћи
да
се
морати
за
он
човек
молити
,
ја
бити
он
прегорети
!
...
А
онај
...
ваљда
стрина
?
...
—
гад
!
...
Штета
што
она
бог
дати
онај
лик
човечји
!
...
ја
,
баба
,
волити
јунак
,
па
неки
ја
јесам
крвни
душманин
!
и
,
ево
,
жив
ја
бог
,
велим
ти
:
ако
се
кадгод
сусрести
с
јунак
,
и
ранити
он
—
на
плећа
хтети
он
свој
натоварити
и
склонити
да
он
не
кљувати
орли
и
гавран
!
—
јесам
.
јунак
требати
...
грехота
бити
бити
оставити
он
тело
незакопано
...
—
А
овај
!
...
—
и
Станко
пљунути
и
одмахнути
рука
.
—
овај
јесам
смрдљив
стеница
што
ти
нападати
из
мрак
.
А
кад
она
стати
очи
у
очи
,
они
се
вити
као
црв
!
...
мислити
јесам
да
јесам
бар
Лазар
друкчији
!
...
ја
јесам
мислити
да
јесам
јунак
;
и
,
младост
ја
мој
,
баба
,
да
јесам
тај
бити
,
ја
она
он
саранити
као
човек
,
чак
бити
поп
замолити
да
он
тело
опојати
!
...
али
овако
!
...
овако
само
жалити
што
јесам
с
таки
гад
расти
и
одрастати
и
што
јесам
толико
друговати
с
он
да
ја
јесам
чак
и
јаран
бити
!
...
Жалим
за
сваки
милошта
,
за
сваки
леп
реч
што
он
јесам
кад
рећи
!
...
и
мртав
се
стидити
!
...
Алекса
он
јесам
одобравати
.
он
се
чинити
да
се
друкчије
они
не
бити
ни
моћи
казнити
по
заслуга
него
како
она
јесам
Станко
казнити
...
Већ
бити
на
домак
кућа
.
кад
видити
Станко
како
се
мирно
вити
онај
бео
дим
с
кров
његов
и
како
право
ићи
горе
к
небо
—
он
заиграти
срце
...
.
за
тренутак
ишчилети
гадан
и
створити
се
леп
,
домаћи
слика
...
—
Станко
,
рано
мој
!
...
Станко
очи
мој
!
...
—
запевати
јесам
Петар
падати
синути
око
врата
и
љубити
он
...
и
љубити
се
и
грлити
се
...
она
мали
дечица
обиснути
око
пас
његов
викати
:
—
Чијо
!
...
Чико
!
...
он
јесам
љубити
све
...
срце
он
се
разиграти
у
груди
...
па
још
и
Јелица
ту
!
—
стати
!
—
рећи
он
и
збацити
капа
с
глава
.
требати
још
неки
да
поздравити
!
...
па
прићи
кућњи
праг
,
клечати
,
прекрсти
се
и
целивати
он
.
—
о
,
гнездо
мој
!
...
о
,
радост
мој
!
Баба
!
Најо
!
Браћо
!
...
сав
!
...
и
ти
,
Јелица
,
и
ви
деца
!
...
овамо
!
и
кад
сав
прићи
,
он
се
дигнути
,
погледати
она
и
рећи
:
—
Чули
јесам
један
мој
заклетва
.
и
ја
јесам
јесам
извршан
,
јуначки
извршити
!
сад
чути
други
!
сјајан
сунце
,
спрљити
ја
очи
ако
не
погинути
чувати
и
бранити
овај
гнездо
,
који
ја
овај
час
дати
толико
радост
колико
само
бог
праведник
у
рај
давати
!
...
сад
,
хајдемо
у
кућа
!
...
и
ући
сав
.
@card@
.
бојити
на
али
се
у
тај
доба
јесам
дати
ники
седети
мирно
под
свој
кров
.
јесам
ли
кадгод
покушати
да
дарнути
осињак
пун
оса
?
...
онда
јесам
видети
како
рој
полетити
у
очи
.
тако
исто
и
Турчин
.
дарнути
се
у
њихов
господство
,
у
њихов
сила
.
зар
се
поган
рајетин
смести
дрзнути
да
дигнути
рука
на
свој
господар
?
...
и
дигнути
се
сила
који
јесам
багателисати
тај
мали
чета
што
не
имати
честито
ни
џебана
.
тако
отпочети
борба
,
који
јесам
трајати
из
дан
у
дан
.
јесам
никакав
чудо
бити
наћи
леш
на
пут
.
о
тај
се
више
јесам
ни
водити
рачун
.
убити
Турчин
,
тај
бити
обичан
ствар
,
онако
исто
као
на
јутро
потегнут
чутура
...
као
што
рећи
,
Чупић
јесам
направити
добар
распоред
.
Срдан
Или
чувати
јесам
стражити
од
Турчин
од
ушће
Јадро
у
Дрина
,
па
низ
вод
до
Бадовинци
.
Сима
Катић
јесам
од
Бадовинци
па
до
ушће
Дрина
у
Сава
;
а
само
ушће
Дрина
чувати
јесам
страшан
јунак
зека
Селаковић
,
побратити
Станков
.
око
он
се
окупити
сав
дружина
Станков
,
али
он
више
не
звати
харамбаша
него
буљубаша
(
капетан
)
.
он
се
настанити
у
Парашница
.
тај
јесам
развити
барјак
слобода
и
позвати
сав
осветник
.
и
збиља
,
његов
јесам
чета
расти
.
многи
ускок
из
потлачен
српски
земља
долазити
под
његов
барјак
.
ево
како
јесам
он
примати
у
свој
дружина
:
—
одакле
јесам
?
онај
казати
.
—
како
ти
јесам
име
?
и
тај
он
казати
.
—
Рада
шта
јесам
оставити
свој
огњиште
?
—
од
зулум
.
Турчин
ја
побити
сав
чељад
и
кућа
запалити
.
—
Ко
ти
јесам
душман
?
—
сваки
који
чалма
носити
и
клањати
Мухамед
.
—
и
ти
јесам
доћи
ја
?
—
Теба
,
буљубаша
.
—
јесам
вичан
сваки
мука
и
невоља
?
—
не
знати
шта
бити
у
добар
радио
!
...
—
Умеш
ли
пушак
гађати
?
—
сигурно
као
длан
.
—
јесам
пливач
?
—
као
патак
!
—
А
ронац
?
—
као
риба
!
—
Умеш
ли
погинути
?
—
кад
год
тај
драг
бог
во
бити
!
...
без
његов
воља
не
умети
,
али
умети
убити
!
...
—
онда
ти
примати
!
...
ето
,
само
јесам
такав
бити
примати
у
зекин
чета
.
ко
јесам
имати
сав
тај
врлина
,
зека
он
јесам
слати
војвода
Чупић
да
он
он
предати
који
други
,
али
он
у
свој
чета
јесам
примати
...
један
вече
седети
јесам
око
ватра
...
зека
се
грохот
смејати
шала
Заврзановим
,
док
ти
се
створити
међу
она
Дева
.
Чим
он
видети
,
поскакати
.
он
само
повући
зека
за
рукав
...
и
чим
се
сашаптати
с
он
,
зека
се
окренути
:
—
дед
,
ко
јесам
јунак
?
—
ја
!
...
ја
!
...
ја
!
...
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
ронац
ја
требати
.
—
сав
јесам
!
—
рећи
заврзан
.
—
онда
...
ево
ви
осморица
!
...
ударити
вод
,
допловити
до
турски
шајак
што
јесам
на
онај
страна
...
ти
,
Дева
,
рећи
да
имати
алат
?
—
ту
јесам
!
—
рећи
Дева
,
скидати
бео
пртен
торба
што
јесам
бити
упртити
.
—
осам
сврдао
.
јесам
моћи
више
наћи
!
—
Доста
!
—
рећи
зека
и
узити
сврдао
тај
она
разделити
онај
осморица
.
—
на
!
ево
ви
сав
по
један
.
сад
ударити
овуда
на
вод
,
па
се
крити
по
вода
док
се
шајак
не
навести
.
Чим
она
навести
,
ви
сваки
узети
по
један
и
бушити
овај
сврдао
.
заврзан
се
слатко
насмејати
.
—
ја
душеван
човек
,
бого
милостив
!
сад
,
ето
,
хтети
и
риба
да
хранити
!
...
А
ко
тај
измислити
?
—
Дева
—
рећи
зека
.
—
е
,
јесам
домишљан
!
...
тај
он
вредити
турски
царевина
!
...
Дева
само
одмахнути
глава
,
а
зека
наставити
:
—
да
се
похитати
!
...
ја
хтети
она
с
осталом
дружина
већ
причекати
на
обала
!
...
—
да
се
ићи
!
—
рећи
заврзан
,
свлачити
руво
са
себе
.
тај
исто
урадити
и
остати
,
и
,
остати
до
половина
наг
,
узети
сврдао
...
заврзан
он
дигнути
увис
:
—
бог
тај
дати
ратар
,
сад
јесам
алат
и
ратник
!
...
алал
тај
вера
,
Дева
!
...
—
и
замакати
с
дружина
у
шибљак
!
...
Ноћ
се
спустити
мрачан
...
облак
се
разигравати
по
небо
као
мрк
вук
.
Овде-онде
шинути
муња
...
Турчин
се
спремати
за
прелазак
.
бити
она
јесам
до
један
буљук
...
разговор
се
међу
она
водити
тихо
,
мирно
;
знати
јесам
да
туда
четовати
зека
буљубаша
,
чији
име
за
кратак
време
постати
страшило
...
—
Хоћемо
ли
,
људи
?
—
Хајд
,
бивати
.
—
Само
лагати
...
ако
се
дочепати
обала
и
луг
,
јесам
ми
ни
брига
...
и
Турчин
се
приближавати
обала
.
—
дед
,
Асо
,
ти
имати
добар
,
очи
:
причучнути
па
погледати
видити
ли
се
когођ
на
обала
?
...
Асо
причучнути
и
стати
разгледати
.
потрајати
неколико
тренутак
,
и
он
се
дигнути
:
—
ни
шибљика
се
не
мицати
,
моћи
слободно
поћи
.
Приђоше
дрешити
шајак
.
вод
јесам
хуктати
као
бесан
.
кад
она
глава
принети
ближе
,
као
да
чути
звоно
у
даљина
.
и
само
тај
;
све
друго
бити
мирно
као
у
гроб
...
неки
тајанственост
обавити
природа
.
—
А
шта
ли
јесам
оно
?
...
—
упитати
Асо
и
загледати
се
у
вод
...
риба
!
...
ја
грдан
сом
што
заронити
!
...
стајати
колико
човек
!
...
—
јесам
добро
што
риба
виђати
...
—
рећи
један
стар
Турчин
.
—
како
бити
бити
да
ја
овдје
преноћити
,
па
сутра
да
се
навести
.
—
А
где
ти
јесам
хвала
,
ђеда
!
...
—
привикати
неколико
она
.
—
ја
велим
да
бити
паметан
овако
урадити
!
—
рећи
старац
.
—
да
ићи
!
...
да
ићи
!
...
привикати
неки
.
—
валах
,
не
бити
с
горег
бити
ни
овде
преноћити
права
велим
ђеда
!
—
привикати
други
...
—
ма
,
људи
,
ја
се
зло
слутити
!
—
ти
јесам
и
онако
злослут
!
остати
,
па
се
вратити
ханума
—
ја
ићи
!
—
рећи
он
један
.
и
почети
улазити
у
шајак
.
—
овако
јесам
бости
—
говорити
онај
што
јесам
ђеду
корети
.
—
ако
пресалдумити
ноћас
и
докопати
се
луг
—
онда
ја
ич
брига
јесам
!
А
прећи
хтети
.
нигде
живити
дух
!
...
ники
ми
се
,
бивати
,
и
не
нада
!
...
па
онда
хтети
луг
до
Шабац
;
а
кад
бити
у
град
,
бар
хтети
ми
се
рећи
да
јесам
јунак
!
...
Одрешише
шајак
,
и
вод
она
понети
...
Страшно
изгледати
на
таван
ноћ
те
дрински
шајак
,
јер
оне
пловити
попречке
,
па
изгледати
као
неки
грдан
тичурина
са
раширен
крило
...
Наоружани
дуг
шара
,
Турчин
лагано
и
тихо
разговарати
...
погледати
јесам
често
на
десни
обала
,
спреман
да
одговорити
на
напад
.
ни
сањати
јесам
откуд
она
опасност
долазити
...
наједаред
викнути
ђеда
:
—
Шта
јесам
овај
?
—
Шта
?
—
привикати
са
свити
страна
.
—
вод
куљати
!
...
и
збиља
,
на
неколик
место
избијати
живити
воден
кључ
на
шајак
.
замало
и
вод
потопити
дно
и
осетно
се
моћи
опазити
како
шајак
тонути
...
док
привикати
и
из
други
шајак
:
—
и
у
ми
тако
исто
!
завладати
страх
...
Турчин
се
окаменити
.
ники
да
пасти
на
памет
шта
требати
радити
...
тако
јесам
трајати
неколико
минута
.
вод
јесам
међутим
куљати
све
више
и
више
.
давно
јесам
прећи
преко
колено
...
наједаред
шајак
се
стати
окретати
,
јер
бити
пасти
у
вртлог
,
страшан
дрински
вртлог
...
неко
викнути
:
—
сад
јесам
пропао
!
...
Скачи
у
вод
!
...
Скочи
један
,
па
као
у
бездан
.
Вис
се
не
појавити
...
Скочи
други
—
исто
тако
...
Турчин
се
скаменити
...
Шајка
јесам
тонути
,
а
они
не
имати
кураж
бацити
се
у
недра
тај
ала
што
тако
хукати
...
—
јао
!
—
дрекнути
ђеда
,
и
нестати
он
у
вал
.
—
Што
тај
бити
!
?
—
упитати
преплашено
један
.
—
ја
се
учинити
да
он
њетко
свући
.
на
други
шајак
дрекнути
други
...
ваздух
се
почети
проламати
од
писка
и
јаук
.
Чудновато
се
сав
тај
мешати
са
хук
талас
...
Голи
син
већ
поскакати
на
шајак
,
па
одатле
бацати
и
гурити
један
по
један
у
вртлог
...
за
тренут
ока
вод
прогутати
и
шајак
и
товар
,
само
се
голи
синов
спасти
.
они
испливати
на
обала
.
пред
она
се
појавити
зека
.
—
готово
?
—
упитати
.
—
све
!
—
одговорити
заврзан
.
—
и
шајак
и
Турчин
!
...
Дрина
ми
јесам
бити
не
моћи
бол
бити
!
...
ја
јесам
толико
замиловати
да
ја
хтети
неколико
пута
на
дно
повући
!
...
једно
двапут
ја
баш
жестоко
усукати
:
стојати
јесам
као
кукуруз
кад
он
суша
запећи
!
...
—
То
јесам
бити
у
вртлог
?
—
упитати
зека
.
—
у
вртлог
.
—
Добра
јесам
...
него
да
се
повући
у
шибљак
—
рећи
буљубаша
.
таман
се
кренути
,
а
Станко
међу
она
.
—
побратимити
,
—
рећи
зека
—
с
ти
морати
говорити
.
носити
ти
поздрав
од
Чупић
.
и
одвојити
се
од
чета
.
—
Турчин
јесам
навалити
са
свити
страна
...
неки
јесам
прећи
на
пруд
,
неки
код
Лешница
,
а
неки
на
подина
.
сила
јесам
голем
.
Чупић
ја
послати
да
ти
јавити
да
поћи
Балотић
и
ту
хтети
се
с
она
наћи
!
—
Добра
!
—
рећи
зека
.
—
Још
нешто
,
побратимити
!
—
Шта
,
побра
?
—
упитати
зека
.
—
овај
ти
молити
ја
:
примити
ја
у
твој
чета
!
...
зека
он
саставити
рука
око
врата
.
—
Ева
тај
старешинство
,
побра
!
—
То
хтети
!
зар
ти
,
који
толики
чудо
градити
,
јесам
ваљан
старешина
?
и
,
после
,
шта
ја
јесам
тај
:
старешинство
?
...
ако
бити
потреба
,
лако
хтети
се
договорити
;
а
,
после
,
и
твој
људи
већ
ти
познати
...
—
онда
,
побратимити
,
добро
ја
доћи
!
—
и
зека
издати
налог
да
се
кретати
...
Пропишта
црн
земља
под
грдан
терет
...
турски
буљук
ницати
са
свити
страна
,
као
печурка
.
град
шабачки
и
поље
око
Шабац
бити
притиснути
војска
...
дигнути
се
сила
да
уништити
слобода
;
дигнути
се
цар
из
Стамбол
да
згазити
шаку
јад
,
дојучерањи
роб
свој
...
последњи
дан
јул
и
први
дан
август
@card@
.
година
само
јесам
пушак
пуцати
...
ту
јесам
моћи
дахнути
чист
ваздух
од
барутни
дим
и
прашина
што
јесам
дизати
копита
коњски
...
и
борити
се
,
тући
се
на
сав
страна
;
оживети
чест
и
жбунов
;
иза
сваки
трн
пушак
јесам
пуцати
...
на
један
стран
заповедник
врховни
вожд
,
Кара-Ђорђе
,
с
војвода
:
Лук
Лазаревић
,
Стојан
Чупић
,
Милош
Поцерац
,
Јаково
Ненадовић
,
Цинцар
-
Јанка
,
Цинцар
-
Марка
,
Јанка
Катић
из
Рогача
и
још
многи
...
на
други
Сулејман
-
паш
,
што
он
звати
Кулин
-
капетан
,
с
делија
босански
:
Мехмед
-
капетан
из
Зворник
,
Синан
-
паш
Херцеговац
,
мула
Сарајлија
,
Беширевић
ас
и
други
.
Кара-Ђорђе
јесам
имати
мало
људи
према
турски
сила
.
оно
што
јесам
пред
Турчин
ставити
,
бити
јесам
свега
@card@
.
@card@
с
коњица
.
Међутим
,
Сулејман
,
или
Кулин
,
водити
јесам
војска
преко
@card@
.
@card@
људи
.
и
тај
бити
јесам
потурчењак
,
јунак
,
брат
,
јер
језик
он
јесам
матерњи
српски
језик
!
...
Кара-Ђорђе
јесам
у
сам
поље
мишарски
ископати
шанац
,
баш
на
онај
равница
на
врх
брдашце
мишарски
.
у
шанац
јесам
сместити
нешто
пешадија
,
а
остати
јесам
разасути
по
онај
честама
.
војска
што
јесам
у
шанац
бити
јесам
водити
борба
;
тај
јесам
бити
главна
трупа
;
а
чарка
јесам
заподевати
с
Турчин
онај
омањи
четица
.
у
уторник
,
@card@
.
јул
,
око
велик
заранак
,
довести
Кара-Ђорђу
један
Турчин
што
се
јесам
предати
.
Кара-Ђорђе
јесам
баш
нешто
говорити
с
Лук
,
Јаково
и
Чупић
,
кад
он
јавити
.
—
довести
ја
тај
Турчин
!
—
заповедати
он
.
Чим
он
извести
пред
лице
Вождов
,
Чупић
се
пљеснути
рука
:
—
Дева
!
—
викнути
он
.
—
ја
јесам
,
Стојан
.
—
одакле
ти
?
!
—
из
град
.
—
ти
он
познавати
?
—
упитати
Кара-Ђорђе
Чупић
.
—
бог
с
ти
!
знати
он
сав
Мачва
!
...
он
јесам
многи
кад
ојадити
!
...
—
којекуде
...
па
шта
јесам
радити
код
Турчин
?
—
упитати
он
Вожд
.
—
хтети
јесам
сазнати
шта
намеравати
.
—
Па
јесам
сазнати
?
—
јесам
...
сутра
зором
кретати
Кулин
сав
сила
на
ти
.
он
хтети
ударити
овуда
друм
,
јер
он
јесам
намера
продрети
до
Београд
...
војска
имати
много
,
али
тај
јесам
ништа
!
...
Наша
војска
јесам
онако
велик
,
немати
ни
онолико
оружје
,
али
имати
више
срце
!
...
ја
јесам
гледати
како
неколико
људи
разгонити
читав
буљук
.
—
дакле
,
сутра
?
—
сутра
зором
...
—
којекуде
...
ићи
,
одморити
се
...
—
ја
јесам
никад
уморан
.
—
онда
јесам
гладан
...
Ида
се
презалогајити
и
...
којекуде
...
скинути
тај
турски
руво
...
—
То
јесам
већ
и
јесам
мислити
!
—
рећи
Дева
,
па
се
склонити
у
онај
тишма
да
потражити
гутљај
ракија
и
залогај
хлеб
.
—
онда
да
се
договорити
шта
ми
ваљати
радити
—
рећи
Кара-Ђорђе
.
и
стати
правити
распоред
борба
.
Докопаше
да
Лука
Лазаревић
дати
коњица
.
он
хтети
заузети
леви
страна
бојни
поприште
и
сакрити
се
с
коњица
у
густ
честар
.
на
дан
знак
из
шарампов
(
шанац
)
,
а
тај
јесам
пошто
се
трећи
топ
испасти
,
ударити
јуриш
с
бок
на
Турчин
и
пробити
се
кроз
она
...
Јанка
Катић
поћи
хтети
са
свој
трупа
навише
,
Орид
,
и
ту
хтети
причекати
сила
турски
.
Јаков
Ненадовић
хтети
заузети
пут
што
водити
Добрава
,
а
тај
јесам
данашњи
друм
што
водити
од
Шабац
Ваљево
.
Стојан
Чупић
и
Милош
Стојићевић
распоредити
Мачван
и
Поцерце
тако
како
хтети
прасити
Турчин
одступница
Шабац
...
—
којекуде
...
јесам
ли
углавити
?
—
упитати
Вожд
.
—
јесам
—
рећи
војвода
.
—
сад
неки
сваки
ићи
свој
људи
.
и
разићи
се
.
осванути
@card@
.
август
.
од
рана
зор
почети
таламбас
,
свирка
и
борија
.
Турчин
се
спремати
за
полазак
...
небо
бити
прошаран
облак
...
од
Дрина
се
дизати
један
повећи
густ
облак
.
ваздух
завладати
тишина
...
сав
се
утишати
,
само
јесам
моћи
видети
како
ветар
овде-онде
повијати
сув
спарушен
трава
по
пољана
...
али
земља
потутњује
од
сила
...
Прислониш
уво
к
земља
и
лепо
разазнавати
топот
коњски
.
људи
који
бити
у
шарампов
разговарати
:
—
овај
што
јесам
до
данас
бити
,
јесам
ништа
—
велим
један
.
—
ја
мислити
да
хтети
тек
данас
бити
окршај
!
...
—
Вал
,
неки
бити
!
—
велим
један
шаљивчина
.
—
овако
седити
као
баба
!
...
па
и
овај
Турчин
канда
јесам
правити
Турчин
!
...
Опалиш
на
он
,
а
он
одмах
нокат
у
ледина
,
па
беж̓
у
град
!
...
да
ја
јесам
овако
ударити
на
какав
иђита
!
...
—
Чина
ја
се
,
данас
хтети
бити
и
иђита
!
...
Слушај
како
тутњити
...
и
заиста
,
тутњава
долазаше
све
ближе
и
ближе
...
Већ
се
моћи
добро
разазнат
топот
копита
.
Кара-Ђорђе
искочити
на
бедем
и
стати
гледати
.
у
тај
пар
појавити
се
војска
.
свирка
,
таламбас
и
халакање
проламати
небо
над
Мишар
.
први
ред
ићи
јесам
безбрижно
,
затурити
шара
на
раме
као
врљика
...
Кара-Ђорђе
шетати
шанац
мирно
.
ниједан
он
се
рибић
на
лице
не
померити
.
он
гледати
војска
како
се
приближавати
...
онда
се
окренути
тобџија
:
—
пазити
!
—
рећи
.
—
А
ви
—
рећи
ратник
—
моћи
пре
палити
док
топ
не
пукнути
!
али
добро
да
ја
гађати
!
...
грехота
јесам
да
куршум
џабе
отићи
!
...
којекуде
...
он
јесам
данас
скуп
од
глава
!
...
први
ред
Турчин
доћи
већ
на
домак
бедем
шарампов
.
Кара-Ђорђе
скочити
у
шарампов
,
прићи
топ
,
поглед
у
нишан
и
рећи
хладно
као
да
бог
називати
:
—
пасти
!
Тобџија
принети
витиљ
и
трешњевац
рикнути
...
плотун
он
не
дати
ни
издушити
...
проломити
се
турски
војска
,
али
само
за
тренутак
...
пасти
читав
лес
,
али
као
год
кад
штап
по
водити
ударити
,
после
један
тренутак
не
знати
где
јесам
ударити
;
тако
исто
Турчин
попунити
празан
место
.
Тобџија
бити
опет
топ
напунити
.
Кара-Ђорђе
прићи
и
погледати
опет
нишан
.
—
Дора
јесам
!
—
рећи
.
—
пасти
!
...
и
опет
рикнути
топ
,
и
опет
загрмети
плотун
,
и
опет
се
ускомешати
и
проломити
турски
ред
...
сад
и
Турчин
припуцати
.
Запеваше
куршум
свој
самртан
песма
...
Кара-Ђорђе
рећи
:
—
не
пуцати
!
...
само
кад
топ
пукнути
,
онда
по
један
ватра
!
...
али
се
Турчин
нагло
приближавати
...
моћи
јесам
сваки
лице
сагледати
.
Кара-Ђорђе
наредити
те
пукнути
и
трећи
топ
...
Пошто
се
грмљавина
проломити
,
он
погледати
на
онај
густ
честар
лево
...
наједаред
затутњити
нешто
...
зазвекетати
сабља
као
по
неки
вишој
заповест
,
и
пушак
турски
умукнути
.
сила
застати
и
окренути
се
...
и
јекнути
кроз
војска
:
—
опколити
јесам
!
сав
хтети
ми
потући
као
миш
!
на
сваки
лице
бити
извајан
страх
...
Оштро
око
Кара-Ђорђево
смотра
тај
.
он
јесам
очекивати
тај
тренутак
.
Скочи
на
бедем
,
тргнути
нож
па
викнути
:
—
за
нож
!
...
и
упасти
у
Турчин
као
љут
рис
.
збуњен
,
преплашен
,
Турчин
не
умедоше
ни
рука
маћа
...
један
борац
причати
ја
јесам
и
описати
тај
тренутак
овако
:
ко
јесам
имати
јатаган
,
косити
јесам
као
оштар
кос
;
ко
јесам
имати
,
он
јесам
клати
свој
нож
.
гледати
јесам
један
дечак
,
јесам
он
бити
седамнаест
година
,
ситан
,
мален
,
па
како
јесам
имати
нож
ни
јатаган
,
он
докопати
неки
бритва
па
ухватити
један
Туркешања
што
бити
он
моћи
у
зуб
носити
,
закоцаћити
он
глава
па
стругати
бритва
...
пораз
јесам
бити
очевидан
.
Турчин
,
кад
доћи
себе
,
више
и
не
мислити
на
борба
и
одбрана
него
на
бекство
...
Јурнуше
на
сав
страна
...
устаник
она
убијати
и
празан
пушка
,
као
врљика
...
ту
,
баш
на
сам
Мишар
,
погинути
Сулејман
,
Кулин
...
сукоб
се
с
Лук
...
и
потегнути
један
на
други
кубурлија
,
али
слагати
.
они
потегнути
сабља
и
Кулин
скршити
Лукин
сабља
до
балчак
...
кад
се
Лук
видити
на
невоља
,
он
скочити
с
коњ
и
побећи
у
чест
.
Турчин
се
склептати
око
богат
такум
на
коњ
,
а
Кулин
се
натурити
за
Лук
.
Међутим
,
Лукин
он
момак
дочекати
ватра
из
пушак
и
оборити
на
место
.
Прште
турски
војска
...
војвода
се
натурити
за
она
у
потера
...
Бежало
се
тај
на
сав
страна
;
чак
јесам
неки
и
на
Сава
ударити
,
али
јесам
и
тамо
за
она
отићи
потера
...
@card@
.
„
на
мир
”
Баш
лице
на
Велика
госпођа
Станко
стигнути
дом
.
сав
живо
потрчати
из
кућа
преда
он
.
—
јесам
жив
?
—
хвала
бог
!
—
А
ви
?
—
сав
јесам
добро
,
бог
хвала
!
он
се
стати
здравити
с
укућанин
.
овај
пут
поздравити
се
и
с
Јелица
...
девојка
јесам
облити
руменило
.
она
сагнути
глава
,
оборити
очи
земља
,
па
се
лепо
видети
сенка
дуг
трепавица
што
јесам
пасти
по
онај
румен
образ
.
Беше
заборавити
да
она
пустити
рука
.
Осећао
јесам
рај
држати
њен
рука
у
свој
.
тај
опазити
и
Алекса
и
Петар
и
осмехнути
се
.
Алекса
додати
више
у
шала
:
—
Па
добро
...
добро
!
...
пустити
она
барем
рука
.
Јелица
,
као
опрљити
,
тргнути
рука
и
побећи
у
кућа
!
А
он
остати
на
место
као
окаменити
од
стид
...
—
ех
,
ех
,
ех
...
добро
...
добро
!
...
него
,
хајде
у
кућа
!
...
видити
ја
већ
шта
ти
требати
!
—
рећи
Алекса
и
потапшати
он
по
плећа
.
и
поћи
у
кућа
.
—
Синоћ
јесам
ти
се
надати
!
—
рећи
он
отац
.
—
бити
јесам
овде
и
попасти
!
...
Дева
ми
доћи
и
рећи
да
јесам
жив
и
здрав
,
а
богами
,
бити
јесам
у
страх
!
Заседоше
око
огњиште
.
Петар
упиљити
у
његов
мушки
лице
,
јесам
моћи
да
он
се
нагледати
.
—
Причај
ми
како
јесам
бити
тамо
!
—
рећи
Алекса
.
—
Чекај
да
он
се
прво
сит
нагледати
!
—
рећи
Петар
окоран
.
—
ех
,
сито
!
као
да
јесам
тај
најести
се
,
па
бити
сит
!
...
ето
,
па
он
гледати
,
а
он
нека
причати
!
...
и
Станко
развести
надугачко
и
нашироко
прича
о
бој
.
таман
се
он
распричати
у
велик
јек
,
а
доћи
поп
с
Јов
Јуришић
.
Назваше
бог
и
поздравити
се
.
—
ето
,
мало
сести
,
па
ми
Станко
причати
—
рећи
Алекса
.
—
ја
жесток
бој
,
бого
милостив
!
...
па
тај
се
,
међер
,
јуначки
гинути
.
—
Јуначки
!
—
потврђивати
Станко
.
и
морати
поново
присести
и
поп
опричати
од
почетак
до
крај
.
они
слушати
његов
жив
прича
с
велик
пажња
.
—
Па
шта
јесам
бити
с
Лук
?
—
упитати
поп
Милоје
.
—
зар
погинути
?
—
Ко
?
...
војвода
Лук
?
...
не
гинути
тај
лако
!
—
рећи
Станко
.
—
Још
хтети
он
многи
Турчин
запржити
чорба
!
—
Па
како
остати
жив
кад
јесам
он
Турчин
са
свити
страна
опколити
?
—
Ева
како
!
...
кад
он
Кулин
пребити
сабља
и
кад
видити
да
хтети
погинути
,
он
притегнути
коњ
дизгина
и
стукнути
он
неколико
корак
назад
;
онда
се
махати
пас
,
тргнути
арбија
и
полет
,
дојурити
до
Кулина
и
ударити
он
онај
арбија
по
нос
тако
да
овај
сав
крв
облити
.
—
Аих
!
—
пљеснути
рука
сав
.
—
Турчин
се
склептати
око
старешина
,
само
један
полет
права
к
он
.
он
ти
он
дочекати
онако
на
коњ
,
извући
нога
из
узенгија
,
кад
он
се
Турчин
сасвим
примакнути
,
ударити
он
нога
у
лажачицу
...
Турчин
се
извртети
,
јаукати
,
а
он
скочити
с
коњ
и
побећи
у
неки
честар
.
—
алал
он
вера
!
—
рећи
одушевљено
поп
Милоје
.
—
ја
после
јесам
ту
бити
—
наставити
Станко
—
али
чути
јесам
,
пронети
се
глас
,
да
јесам
војвода
Лук
погинути
...
видети
јесам
Чупић
како
се
заплакати
...
Кажу
да
јесам
и
војвода
Ђорђе
сузити
ударити
!
...
и
већ
ожалити
он
.
кад
јесам
!
...
тај
тај
син
пред
вече
изаћи
из
честар
,
увити
као
була
,
па
права
војвода
Ђорђе
...
—
А
што
се
увити
?
—
упитати
Јов
Јуришић
.
—
свега
он
изрешетати
турски
куршум
!
...
тринаест
рана
на
он
!
—
тринаест
?
!
—
јесам
,
тринаест
,
али
ништа
тај
!
послати
он
војвода
Ђорђе
у
Орашачку
ада
да
се
вид
!
и
извидати
се
...
Још
јесам
он
штошта
о
појединац
распитивати
,
а
Станко
она
јесам
о
сав
причати
...
и
разговор
се
отегнути
до
ручаница
.
тада
се
поставити
совра
.
Поп
и
Јов
дигнути
се
дома
.
—
да
ручати
!
—
рећи
Алекса
.
—
Данас
хтети
!
...
и
ми
јесам
празник
—
рећи
поп
.
—
То
хтети
сутра
—
додати
Јов
смешкати
се
.
—
онда
добро
—
сутра
!
—
рећи
Алекса
.
Станко
видити
њихов
поглед
и
осмејак
и
питати
се
:
што
ли
се
онако
смешкати
?
...
Пошто
испратити
овај
двојица
,
они
засести
за
совра
.
пред
сам
ноћ
дигнути
се
Станко
иза
совра
и
стати
обилазити
башта
.
Дође
до
обор
и
видити
Јелица
где
кравити
муза
.
он
она
прићи
.
—
зар
ти
?
—
А
што
не
бити
?
—
рећи
она
,
а
румен
јесам
облевати
.
—
не
корем
,
него
...
хвала
ти
!
Јелица
не
одговорити
ништа
.
замајати
се
одајајући
телити
.
—
да
држати
теле
?
—
упитати
Станко
колико
само
да
почети
разговор
.
—
Можеш
!
—
рећи
она
.
и
он
прићи
,
ухватити
теле
за
уш
и
чучити
преда
он
.
Јелица
почети
мусти
,
а
он
се
загледати
у
она
...
у
толики
јесам
борба
бити
,
па
он
сваки
бити
лакше
почети
него
разговор
с
Јелица
...
свести
он
се
језик
!
...
—
Па
шта
ја
ти
радити
?
—
упитати
јесам
,
колико
да
рећи
штогод
.
—
ето
...
—
јесам
ја
пожелети
?
она
он
само
погледати
онај
њен
велик
очи
,
као
да
бити
хтети
рећи
:
што
питати
?
—
ја
јесам
се
ти
ужелети
као
дете
мајка
!
...
она
јесам
мусти
...
млаз
млеко
шибати
у
музлица
...
—
Шта
ти
јесам
?
!
...
—
зар
ја
?
—
питати
она
.
—
Теба
,
јесам
!
...
зар
не
проговорити
толико
година
реч
честито
,
па
јако
ти
питати
,
а
ти
ћутети
!
—
Шта
да
ти
казати
?
—
Па
...
ето
...
—
рећи
он
одобровољити
се
—
јесам
ја
пожелети
?
—
А
што
ја
питати
?
!
...
зар
не
знати
?
!
...
—
Па
...
знати
,
али
јесам
жељан
твој
разговор
!
...
Жељан
јесам
чути
тај
из
твој
уста
!
...
Знаш
откад
тај
јесам
чути
!
...
Шест
година
тај
јесам
бити
мој
сан
...
ја
јесам
у
памет
замишљати
само
ти
...
па
јако
...
хтети
да
тај
чути
из
твој
уста
!
...
јесам
ја
пожелети
?
—
јесам
!
...
—
много
?
...
—
као
травка
роса
!
—
рећи
она
,
а
румен
она
облевати
лице
...
—
да
ти
јесам
волети
,
ја
не
бити
прекорачити
твој
праг
!
...
ти
знати
како
код
ми
гледити
одбегао
девојка
.
ја
јесам
и
бегуница
постати
,
само
да
бити
твој
бити
!
...
ја
јесам
твој
кров
мио
од
мој
!
.
.
ја
бити
,
чинити
ја
се
дати
онај
кућа
у
који
јесам
се
родити
,
само
за
један
ћошак
твој
дом
!
...
Станко
јесам
слушати
,
а
душа
он
се
заносити
.
—
јесам
ли
ти
добар
бити
у
кућа
?
—
као
родити
!
...
боље
него
родити
!
...
од
баба
па
до
најмањег
дете
у
кућа
сав
ја
пазити
!
...
оно
што
у
свој
кућа
не
имати
—
наћи
јесам
овде
!
...
пустити
теле
!
...
он
пустити
теле
.
она
узити
музлица
и
понети
у
кућа
,
а
он
ићи
поред
она
опити
и
занети
...
спустити
се
ноћ
...
на
небо
ниједан
облачак
,
а
плаветнило
небесан
осут
звезда
,
као
зелен
трава
роса
у
пролеће
.
Станко
се
одвојити
од
укућанин
и
отићи
у
воће
да
тамо
сачекати
Јелица
.
презати
јесам
на
сваки
шушањ
и
изгледати
...
најзад
се
све
у
кућа
смирити
...
ето
и
она
...
Још
издалека
јесам
смотрити
и
поћи
у
сусрет
.
—
она
,
побогу
!
...
—
рећи
нестрпљиво
.
—
морати
јесам
причекати
док
полегати
...
—
Па
ја
се
и
не
љутити
на
ти
;
на
она
ја
јесам
криво
!
...
него
...
да
сести
...
и
,
узети
јесам
за
рука
,
одвести
јесам
дубоко
у
воће
,
тај
сести
...
трава
јесам
бити
доста
росан
,
али
се
ниједан
на
тај
јесам
обазирати
.
—
Знаш
ли
—
рећи
Станко
—
откад
се
овако
не
разговарати
?
...
ја
јесам
жељан
твој
реч
!
рећи
још
једаред
да
јесам
ја
пожелети
!
...
и
,
ухватити
јесам
за
рука
,
упиљити
у
њен
очи
и
лице
...
у
овај
тих
ноћ
,
у
овај
моћи
тишина
,
сам
с
онај
који
она
јесам
дражији
од
очи
,
Јелица
осетити
како
она
крв
ударити
у
глава
...
и
не
умеде
ништа
одговорити
.
—
јесам
ли
,
болан
!
...
Што
ја
не
казати
?
и
примакнути
она
се
још
ближе
,
па
она
обавити
свој
снажан
,
мушки
рука
око
пас
...
А
девојка
изгубити
памет
...
и
нехотице
одгурнути
његов
рука
,
одгурнути
јесам
готово
бесно
...
—
Шта
ти
јесам
?
—
упитати
јесам
Станко
.
она
скочити
:
—
Ништа
...
не
дирати
ја
!
—
зар
ја
ти
јесам
никад
загрлити
?
!
—
јесам
...
али
...
сад
само
моћи
!
...
моћи
молити
те
као
јединог
бог
!
—
ама
,
зашто
?
—
не
умети
ти
казати
!
...
али
ја
се
чинити
да
хтети
с
памет
сићи
ако
ја
се
дотакнути
!
А
сав
јесам
дрхтати
као
прут
.
да
јесам
Станко
бити
прибран
чути
бити
како
она
срце
бити
...
али
и
он
бити
полетети
у
свој
небо
жудан
и
жедан
,
па
наићи
на
така
препрека
—
наљутити
се
.
—
Добра
!
—
рећи
и
сагнути
глава
.
завладати
мртав
тишина
...
ни
ветрић
не
шушнути
;
само
јесам
нем
сведок
сањиво
жмиркати
...
и
Јелица
осетити
бол
у
душа
.
по
глас
Станков
слутити
јесам
да
он
јесам
права
...
А
она
бити
жао
што
се
наљутити
.
—
Шта
ти
јесам
?
...
—
упитати
прићи
он
.
А
Станка
доћи
да
се
заплакати
...
—
ти
се
љутити
...
А
немати
права
!
ја
ти
јесам
хтети
ништа
нажао
учинити
!
...
Поћута
,
па
кад
не
добити
никакав
одговор
,
она
опет
рећи
:
—
Немаш
права
!
...
моћи
се
љутити
!
...
—
зар
да
ти
не
смети
ни
загрлити
?
—
процедити
он
кроз
зуб
.
—
Смеш
...
али
сад
моћи
!
...
моћи
,
тако
ти
онај
што
ти
јесам
свет
!
...
никад
ти
више
јесам
волети
него
сад
,
јер
бити
ја
сад
бити
убити
се
,
кад
ти
видити
љутит
,
као
ударити
длан
о
длан
!
...
и
досад
јесам
твој
рука
падати
на
мој
рам
и
обвијати
се
око
мој
пас
,
али
овај
чудо
јесам
са
ја
бити
!
...
ја
осећати
да
хтети
ја
срце
излетити
из
прси
ако
ја
се
само
дотакнути
...
Полудећу
,
знати
ли
,
полудети
!
...
и
моћи
ја
гледати
тако
окоран
!
...
ја
јесам
само
ти
волети
,
ти
јединог
!
...
ја
јесам
пљунути
на
сав
родити
праг
,
примити
клетва
и
бабин
и
материн
,
као
велим
:
с
ти
хтети
срећан
бити
и
проклети
него
...
с
онај
благословен
!
...
па
јесам
полити
суза
...
кад
почети
јецати
,
Станка
се
дати
на
жао
...
он
јесам
узити
за
рука
и
привући
к
себе
,
а
она
он
пасти
на
рам
и
суза
оросити
срма
на
долама
...
Осетивши
глава
њен
на
свој
раме
,
Станко
заборавити
на
сав
...
обавити
она
рука
око
пас
,
па
она
стати
љубити
смеђ
кос
и
плачан
очи
...
Миља
он
се
разлевати
тело
.
девојка
у
његов
наручје
постајати
сав
миран
;
онај
ужаснути
наступ
плач
попуст
и
пољубац
се
стати
враћати
...
она
се
тргнути
:
—
Шта
чинити
ја
?
!
—
рећи
ужаснуто
.
—
не
бојити
се
!
...
сутра
хтети
ми
и
родитељ
овај
благословити
!
...
ко
се
волити
,
онај
се
и
љубити
!
—
рећи
Станко
заносно
,
држати
јесам
у
сав
наручје
...
А
сунце
на
смирај
,
а
у
авлија
Милош
Севић
пасти
гостити
.
Поп
Милоје
и
Јов
Јуришић
поћи
с
Алекса
да
он
намирити
с
Милош
.
позади
јесам
ићи
Станко
,
дичан
као
бор
,
поносит
као
соко
.
Чељад
се
ужурбати
да
она
дочекати
,
те
један
по
један
прилазити
рука
старина
.
на
праг
она
дочекати
Милош
гологлав
.
—
Добра
вечати
!
—
бог
добро
дати
!
—
Радујеш
ли
се
гост
?
—
питати
поп
Милоје
.
—
добар
свакад
!
и
позвати
она
у
кућа
.
у
соба
домаћинов
бити
поставити
совра
,
али
на
совра
не
бити
ништа
сем
дрвен
сланик
са
со
.
Заседоше
и
повести
разговор
о
устанак
,
јер
о
шта
бити
се
и
моћи
говорити
у
тај
време
.
Причаху
разнети
прича
и
јунаштво
,
и
разговор
бити
толико
занимљив
да
се
отегнути
врло
дуго
...
једва
у
неки
сетити
се
поп
.
—
ама
,
Милош
,
ја
доћи
до
ти
!
...
—
који
добар
?
—
ја
мислити
да
хтети
се
и
јесам
сетити
!
...
али
,
ако
се
не
сећати
,
да
ти
баш
казати
!
...
Дођосмо
да
ви
—
ту
показати
на
Алекса
—
измирити
и
спријатељити
!
...
да
јесам
бог
хтети
,
и
да
ја
бити
мало
паметан
—
овај
бити
се
и
лепше
свршити
!
...
али
сад
,
што
он
јесам
,
ту
он
јесам
!
...
—
Па
не
бранити
,
попа
!
—
онда
,
рећи
шта
тражити
?
—
упитати
Алекса
.
—
Шта
дати
!
—
одговорити
Милош
.
—
Па
лепо
—
рећи
Алекса
.
—
ни
тај
се
не
да
карати
!
и
стати
дрешити
кеса
.
спустити
десет
дукат
на
совра
.
—
јесам
л̓
доста
у
кућа
?
—
Доста
.
—
Шта
још
требати
?
—
да
позвати
чељад
!
...
—
рећи
Милош
.
и
ту
Алекса
платити
свако
од
чељад
понешто
.
кад
сав
бити
готово
,
онда
попасти
рећи
:
—
сад
се
пољубити
!
и
отпочети
љубљење
.
Алекса
се
љубити
са
сав
у
кућа
,
а
Станко
јесам
љубити
стар
у
рука
;
са
осталом
чељад
и
он
се
љубити
.
кад
се
и
тај
свршити
,
Милош
рећи
:
—
дати
,
деца
,
вече
!
...
Совра
се
за
часак
препун
јела
.
напољу
почети
грувати
пиштољ
за
пиштољ
.
—
ех
,
да
јесам
бог
друкчије
рећи
!
...
—
рећи
Милош
,
уздахнути
.
—
ја
јесам
крив
!
—
рећи
поп
Милоје
.
—
ми
ђаво
завести
да
поверовати
онај
лажов
!
...
Ал̓
сад
,
што
јесам
бити
—
бити
!
...
—
поменути
се
,
не
повратити
се
!
—
рећи
Алекса
.
—
Што
јесам
претурити
преко
глава
—
претурити
.
оно
ја
јесам
однети
неколико
година
живот
...
А
,
напослетку
,
доста
се
и
живети
!
...
доста
јесам
и
зло
и
добра
видети
.
Шта
бити
ја
тај
још
моћи
очекивати
?
...
него
,
спасти
бог
!
—
на
спасеније
!
—
Па
кад
мислити
свадбовати
?
...
—
упитати
Милош
.
—
ја
мислити
да
не
отезати
.
јесам
овај
време
за
чекање
!
—
рећи
Алекса
.
—
богами
,
и
јесам
!
—
рећи
остати
.
—
од
данас
у
други
недеља
...
неки
она
попасти
Милоје
лепо
привенчати
...
—
Па
лепо
!
—
рећи
ли
?
—
рећи
...
бити
јесам
глуво
доба
кад
се
кућа
вратити
...
@card@
.
свадба
Чудно
време
,
заиста
!
док
на
један
стран
пушак
грувати
и
крв
се
лити
поток
,
дотле
,
ево
,
овај
свадбовати
!
...
и
тај
се
чинити
опрема
као
да
јесам
миран
доба
!
...
и
укућанин
се
радовати
и
веселити
!
...
спремати
се
кићен
чутура
,
поднизан
ниска
талир
и
цванцика
,
и
један
укућанин
узимати
,
метати
у
зобница
па
јесам
носити
од
узовника
до
узовника
!
...
позвати
јесам
крштен
кум
,
а
старојко
постати
Јов
Јуришић
.
за
девер
се
Станко
јесам
побринути
још
у
гора
.
зар
се
џаба
побратити
са
зека
Селаковић
?
...
Алекса
весео
,
Петар
весео
,
укућанин
тако
исто
.
снаха
задиркивати
весео
Јелица
,
а
она
,
сирот
,
бежати
од
зграда
до
зграда
да
се
склонити
од
задиркивање
!
...
Станка
јесам
бити
страшно
досадно
.
он
бити
желети
да
се
тај
моћи
преломити
преко
колено
,
онако
хајдучки
...
стога
јесам
постати
нестрпљив
.
јесам
се
моћи
скрасити
на
један
место
!
...
јурити
јесам
сад
на
један
сад
на
други
страна
,
и
где
јесам
год
доћи
,
једно
исто
:
што
терати
,
тај
и
стизати
!
...
један
јутро
отац
он
гледати
,
па
се
насмејати
:
—
ама
,
мора
,
шта
јесам
ти
?
...
Станко
не
знати
шта
да
одговорити
.
—
Што
јесам
се
који
враг
устумарати
?
...
не
моћи
да
се
скрасити
!
...
—
Па
...
јесам
...
—
муцати
јесам
Станко
,
гледати
да
забашурити
.
—
ех
,
јесам
!
...
зар
јесам
ја
ћорав
!
...
него
,
свршити
се
и
тај
!
...
Шта
јесам
тај
дан-два
кад
се
чекати
шест
година
!
—
рећи
Алекса
,
гледати
он
права
у
очи
и
смешити
се
...
Станко
не
моћи
издржати
тај
поглед
,
него
побећи
.
Чуо
јесам
гласни
смех
очев
за
себе
,
па
јесам
хтети
баш
од
он
побећи
...
А
љутити
он
тај
.
Што
он
дирати
?
...
и
,
најпосле
,
зар
јесам
тај
какав
срамота
?
Јелица
јесам
с
он
одрасти
и
никад
она
ники
реч
не
рећи
!
...
Шта
јесам
се
пута
играти
сват
док
бити
деца
,
па
ники
да
јесам
глава
окренути
!
...
Шта
она
јесам
сад
?
!
...
па
се
наљутити
на
укућанин
,
почети
од
отац
па
до
снаха
Мара
.
„
А
богами
,
јесам
!
—
мислити
јесам
.
—
Ко
јесам
још
видети
и
с
тај
подсмевати
се
!
...
и
кад
јесам
ствар
за
подсмевање
,
што
се
онда
они
женити
и
удавати
?
...
”
па
се
онда
стати
љутити
на
себе
.
Што
јесам
,
опет
,
он
криво
што
он
дирати
?
он
волити
Јелица
.
па
због
она
јесам
у
гора
отићи
;
због
она
јесам
толики
побити
;
тај
знати
и
бог
и
људи
...
па
шта
он
јесам
сад
?
...
Што
се
стидити
?
...
па
се
захукати
гора
,
не
знати
ни
куд
ићи
ни
шта
радити
...
Уочи
дан
свадбени
ужурбати
се
чељад
Алексин
.
на
који
год
страна
погледати
,
сам
посленик
,
и
свако
тај
тај
имати
пун
рука
посао
.
Алекса
јесам
прилазити
сад
овамо
,
сад
онамо
,
напомињати
да
се
што
не
заборавити
.
Петар
се
тамо
мувати
међу
жена
,
и
она
наређивати
и
заповедати
.
сунце
јесам
нагињати
запад
;
вечерњи
поветарац
јесам
помало
студјети
;
али
тај
јесам
осећати
посленик
посао
загрејан
...
Станко
непрестано
погледати
на
капија
.
Очекивао
јесам
неколико
свој
стар
друг
са
Парашница
да
помоћи
око
посао
и
пециво
.
—
немати
она
још
?
—
питати
Алекса
.
—
Чина
ја
се
,
ићи
...
и
заиста
,
на
капија
се
појавити
:
Суреп
,
заврзан
,
Јован
и
Јовица
.
—
Добра
вечати
!
—
повикати
.
—
бог
добро
дати
!
—
А
побратити
?
—
упитати
Станко
.
—
и
он
хтети
скоро
.
Очекује
Иванка
из
Сарајево
.
—
јесте
.
Отишао
јесам
да
купити
дар
...
не
знати
како
јесам
наручит
тај
Иванко
...
ама
као
кремен
...
поуздан
,
сигуран
—
свуд
ти
се
прометнути
као
шити
!
...
богами
!
...
—
не
богмити
се
!
...
кад
ти
ко
хвалити
,
он
вредити
!
—
рећи
Станко
.
Позваше
она
ти
засести
за
совра
,
који
тада
скоро
сваки
кућа
имати
.
Жене
доћи
ти
се
поздравити
,
па
онда
донети
ракија
„
да
се
посленик
прихватити
”
—
како
рећи
Алекса
.
Обредише
се
неколико
пут
.
Суреп
рећи
:
—
Хајд
да
се
гледати
посати
!
...
—
Па
...
вечерас
се
баш
и
нем
посао
!
—
рећи
Алекса
.
—
ја
јесам
тај
већ
свршити
сам
.
него
сутра
...
сутра
хтети
бити
пун
рука
!
—
Добра
!
—
рећи
овај
.
—
дијета
!
...
Дај-де
још
ракија
!
—
викати
Алекса
.
и
Мара
она
донети
опет
пун
чутура
.
ракија
отворити
разговор
.
Отпочеше
прича
и
шал
као
из
рукав
.
наравно
да
јесам
тај
заврзан
бити
победилац
.
Причао
јесам
сваки
причица
из
заједнички
живот
са
Станка
.
његов
жив
прича
и
ведар
шал
расположити
све
.
Чак
јесам
и
Суреп
причати
зашто
се
одметнути
у
хајдук
...
кад
испричати
како
јесам
убити
порежџију
,
што
јесам
„
ишитру
”
(
порез
у
сир
и
кајмак
)
купити
,
зато
што
он
јесам
жена
помиловати
,
заврзан
он
рећи
:
—
Мор
,
па
ти
јесам
читав
женскарош
!
...
А
како
се
само
крити
!
—
тај
,
ти
све
искретати
!
—
обрецнути
се
Суреп
.
сав
јесам
пливати
у
смех
и
шалити
.
—
Мор
,
људи
,
да
вечерати
!
—
рећи
Алекса
.
—
Чекам
побратим
!
—
рећи
Станко
.
—
о
курјак
реч
,
а
курјак
на
врата
!
—
Ева
он
!
—
рећи
заврзан
.
пред
кућа
бахнути
зека
с
неколик
друг
.
окитити
се
као
да
хтети
он
пред
олтар
.
на
он
зелен
долама
преко
колено
;
по
долама
сребрн
тока
с
позлаћен
пук
...
пас
он
обавијати
сарајевски
силај
срма
извезен
,
а
за
силај
сребрњак
:
сјајити
она
се
јабука
као
месечина
;
међу
она
се
угнездити
белокорац
,
ручица
он
од
слонов
кости
,
а
међ
уш
он
се
преливати
зелен
смарагд
...
дуг
„
танчица
у
рука
имати
преко
тридесет
сребрн
пафта
,
а
кундак
она
срма
уоквирити
.
стати
онако
диван
и
поносит
,
па
викнути
:
—
Добра
вечати
!
...
сав
поскочити
на
нога
лагати
и
отпоздравити
јунак
,
који
се
са
сав
мирбожати
као
да
из
туђина
долазити
.
одмах
засести
за
совра
,
који
се
часком
препун
ђаконија
,
а
чељад
стати
дворити
и
служити
.
разговор
се
водити
о
ратовање
и
о
сукоб
,
који
се
сваки
дан
дешавати
с
Турчин
.
тај
јесам
трајати
дубоко
у
ноћ
,
па
се
напослетку
разићи
да
спавати
...
таман
се
почети
делити
дан
од
ноћ
,
а
заврзан
скочити
и
опасти
пиштољ
.
—
устајати
,
сват
,
на
нога
лагати
!
—
викнути
из
петни
жила
.
Чељад
пренути
из
сан
и
устати
,
па
отрчати
на
бунар
да
се
умити
.
Устадоше
и
стар
и
гостити
,
а
Мара
она
прићи
с
вод
и
убрус
,
тај
стати
поливати
.
—
ако
јесам
по
зора
судити
,
дан
хтети
бити
необично
леп
!
—
рећи
Алекса
.
и
заиста
!
онај
плаветнило
бео
дан
постајати
сав
румен
,
док
најзад
не
обасјати
јарко
сунце
,
тај
просути
зрака
који
затреперити
по
дебео
роса
...
ваздух
бити
свеж
,
те
прожмавати
снага
...
Заседоше
за
совра
,
а
чељад
она
принети
варен
ракија
.
—
Хајд
,
Сурепе
,
—
рећи
заврзан
пошто
попити
ракија
—
да
се
посати
гледати
!
—
Хајд
!
—
рећи
Суреп
.
—
дед
,
домаћин
!
Наређуј
!
и
отићи
у
авлија
,
где
хтети
она
се
во
дотерати
да
он
заклати
.
суседа
почети
долазити
.
они
прилазити
к
совра
тај
се
здравити
...
Станко
се
користити
њихан
долазак
,
тај
побећи
у
кућа
...
авлија
постајати
сав
пун
.
Чељад
из
суседних
кућа
долазаше
да
се
наћи
на
помоћ
.
дан
освојити
.
Зазвркташе
кочија
.
Дође
кум
из
Совљак
.
све
,
почети
од
Алекса
па
до
млад
укућанин
,
потрчати
да
кум
поздрав
...
мало
затим
доћи
и
старојко
,
Јов
Јуришић
...
и
он
тако
исто
дочекати
...
Заседоше
за
совра
пред
кућа
,
који
се
све
више
пунити
одабран
узовницима
.
Станко
бити
отићи
да
се
опремити
.
имати
јесам
,
вала
,
шта
и
обући
кад
се
појавити
из
вајат
и
прићи
да
се
поздрав
с
кум
,
старојко
и
други
сват
,
јесам
моћи
гледати
у
он
од
силан
блесак
срма
и
сребро
.
Дичан
јесам
,
па
се
још
више
дичити
.
по
поздрав
,
старојко
и
кум
смакнути
се
,
те
он
посадити
међу
себе
.
зека
се
дигнути
у
вајат
с
деверски
дар
.
Отпоче
ручак
.
јела
се
онако
сватовски
,
рука
.
Младеж
јесам
ни
седло
за
совра
него
се
прихватати
с
нога
...
пуцањ
за
пуцањ
грмети
јесам
...
кад
изнети
печење
,
зека
извести
запревежену
Јелица
.
уздигнути
превез
тај
се
моћи
видети
како
она
онај
једар
лице
поливати
руменило
као
рујевина
.
зека
јесам
водити
од
кум
старојко
и
други
.
сав
стар
љубити
јесам
у
рука
,
а
млад
у
лице
.
и
онда
обојити
стати
дворити
сват
.
Довршише
ручак
и
старојко
заповедити
да
се
опремати
...
хитар
младеж
поскочити
од
совра
и
почети
упрезати
и
зауздавати
добар
коњ
.
Пушка
пушак
јесам
дати
издушити
;
с
пуцњава
се
мешати
коњски
врисак
...
—
јесам
л̓
готово
?
—
викнути
старојко
.
—
готово
!
—
одговорити
он
.
—
полазити
!
опремити
се
кит
и
сват
.
преко
четрдесет
коњаник
појурити
на
капија
и
стати
пред
сват
.
—
ех
,
у
име
бог
!
—
рећи
старојко
.
и
кренути
се
све
...
@card@
.
ОБИЧАН
ДОГАЂАЈ
таман
изидоше
из
црква
и
стати
мало
колико
да
поп
сачекати
,
а
бахнути
Дева
међу
она
.
Чим
он
Алекса
видити
,
он
задрхтати
,
јер
јесам
знати
да
се
Дева
џаба
не
јављати
.
али
хтети
тај
од
сват
сакрити
,
па
он
прићи
весело
,
осмехивати
се
.
—
хвала
бог
,
те
и
тај
доћи
!
...
ја
већ
дигнути
рука
!
...
А
бити
бити
ја
жао
на
ти
!
...
—
е
,
ево
ја
!
...
Срећно
ти
весеље
!
...
бог
дати
тај
и
унука
дочекати
!
...
—
хвала
!
...
и
ти
,
да
бог
да
,
те
и
свој
весеље
скоро
овако
проводити
!
...
тако
јесам
говорити
Алекса
,
а
овамо
једнако
он
се
отимати
са
усна
:
ама
,
тај
јесам
џаба
доћи
!
...
—
Баш
јесам
неки
посао
?
—
питати
он
старојко
.
—
куд
хтети
велик
посао
:
поћи
јесам
мој
Станка
у
сват
!
...
па
камо
тај
чутура
?
...
одмах
он
додати
чутура
.
он
се
прекрсти
и
погледати
на
небо
:
—
Дај
,
бог
,
да
бити
срећно
и
дуговечан
!
...
па
нагнути
.
Поп
се
појавити
на
праг
црквен
.
људи
се
дигнути
на
нога
.
—
седити
,
седити
!
...
—
рећи
он
.
—
А
,
гле
Дева
!
—
ја
,
отац
,
тај
јесам
!
—
благослов
!
...
—
рећи
скидати
капа
и
прилазити
рука
.
—
бог
тај
благословити
!
...
Дошао
и
ти
у
сват
?
—
једаред
!
—
рећи
Дева
и
насмејати
се
.
Станко
,
зека
и
други
здравити
се
с
он
.
он
само
дошапнути
зека
:
—
после
хтети
се
разговарати
.
и
онда
окренути
у
шал
.
Видећи
он
весео
и
разговоран
,
Алекса
се
раскравити
.
он
стати
ћеретати
и
разговарати
са
сват
...
она
тренутан
забринутост
проћи
као
сенка
,
сав
се
расположити
...
—
спремати
!
—
рећи
старојко
.
Младеж
опет
појурити
коњ
и
кочија
.
за
тила
час
сав
бити
опремити
само
да
се
седати
.
Дева
се
примакнути
зека
:
—
Катић
ти
поздравити
.
—
Катић
?
—
ја
.
рећи
јесам
да
се
ноћас
,
у
глув
доба
,
наћи
с
дружина
на
пруд
...
—
Шта
ли
имати
?
—
Добра
јесам
!
—
А
...
ти
знати
...
—
ја
јесам
и
донети
тај
гласе
.
у
поноћ
проћи
хтети
харачлија
,
па
он
ваљати
пресрести
!
...
Биће
ћар
и
сувише
!
...
—
рећи
смешкати
се
.
—
Хоће
ли
и
Катић
тамо
бити
?
—
не
знати
.
он
рећи
да
се
ти
тамо
наћи
.
—
Добра
.
—
Чина
се
невешт
,
не
кварити
весеље
!
—
полазити
!
...
седати
!
...
—
викати
старојко
.
зека
отрчати
невеста
и
посадити
се
с
она
у
кумов
кочија
.
Станко
сести
са
старојко
.
ту
начинити
место
и
поп
.
—
Нађите
место
Дева
!
...
—
викнути
старојко
.
—
Ева
!
...
ево
!
...
ходити
овамо
!
...
—
викнути
са
свити
страна
.
Дева
се
препети
на
она
који
он
бити
близ
.
—
јесам
поседати
?
—
јесам
.
—
полазити
!
...
—
заповедити
старојко
.
код
кућа
јесам
чекати
опет
поставити
совра
.
опет
се
јести
и
пити
...
Пушка
опет
пушак
јесам
дати
издушити
.
сунце
се
већ
спустити
на
заранак
.
зека
се
само
погледати
с
Дева
.
—
јесам
ли
време
?
—
јесте
.
зека
зовнути
Станка
.
—
побратимити
!
...
—
рећи
он
.
—
ја
ти
остављати
!
—
Што
?
—
Катић
ја
јесам
поручити
да
вечерас
морати
Дрина
прећи
.
али
...
ники
реч
о
тај
!
...
ја
хтети
јесам
отићи
,
а
овај
хтети
мој
после
...
—
Добра
!
—
рећи
Станко
.
зека
посести
још
мало
,
па
устати
и
стати
се
поздрављати
.
—
седити
,
посинак
,
куда
хтети
?
—
питати
јесам
Алекса
.
—
ја
морати
отићи
до
дружина
,
поочим
!
...
сав
јесам
,
и
веселити
јесам
и
...
све
,
али
ја
морати
дружина
обићи
!
...
поп
Милоје
викнути
:
—
не
задржавати
он
,
Алекса
!
он
знати
шта
радити
!
...
—
збогом
,
браћа
!
—
збогом
поћи
!
и
зека
отићи
...
весеље
се
наставити
.
пити
се
,
певати
,
пуцати
и
играти
.
Ноћ
се
спуштати
лагано
.
старина
,
мало
загрејан
,
потражити
гуслар
.
Повикаше
са
свити
страна
:
—
заврзан
!
заврзан
!
...
и
отићи
да
он
потражити
.
али
нити
заврзан
нити
иједан
зекин
друга
;
чак
и
Дева
бити
нестати
.
сват
се
погледати
.
Нешто
ледено
прожмати
она
снага
.
—
А
куд
јесам
отићи
?
—
питати
Алекса
.
—
не
знати
!
—
одговорити
чељад
.
—
А
кад
јесам
отићи
?
—
питати
старојко
.
—
не
знати
!
ја
јесам
мислити
да
јесам
међ
сват
.
старојко
хтети
забашурити
сав
тај
.
он
почети
причати
прича
.
али
весеље
пресећи
.
Вис
се
не
чути
ни
песма
ни
пуцањ
.
изгледати
јесам
као
да
јесам
се
скупити
на
какав
договор
.
Поп
устати
иза
совра
и
зовнути
Станка
.
—
Ноћас
хтети
сигурно
бити
какав
окршај
?
—
упитати
он
.
—
ти
тај
знати
.
видети
јесам
кад
ти
јесам
зека
нешто
шапутати
.
—
јесте
,
попа
,
али
преко
Дрина
...
него
,
молити
ти
,
моћи
ники
казивати
!
...
Поп
се
вратити
совра
.
разговарати
јесам
,
али
она
се
разговор
отимати
за
зека
и
његов
дружина
...
Чела
се
натуштити
,
сваки
се
све
више
у
се
повлачити
.
најзад
рећи
поп
Милоје
:
—
да
се
разилазити
,
људи
!
...
доста
јесам
се
и
веселити
!
...
напослетку
,
време
јесам
данас
тако
!
...
данас
имати
људи
који
не
дојести
залогај
,
па
опет
живити
!
да
се
ићи
!
и
људи
се
почети
дизати
.
—
ама
,
седити
!
—
викати
јесам
Алекса
.
—
хвала
!
...
јесам
време
весеље
.
Свршили
јесам
оно
што
јесам
бог
рећи
!
...
неки
јесам
деца
жив
и
здрав
!
А
и
веселити
јесам
се
много
за
данашњи
дан
!
...
лак
ноћ
!
...
и
стати
се
поздрављати
...
кум
и
старојко
наредити
да
она
се
кола
спрема
.
—
зар
хтети
ноћити
?
—
питати
Алекса
и
Петар
.
—
нека
,
хтети
!
...
—
велим
Јов
.
—
права
велим
поп
:
сад
требати
да
јесам
сваки
код
свој
кућа
са
свој
народ
!
...
—
Хоћете
ли
сутра
доћи
?
—
махнути
тај
!
...
ако
бог
да
ти
превалити
овај
дан
преко
глава
,
лако
хтети
се
веселити
.
лак
ноћ
!
и
почети
се
разилазити
.
Укућани
она
испраћати
.
сав
оборити
глава
...
Алекса
ући
у
кућа
.
поред
огњиште
седити
неколико
суседа
и
Сима
кнез
.
—
пити
ли
?
—
Па
...
помало
...
—
ама
зар
ники
од
ви
не
смотрити
кад
отићи
?
—
Ника
!
...
—
неки
она
јесам
са
срећом
!
...
Једини
бог
неки
она
бити
пријатељ
!
...
Мара
!
...
зовнути
ја
Станка
.
и
старац
отићи
у
свој
соб
...
суседа
и
Сима
дигнути
се
.
залуд
она
задржавати
,
ниједан
не
хтети
остати
.
бити
јесам
глуво
доба
кад
укућанин
сам
остати
.
Жене
јесам
спремати
по
кућа
.
Петар
она
рећи
да
легати
.
у
тај
пар
изиде
Станко
из
очев
соб
.
—
Хоћеш
прилегнути
,
рано
?
—
Хоћу
,
мајка
...
—
Ида
...
ићи
...
настати
тајац
.
Тишина
као
у
гроб
.
звезда
треперити
као
да
се
отимати
да
полетити
с
онај
небесан
покров
.
наједанпут
чути
се
пушак
у
даљина
...
Станко
,
седити
пред
вајат
,
ослушкивати
...
—
и
...
баш
данас
!
—
шапутати
он
.
—
Данас
се
тај
морати
догодити
!
...
кад
хтети
ми
,
јадник
,
сванути
?
...
кад
хтети
ја
смести
провеселити
се
на
весеље
,
а
да
ми
не
пресести
?
...
господа
!
...
Хоћеш
ли
ми
кадгод
дати
и
такав
дан
?
!
Пушке
јесам
и
опет
пуцати
,
звезда
јесам
и
опет
трептати
...
ники
не
дати
одговор
...
Станко
дубоко
уздахнути
,
па
ући
у
вајат
...
ето
,
тај
јесам
бити
његов
свадбени
дан
.
@card@
.
ЖИЖАК
се
гасити
Пролажаху
дан
за
дан
...
Алекса
и
Петар
већ
више
не
моћи
ни
сам
себе
послужити
...
са
старост
доћи
и
болест
.
неки
ма
и
најмањи
ветрић
пирнути
,
одмах
она
у
постеља
обор
.
Јелица
јесам
лебдети
око
она
.
Мил
,
срдачан
,
она
бити
вазда
разгонити
сет
стар
родитељ
и
они
јесам
благосиљати
...
али
јесам
Алекса
осећати
како
он
нестајати
...
ако
поћи
,
засопити
се
;
ако
што
почети
радити
,
уморити
се
.
један
дан
,
бити
мало
ветровит
,
вратити
се
из
воће
,
где
јесам
прашчић
хранити
,
сав
помодрети
као
чивит
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
упитати
Петар
,
видити
он
променити
.
он
се
примакнути
огњиште
и
стати
цвокотати
.
—
зима
!
—
Па
хтети
лећи
?
—
Чекај
да
се
мало
огрејати
...
али
осећати
сав
велик
зима
...
само
одмахнути
глава
,
па
рећи
:
—
не
угрејати
кад
зима
са
срце
долазити
!
...
да
ићи
лећи
...
Подиже
се
,
али
стар
нога
заклецати
...
—
еј
,
мој
Алекса
!
—
рећи
јесам
себе
и
насмејати
се
невољно
.
—
ни
нога
те
више
не
слушати
!
ходити
,
Јела
,
чедо
мој
,
придржати
ја
!
...
Јелица
притрчати
,
те
он
ухватити
испод
пазуво
.
—
Хајд
,
баба
,
лећи
!
—
То
јесам
већ
мислити
...
неки
један
чељаде
отићи
попити
!
...
требати
ја
!
...
Уведоше
он
у
соб
.
Јелица
он
спустити
у
кревет
и
претрпати
губер
и
шареница
.
Петар
он
село
чела
глава
,
па
се
загледати
,
а
очи
она
пун
суза
.
он
јесам
погледати
,
па
се
насмејати
:
—
Шта
јесам
,
баба
?
!
...
Шта
ти
јесам
,
луда
један
?
...
Што
хтети
ти
оваки
?
...
Видиш
,
болан
,
да
овај
јадан
кожа
једва
овај
кост
стегнути
!
...
она
јесам
ћутала
.
он
пружити
рука
и
ухватити
јесам
за
њен
рука
.
Гледаше
,
па
се
окренути
смејати
.
—
богами
,
јесам
луд
!
па
ја
хтети
умрети
!
...
ухватити
ја
мало
зима
,
а
она
у
плач
,
те
ја
плашити
деца
!
...
Ћути
,
срамота
јесам
!
...
па
баш
и
да
умрети
,
па
шта
!
Живео
јесам
доста
.
бити
ми
јесам
оба
,
хвала
бог
,
лепо
!
...
изродити
јесам
пород
,
сав
као
златан
јабука
.
Иженили
она
,
дочекати
унучад
,
па
се
напевати
и
насмејати
!
...
па
сад
...
смрт
!
ако
!
зар
зато
требати
плаката
?
или
ваљда
ти
мислити
да
хтети
остати
овде
на
земља
?
немати
од
тај
ништа
,
мој
леп
бака
!
...
Наћи
хтети
ти
ја
тамо
пре
него
што
се
ја
и
угнездити
!
...
погледати
само
,
а
мој
баба
предати
ја
!
...
—
ти
се
шалити
!
—
грцати
Петар
.
—
А
гле
јако
!
...
Још
хтети
ја
рећи
да
јесам
она
тежити
него
ја
...
о
,
бог
с
ми
!
...
ама
,
јесам
ти
при
себе
,
женски
глава
!
...
А
што
да
се
не
смејати
!
...
нарадити
јесам
се
до
мио
воља
!
...
Народио
јесам
,
с
ти
,
пун
кућа
чељад
,
па
све
здраво
и
весело
,
па
видити
и
чути
;
па
остати
частан
међу
људи
и
пред
свет
!
...
и
бог
ја
дати
здравље
до
суђен
сат
!
...
и
шта
бити
ја
сад
овде
?
...
да
ја
прегуркују
око
огњиште
?
оставити
се
,
баба
,
ћорав
посао
!
...
Кажи
:
бог
хвала
!
...
моћи
јесам
ти
ја
као
псето
скончати
у
онај
тавник
,
у
глиб
,
напатити
и
намучити
!
...
А
добар
бог
,
видити
,
како
лепо
дати
!
...
ето
,
држати
овај
веран
рука
,
који
се
цео
век
на
ја
и
ја
на
она
наслањати
...
Слушам
жубор
у
кућа
,
као
у
кованлук
,
и
знати
да
јесам
тај
сав
крв
крв
мој
!
...
насмејати
се
,
отрти
суза
,
па
запевати
!
...
ја
јесам
се
наживети
у
добра
и
љубав
!
...
ја
се
растајати
с
ти
,
али
не
на
дуго
!
...
Потражићеш
ти
ја
,
јер
не
моћи
без
ја
!
...
овај
ти
јесам
као
кад
поћи
у
Шабац
!
...
врата
се
отворити
и
у
соб
ући
поп
с
Јов
Јуришић
.
—
А
...
ево
,
неки
ти
попасти
казати
!
...
он
,
човек
,
и
светити
књига
читати
...
—
А
шта
јесам
ти
,
мора
?
—
упитати
поп
брижан
,
прићи
да
се
руковати
...
—
Ништа
,
вала
!
...
да
рећи
да
ја
што
бости
,
не
бости
!
...
мало
јесам
се
размазити
у
добра
,
па
се
сав
на
ја
размазити
!
...
морати
молити
нога
да
поћи
,
вилица
да
жвакати
,
јер
зуб
немати
,
и
очи
да
гледати
...
па
ти
позвати
да
још
који
прозборити
.
хвала
и
ти
и
Јова
!
...
—
Јов
бити
код
ја
кад
ја
твој
дечко
доћи
.
—
Баш
добро
!
...
седити
!
...
А
тај
,
мој
добар
бака
,
донети
штогод
да
се
попити
.
—
не
требати
!
—
рећи
обојица
.
—
ех
,
не
требати
!
Жива
човек
свакад
требати
.
кад
очи
склопити
,
доста
он
јесам
и
један
сатљик
!
...
донети
,
донети
!
Петар
отићи
.
—
звати
јесам
ти
,
попа
,
да
бити
умрети
као
хришћанин
!
...
грехота
бити
бити
поживети
седамдесет
шест
година
,
поживети
слатко
и
добро
,
па
умрети
без
свет
тајна
!
—
онда
јесам
добро
ти
понети
.
—
А
...
надати
јесам
се
!
стар
човек
се
вазда
требати
надати
!
...
—
рећи
поп
озбиљно
.
—
тако
јесам
,
отац
!
—
Јова
,
изиди
један
часак
!
—
рећи
поп
.
јова
изиде
у
кућа
,
а
поп
скинути
зобница
с
раме
,
извадити
свој
књига
и
„
честица
”
,
који
бити
одвојити
у
један
убрус
.
поискати
мало
вино
и
донети
он
.
—
Можеш
ли
се
придигнути
?
—
Мог
,
попа
,
моћи
!
—
рећи
Алекса
и
дигнути
се
с
постеља
.
Поп
скинути
капа
,
узити
епитрахиљ
,
прекрсти
се
,
целивати
и
метнути
на
себе
;
затим
отворити
књига
и
почети
читати
.
Пошто
прочитати
молитва
,
он
он
припитати
за
грех
.
—
А
грешан
сам
,
отац
!
...
—
знати
—
незнано
,
тек
јесам
опет
свакојако
грешан
,
јер
по
грешан
земља
ходити
.
ја
се
молити
господа
да
ја
опростити
!
...
Поп
он
очитати
молитва
опроштај
и
причестити
он
.
—
сад
...
као
да
јесам
се
родити
!
—
рећи
он
,
ведар
и
весео
.
Поп
оставити
свој
књига
у
зобница
.
—
Јов
моћи
ући
?
—
упитати
Алекса
.
место
одговор
,
поп
позвати
Јов
у
соб
.
—
Јова
,
брата
,
јесам
ли
ти
шта
на
жао
учинити
?
—
упитати
Алекса
.
—
ја
јесам
ти
,
а
ти
ја
јесам
!
...
—
рећи
Јов
.
—
тај
јесам
правда
тражити
!
...
за
онај
неки
ти
јесам
бог
просто
!
...
опростити
и
ти
ја
.
—
бог
неки
ми
сав
опростити
...
и
пољубити
се
.
Петар
ући
у
соб
.
—
е
,
ходити
ти
овамо
!
...
с
ти
јесам
свој
век
делити
и
зло
и
добро
!
...
ако
ти
кадгод
на
жао
учинити
—
опростити
,
и
ти
неки
јесам
бог
просто
и
хвала
тај
!
...
ходити
сад
да
се
пољубити
!
...
и
пољубити
се
.
—
Али
моћи
плаката
!
...
—
рећи
он
,
видити
суза
у
њен
очи
.
—
моћи
!
...
ево
људи
неки
ти
казати
:
имати
ли
игде
добар
живот
него
што
он
ја
проживети
,
имати
ли
гдегод
овако
срећан
родитељ
да
што
родити
они
и
подгајити
све
здраво
и
весело
!
...
—
моћи
бог
срдити
!
...
—
да
позвати
чељад
!
...
—
рећи
Јов
.
—
Што
хтети
?
...
неки
деца
гледати
свој
посао
.
—
А
зар
она
хтети
ништа
казати
?
...
—
упитати
Петар
.
—
А
шта
да
она
казати
!
...
сав
јесам
тај
честито
и
ваљан
.
никад
ниједан
јесам
видети
штогод
неупутно
од
ми
!
...
сав
хтети
тај
лепо
радити
и
слагати
се
!
...
А
после
...
шта
јесам
ја
окупити
!
...
Нећу
ја
још
мрети
!
...
—
рећи
и
насмејати
се
.
—
боље
бити
бити
да
јесам
донети
овде
људи
мало
ракија
!
—
Ева
,
донети
јесам
.
Хоћеш
ти
мало
?
—
како
не
бити
,
бог
с
ти
!
...
ко
јесам
тај
што
хтети
ракија
!
...
дати
овамо
да
здравити
!
...
она
он
дати
чутура
,
он
се
прекрсти
,
рећи
:
—
Спаса
бог
,
попа
!
...
—
па
нагнути
.
—
на
спасење
Христов
!
...
—
рећи
поп
,
примати
чутура
.
он
наздравити
Јова
и
онда
метнути
чутура
предати
се
.
—
А
јесам
ли
Станко
код
кућа
?
—
упитати
поп
.
—
јесам
...
Знаш
,
бог
хвала
,
он
јесам
у
Парашница
.
Дође
,
бити
по
неколик
дан
,
па
опет
отићи
.
ја
он
свакад
познати
кад
хтети
отићи
.
тек
само
обор
глава
,
набрати
чела
и
заћутати
...
Научило
на
гора
,
па
не
моћи
под
кров
...
—
јесам
поручити
по
он
?
—
упитати
Јов
.
—
јесам
—
рећи
Петар
.
—
А
што
јесам
?
—
рећи
Алекса
.
—
бог
с
ти
!
...
—
рећи
Петар
.
—
Па
болестан
јесам
.
требати
да
се
ту
наћи
!
...
—
да
видити
мој
смрт
...
ваљда
јесам
он
тај
жељан
!
...
него
...
неки
доћи
,
баш
кад
мислити
да
требати
!
...
ја
мислити
да
јесам
тамо
потребан
где
требати
мушки
рука
.
врата
се
отворити
и
у
соб
бахнути
Станко
.
—
Баба
!
...
—
рећи
он
,
скидати
капа
и
прићи
рука
.
—
јесам
жив
?
...
—
Жив
јесам
,
синути
.
—
хвала
бог
!
...
хвала
он
што
дати
да
ти
затећи
!
...
опростити
и
благословити
...
Алекса
хтети
нешто
рећи
,
али
се
загрцнути
.
два
сјајан
суза
саставити
он
се
испод
брада
и
канути
на
дрхтав
рука
.
он
узити
глава
Станков
,
привући
јесам
к
себе
и
пољубити
неколико
пута
...
Поп
,
иако
бити
тврд
на
суза
,
проплакати
,
а
већ
о
Јова
и
Петра
да
не
говорити
!
...
Алекса
махнути
рука
преко
очи
,
па
рећи
:
—
Што
јесам
—
јесам
:
мити
јесам
живот
!
...
и
да
јесам
мучан
,
опет
се
жао
човек
растати
с
он
!
...
али
,
ето
,
морати
се
!
...
Петро
!
...
зовнути
деца
...
сав
зова
!
...
Хоћу
да
се
поздравити
с
она
!
...
Хоћу
да
она
се
наљубити
и
намилујем
још
замало
...
Петар
изиде
у
кућа
и
замало
све
сколити
старчев
постеља
...
он
јесам
љубити
све
:
и
син
,
и
снаја
,
и
унучад
...
Станков
Милоје
метнути
на
крило
,
али
стар
кости
—
дрхтав
рука
малаксавати
...
Већ
више
не
моћи
ни
да
он
држати
...
погледати
Јелица
,
па
рећи
:
—
носити
он
,
снаха
!
...
па
се
спустити
у
постеља
и
ућутати
,
дисати
кратко
и
испракидано
.
Међутим
,
поп
наредити
да
женскиња
,
сем
Петар
,
и
деца
изићи
у
кућа
,
што
и
учинити
...
настати
тајац
.
старац
се
окренути
зид
и
ћутети
...
Прође
доста
у
тај
тишина
.
Поп
се
дигнути
.
—
ја
ићи
мало
до
кућа
,
па
хтети
опет
доћи
—
рећи
он
.
и
таман
поћи
вратама
,
а
Алекса
махнути
рука
.
—
Још
мало
...
—
прошаптати
Алекса
.
лице
он
бити
жут
као
восак
.
Поп
застати
...
Очи
болесников
гледати
он
нетренимице
...
попити
се
учинити
да
се
кочити
и
устаклаисавају
.
бацити
поглед
на
груда
који
се
једва
дизати
.
он
прићи
ближе
и
смотра
како
доњи
усна
модрити
и
падати
...
—
дати
свећа
!
...
—
рећи
и
нехотице
.
сав
се
ужурбати
.
настати
запевка
.
болесник
нешто
сенути
у
очи
,
али
само
за
тренутак
,
па
се
угасити
...
Запалише
свећа
и
тутнути
он
у
рука
,
и
блед
пламен
воштаница
обасјати
посветити
лице
,
што
се
осмехивати
.
—
Свршио
јесам
!
...
—
рећи
поп
и
скинути
капа
.
—
Мученик
јесам
свршити
без
мука
,
као
и
сваки
праведник
.
Диже
се
запевка
.
Жене
излетети
у
авлија
да
и
свет
објава
.
—
еј
,
веселити
Алекса
!
—
рећи
Јов
.
—
тихо
живети
,
тихо
умрети
,
онако
исто
као
што
кандило
горети
и
угасити
се
!
...
бог
да
он
простити
...
бог
да
он
простити
!
...
суседа
почети
долазити
и
стати
спремати
да
окупати
покојник
...
Поп
и
Јов
изићи
напоље
...
Ноћ
се
лагано
спуштати
...
@card@
.
НАТУШТЕНО
небо
Сахранише
Алекса
.
свет
јесам
бити
доста
на
погреб
.
Весела
Петар
,
чим
јесам
с
гробље
доћи
,
одмах
јесам
ухватити
запећак
...
њен
душа
годити
јесам
тишина
и
суза
.
она
јесам
свесрдно
плакати
за
свој
стар
друга
.
А
како
и
да
не
плакати
!
...
сваки
бити
она
поглед
пасти
на
по
какав
успомена
...
Живело
се
тај
и
радити
...
али
јесам
кућа
морати
живети
.
А
кућа
без
старешина
немати
...
те
тако
,
пошто
Алекса
издати
деветина
,
окупити
се
сав
у
домаћински
соба
.
—
нана
,
—
рећи
Станко
—
ми
вала
данас
бирати
старешина
.
ја
не
хтети
без
ти
тај
чинити
.
рећи
ко
хтети
?
...
старица
јесам
ћутала
.
—
ја
велим
нека
бити
Станко
!
он
јесам
и
познат
с
људи
!
—
рећи
Крстивој
.
—
неки
бити
!
—
и
ја
мислити
!
—
рећи
Петар
.
—
он
јесам
,
истина
,
млад
,
али
некако
јесам
познат
и
чувен
...
—
Али
ја
не
мислити
,
мајка
!
...
—
рећи
Станко
.
—
ја
јесам
се
одбити
од
кућа
и
плуг
!
мој
јесам
гора
,
мајка
!
...
А
кућа
требати
домаћин
,
а
не
хајдук
...
зар
не
чути
како
пушак
грувати
;
зар
не
осећати
како
крв
мирисати
свуда
,
тај
сваки
јесам
травка
она
залити
?
!
...
тамо
ја
ићи
где
се
крв
пролевати
и
барут
мирисати
,
ја
хтети
овде
угушити
дим
у
кућа
!
...
ја
мислити
неки
домаћин
бити
Крстивој
,
он
јесам
стар
!
...
—
А
зар
хтети
опет
оставити
мајка
!
—
јекнути
Петар
.
—
морати
,
мајка
!
...
морати
рад
онај
робље
што
јесам
од
свој
мајка
одвојено
!
...
ја
јесам
гледати
по
неколик
синџир
робље
:
сав
јесам
млад
,
као
капљати
роса
.
тај
јесам
Турчин
од
мајка
одвојити
да
под
нож
и
на
мука
метнути
!
...
А
ја
се
заклети
бог
и
љубав
мој
родитељ
и
мој
детињски
љубав
,
да
хтети
,
док
жив
,
отимати
робље
од
Турчин
и
пуштати
на
слобода
,
неки
се
свој
мајка
вратити
!
старица
се
дигнути
на
нога
.
она
јесам
дрхтати
као
прут
.
—
Ида
,
синути
!
...
неки
бог
благословити
сваки
стопа
твој
!
ја
,
твој
мајка
,
ја
хтети
се
и
за
тај
и
за
она
бог
молити
!
па
он
стати
љубити
и
поливати
суза
.
—
рећи
ли
да
јесам
Крстивој
домаћин
?
—
упитати
Станко
.
—
рећи
!
—
одговорити
овај
.
—
онда
,
Крстивоје
,
брата
,
неки
ти
јесам
у
аманет
наш
стар
мајка
и
овај
нејач
!
...
ја
у
кућа
остати
не
моћи
!
Наоблачило
се
небо
над
јадан
Србија
.
сваки
мушки
рука
данас
морати
пушак
пригрлити
...
јесам
лако
,
браћа
мој
,
с
цар
царев
ратовати
!
...
Наш
јесам
душман
опколити
са
свити
страна
.
на
Каменица
погинути
јуначки
Синђелић
,
погинути
тако
јуначки
да
он
и
бог
позавидети
;
Делиград
хтети
скоро
пасти
Турчин
у
рука
;
Кара-Ђорђе
бити
на
сеница
,
али
који
вајда
што
бити
и
он
и
Вељко
кад
ми
јесам
сила
сколити
...
ја
морати
још
данас
у
Лозница
.
на
Лозница
јесам
Турчин
ударити
...
ако
бог
да
ти
Турчин
побити
и
вратити
се
здрав
и
читав
,
онда
хтети
се
и
друкчије
разговарати
...
дакле
,
Крстивоје
,
пазити
!
...
ако
бити
какав
турски
навала
,
ти
узети
укућанин
,
и
што
моћи
понет
,
па
се
склонити
на
дренов
греда
,
код
Раденковић
.
тамо
јесам
густ
шум
,
а
и
Сава
јесам
близу
,
па
моћи
и
преко
Сава
прећи
.
онда
се
излуби
са
браћа
и
прићи
рука
материн
.
—
благословити
ја
,
мајка
!
...
Петра
ударити
суза
.
она
узити
његов
рука
и
притиснути
јесам
на
свој
смежуран
образ
...
—
Мушка
рука
!
...
одбрати
нејак
,
а
поносити
мајчин
!
...
Ида
,
синути
!
...
мајка
хтети
плаката
,
али
хтети
ти
благосиљати
!
...
Ида
,
соко
мој
!
...
Ида
,
бранити
оне
који
се
одбранити
не
моћи
!
...
и
они
имати
свој
мајка
,
који
за
она
цвилити
!
...
Ида
,
синути
,
ићи
!
...
Станко
јесам
пољубити
у
рука
и
изиде
из
соб
.
пред
кућа
,
држати
бео
,
пртен
торба
,
стојати
Јелица
.
кад
јесам
смотра
,
он
мрав
подићи
.
не
рећи
она
реч
него
проћи
мимо
она
.
тај
баша
знак
да
он
испратити
.
и
она
пребацити
торба
преко
раме
,
па
поћи
за
он
.
Ишли
јесам
ћутети
.
кад
одмакнути
далеко
од
капија
,
он
стати
.
окренути
се
и
сачекати
док
он
она
прићи
.
тада
јесам
узити
за
рука
,
који
јесам
дрхтати
.
—
Шта
ти
јесам
?
...
Што
дрхтати
?
—
упитати
јесам
.
—
не
знати
...
—
рећи
она
.
он
се
загледати
у
она
.
никад
он
се
јесам
леп
учинити
него
сад
,
обасјан
јутарњи
зрак
сунчев
...
срце
он
залупати
од
бол
.
—
Баш
јесам
ти
удити
срећа
!
—
рећи
.
она
ништа
не
одговорити
...
али
он
видити
како
она
поигравати
румен
усница
.
—
не
да
ми
бог
!
...
Знаш
ли
,
Јелица
,
да
јесам
тај
жељан
!
...
ја
букнути
образ
само
кад
ти
видити
!
...
тај
ја
се
јесам
дати
ни
да
ти
миловати
!
...
ја
јесам
жељан
твој
очи
,
Јела
,
твој
загрљај
,
твој
милошта
!
...
ја
се
слутити
да
хтети
и
умрети
жељан
ти
...
она
полити
суза
...
—
зар
ја
јесам
тако
исто
жељан
,
али
зар
се
моћи
борити
с
бог
и
судбина
!
...
—
Али
стегнути
срце
,
запечатити
тај
суза
.
јер
ја
суза
пратити
кроз
цео
век
!
...
ја
јесам
жељан
насмејан
уста
и
милошта
,
а
не
суза
!
...
она
убрисати
очи
и
насмешити
се
.
—
тако
,
срећа
мој
!
—
рећи
Станко
,
па
јесам
загрлити
.
—
смејати
ја
се
да
твој
осмејак
видити
и
у
велик
осама
и
у
страшан
окршај
!
...
да
ли
ти
знати
колико
ја
он
разговор
!
...
па
,
чути
ја
,
жеља
мој
!
...
гледати
чедо
наш
,
наш
Милоје
!
...
Чувај
он
од
сваки
зло
!
...
и
гледати
ја
мајка
.
она
требати
твој
нега
и
милошта
...
Што
она
учинити
,
ја
јесам
учинити
!
...
Хоћеш
ли
?
—
Хоћу
!
—
смешкати
се
она
.
А
он
она
пољубити
румен
усна
.
—
кад
ја
тако
гледати
,
ја
јесам
у
небо
!
...
као
да
видити
и
бог
и
анђео
његов
!
...
само
тако
!
...
Слушај
ја
добро
!
...
и
слушати
мајка
...
Донећу
ти
дар
да
тај
очи
занети
!
Што
пашиница
носити
,
тај
хтети
ти
носити
!
...
—
Ништа
ја
не
требати
,
само
ја
ти
доћи
!
...
ти
јесам
мој
леп
и
велик
дар
!
...
ја
бити
се
смести
бог
заветовати
да
други
жеља
хтети
имати
сем
овај
!
...
А
што
тражити
да
послушати
,
послушати
.
А
зар
ја
јесам
и
досад
слушати
!
—
јесам
,
али
...
—
Шта
?
—
Али
овај
јесам
сад
други
!
...
бар
ја
се
чинити
да
јесам
други
!
...
пре
јесам
ту
бити
и
баба
...
и
нана
јесам
бити
некако
кочоперан
.
јесам
се
бар
ништа
о
кућа
бринути
!
...
па
онда
,
и
Турчин
јесам
зазирати
...
сав
јесам
бити
некако
друкчије
...
А
сад
...
—
А
сад
?
—
упитати
она
.
—
зар
не
видити
да
наваљивати
из
дан
у
дан
...
нем
место
на
Дрина
што
она
брод
јесам
...
од
рана
зор
до
мркли
мрак
бити
се
крвав
бојити
!
...
убијати
она
,
и
што
она
више
сатирати
,
тај
она
све
више
придолазити
!
...
тај
ницати
као
трава
из
земља
!
Јелица
задрхтати
.
—
не
дрхтати
,
не
бојити
се
!
...
ја
хтети
се
тући
до
истрага
наш
ја
њихов
!
црн
земља
морати
пропиштати
под
терет
мртав
,
а
од
јаук
женско
и
бог
хтети
уш
заглунути
!
...
Тешко
турски
и
мајка
и
сеја
куд
проћи
ја
с
мој
побратим
!
...
Јелица
обор
глава
.
—
не
сагињати
глава
,
жена
мој
!
тако
јесам
доба
у
који
живити
.
не
само
људи
него
и
жена
требати
да
бити
јунак
!
...
овде
се
не
бити
јунак
с
јунак
него
душман
с
душман
!
...
зато
јесам
ти
овако
говорити
!
зато
ти
рећи
да
чувати
син
и
надгледати
мајка
!
јер
ја
мислити
да
ти
имати
и
јуначки
срце
!
...
—
немати
!
—
рећи
Јелица
.
—
немати
,
али
хтети
он
имати
исто
тако
као
и
ти
,
јер
хтети
на
тај
гледати
!
...
Имаћу
срце
!
...
—
ја
јесам
жена
Станка
Алексић
!
ако
не
умеднем
убити
,
умеће
погинути
!
...
збогом
,
господар
!
Срећно
поћи
,
а
још
срећан
доћи
!
и
прићи
рука
Станков
.
кад
он
целивати
у
рука
,
она
он
придржати
торба
да
упрети
...
станка
као
да
неко
гурити
напред
.
он
она
само
пружити
рука
и
рећи
.
—
збогом
!
...
па
отићи
дубрава
...
Ишао
јесам
Станко
кроз
шум
некако
чудно
расположен
.
овај
жена
,
који
јесам
умести
тако
волети
,
сад
он
задахнути
неки
нов
жар
,
дати
он
неки
нов
мисао
...
из
њен
очи
као
да
јесам
читати
:
мислити
на
ја
,
на
мој
,
љубав
,
а
заборављати
толики
уцвељен
мајка
и
сеја
,
заборављати
љуба
у
род
опремити
!
...
немати
ми
милошта
и
миловање
док
сав
не
запевати
један
грло
!
...
Ида
,
бранити
нејак
,
кад
ти
јесам
бог
дати
те
моћи
и
умети
,
а
ја
хтети
се
дичити
што
јесам
бити
љуба
тај
јунак
што
он
гусле
певати
...
Нешто
он
се
дизати
и
спуштати
у
груди
;
он
јесам
осећати
у
свој
душа
неки
светиња
,
нешто
налик
на
мирис
запаљење
измирна
...
окренути
се
још
једаред
и
видити
она
где
стајати
и
гледати
за
он
,
стајати
поносит
и
права
као
онај
стар
храст
што
јесам
век
одбијати
ветар
и
олуја
,
и
остати
сталан
и
још
чврст
него
што
јесам
бити
у
младост
свој
...
и
он
осетити
неки
поштовање
у
душа
према
тај
жена
.
—
тај
она
се
одрицати
свој
радост
да
бити
други
моћи
пригрлити
свој
чедо
и
запалити
мирно
крсни
свећа
под
свој
кров
!
...
окренути
се
још
једном
,
али
јесам
више
не
видити
тамо
,
већ
бити
отићи
.
и
он
,
с
дубок
уздах
кренути
напред
.
Сећао
се
први
дан
свој
љубав
;
сетити
се
онај
црн
растанак
кад
,
са
обест
Лазарев
,
морати
у
гора
отићи
...
па
запливати
у
прошлост
...
ни
јесам
не
знати
кад
јесам
стигнути
у
Парашница
.
кад
тамо
стигнути
,
наћи
друг
где
се
опремати
.
—
акобогда
?
—
на
далек
пут
?
—
рећи
зека
.
—
А
куда
?
—
у
Лозница
.
—
Сила
јесам
ударити
.
ко
само
пушак
моћи
носити
,
он
требати
да
поћи
тамо
!
—
рећи
заврзан
.
—
и
полазити
сад
?
—
сад
.
—
Па
зар
тако
,
побратимити
?
—
упитати
Станко
,
пребацивати
.
—
зар
бити
ти
отићи
без
твој
побратим
?
—
ја
бити
ти
известити
у
сваки
други
прилика
,
побратим
,
ама
сад
јесам
моћи
!
...
ја
знати
зашто
јесам
отићи
...
и
зека
сагнути
глава
,
не
довршити
реченица
.
—
умрети
јесам
—
рећи
Станко
.
—
умрети
?
!
—
јесам
,
бог
да
он
простити
!
...
А
и
боље
!
...
ко
знати
шта
бити
он
још
у
живот
чекати
!
...
—
А
на
који
јесам
кућа
оставити
?
—
Крстивој
јесам
тамо
...
А
готово
,
вала
,
хтети
кућа
ни
требати
.
наредити
јесам
он
где
да
она
склонити
на
случај
навала
...
—
Хоћемо
ли
поред
Дрина
?
—
упитати
Ногић
зека
.
—
Само
до
Бадовинци
.
А
од
Бадовинци
хтети
преко
царски
поље
и
нов
село
на
касаба
(
Лешница
)
—
заповедити
зека
.
и
кренути
се
.
Ишли
јесам
журно
.
Станко
ићи
оборен
глава
поред
зека
.
дан
јесам
бити
леп
.
сунце
јесам
пријатно
грејати
.
Жуто
,
увео
лишће
падати
као
паперак
са
дрвеће
.
Овде-онде
прнути
по
који
сеница
и
тужно
зацвркутати
...
земља
оголео
,
а
овде-онде
видити
се
по
који
прамен
сув
и
спарушен
трава
...
јесен
,
права
јесен
,
пун
и
туга
и
лепота
;
па
кад
човек
погледати
око
себе
,
а
он
се
неки
сет
свити
око
срце
,
почети
он
обузимати
студ
као
да
се
змијати
свијати
...
заврзан
развести
разговор
:
—
ја
велим
да
сваки
од
ми
требати
да
имати
бар
по
десет
жена
!
...
да
она
половина
родити
мушкиње
,
тај
бити
бити
пет
јунак
!
...
Турчин
јесам
,
брата
,
паметан
!
...
—
јадан
она
памет
а
гора
година
!
—
укопистити
се
Иванко
.
—
не
дати
ја
,
бре
,
један
наш
за
десет
Турчин
!
...
ево
ја
хтети
ударити
на
двадесет
она
!
...
—
тако
јесам
!
...
Иванко
право
велим
!
—
викати
Јован
и
Јовица
.
—
Мор
,
јесам
о
тај
на
колико
хтети
ко
Турчин
ударити
,
него
велим
да
ми
јесам
бог
дати
више
!
...
—
викати
заврзан
.
—
Доста
ми
јесам
!
...
—
викати
сав
.
—
ја
се
не
бојити
Турчин
!
...
—
рећи
неки
.
—
Вал
,
ни
ја
!
...
неки
она
бог
да
ако
хтети
и
зуб
и
рог
—
ја
хтети
поплашити
!
...
смех
се
заорити
са
свити
страна
.
—
бог
он
дати
весео
нарав
—
рећи
Станко
смешити
се
.
—
А
тај
он
вредити
колико
и
јунаштво
...
него
,
добро
бити
бити
да
мало
ујамо
?
—
рећи
зека
.
—
како
ти
хтети
...
зека
викнути
:
—
уја
!
...
Чет
стати
.
—
јесам
уморан
?
—
јок
.
Станко
погледати
њихан
ведар
лице
,
осмехнути
се
,
па
рећи
зека
:
—
побратимити
!
...
облак
се
навлачити
на
сунце
,
али
зрак
и
кроз
облак
пробијати
.
док
јесам
Србија
оваки
син
,
дотле
—
тешко
и
цар
у
Стамбул
...
ја
не
бринути
!
...
Победићемо
!
—
и
ја
мислити
!
...
—
рећи
зека
.
и
сести
да
се
одморити
...
@card@
.
ОЧАЈНА
борба
—
„
Ко
ти
ископати
око
?
”
—
„
брат
”
.
—
„
зато
јесам
тако
дубоко
!
”
Ништа
лепше
не
карактерисати
наш
љут
борба
у
први
устанак
од
овај
пословица
народни
.
моћи
јесам
турски
царевина
кренути
сав
Азија
на
Србија
,
али
она
јесам
моћи
наудити
као
само
тај
што
јесам
кренути
Босна
и
Херцеговина
.
два
брата
,
који
јесам
натурити
два
вера
,
бити
јесам
један
други
велик
крвник
.
ту
се
јесам
мислити
само
на
победа
.
Ишло
се
на
тај
да
се
уништити
,
да
се
сатрти
,
да
се
развејати
као
плева
на
ветар
,
те
да
ни
трагати
не
остати
од
онај
што
се
звати
непријатељ
!
од
онај
дан
кад
јесам
у
западни
и
северозападни
крај
Србија
пукнути
први
пушак
устанички
,
од
тај
дан
,
као
што
јесам
већ
рећи
,
јесам
бити
више
миран
дан
!
...
место
благословен
плуг
,
земља
јесам
орати
турски
(
боље
да
казати
братски
)
кумбара
...
један
буљук
разбити
,
никнути
други
;
један
војска
пресрести
,
а
ти
стизати
два
!
...
тек
она
сазнати
један
брод
на
који
прелазити
,
а
већ
ти
јављати
за
други
два
!
...
тај
јесам
бити
борба
између
небо
и
земља
,
борба
без
одмор
и
престанак
.
стотину
пута
разбити
,
потурчењак
заклињати
се
и
сто
први
пут
.
тај
,
тако
да
рећи
,
иђитлук
—
тај
јесам
карактеристика
борба
тај
доба
!
...
Страшна
јесам
сила
ударити
па
Лозница
.
Весели
подрински
војвода
,
Богићевић
Анта
,
затворити
се
у
шанац
са
@card@
свој
јунак
.
Шта
хтети
,
један
,
са
„
шака
јад
”
против
толики
сила
?
!
Шта
јесам
моћи
друго
него
потражити
помоћ
од
браћа
!
...
и
браћа
се
одазвати
.
поврвети
са
свити
страна
да
још
једном
сузбити
сила
турски
.
Међа
први
јесам
стигнути
зека
са
свој
јунак
...
Анта
он
дочекати
као
божји
посланик
.
—
хвала
бог
!
...
тај
још
ми
јесам
бог
пријатељ
!
...
А
Стојан
?
...
А
Сима
?
...
зар
они
хтети
доћи
?
...
—
Доћи
хтети
,
не
бринути
!
ја
мислити
да
ићи
у
стопа
за
ми
!
...
—
јавити
јесам
и
Лука
,
и
Јаково
,
и
Вожду
!
...
овај
јесам
страшан
сила
!
...
кад
сванути
,
погледати
са
шарампов
,
па
ако
видити
крај
,
чинити
од
ја
шта
хтети
!
...
—
дакле
,
много
она
!
—
много
!
...
као
у
мора
песак
!
...
Већ
јесам
шести
дан
како
наваљивати
и
како
она
одбијати
...
Чувам
и
себе
и
људи
.
сваки
час
изазивати
на
мегдан
...
имати
међу
она
неки
Мујага
из
Сребрница
.
Доди
ја
сваки
јутро
и
вече
!
...
Дође
скоро
до
под
сам
шанац
,
па
се
бекељити
и
звати
на
мегдан
.
ја
чувати
људи
и
не
дати
,
а
он
псовати
све
до
миш
у
дувар
.
Станка
заиграти
месо
.
—
ја
хтети
он
сутра
на
мегдан
изићи
!
војвода
он
загрлити
.
—
хвала
ти
,
јунак
!
...
јесам
Мујага
страшан
,
али
страшан
твој
очи
севати
!
...
онда
се
окренути
зека
:
—
Кажи
људи
—
рећи
он
—
неки
се
мало
одморити
.
ко
знати
како
хтети
се
сутра
одмарати
!
...
ја
јесам
поставити
стража
...
јесењи
ноћ
ведар
,
без
месец
...
небо
прекрити
треперав
звезда
па
жмиркати
,
као
да
бити
хтети
успавати
све
живо
...
људи
се
понамештати
један
до
други
...
Тишина
овладати
,
она
мртав
тишина
што
ти
више
притискивати
од
велик
терет
,
и
од
који
бити
тако
радо
побећи
,
да
се
моћи
...
Овда-онда
нарушити
тај
ноћни
мир
корак
стражарев
,
који
ходати
као
по
неки
нагон
и
зев
гледати
у
звезда
...
иако
јесам
бити
уморан
,
иако
он
се
чинити
да
хтети
заспати
чим
се
на
земља
спустити
,
Станко
опет
не
моћи
тренути
...
разбити
он
се
сан
.
он
стати
размишљати
о
прошлост
и
загледати
у
будућност
...
колико
ли
нада
бити
кад
на
Турчин
устати
,
а
шта
сад
остати
!
...
где
јесам
сада
они
ведрити
,
насмејати
дан
кад
се
жељно
очекивати
сукоб
с
Турчин
?
...
истина
,
сад
се
сваки
дан
сукобљавати
,
па
јесам
искалити
срце
...
па
стати
размишљати
о
себе
...
бити
јесам
редак
срећа
.
толико
јесам
бојевати
претурити
,
па
остати
здрав
и
читав
.
ни
врео
зрно
ни
оштар
нож
не
такнути
се
тело
његов
...
„
да
ли
ја
бити
олово
?
—
премишљати
јесам
он
.
—
не
,
не
бити
!
!
...
ето
,
толики
бој
!
...
па
баш
,
ено
и
Лазар
!
у
два
мах
јесам
пуцати
на
ја
,
па
ништа
!
...
једаред
ударити
у
капа
,
а
други
пут
у
нож
!
...
А
Лазар
јесам
баш
нишанџија
!
...
”
и
тај
он
мисао
сав
више
опијати
.
бити
јесам
потпуно
уверити
да
он
пушчани
зрно
не
моћи
додијати
.
„
еј
,
да
бог
да
повише
оваки
што
она
зрно
не
бити
,
па
да
нешто
јурнути
међу
Турчин
као
вући
међу
јагањац
!
...
”
и
тај
мисао
постати
врхунац
његов
жети
.
све
друго
бити
одбацити
.
не
пасти
он
на
ум
ни
кућа
,
ни
стар
мати
,
ни
Јелица
!
...
тај
па
—
тај
...
и
тај
он
дигнути
душа
у
небо
...
и
као
да
он
опити
,
занети
се
...
он
јесам
свој
очи
гледати
лом
што
он
правити
оштар
сабља
његов
...
и
као
он
пролеће
кроз
турски
ордија
,
обарати
и
повијати
као
оштар
кос
зрео
шеница
,
а
напоредо
с
он
његов
стар
друг
,
зека
,
Суреп
,
Крајчин
,
заврзан
,
Ногић
,
Јован
и
Јовица
—
узвикивати
као
да
вино
пити
и
кос
као
смрт
...
наједаред
,
као
да
се
небо
проломити
,
пукнути
нешто
.
он
се
тргнути
и
прекрсти
...
—
устајати
,
побратимити
,
ево
он
!
—
викати
зека
.
—
ко
?
—
упитати
он
бунован
.
—
Мујаге
!
...
Слушај
како
псовати
!
...
—
ви
јесам
жена
!
...
зар
немати
човјек
да
ја
на
мајдан
изиде
?
...
пхи
!
...
срамота
!
...
ја
хтети
тамо
доћи
да
ви
шамарати
!
—
чути
се
испод
шанац
.
Станко
се
препети
на
бедем
и
поглед
.
грдан
људина
,
обријан
чела
,
раздрљен
,
чупав
груда
,
засукан
рукав
,
седити
на
рудина
и
чикати
.
Очима
закрвавити
,
па
упрштио
у
шанац
.
—
Шта
јесам
,
Турчин
?
зар
јесам
се
наносити
глава
?
—
овамо
,
баба
!
...
на
мајдан
!
...
ни
коњ
јесам
дојахати
него
поћи
пјешице
!
ако
ја
се
ниједан
не
јавити
,
ето
ја
тамо
да
ви
длан
рашћерам
...
Станко
се
насмејати
,
а
Турчин
стати
пљувати
...
Станко
сићи
с
бедем
,
потражити
вод
,
тај
се
умити
,
па
се
прекрсти
.
узити
шара
,
протрти
кремен
мало
нокат
,
преглед
кашилук
,
па
поћи
.
—
Хоћеш
коњ
,
јунак
?
—
упитати
он
Богићевић
.
—
да
ти
дати
ја
мој
хат
...
—
не
требати
!
...
ја
и
Мујага
хтети
пешачки
!
...
ако
мио
бог
воља
бити
,
ето
ја
с
Мујагином
глава
!
...
па
изиде
из
шанац
...
сав
јесам
стати
недахнимице
и
гледати
како
се
вити
његов
вит
стас
.
Јуначко
срце
Заврзаново
не
моћи
отрпети
,
него
скочити
на
бедем
шарампов
,
погледати
доле
,
па
викнути
:
—
о
Турчин
!
—
Шта
јесам
?
—
одазвати
се
Мујага
.
—
јесам
се
поздравити
са
свој
?
—
Што
?
—
Вис
те
када
хтети
видети
.
ко
ти
ићи
,
отићи
ти
глава
као
дулек
!
—
не
лајати
!
—
ланути
ти
нанати
кад
ти
родити
...
Мухамед
ти
турски
!
...
Турчин
цикнути
и
скочити
...
у
тај
пар
створити
се
Станко
пред
он
.
Пресече
он
ока
и
приковати
за
место
,
загрмивши
да
одјекнути
онај
пољана
:
—
стајати
,
Турчин
!
...
морати
јесам
бити
страшан
поглед
Станков
кад
јесам
онако
збунити
Мујагу
...
у
први
мах
не
умеде
реч
рећи
.
—
Шта
се
дерати
ту
као
магарац
?
—
упитати
он
он
оштро
.
Турчин
брзо
доћи
себе
и
почети
узмицати
.
—
овамо
,
да
дијелити
мајдан
!
...
—
рећи
,
а
усна
он
заигравати
.
Станко
пружити
пушак
на
он
.
—
стајати
!
...
да
се
јесам
макнути
!
...
Шта
тражити
ти
овде
?
...
и
прићи
,
ухватити
он
за
врат
,
па
он
притегнути
глава
земља
.
десни
рука
потегнути
белокорац
,
и
у
који
мах
оштро
сечиво
зарити
у
дебео
врат
Мујагин
,
у
тај
пар
вриснути
шешана
из
турски
ордија
...
Станко
се
само
увити
,
али
он
леви
рука
дигнути
увис
глава
Мујагину
...
наједаред
он
испасти
нож
из
рука
...
он
почети
посртати
,
ал̓
не
испустити
глава
...
као
муња
пролет
шанац
:
—
погинути
!
...
и
као
љут
рис
скочити
голаћ
на
бедем
...
Суреп
и
заврзан
већ
бити
код
Станка
,
те
он
придржати
.
—
Шта
јесам
?
јесам
ранити
?
—
јесам
.
али
грмљавина
из
пушак
осути
.
јесам
моћи
чути
један
други
.
Суреп
он
дигнути
на
свој
широк
плећа
као
дете
какав
,
а
заврзан
узити
нож
,
који
јесам
крај
он
побости
стојати
...
—
где
јесам
глава
?
—
продерати
се
он
.
и
погледав
око
себе
,
видити
глава
у
Станков
рука
.
—
понети
,
понети
!
...
Пожури
,
Сурепе
!
...
она
,
ала
јесам
овај
окршај
!
...
и
заиста
,
бити
грдан
окршај
.
Турчин
не
моћи
лако
прежалити
што
она
Мујага
тако
лудо
погинути
,
а
Срба
мислити
да
Турчин
требати
казнити
за
ран
Станков
.
Озлојеђење
на
оба
страна
...
пасти
тама
од
небо
до
земља
.
јесам
тама
од
бог
послати
,
Већ
од
силан
прах
и
олово
!
Суреп
унети
Станка
у
шарампов
...
—
Шта
јесам
,
побратимити
?
...
Убише
ли
?
—
јесам
,
али
ја
ранити
...
Чина
ја
се
да
ја
јесам
десни
рука
пребити
...
—
јесам
л̓
тај
глава
Мујагина
?
—
упитати
зека
,
и
узити
глава
из
Станков
рука
.
—
То
јесам
.
—
набити
јесам
на
колац
!
—
заповедити
зека
.
Иванко
јесам
докопати
и
у
трен
глава
се
Мујагина
кезити
на
Турчин
.
Суреп
и
заврзан
се
забунити
око
Станка
.
Суреп
јесам
метати
труд
на
рана
,
али
се
крв
не
моћи
зауставити
.
—
Чекај
!
—
рећи
заврзан
.
и
стати
ножић
стругати
кајиш
који
се
опасивати
,
па
онај
сруготину
метати
на
рана
...
и
тај
помоћи
.
Одрешише
свилен
марама
са
врата
Станков
и
увезати
ран
.
—
тако
!
...
сад
јесам
добро
!
...
Вечерас
хтети
он
однети
твој
баба
-
Стоја
.
она
ти
око
рана
умести
као
ники
!
...
Шта
јесам
пута
ја
излечити
!
—
рећи
заврзан
Сурепу
.
—
знати
,
али
ја
се
чинити
да
јесам
и
кост
размрскати
!
—
рећи
зека
.
—
и
тај
она
умести
!
...
Извидаће
њен
трава
сваки
бољетица
!
...
не
бринути
ти
!
—
рећи
заврзан
поуздано
...
—
склонити
мало
побратим
,
а
ја
да
учинити
један
препад
на
Турчин
!
—
рећи
зека
.
—
Шта
велим
ти
,
војвода
?
...
—
неки
бити
како
ти
велим
,
буљубаша
!
—
рећи
Богићевић
.
Станка
склонити
у
један
крај
шанац
.
зека
погледати
свој
гол
син
,
па
потегнути
сабља
.
отворити
врата
шарампов
и
викнути
:
—
за
ја
,
јунак
!
и
отворити
се
један
кланица
...
глава
јесам
одлетати
као
бундева
,
блебетати
...
Пушчана
ватра
умукнути
...
Чуло
се
само
звекетање
хладан
челик
и
јаук
рањеник
,
који
јесам
небо
проламати
.
борба
бити
очајан
,
али
сила
бити
јачати
,
те
она
се
не
моћи
одолети
.
мртав
јесам
замењивати
живити
,
који
стојати
нем
и
непомичан
,
очекивати
да
она
снаћи
оно
исто
што
и
њихан
друг
,
преко
чији
се
талас
немилосрдан
газити
...
као
вући
пробијати
се
јунак
зекин
кроз
жив
зид
.
—
Јуначки
само
,
Сурепе
!
—
викати
јесам
заврзан
.
—
зар
да
не
осветити
Станка
?
...
тај
он
ми
јесам
бити
харамбаша
...
А
Суреп
само
уздигнути
обрва
,
па
кос
ли
—
кос
.
заврзан
јесам
јуришати
немилице
у
густ
ред
турски
...
за
тренут-два
нестати
он
,
па
он
тек
видити
како
се
,
као
шити
,
пробити
,
пролетати
као
стрелица
и
узвикивати
:
—
тако
,
Клемпо
!
...
алал
тај
вера
,
Јовица
!
...
не
дати
се
,
Ногић
,
стар
хајдук
!
...
удрити
,
удрити
,
Иванко
!
...
само
неки
се
прав
џумбус
!
...
ја
волити
само
џумбус
!
...
и
опет
он
нестати
...
сила
јесам
расти
као
квасац
.
небо
пасти
на
земља
па
се
једва
назирати
.
наједаред
нестати
заврзан
.
умукнути
његов
глас
што
јесам
соколити
и
засмејавати
...
и
тај
све
некако
чудно
текнути
...
зека
се
стати
освртати
...
Суреп
се
узјазбити
...
Ногић
,
Јован
,
Јовица
,
Иванко
и
...
сав
пренути
.
—
заврзан
!
—
јекнути
Суреп
.
али
се
ники
не
одазвати
...
наједаред
побеснити
све
.
тај
више
не
бити
људи
него
љут
рис
...
А
јесам
ни
шал
!
...
заврзан
јесам
бити
душа
голаћ
...
Вис
ники
јесам
мислити
о
свој
глава
...
и
проломити
сила
турски
,
проломити
и
провалити
густ
ред
,
онако
исто
као
што
Дрина
валовит
проваљивати
друм
и
насип
што
она
на
пут
стајати
...
Турчин
почети
нагло
и
у
неред
одступати
.
узалуд
она
голим
сабља
нагонити
у
бојити
—
волети
јесам
паста
и
од
свој
родити
сабља
него
мрети
од
страшан
поглед
хајдучки
...
Бежало
се
тај
глава
без
обзир
.
—
заврзан
!
...
заврзан
!
...
али
се
ники
не
одазвати
.
—
да
јесам
заробити
?
...
—
упитати
Иванко
.
—
онда
хтети
она
гонити
до
њихов
ћаба
!
—
цикати
јесам
зека
.
—
Ева
он
!
—
рећи
Латковић
.
заврзан
јесам
лежати
сав
умрљан
крв
и
прашина
.
из
велик
рана
на
чела
лопити
јесам
крв
.
Латковић
се
наднети
нада
он
.
—
мртав
?
...
—
питати
голаћ
.
—
јесам
...
Дише
...
—
хвала
бог
!
...
носити
он
у
шарампов
!
—
заповедити
зека
.
Латковић
он
хтети
узети
,
али
притрчати
Суреп
и
одгурнути
он
...
неки
ватра
сјајити
у
његов
страшан
очи
...
—
ја
хтети
он
носити
!
...
он
јесам
мој
!
...
и
дигнути
он
на
рука
као
детенце
какав
,
па
он
понети
шанац
...
ни
јесам
не
знати
како
,
али
осетити
како
он
се
два
врело
млаз
слевати
низ
образ
...
—
заплакати
се
љут
рис
за
свој
други
...
Турчин
се
бити
сасвим
повући
...
војвода
Анта
,
видити
да
се
опет
почињати
прибирати
,
довикнути
зека
:
—
вратити
се
у
шарампов
!
...
ако
ми
опет
бити
напасти
,
бранити
се
;
али
ја
мислити
да
хтети
они
пре
преко
Дрина
него
на
ми
!
...
зека
послушати
војвода
и
повући
се
са
свој
људи
у
шанац
...
тај
ноћ
Суреп
се
кренути
са
Станка
и
заврзан
на
дренов
греда
да
она
вид
...
@card@
.
збег
Немоћно
и
нејак
напустити
јесам
сав
миран
кров
,
па
се
склонити
у
дубрава
,
у
гора
...
А
и
куд
бити
моћи
!
небо
јесам
високо
,
а
земља
ходити
душман
.
Шуме
јесам
бранити
слобода
,
неки
она
очувати
и
нејач
!
дренов
греда
бити
јесам
склониште
.
у
тај
густ
,
шумски
склоп
сирочад
српски
тражити
заклон
од
љут
,
нечовечан
најезда
,
што
јесам
убијати
старац
и
черечити
нејак
дечица
...
преко
стотину
породица
бити
јесам
на
тај
један
место
,
а
сав
јесам
живети
један
душа
као
да
јесам
један
...
Ништа
тако
не
моћи
зближити
људи
као
невоља
.
ту
ти
тада
нем
непријатељ
...
ту
јесам
један
душа
и
један
срце
.
сав
тај
осећати
,
све
плакати
...
ту
јесам
седити
старина
ђеда
,
тај
јесам
сед
старица
нака
.
ран
зором
све
трчати
рука
њихов
...
сав
се
очи
упирати
к
небо
и
све
шаптати
један
исти
молитва
:
—
Божа
!
Сачувај
ми
!
...
А
жалост
бити
погледати
!
...
ко
јесам
шта
моћи
понети
,
понети
јесам
:
неки
храна
,
неки
омршаја
,
неки
други
какав
смок
,
неки
хаљетак
,
неки
поњавак
...
и
тај
што
се
имати
делити
се
...
како
се
спуштати
ноћ
прилично
хладан
,
тај
јесам
старац
водити
брига
о
нејач
.
они
превише
колибица
и
копати
земуница
.
Жене
она
помагати
у
тај
посао
врло
ревносно
.
обарати
јесам
шум
и
превртати
црн
земља
...
стар
Трчаг
,
који
бити
у
неки
рука
као
старешина
збег
,
узвикивати
:
—
тако
,
деца
,
тако
!
...
алал
ви
вера
!
...
А
чији
јесам
ти
,
снаха
?
—
упитати
Јелица
,
који
ићи
под
грдан
терет
један
стуб
као
делија
.
—
ја
јесам
из
Алексић
кућа
!
—
одговорити
Јелица
.
—
да
јесам
Станков
?
—
јесам
.
—
да
јесам
жив
и
здрав
!
Што
ваљати
—
ваљати
!
ваљати
он
,
па
он
и
чељаде
ваљан
!
...
Јелица
поруменити
,
па
отићи
гледати
посао
.
на
један
стран
деца
пиштати
,
на
други
немоћан
уздисати
...
Јелица
мало–мало
па
отркне
да
видити
Петар
...
Петар
јесам
боловати
,
али
не
од
какав
болест
;
видети
се
како
јесам
година
и
брига
строшити
некадањи
снага
,
па
сад
веда
и
нестајати
јесам
као
снег
под
пролетњи
сунце
...
—
Шта
радити
,
мајка
?
—
Ништа
,
ћер
!
...
гледати
тамо
послати
,
моћи
за
ја
бринути
!
...
ето
...
ја
хтети
деца
мало
забављати
...
и
прићи
дечица
:
—
ходити
баја
!
...
дан
јесам
пролазити
у
рад
.
пред
вече
се
раздати
по
мало
вечера
,
па
се
спустити
на
црн
земља
...
и
ноћ
овладати
...
Ништа
се
више
јесам
чути
,
сем
попак
,
што
онако
тајанствено
певати
свој
песма
тај
она
,
нарочито
у
овај
прилика
,
нагонити
још
велик
сет
на
душа
...
Јелица
јесам
спавати
тврдо
после
дневни
умор
.
наједаред
Петар
дигнути
глава
и
стати
јесам
будити
.
—
Јела
!
...
рано
!
...
Јелица
отворити
очи
,
па
онако
бунован
упит
:
—
Вичеш
ти
,
мајка
?
—
ја
,
кућа
.
—
да
јесам
жедан
?
—
да
ти
јесам
зима
?
—
упитати
Јелица
и
стати
скидати
са
себе
покривач
да
јесам
покрити
.
—
јесам
,
рано
!
...
—
А
да
ти
јесам
зло
?
—
рећи
Јелица
и
стати
се
дизати
.
—
седити
,
чедо
мој
!
...
јесам
...
саснити
јесам
ружан
сан
!
...
Јелица
леднути
нешто
у
срце
.
наједаред
она
пролетети
и
поље
,
и
шум
,
и
бојиште
испред
очи
.
глас
она
дрхтати
кад
запитати
:
—
да
јесам
сањати
он
?
—
јесам
.
—
Па
?
...
—
управо
јесам
сањати
он
него
Сурепа
.
Дође
ја
,
наслонити
рука
на
рам
,
па
рећи
:
ти
спавати
сербезно
,
а
твој
син
легати
ранити
!
...
ја
се
само
тргнути
...
у
тај
мах
зачути
се
бахат
,
као
да
неко
ићи
.
Јелица
скочити
и
видити
неки
људи
како
носити
неко
на
носила
.
она
се
окаменити
.
—
Шта
јесам
?
...
ко
јесам
тај
?
—
питати
јесам
Петар
.
Јелица
не
умеде
ништа
рећи
...
у
тај
пар
и
људи
стигнути
.
један
од
она
одвојити
се
и
прићи
Јелица
.
—
Шта
радити
,
Јела
?
...
јесам
л̓
ја
мајка
жив
?
...
тај
баша
Станко
.
Јелица
проћи
жмарац
,
а
Петар
,
како
бити
покушати
да
устати
,
само
клонути
,
јер
она
се
подсећи
нога
.
—
Жива
јесам
,
рано
мој
!
...
ходити
овамо
да
ти
видити
мајка
!
...
Станко
она
прићи
рука
.
смотра
мајка
увезан
рука
,
па
цикнути
:
—
А
шта
јесам
тај
?
!
—
Ништа
,
мајка
,
ранити
јесам
!
...
збег
се
почети
будити
.
Суреп
отићи
тражити
свој
баба
-
Стоја
,
да
рањеник
вид
...
—
А
ко
јесам
тај
на
носила
?
...
—
заврзан
...
он
јесам
тешко
ранити
—
рећи
Станко
.
—
јесам
ли
још
жив
?
—
Жив
јесам
!
...
у
тај
мах
стигнути
Суреп
са
баба
-
Стоја
.
—
овамо
,
бака
,
овамо
!
овде
јесам
рањеник
.
Баба
прићи
носила
.
Ишла
јесам
погурити
,
ослањати
се
на
штап
.
—
да
јесам
мало
видети
!
—
рећи
.
Суреп
се
махати
пас
и
иза
силај
извући
велик
колут
воштаница
.
Притрча
ватра
и
запалити
јесам
,
па
принети
рањеник
.
заврзан
отворити
очи
и
гледати
око
себе
.
Баба
се
нагнути
нада
он
.
—
где
јесам
ранити
?
—
свуда
,
мој
бака
.
—
онда
...
А
јесам
л̓
привести
?
—
јесте
!
—
рећи
Суреп
.
—
неки
стајати
до
сутра
!
...
не
видити
!
...
али
неки
се
склонити
људи
,
да
она
не
бити
ведрина
...
—
Ева
,
имати
колебати
...
и
заврзан
однети
у
колеба
...
—
Хајд
,
Станко
,
и
ти
се
одморити
!
—
рећи
Суреп
.
—
Баш
јесам
уморан
!
...
права
велим
...
Видећемо
се
,
само
да
мало
одморити
снага
...
али
ни
Петар
ни
Јелица
не
хтети
он
више
пустити
.
Дигоше
се
с
поњава
и
јастук
те
у
нов
колеба
наместити
рањеник
така
постеља
какав
свој
век
јесам
имати
...
Станков
мајка
са
снаха
дворити
рањеник
.
она
више
не
бити
немоћан
.
гледати
јесам
баба
Стоја
,
па
јесам
из
њен
очи
читати
заповест
.
—
Ал
јесам
она
врео
глава
!
дати
,
наквасити
какав
крпа
...
у
тренутак
јесам
бити
наквашен
убрус
на
глава
рањенички
.
и
они
поспати
.
Суреп
поглед
око
себе
па
,
видити
људи
што
донети
заврзан
где
стајати
,
рећи
она
:
—
ићи
,
спавати
!
—
Па
и
ти
се
мало
одморити
—
рећи
он
баба
Стоја
.
—
ја
јесам
уморан
.
ја
хтети
седети
код
она
...
А
ви
...
тајац
!
...
неки
спавати
!
...
тај
рећи
,
па
ућутати
.
поглед
он
јесам
почивати
на
рањеник
...
и
заћутати
све
као
заклати
...
само
се
чути
попак
...
али
изневерити
лепо
време
.
Чим
прећи
поноћ
,
подухнути
од
Дрина
хладан
ветар
...
небо
се
почети
ваљати
сив
облак
...
Овде-онде
виђати
се
по
неки
сјајан
звезда
како
дахтати
и
напрегнути
се
да
просијати
,
али
јесам
облак
хват
као
паук
мува
...
пред
зор
почети
киша
,
она
страшан
ситан
киша
што
продирати
кроз
кожа
до
кост
,
од
који
ти
и
сам
душа
озепсти
...
озебао
сирочад
почети
плаката
.
сав
се
наједаред
почети
бринути
да
заклон
наћи
.
збег
оживити
,
али
оживити
писка
ситан
нејач
.
стар
се
дигнути
ложити
ватра
да
бити
огрејати
сирочад
и
свој
озебао
срце
.
Чудно
јесам
одјекивати
у
ноћ
тај
писка
.
као
да
гледати
мали
птић
у
гнездо
како
гладнети
и
озебао
мајка
тражити
...
стар
јесам
хукати
.
—
Божа
господа
!
...
Што
не
подржати
лепо
време
!
...
—
да
бити
још
за
који
дан
,
док
колеба
не
поградити
или
бар
земуница
не
ископати
!
...
—
зар
овај
јесам
јад
?
...
Ена
јадан
Стака
...
умирити
!
—
рећи
један
бака
.
—
Мор
,
и
наживети
се
!
...
али
ено
Пера
,
јединац
Живанин
,
умирити
!
...
—
одговарати
неко
.
—
Вал
,
не
знати
који
он
јесам
велик
несрећа
ја
л̓
тај
,
ја
л̓
порађати
се
!
...
Ена
,
онамо
се
један
порађати
!
...
—
рећи
један
жена
.
и
тако
јесам
ићи
.
јаук
и
запевка
проламати
небо
.
један
старац
рећи
:
—
овај
се
и
бог
—
бог
опростити
—
дигнути
на
ми
заједно
с
Турчин
!
...
тај
граја
пробудити
рањеник
.
Станко
отворити
очи
и
поглед
нада
се
.
видити
мајка
,
жена
и
снаха
где
стајати
више
њихов
по
стеља
,
умузгати
од
суза
...
видити
и
погружити
лице
Сурепово
,
који
се
окаменити
.
—
Шта
јесам
тај
?
...
Што
јаукати
тај
народ
?
...
—
Ћути
!
—
рећи
он
Суреп
.
—
бог
чинити
свој
!
...
Станко
почети
да
се
дигнути
,
али
Суреп
он
задржати
...
—
не
устајати
!
...
не
моћи
ништа
помоћ
!
...
напољу
киша
,
а
сиротиња
гол
и
бос
под
небо
!
...
лећи
!
...
Станка
клонути
глава
...
Поћута
неколико
тренутак
,
па
рећи
:
—
А
што
хтети
овде
оволики
поњава
и
губер
?
...
носити
тамо
!
...
и
онај
здрав
рука
почети
бацати
покривач
са
себе
...
—
не
помагати
тај
кад
срце
озепсти
!
—
рећи
болно
Суреп
.
—
ох
!
...
Што
јесам
погинути
!
—
рећи
Станко
,
па
се
свалити
у
постеља
...
задрхтати
срце
материн
,
па
јесам
почети
погуркивати
тај
напред
,
тај
назад
...
Страшна
бити
жеља
Станков
,
толико
страшан
да
она
следити
јаук
на
усна
.
он
доћи
себе
и
видити
њен
лице
.
видити
Јелица
како
стајати
као
светитељка
кад
јесам
на
мука
метати
.
два
он
капа
канути
из
очи
и
прошапутати
:
—
опростити
!
...
сад
ја
јесам
до
мој
рана
!
...
горе
јесам
овај
!
...
А
кад
забелити
зор
,
он
викнути
:
—
Сурепе
!
—
Шта
јесам
?
—
на
посао
!
—
Шта
хтети
?
—
Што
се
год
моћи
урадити
!
Ашов
и
сикира
у
рука
!
...
до
мрак
се
овај
народ
морати
склонити
ма
под
какав
бити
кров
!
...
—
Добра
,
Станко
!
—
рећи
Суреп
и
изићи
из
колеба
...
напољу
се
чути
његов
глас
како
одјекивати
заповеднички
.
—
овамо
ти
!
дати
тај
грање
овамо
...
хајде
ви
,
ићи
и
дотерати
слама
!
...
Шта
јесам
се
ти
уленити
!
...
дед
,
дед
,
снаша
!
...
тако
,
жив
бити
!
...
добро
јесам
!
...
дати
онај
сирочад
овде
!
...
ходити
и
ти
,
бака
!
...
јесам
готов
ви
тамо
?
...
добро
јесам
!
...
дати
оне
четири
породиља
!
Шта
,
још
два
?
...
дати
и
она
два
!
...
тако
!
разданити
се
.
Суреп
јесам
журити
на
сав
страна
,
заповедати
и
помагати
.
радити
јесам
тај
као
један
рука
под
његов
оштар
надзор
...
док
јесам
он
надгледати
посати
,
баба
Стоја
опрати
и
привезати
рана
рањеник
.
—
Стоја
,
сестра
!
...
—
шапутати
јесам
Петар
.
—
Мог
ли
преболети
?
—
кост
он
јесам
само
пребити
—
јесам
размрскати
...
Моћи
хтети
!
...
млад
снага
,
па
млад
и
кост
,
не
бринути
!
...
А
и
овај
јесам
добро
.
много
се
крв
одлити
,
ал̓
рана
јесам
страшан
.
не
бринути
!
...
с
божји
помоћу
сав
хтети
добро
бити
!
...
—
А
јесам
ли
наместити
кост
?
—
јесам
...
јесам
.
и
утегнути
јесам
!
...
Ништа
не
бринути
!
...
опет
се
разлегати
запевка
:
—
Шта
јесам
?
—
питати
Станко
.
Јелица
изиде
да
видити
.
замало
и
вратити
се
.
—
деца
неки
помрети
...
—
рећи
снужден
.
—
јадан
сиротиња
!
—
рећи
Станко
.
—
докле
хтети
ми
,
бог
,
мучити
!
...
зовнути
ја
Сурепа
.
Јелица
опет
изиде
.
не
потрајати
дуго
,
вратити
се
са
Сурепом
.
—
имати
ли
овај
народ
храна
?
—
имати
нешто
мало
.
зато
јесам
наредити
тај
јесам
неколико
она
отићи
у
Раденковић
,
неколико
у
Банов
Поље
,
а
неколико
у
Засавица
,
па
да
из
амбар
донети
храна
овамо
.
овде
близу
имати
два
воденица
,
па
хтети
тај
самлети
.
А
наредити
јесам
да
дотерати
и
стока
.
—
Добра
јесам
учинити
!
—
Баш
сад
дизати
неколико
велик
вуруна
за
пециво
хлеб
.
—
Добра
јесам
.
—
Па
хтети
наредити
да
се
дотерати
казан
да
се
и
кувати
штогод
...
—
сав
јесам
се
сетити
!
—
Још
се
овде
имати
пун
посао
!
...
требати
ја
подигнути
каки
талпара
где
хтети
се
брашно
држати
...
—
јесам
ли
се
склонити
све
?
—
Још
јесам
.
али
све
што
јесам
нејак
и
болестан
склонити
јесам
!
...
Још
радити
...
Станко
дахнути
душа
.
погледати
захвално
Сурепа
,
па
више
за
се
рећи
:
—
да
бар
моћи
мирно
боловати
!
—
А
шта
ти
радити
?
—
упитати
Суреп
заврзан
,
који
јесам
лежати
отворен
очи
.
—
Слушам
како
паметно
заповедати
!
хвала
ти
!
...
Прође
неколико
дан
.
Суреп
са
онај
неколик
људи
бити
удесити
сав
ствар
у
збег
,
тај
јесам
имати
неки
ред
.
сад
већ
не
бити
ники
без
кров
и
храна
...
али
ружан
време
дојадити
.
ситан
киша
и
хладан
ветар
не
престајати
...
ваздух
тежак
и
пун
влага
.
сваки
јутро
освитати
по
који
мртав
тело
;
сваки
зор
дочекивати
јесам
нов
запевка
...
Страшна
болест
срдобоља
косити
јесам
као
оштар
кос
и
остарина
и
омладина
...
Међутим
,
рањеник
јесам
ићи
набоље
.
грозница
већ
бити
попустити
,
а
здрав
крв
и
млад
тело
јесам
пречити
пута
оздрављење
...
Заврзаново
здравље
јесам
боље
напредовати
од
Станков
,
јер
његов
рана
бити
лакше
.
али
тек
ни
Станка
не
бити
рђаво
...
Баба
Стоја
јесам
с
неки
достојанство
вршити
свој
дужност
.
она
јесам
поимати
колико
вредити
њезин
знање
,
па
се
некако
и
сам
дизати
.
—
Стоја
,
сестра
!
...
јесам
ли
боље
?
—
питати
Станков
мајка
увек
кад
Стоја
рана
одавити
.
—
боље
јесам
—
велим
Стоја
озбиљно
.
—
млад
крв
,
здрав
месо
...
Оздравиће
пре
него
што
ја
и
мислити
.
Чекај
само
док
он
превити
овај
мелем
што
чистити
...
—
А
да
хтети
остати
сакат
?
—
Неће
...
ево
,
видити
,
како
мицати
прст
...
Јелица
јесам
са
страх
и
трепет
гледати
у
рањеник
...
иако
бити
се
толико
пута
гласно
зајаукати
,
опет
онај
урођен
стид
,
што
он
јесам
с
мајчин
млеко
посисати
,
не
давати
мах
ни
њезин
срце
ни
њен
осећање
.
срце
бити
она
силно
залупати
и
крв
ударити
у
образ
кад
бити
где
чути
Станков
глас
,
али
се
свакад
за
време
уздржати
да
не
одати
бол
дух
свој
...
само
јесам
једно
тиштати
дух
рањеник
.
Станко
бити
вазда
,
чим
бити
очи
отворити
,
питати
мајка
или
Јелица
:
еда
какав
глас
од
побратим
?
...
па
кад
бити
чути
да
ники
ништа
не
јављати
,
склопити
бити
очи
и
ућутати
.
тако
јесам
ићи
један
за
други
осам
јутро
.
заврзан
јесам
бити
добро
.
моћи
јесам
јесам
излазити
из
онај
колибарка
и
погледати
над
себе
сив
,
облачан
небо
...
Станко
,
иако
он
јесам
боље
бити
,
још
јесам
смести
излазити
,
јер
он
баба
Стоја
јесам
дати
маћа
...
девети
јутро
осванути
Дева
у
збег
...
неки
чудноват
сила
дигнути
Станка
на
нога
.
Запрепашћеним
очи
гледати
Дева
,
не
смејати
он
запитати
шта
јесам
бити
...
паметно
око
девин
смотра
тај
,
па
да
бити
он
умирити
,
рећи
:
—
не
бринути
!
добро
јесам
.
—
Добра
?
—
како
се
само
пожелети
моћи
!
Већ
јесам
трећи
дан
како
оно
Турчин
што
остати
у
живот
пресалдумити
,
јер
она
јесам
много
остати
на
наш
страна
у
пољана
...
Станка
сенути
очи
радост
.
заврзан
и
Суреп
стати
и
раширити
рука
као
да
бити
неки
хтети
загрлити
.
—
Па
да
видити
,
и
ми
јесам
бити
доста
...
Дошао
Ђорђе
,
па
Лук
,
па
Стојан
,
па
Јаков
...
Ал
она
се
натући
,
до
мио
воља
!
...
ја
мислити
да
она
скоро
хтети
пасти
на
ум
да
Дрина
прелазити
!
...
тај
јесам
бити
страшан
лом
,
који
се
не
да
ни
опричати
!
...
и
ту
Дева
сести
причати
о
борба
,
о
долазак
војвода
и
Вожда
,
о
јунаштво
Кара-Ђорђевом
и
о
тај
како
јесам
себе
нишанити
и
палити
из
топ
...
сав
бити
зинути
слушати
Девин
прича
.
рањеник
севати
очи
од
задовољство
.
Вис
јесам
осећати
рана
,
као
да
она
и
не
бити
на
тело
њихов
...
Баба
Стоја
рећи
:
—
Станко
,
рано
,
лећи
ти
.
—
моћи
,
баја
,
молити
ти
!
ти
не
знати
да
ја
овај
боље
лечити
и
од
твој
мелем
!
...
па
,
велим
,
сав
јесам
растерати
?
—
питати
опет
Дева
.
—
све
.
—
и
више
немати
турски
уво
у
Мачва
?
—
немати
.
Још
ја
Стојан
рећи
да
хтети
вратити
народ
из
збег
кућа
...
—
о
,
хвала
ти
,
бог
!
...
А
јесам
л̓
се
вратити
мој
побратим
?
—
Данас
се
враћати
.
Вечерас
хтети
бити
у
Парашница
...
и
поздравити
ви
све
.
—
поздравити
?
...
хвала
он
!
—
и
одмах
,
сутра
,
ето
он
на
дренов
греда
да
ви
обићи
...
Жене
понудити
Дева
ракија
.
он
се
мало
напити
,
па
се
дигнути
.
—
А
куда
?
...
—
да
проћи
мало
збег
,
не
бити
ли
који
свој
наћи
.
—
ту
јесам
!
—
рећи
Суреп
.
—
сав
?
—
сав
.
—
јесам
ли
здравити
?
—
хвала
бог
!
Дева
сести
,
рећи
:
—
онда
хтети
она
после
обићи
.
само
кад
јесам
бог
живот
и
здравље
дати
!
...
—
јесам
л̓
бити
бојати
сутрадан
по
наш
одлазак
?
—
упитати
Суреп
.
—
те
још
какав
бој
!
—
рећи
он
.
и
онда
почети
причати
све
до
ситница
;
а
он
јесам
знати
све
до
ситница
,
јер
се
његов
поглед
ништа
јесам
измакнути
.
Причао
јесам
слатко
,
лепо
,
као
човек
који
јесам
сав
очи
гледати
...
они
јесам
гутати
његов
прича
недахнимице
...
и
проћи
дан
као
да
он
неко
украсти
...
и
спустити
се
таман
ноћ
,
још
таман
и
страшан
са
онај
облачина
и
ветар
...
али
рањеник
поспати
тако
слатко
и
тако
мирно
као
да
она
сав
по
кућа
певати
од
задовољство
...
Тишину
ноћни
нарушити
бити
само
понеки
тежак
уздах
,
који
бити
се
извити
из
груда
несрећан
мајка
...
@card@
.
мало
ведрина
Прође
неколико
дан
.
рањеник
бити
много
боље
.
зека
,
Ногић
и
други
долазити
јесам
врло
често
да
она
обићи
и
да
се
поразговарати
,
па
јесам
се
опет
враћати
у
Парашница
.
Једини
Суреп
се
не
макнути
од
она
.
он
се
решити
да
она
извидати
поштопото
.
Баба
Стоја
само
градити
мелем
,
а
Петар
,
Јелица
и
чељад
из
кућа
Станков
лебдети
јесам
око
рањеник
...
Међутим
,
у
Мачва
бити
мирно
.
Турчин
као
да
се
бити
много
уморити
,
као
да
она
више
не
бити
до
мегдан
и
бојни
слава
...
један
дан
,
кад
зека
доћи
,
упитати
он
Станко
:
—
Па
шта
радити
сад
?
—
Ништа
,
вала
.
—
како
ништа
?
—
ето
тако
.
Излежавамо
у
дуг
дан
.
нигде
Турчин
од
заклетва
!
...
Катић
тако
помало
џумбусити
,
што
рећи
заврзан
,
прећи
Дрина
,
пресрести
по
који
харачлија
,
те
узети
онај
пар
;
тај
јесам
све
.
—
и
Турчин
баш
ћутети
?
—
Ћуте
.
Ишао
јесам
Иванко
ономад
до
Сарајево
.
„
Ник
,
велим
,
и
не
падати
на
памет
да
ударати
на
ми
.
”
А
после
,
и
зима
ићи
...
—
зато
ти
и
хтети
рећи
!
како
бити
бити
да
се
овај
народ
вратити
свој
кућа
?
—
Па
да
видити
,
побратимити
,
добро
!
...
овако
се
,
богами
,
много
морати
мука
поднети
без
кров
и
крува
...
—
и
ја
мислити
да
бити
се
моћи
вратити
—
рећи
Суреп
.
—
Па
да
се
разговорити
са
војвода
!
—
рећи
зека
.
—
богами
,
разговарати
!
али
свет
и
не
чекати
да
он
се
тај
казати
.
један
по
један
породица
одлазити
и
из
црн
баџа
почети
се
опет
димити
...
и
Станко
се
решити
да
ићи
кућа
.
бити
он
јесам
толико
добро
да
јесам
устајати
и
излазити
.
рана
јесам
замлађивати
под
мелем
,
он
се
осећати
врло
добро
,
јести
јесам
и
спавати
слатко
,
од
грозница
ни
трагати
.
заврзан
бити
здрав
.
истина
,
бити
јесам
нешто
блед
,
али
ведар
и
весео
као
и
пре
.
у
дуг
дан
шалити
се
са
Сурепом
,
који
бити
радостан
што
њихов
оздрављење
тако
напредовати
,
па
јесам
пристајати
на
сваки
шал
...
један
јутро
рећи
Станка
:
—
ја
бити
ти
нешто
рећи
.
—
Шта
?
—
питати
Станко
.
—
ја
,
брата
,
овде
додијати
.
ја
бити
ићи
у
Парашница
.
—
А
ја
?
—
рећи
Станко
.
—
зар
да
остати
сам
?
—
јесам
јесам
!
...
ето
...
али
он
Станко
пресећи
махнути
рука
:
—
знати
шта
мислити
рећи
!
...
али
,
зар
јесам
ја
човек
за
тај
да
уздисати
и
плакати
са
жена
?
...
зар
ја
не
требати
мушки
друштво
и
разговор
?
...
ако
јесам
бојити
—
бојити
;
ако
јесам
левентовање
,
зар
немати
права
на
он
?
...
Суреп
се
уплести
:
—
Станко
имати
права
!
...
ја
бити
се
убити
кад
бити
морати
лежати
а
да
ја
само
жена
дворити
!
...
не
смети
он
сад
оставити
!
...
али
нешто
друго
моћи
учинити
.
—
Шта
?
—
упитати
заврзан
.
—
да
се
кренути
Станков
кућа
.
тамо
јесам
згодан
и
он
и
ми
.
—
и
ја
само
мислити
—
рећи
Станко
.
—
и
ја
додијати
сав
овај
...
ја
бити
радо
отрпети
и
три
рана
него
сав
овај
што
јесам
овде
у
овај
јад
претрпети
!
...
и
докопати
да
се
вратити
дом
.
.
док
се
не
намучити
,
човек
не
знати
колико
јесам
благо
сав
кров
...
али
кад
он
невоља
отргнути
од
он
,
па
се
после
вратити
—
тек
тада
осећати
све
...
као
какав
мити
,
стар
познаник
,
тако
ти
поздрављати
онај
висок
слеме
и
онај
димањак
с
наткровом
.
па
ти
се
чинити
да
се
смешкати
на
ти
,
да
јесам
живити
,
да
и
она
тећи
суза
од
радост
што
јесам
ту
!
...
јадан
Петар
!
...
болан
преболан
,
заборавити
свој
бола
и
свој
немоћ
над
постеља
мио
рањеник
,
напрегнути
бити
сав
свој
снага
,
па
јесам
варати
и
себе
и
други
здравље
и
издржљивост
свој
...
али
кад
ступити
под
кров
који
јесам
дигнути
са
свој
покојни
друга
,
кад
видити
свој
зграда
и
зградица
,
свој
ћошак
и
буџак
,
свој
деца
жив
око
себе
—
она
клонути
.
снага
,
она
очајан
снага
што
се
јављати
код
самртник
у
последњи
час
,
кад
се
са
смрт
борити
—
оставити
јесам
...
она
осетити
немоћ
у
сваки
дамар
и
сваки
кошчица
...
Осећала
јесам
како
она
трепавица
падати
и
како
јесам
црн
земља
вући
...
и
пасти
,
пасти
као
кап
.
сав
опколити
њен
постеља
,
поливати
јесам
суза
.
старица
јесам
жмурити
и
дисати
испрекидано
...
али
свест
јесам
не
бити
оставити
,
тај
се
познати
по
први
поглед
њен
кад
очи
отворити
.
—
о
,
створитељ
,
колико
јесам
добар
!
зар
ја
досудити
да
умрети
под
свој
кров
!
...
па
заћутати
и
заклопити
очи
.
дисати
јесам
тешко
и
испрекидано
.
сав
стојати
око
она
,
нем
као
гроб
...
она
опет
отворити
очи
:
—
Кажу
да
јесам
мајчин
благослов
што
и
божји
.
ја
ви
све
благосиљати
!
—
шапутати
јесам
.
—
благосиљати
орач
,
јер
јесам
хранитељ
;
благосиљати
ратник
,
јер
јесам
бранитељ
!
...
неки
јесам
благословен
,
деца
мој
!
неки
ви
јесам
прост
и
нега
и
храна
,
а
ви
опростити
мајка
,
јер
мајка
грешити
само
из
љубав
...
онда
окренути
глава
зид
.
Поћута
неколико
тренутак
,
па
почети
говорити
у
занос
:
—
јесам
ли
ту
,
светитељ
?
...
ево
,
ја
јесам
спреман
да
стати
пред
лице
божји
!
...
махнути
оштар
нож
твој
,
те
учинити
воља
божји
!
...
па
се
придигнути
на
рука
,
који
јесам
дрхтати
од
немоћа
...
Очи
она
се
изљубити
и
укочити
,
рука
клонути
,
а
за
она
и
тело
пасти
на
постеља
.
—
Свећу
!
—
викнути
Крстивој
.
Јелица
он
додати
упаљен
воштаница
,
а
он
јесам
метнути
у
рука
материн
...
Међутим
,
душа
већ
бити
оставити
трошан
тело
у
који
јесам
почивати
...
и
онда
настати
запевка
...
на
десет
дан
по
сахрана
Станко
се
бити
толико
окрепити
да
већ
моћи
припасати
оружје
и
отићи
до
свој
побратим
.
Што
јесам
ближе
прилазити
Парашница
,
осећати
јесам
како
он
сав
јак
срце
бити
.
јесам
шал
,
брата
,
толико
време
не
видити
он
дружина
свој
,
не
нашалити
се
шал
јуначки
.
и
дочекати
он
као
војвода
.
тај
бити
прав
дан
слава
.
сваки
ти
тај
хтети
да
се
приближити
и
пољубити
са
Станка
.
и
Станко
се
љубити
са
сав
.
—
све
добро
?
—
Добра
.
—
хвала
бог
!
Станко
погледати
онај
колеба
:
као
да
јесам
од
сир
срезати
.
—
Па
ви
се
баш
окућити
?
—
Окућили
,
богами
!
—
рећи
зека
.
—
Ко
овај
овако
лепо
поградити
?
—
Војка
и
Петроније
!
...
А
...
они
тај
посао
знати
!
...
—
алал
она
вера
!
настати
весео
.
јела
се
и
пити
до
мио
воља
.
Једини
Станко
бити
нешто
сетан
међ
дружина
.
—
Шта
јесам
,
Станко
?
—
упитати
заврзан
веома
раздрагати
и
весео
.
—
Што
јесам
се
ућутати
,
брата
?
...
—
не
дирати
Станка
!
—
рећи
зека
.
—
ти
знати
да
јесам
мајка
изгубити
.
—
изгубити
мајка
?
...
па
и
ја
јесам
изгубити
мајка
!
...
и
шта
ми
овде
имати
што
јесам
изгубити
мајка
,
па
онда
?
...
требати
ваљда
да
се
расплакати
,
шта
ли
?
...
па
се
дигнути
на
нога
,
видити
да
зека
хтети
да
он
ућуткати
.
—
Чекај
да
рећи
,
па
онда
говорити
!
...
ево
Станка
,
неки
јесам
пресуда
говорити
ли
истина
!
...
његов
мајка
,
бог
да
јесам
простити
,
лепо
се
наживети
.
ја
ниједан
хтети
дочекати
њен
староста
!
...
Скућила
кућа
,
подгајити
пород
,
оставити
за
себе
стуб
што
хтети
крсни
свећа
држати
,
умрети
на
рука
свој
деца
неговати
и
надгледати
!
...
па
шта
хтети
човек
више
?
...
Мог
ли
бити
леп
смрт
,
само
ако
и
смрт
моћи
бити
леп
?
...
рећи
ти
,
Станко
!
...
—
Имаш
права
!
—
рећи
Станко
.
—
А
како
хтети
Станко
свршити
?
...
и
како
хтети
сав
свршити
?
Хоће
ли
око
ми
бити
ко
да
ми
надгледати
и
понудити
?
...
хеј
,
браћа
мој
!
...
ја
јесам
можда
луд
,
али
овде
,
у
душа
свој
,
осећати
да
јесам
паметно
што
ви
говорити
!
...
Послушајте
ја
,
па
се
хтети
кајати
!
ко
знати
шта
ми
носити
дан
а
шта
ноћ
!
сад
лити
пиће
,
а
за
тренут-два
моћи
лит
и
свој
рођену
крв
!
...
и
бог
ја
јесам
сведок
да
хтети
јесам
лити
исто
овако
свесрдан
!
...
зато
ја
хтети
да
сав
бити
веселити
!
...
јер
јесам
веселити
тренутак
врло
мало
!
...
над
ми
јесам
небо
наоблачити
,
и
ја
видити
овај
мали
ведрина
!
...
А
волити
ведрина
!
...
Станко
,
волити
ли
тај
ведрина
?
—
тако
јесам
,
заврзан
!
ти
имати
права
!
сваки
тренутак
се
моћи
очи
склопити
.
ја
хтети
пре
наћи
мој
отац
и
мајка
него
они
ја
!
Браћо
!
...
веселити
се
!
—
рећи
Станко
,
раздрагати
.
и
окренути
песма
и
весеље
...
заврзан
скинути
капа
,
па
викати
:
—
Док
на
један
страна
јаукати
,
ја
певати
!
али
јунак
јесам
баба
!
...
неки
баба
јаукати
,
а
јунак
неки
пити
,
певати
,
бити
и
погинути
!
...
—
хајати
!
хајати
!
...
—
разлегати
се
дубрава
.
@card@
.
@card@
.
година
тако
јесам
она
пролазити
дан
.
тај
бити
дан
јуначки
одмор
,
где
се
кадикад
заподенути
и
понеки
чарка
,
колико
да
се
не
заборавити
.
једном
садити
Станко
са
зека
пред
колеба
.
око
она
бити
читав
живот
,
јер
се
шалити
и
смејати
до
мио
воља
.
и
зека
јесам
бити
расположен
.
само
Станко
бити
већ
неколико
дан
оборити
глава
.
—
ама
шта
јесам
ти
,
побратимити
?
—
упитати
он
зека
.
—
не
знати
—
рећи
он
—
али
тако
ја
јесам
некако
око
срце
као
да
неко
сарањивати
!
—
Па
разговор
се
,
човек
!
—
хтети
јесам
ја
тај
,
али
се
не
моћи
!
—
Зашто
?
—
не
умети
ти
казати
!
...
али
ја
се
чинити
да
ја
јесам
овај
туг
обузети
од
онај
дан
како
слушати
онај
јаук
и
писка
!
...
Знаш
ли
ти
,
побратимити
,
да
ја
од
тај
доба
миран
сан
немати
!
...
Чим
очи
склопити
,
ја
чути
јаук
и
видити
погурен
старац
и
старица
како
превијати
онај
нејач
око
себе
као
квочка
пилић
!
...
у
сан
ја
гледати
онај
брижан
чела
што
дизати
очи
к
небо
,
и
на
онај
зборан
лице
видити
како
се
молити
,
а
не
надавати
се
ништа
ни
од
бог
ни
од
небо
!
...
—
не
говорити
тако
,
побратимити
!
—
махнути
рука
зека
.
—
не
бити
,
да
ја
не
тиштити
тај
невоља
!
...
Знаш
ли
тај
да
бити
се
ја
сит
наплакати
,
да
ја
јесам
стид
плаката
!
...
па
ти
бар
знати
да
ја
јесам
човек
који
суза
лити
!
...
гледати
јесам
ја
како
мушки
јурити
у
густ
ред
турски
!
...
и
знати
ли
тај
да
бити
ја
волети
љут
окршај
;
више
бити
волети
тај
него
завирити
у
један
збег
!
...
—
Па
шта
моћи
сад
?
—
То
јесам
оно
због
шта
и
обарати
глава
!
...
—
ти
знати
да
свадба
без
месо
бити
не
моћи
!
кад
се
овако
дигнути
и
сваки
травка
,
као
што
се
ја
дигнути
против
Турчин
,
онда
се
човек
не
смести
обзирати
.
Знаш
овај
приповетка
како
јесам
онај
рећи
:
да
ићи
,
али
да
се
не
обзирати
,
јер
хтети
се
окаменити
!
...
—
знати
.
—
онда
се
не
обзирати
.
ако
имати
какав
други
брига
,
дати
да
поразмислити
,
а
тај
се
оставити
—
рећи
зека
.
—
имати
.
—
Шта
желити
?
—
Желео
бити
да
наш
људи
и
у
збег
подигнути
овакав
кућерак
да
се
бар
онај
незаробљен
робље
моћи
склонити
од
зло
време
.
—
е
,
тај
ти
јесам
већ
нешто
паметно
.
тај
хтети
учинити
сад
,
одмах
!
па
устати
и
викнути
:
—
Војка
!
Војка
се
занети
,
слушати
прича
Заврзанову
;
пренути
чим
чути
зекин
глас
.
—
Чујем
,
буљубаша
!
—
одабрати
дружина
колико
ти
требати
,
па
отићи
на
дренов
греда
.
ја
желити
да
ја
тако
наградити
колеба
као
овај
овде
.
Суреп
се
дигнути
:
—
стајати
,
зека
!
—
рећи
.
—
Шта
јесам
?
...
—
моћи
колеба
!
...
колеба
се
видити
.
Што
она
овде
имати
,
тај
ваљати
!
ја
бити
баш
и
волити
да
ми
Турчин
у
поход
долазити
.
али
тамо
хтети
бити
само
старост
и
немоћ
,
па
ја
мислити
да
јесам
боље
подигнути
земуница
...
—
Шта
велим
,
побратимити
?
—
упитати
зека
Станка
.
—
Па
...
добро
...
—
јесам
,
јесам
,
земуница
!
...
Можда
земуница
јесам
добар
као
колебати
,
али
јесам
у
овај
време
паметан
од
колеба
—
рећи
заврзан
.
—
онда
,
земуница
!
—
рећи
зека
.
—
тамо
имати
све
готово
.
Требаће
само
боље
покрити
.
А
Војка
хтети
тај
сигурно
боље
умести
!
—
рећи
Суреп
.
—
Умећу
,
не
бринути
!
...
—
рећи
Војка
.
—
онда
,
узети
колико
хтети
дружина
,
па
ићи
.
Војка
одабрати
један
десетина
,
па
се
кренути
с
она
на
дренов
греда
...
али
не
потрајати
дуго
тај
ведар
дан
.
црн
облак
гомилати
се
по
српски
обзорје
,
а
из
она
севати
ватрен
муња
и
потутњаваше
,
као
да
бити
хтети
уништити
све
до
један
...
глас
за
глас
црњо
од
црн
,
страшан
од
страшан
стизати
јесам
.
Вис
не
бити
радостан
веста
...
Оборише
глава
голи
син
,
као
да
она
јесам
оштар
кос
смрт
дохватити
.
Вис
се
ни
заврзан
не
насмејати
.
нестати
онај
весео
шал
као
несташан
лептиров
—
сав
отићи
,
сав
прогутати
неки
црн
слутња
...
зека
и
Станко
ретко
кад
и
бити
у
Парашница
.
јурити
јесам
од
Чупић
Смиљанић
,
од
Смиљанић
Срдан
,
од
Срдан
Катић
.
јесам
се
говорити
гласном
реч
него
шапатом
.
сваки
чела
бити
натуштено
.
Чупић
,
као
војвода
,
наредити
кмет
да
нејач
склањати
у
збег
.
и
опет
оживити
дренов
греда
.
А
опустети
леп
село
.
онај
мали
кућерак
стојати
некако
суморно
,
као
да
никад
жив
душа
јесам
у
она
обитавати
...
договор
бити
да
се
дигнути
шанац
на
пруд
,
на
брод
на
који
Турчин
најрадије
прелазити
.
и
Чупић
сазвати
чета
и
ископати
шанац
;
зека
тај
исто
урадити
у
Парашница
.
али
се
Чупић
чинити
да
јесам
тај
мало
,
да
јесам
тај
место
незгодан
.
и
на
први
скуп
рећи
тај
.
—
Па
шта
да
чинити
?
—
упитати
сав
.
и
замислити
се
.
после
кратак
ћутање
Чупић
рећи
:
—
ја
овако
мислити
...
они
хтети
прећи
Дрина
,
јер
она
јесам
много
—
како
велим
Дева
.
али
хтети
смести
ударити
кроз
шум
,
него
хтети
се
држати
водити
:
ударити
,
дакле
,
поред
Дрина
и
Сава
...
зека
хтети
она
дочекати
на
Парашница
,
али
његов
сила
хтети
она
моћи
задржати
,
они
хтети
продирати
даље
...
ха
!
сад
знати
!
...
да
копати
шарампов
на
онај
узина
између
Сава
и
Засавица
и
ту
да
она
причекати
!
...
сав
се
допасти
тај
мисао
.
Чупић
се
мало
разгалити
.
—
Прокопаћу
сав
узина
од
Сава
до
Засавица
,
и
тај
хтети
бити
шарампов
.
ја
јесам
јавити
Ђорђе
,
и
он
јесам
наредити
да
ми
доћи
у
помоћ
Јаков
с
Ваљевац
и
Милош
с
Рудничанин
.
ту
,
на
Равње
,
задржати
Турчин
док
ми
Молер
не
притећи
у
помоћ
с
Подринац
.
тада
хтети
учинити
један
јуриш
.
молер
хтети
ударити
с
бок
...
алал
она
мајка
ако
се
одржати
!
...
лако
јесам
тећи
реч
са
уста
Чупићев
.
он
говорити
тако
убедљиво
да
се
сав
учити
да
друкчије
бити
не
моћи
.
и
сав
она
некако
откравити
.
—
јесам
ли
поручити
Молер
?
—
упитати
Смиљанић
.
—
Још
јуче
јесам
отићи
Дева
.
—
А
кад
хтети
стигнути
Јаков
и
Милош
?
—
кроз
три-четири
дан
бити
овде
.
—
ја
бити
нешто
рећи
!
—
рећи
Катић
.
—
Па
говорити
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
ја
не
бити
ни
копати
шанац
на
Парашница
!
...
ја
бити
сместа
на
Равње
!
Стојан
имати
права
кад
велим
да
они
не
смејати
ударити
друм
,
него
хтети
ударити
поред
вод
.
али
ђаво
не
спавати
!
Мог
тај
она
и
доћи
у
памет
.
али
,
кад
турски
увод
видити
да
јесам
Парашница
празан
—
а
,
веровати
,
тамо
хтети
прво
отићи
—
онда
хтети
се
сав
добро
чувати
друм
и
луг
...
опустити
Парашница
,
тај
јесам
толико
исто
колико
повести
Турчин
на
Равње
.
—
То
ти
јесам
паметно
!
—
рећи
Чупић
.
—
онда
,
тако
хтети
и
радити
...
прота
!
—
окренути
се
Смиљанић
.
—
један
од
твој
људи
неки
сачекати
Јаково
и
Милош
,
па
неки
она
на
Равње
довести
...
—
Добра
.
и
сав
се
разићи
да
наредити
што
јесам
потребно
...
@card@
.
РАВЊЕ
ники
не
знати
зашто
се
тако
звати
.
али
што
се
знати
тај
јесам
:
да
@card@
.
година
Равње
јесам
бити
село
.
онај
јесам
имати
ни
кућерак
ни
становник
,
сем
ако
хтети
се
назвати
тај
име
онај
колебарака
и
онај
неколико
домаћин
из
околни
село
што
јесам
тај
свој
кованлук
имати
...
Равње
јесам
населити
доцније
,
а
населити
јесам
он
Босанац
...
оно
легати
на
северни
крај
Мачва
,
између
два
вод
.
с
један
он
страна
плав
Сава
,
а
с
други
Засавица
.
кад
с
пролеће
водити
набујати
,
онај
јесам
све
у
вода
...
на
тај
,
дакле
,
узина
по
Чупићев
план
почети
копати
шанац
,
грдан
шанац
,
који
се
протезати
из
Засавица
у
Сава
.
Чупић
се
спремати
за
борба
на
смрт
и
живот
.
тај
место
бити
тако
да
се
,
просто-напросто
,
не
да
заузети
;
ако
бити
се
баш
силом
продрети
,
онда
побеђен
не
остајати
ништа
друго
него
да
помрети
,
па
бити
тај
од
оштар
сабља
и
куршум
,
бити
у
вал
Сава
или
Засавица
...
Копања
јесам
нагло
напредовати
.
благословен
ручица
превртати
мајка
земља
и
дизати
град
који
хтети
она
глава
чувати
...
и
подигнути
шанац
као
град
,
шанац
који
и
дан-дањи
стајати
,
и
који
хтети
још
дуго
и
много
причати
о
јунаштво
и
пожртвовање
срце
који
осећати
...
Направише
капија
,
ударити
оштро
клати
да
бити
зауставити
коњица
турски
.
ниједан
ситница
не
пропустити
,
као
онај
добар
домаћин
кад
зимница
спремати
...
Смештени
и
осигурати
тако
,
они
задовољно
погледати
на
дело
рука
свој
.
—
овај
јесам
шарампов
,
овај
јесам
град
!
—
рећи
Катић
.
—
Што
јесам
мислити
,
урадити
јесам
—
рећи
поносито
Чупић
.
—
Још
само
да
се
са
рана
осигурати
...
неки
ја
тај
брига
јесам
.
па
наредити
зека
тај
разаслати
гол
синов
на
сав
страна
да
што
више
храна
набавити
.
сав
јесам
ићи
по
воља
.
ни
сенка
зао
слутња
.
срце
јесам
лупати
од
сам
помислити
на
скори
сукоб
.
први
,
други
ли
дан
по
Пантелину-дне
стигнути
Јаков
Ненадовић
с
Ваљевац
,
а
сутрадан
по
долазак
његов
стигнути
Милош
Обреновић
с
Рудничанин
.
око
себе
не
моћи
нагледати
сив
соко
што
бити
прекрилити
онај
узина
између
Сава
и
Засавица
.
војвода
задовољан
,
војска
весео
.
сав
очекивати
,
сав
се
надати
сигуран
победа
.
Чупић
јесам
разложити
сав
план
војвода
,
и
они
он
одобрити
.
само
да
се
Турчин
јавити
,
тај
се
чекати
.
Дође
и
тај
дан
.
бити
јесам
тај
на
Госпођине
покладе
.
небо
се
облачити
и
облак
скољаваху
са
свити
страна
...
Ваздушна
струја
,
пун
свежина
,
разгаљивати
врело
тело
ратнички
...
у
сам
сунчев
смирај
рупа
човек
у
Турска
одело
.
—
Дева
!
...
Дева
!
...
—
повикати
са
свити
страна
.
—
Шта
ми
носити
?
—
где
јесам
Чупић
?
—
питати
Дева
.
—
Ена
он
у
шарампов
с
војвода
.
—
ићи
к
он
.
па
не
освртати
се
на
разна
запиткивање
радозналац
,
упутити
се
права
шанац
.
први
он
смотрити
Милош
.
—
А
гле
!
...
откуд
Турчин
?
Чупић
погледати
,
па
се
насмејати
:
—
јесам
оно
Турчин
.
тај
јесам
Дева
,
чути
јесам
за
он
.
—
јесам
...
тај
јесам
,
дакле
?
—
То
јесам
.
у
тај
пар
приступити
Дева
,
скрстити
рука
и
поклонити
се
.
—
Стиг
ли
?
—
упитати
Чупић
.
—
стигнути
.
—
одакле
ићи
?
—
од
Бељина
.
—
Крећа
ли
се
Турчин
?
—
мислити
да
јесам
прећи
Дрина
.
—
имати
ли
она
много
?
—
као
на
гора
листа
!
...
сам
вео
да
она
имати
на
сто
хиљада
.
војвода
затреперити
.
—
јесам
моћи
разабрати
на
који
хтети
страна
?
—
хтети
јесам
преко
Бадовинци
и
Клење
на
Богатић
па
права
у
Шабац
.
али
она
пореметити
празан
Парашница
...
Синоћ
докопати
да
се
кренути
поред
вод
.
—
Ко
она
водити
?
—
везир
Деренделија
.
—
дакле
,
ти
мислити
да
хтети
овуда
?
—
тако
јесам
рећи
.
—
јесам
уморан
?
—
јесам
.
—
А
гладан
?
—
јесам
.
—
бити
ли
попити
један
гутљај
ракија
?
—
То
моћи
.
Чупић
он
понудити
,
и
он
се
напити
.
—
сад
ићи
,
одморити
се
—
рећи
.
—
Али
ни
реч
о
Турска
војска
.
он
се
удаљити
.
војвода
прича
Девин
бити
прилично
у
брига
бацити
.
по
његов
одлазак
онај
оборити
глава
.
Чупић
,
као
да
јесам
себе
говорити
,
рећи
:
—
много
!
...
сто
хиљада
...
много
!
—
Ко
знати
да
л̓
јесам
баш
толико
?
—
рећи
Јаков
.
—
Мог
бити
да
прегонити
.
—
тако
хтети
и
бити
?
—
велим
Милош
.
—
сад
како
он
бити
!
...
ми
се
ваљати
борити
док
један
трајати
.
овај
се
дигнути
да
ми
сатрти
!
...
—
дигнути
,
богами
!
—
рећи
Јаков
.
—
ја
се
чинити
да
јесам
договор
да
се
са
свити
страна
у
један
мах
удар
...
и
војвода
се
опет
замислити
.
Ноћ
се
спустити
миран
и
мрачан
.
небо
бити
прекривен
облак
,
између
који
овде-онде
провиривати
понеки
сјајан
звезда
.
из
дубина
јесам
потутњавало
,
а
од
запад
мећати
светлица
.
ратник
разговарати
:
—
Биће
киша
.
—
камо
да
хтети
!
—
Вал
,
права
велим
,
да
се
само
разладити
мало
!
—
Мор
,
да
ми
не
пресести
!
...
јер
кад
окупити
,
моћи
се
отегнути
...
—
Па
?
—
Па
?
!
А
пушак
,
а
барут
?
кад
тај
покиснути
,
шта
онда
мислити
?
Мислиш
ваљда
с
врљика
на
Турчин
?
—
Неће
,
зар
?
—
тешкати
се
један
на
други
крај
.
—
јесам
се
ни
ја
на
бог
камење
бацати
!
...
—
Мор
,
оставити
се
таки
разговор
!
...
да
спавати
!
...
и
један
по
један
заћуткивати
...
али
не
да
спавати
.
други
мисао
обујмити
овај
јунак
...
тамо
у
шума
и
у
дубрава
оставити
јесам
онај
нејач
и
родитељ
.
Тешко
јесам
тај
кад
ти
на
ум
пасти
да
јесам
твој
без
кров
и
залогај
,
да
не
знати
ни
где
јесам
ни
како
јесам
...
овај
црн
ноћ
свој
плашт
омотати
и
сав
црн
мисао
...
сет
неки
завладати
овај
узина
,
који
јесам
зид
два
вод
:
један
што
шуморити
и
шапутати
као
лопов
,
и
други
што
ћутети
као
мртвац
—
а
покривати
она
небо
наоблачен
...
@card@
.
најезда
сутрадан
осванути
киша
.
људи
се
прибијати
један
уз
други
,
чувати
барут
и
оружје
да
не
закиснути
.
небо
се
гањати
сив
облак
,
а
доста
студен
ветар
нагнати
она
те
почети
ватра
ложити
...
—
какав
јесам
срећа
,
још
хтети
и
оснежити
!
...
—
рећи
један
Ваљевац
.
—
Вал
,
како
јесам
драг
бог
воља
!
...
—
одговорити
он
Рудничанин
.
—
да
јесам
због
пушак
и
барут
,
па
готово
добар
овај
хладовина
!
...
војвода
изићи
из
свој
шатор
и
проћи
кроз
људи
,
колико
да
се
видити
и
поздравити
.
—
јесам
покиснути
?
—
Нешто
мало
,
али
се
да
трпети
!
—
одговарати
она
.
зека
засести
с
његов
голаћ
крај
један
ватра
,
па
затурити
разговор
.
—
Вал
,
да
хтети
ударити
за
овај
хладовина
—
вредити
бити
.
—
Баш
јесам
гадно
кад
се
човек
бити
на
врућина
!
—
велим
заврзан
,
ко
се
опет
вратити
његов
веселост
.
—
Посечеш
Турчин
,
шикнути
млаз
крв
из
онај
бичји
врата
и
попрскати
ти
,
па
после
смрдети
ваздан
на
Мухамед
!
...
овако
хладовина
,
па
млатити
као
по
грах
!
...
кад
се
свршити
битак
,
умити
се
као
после
вршај
,
скинути
ђубар
са
себе
,
па
спавати
сербез
!
...
јесам
л̓
тако
,
Дева
?
...
Дева
јесам
седети
мало
уделити
од
ватра
и
премишљати
неки
дубок
мисао
.
питање
Заврзаново
тргнути
он
мало
из
мисао
,
и
он
,
мада
не
знати
о
шта
јесам
заврзан
говорити
,
одговорити
онако
насумце
:
—
тако
јесам
!
—
А
шта
јесам
тако
?
...
—
насмејати
се
заврзан
.
—
То
што
говорити
.
—
А
шта
јесам
говорити
?
...
Дева
се
љутња
видити
да
се
сав
смејати
.
—
гусак
тај
разумети
!
...
ваљда
човек
нем
паметан
посао
него
да
ти
слушати
!
...
ти
клепетати
као
мој
чекетати
;
и
ја
бити
моћи
заспати
поред
твој
прича
!
...
заврзан
се
смејати
на
сав
глас
.
—
видети
јесам
по
он
да
ништа
не
слушати
!
...
А
како
Суреп
?
ето
,
он
слушати
све
,
јесам
л̓
,
Сурепе
?
—
Дева
готово
имати
права
!
...
много
ја
дробити
!
...
—
многи
јесам
и
удробити
!
—
Што
ко
радити
,
оно
и
патити
!
—
рећи
Суреп
и
попрети
он
прст
.
—
Вал
,
и
право
јесам
!
...
нек
погинути
сутра
,
заменити
јесам
свој
глава
!
...
—
То
јесам
!
...
—
признати
он
Суреп
.
—
и
тај
још
како
заменити
!
...
напослетку
,
брбљати
,
у
права
јесам
!
наједаред
се
све
ускомешати
.
сав
поврвети
ка
средина
шанац
,
где
бити
војвода
...
зека
одјурити
тамо
.
А
глас
прохујати
.
—
Ида
Турчин
!
...
распоред
јесам
бити
већ
готов
.
први
низ
заузети
Чупићев
људи
.
Ваљевац
и
Рудничанин
стати
позади
,
као
потпора
.
војвода
бити
на
свој
место
.
завладати
тајац
,
као
у
гроб
.
и
заиста
,
чути
се
тутњава
из
дубина
како
долазити
од
Вишкупије
.
—
Сурепе
!
...
Биће
џумбус
!
...
—
шапнути
заврзан
.
Суреп
само
климнути
глава
.
—
Данас
хтети
и
Дева
осоколити
!
...
Шта
велим
,
Дева
?
али
не
добити
одговор
.
Дева
бити
нестати
.
—
Ал
тај
бежати
од
барут
,
као
горски
зверче
!
...
—
насмејати
се
заврзан
.
—
не
грдити
ја
он
!
...
он
јесам
јунак
на
свој
рука
!
...
—
рећи
зека
озбиљно
.
—
Потеже
јесам
свршити
његов
посао
него
наш
!
...
Шта
бити
ја
пута
залутати
да
не
бити
он
!
...
Шта
бити
се
јад
десити
да
она
он
јесам
спречити
!
...
Јунаштво
јесам
велик
,
заврзан
,
отићи
у
Турчин
и
сазнати
шта
они
намеравати
!
...
јунак
као
ја
моћи
бити
сваки
ко
имати
срце
у
груди
,
али
као
Дева
не
моћи
!
...
за
тај
се
требати
родити
!
...
—
Па
ако
јесам
што
ружно
казати
,
опростити
!
...
јесам
ружно
мислити
!
...
тутњава
јесам
долазити
све
ближе
и
ближе
...
Оштро
уво
ратнички
већ
јесам
распознавати
топот
копита
коњски
...
и
што
се
више
приближавати
,
сав
страшан
бивати
.
ратник
стајати
блед
и
нем
.
док
ти
тек
јекнути
свирка
и
борија
,
и
звук
њин
понети
тих
Сава
и
однети
она
далеко
,
далеко
...
—
ту
јесам
!
...
—
бити
спреман
!
...
—
загрмети
Чупић
.
—
Али
,
само
у
месо
!
...
Одрешише
се
завој
на
кашилук
,
сав
се
прегледати
,
сав
се
удесити
...
Турчин
се
појавити
.
Ишли
јесам
безбрижно
као
у
сват
.
—
Чекај
!
...
—
рећи
Чупић
.
—
кад
ти
сасвим
прићи
,
онда
удрити
!
...
сад
неки
сваки
себе
изабрати
по
један
!
...
Турчин
јесам
сав
ближе
прилазити
.
Већ
се
моћи
распознат
лице
.
Чупић
викнути
:
—
пасти
!
...
осути
грмљавина
као
из
небо
.
ред
се
турски
проломити
...
овде
видити
како
падати
човек
,
а
онамо
како
се
коњ
пропињати
те
сваљивати
по
двојица
...
Пушке
се
опет
напунити
...
али
се
Турчин
повући
назад
,
тај
се
уклонити
испред
ватрен
поздрав
...
Прође
дан
и
спустити
се
ноћ
...
Турчин
и
не
покушати
више
;
чак
се
и
не
појавити
...
не
чути
се
ни
свирка
ни
таламбас
;
једини
звук
секира
што
шум
обарати
.
Чупић
с
војвода
позвати
сав
старешина
пред
сав
шатор
и
наредити
да
се
свуда
поставити
јак
стража
,
да
се
поставити
чак
и
поред
вод
,
да
Турчин
не
бити
заобићи
.
кад
старешина
отићи
да
извршити
налог
његов
,
он
се
окренути
Јаково
и
Милош
:
—
ама
шта
ви
мислити
?
—
ја
јесам
чудновато
!
...
—
рећи
Јаков
.
—
ја
се
не
бити
чудити
!
—
рећи
Милош
.
—
пре
бити
рећи
да
они
јесам
знати
да
јесам
ја
овде
,
па
јесам
ићи
без
брига
.
али
кад
јесам
ударити
на
ватра
,
они
се
повући
да
се
размислити
.
—
тако
јесам
—
рећи
Чупић
.
и
позвати
она
у
шатор
да
се
посаветовати
.
Међутим
,
старешина
извршити
налог
Чупићев
,
поставити
стража
.
Дуж
вод
зека
поставити
свој
голаћ
,
људи
који
видити
ноћу
као
и
дању
...
остати
полегати
да
се
одмарати
...
Чудно
заиста
!
ко
јесам
ма
кад
бити
у
борба
,
тај
хтети
знати
како
се
после
борба
слатко
спавати
.
ту
се
не
бринути
о
постеља
,
доста
јесам
само
спустити
се
на
црн
земља
,
па
бити
она
сув
,
промрзао
или
чак
и
каљав
...
па
иако
јесам
бити
ни
обичан
чарка
а
толи
борба
,
опет
сав
поспати
као
поклати
.
таман
ноћ
прекрити
сав
свој
плашт
као
губер
,
само
јесам
стража
и
војвода
бити
будан
.
Иванко
бити
на
стража
крај
Засавица
,
недалеко
од
сам
шанац
.
његов
младићки
,
оштро
око
зурити
јесам
да
он
не
измакнути
ниједан
ситница
...
али
сав
бити
тихо
и
мирно
...
само
јесам
шаш
шуштати
,
као
да
шапутати
...
Иванково
се
уво
брзо
навикнути
на
овај
шушањ
,
и
он
седити
гледати
по
помрчина
да
он
се
не
бити
што
отети
од
поглед
...
она
леден
,
мртав
тишина
пасти
на
он
као
стена
.
трепавица
он
отежати
;
али
дечко
скочити
и
стати
ходати
обала
да
бити
сан
разбити
.
наједаред
он
се
учинити
да
неко
пливати
...
он
погледати
и
не
видити
ништа
у
онај
шаш
;
напрегнути
уво
и
уверити
се
да
неко
заиста
пливати
...
он
се
загледати
опет
у
помрчина
и
запети
пушак
...
Чуо
јесам
како
вод
лагано
,
врло
лагано
запљускивати
обала
.
—
То
јесам
далга
—
помислити
он
.
и
опет
се
загледати
...
у
шаш
уочи
један
глава
.
хтети
пружити
пушак
,
па
готов
посао
!
али
се
уздржати
видити
само
један
.
—
Што
да
пуцати
?
...
с
он
хтети
ја
и
без
пушак
свршити
!
...
и
склонити
се
за
један
жбунић
што
бити
крај
обала
,
па
одатле
посматрати
.
глава
се
све
више
примицати
лако
,
неосетан
,
да
се
једва
шаш
заљуљати
...
Прикучивши
обала
,
подигнути
се
.
Иванко
зинути
од
чудо
.
тај
бити
Дева
.
Чим
изиде
на
обала
,
упутити
се
жбун
за
који
бити
Иванко
.
овај
стати
преда
он
.
—
откуд
ти
?
—
упитати
он
.
—
од
Турчин
.
Хоћу
војвода
.
јесам
ја
опазити
?
—
јесам
.
мало
ти
јесам
пуцати
!
—
Ха-ха-ха
!
—
насмејати
се
Дева
.
—
много
бити
се
вајдити
!
...
откад
ја
гледати
ти
!
...
па
проћи
поред
он
и
упутити
се
Чупићев
шатор
.
војвода
не
бити
поспати
.
седети
јесам
сав
тројица
и
премишљати
шта
да
чинити
.
кад
Дева
ући
,
сав
пренути
.
—
откуд
ти
?
...
Што
јесам
мокар
тако
?
—
упитати
Чупић
.
—
од
Турчин
.
—
од
Турчин
?
!
—
упитати
зачуђен
.
—
јесам
,
управо
из
турски
табор
.
Напливао
јесам
на
Засавица
и
доћи
да
ви
јавити
шта
се
код
Турчин
радити
.
војвода
скочити
на
нога
.
—
Шта
се
радити
?
—
брука
!
први
наш
метак
памет
она
пореметити
.
хтети
јесам
прснут
куд
који
.
Паша
јесам
мука
имати
док
јесам
она
примирити
.
Ишли
јесам
сампас
,
безбрижно
;
јесам
се
надати
ништа
,
па
кад
осути
ватра
,
они
премрети
.
вео
:
„
ниједан
пушак
џаба
не
пукнути
!
...
”
—
А
њихов
војвода
?
—
упитати
Милош
.
—
сав
јесам
тај
глава
погубити
,
почети
од
везир
.
и
да
он
јесам
стид
,
мучно
ти
се
не
бити
вратити
.
—
Па
шта
сад
радити
,
јесам
ли
се
примирити
?
—
питати
Чупић
.
—
тако
се
чинити
.
али
јесам
везир
наредити
тај
јесам
поставити
јак
стража
да
не
бити
бежати
...
—
хвала
,
Дева
!
—
рећи
Чупић
.
—
хвала
ти
на
тај
добар
глас
!
...
Ида
,
одморити
се
.
или
,
још
боље
!
...
Причекај
ту
!
...
девати
изиде
пред
шатор
да
сачекати
налог
,
а
они
заседети
.
—
ја
бити
—
рећи
Чупић
—
послати
човек
Молер
,
да
пожурити
што
пре
!
...
—
Врла
добро
!
—
рећи
Јаков
.
—
Само
,
ја
не
бити
он
слати
—
додати
Милош
.
—
Што
?
—
упитати
обојица
.
—
јер
ми
јесам
овде
потребан
.
који
бити
од
наш
људи
моћи
и
умести
овако
вешто
уходити
Турчин
?
...
—
То
имати
права
!
—
него
,
промислити
па
наћи
ко
други
да
послати
.
Чупић
се
мало
замислити
.
по
кратак
ћутање
проговорити
:
—
имати
ја
пуно
поуздан
људи
.
—
знати
—
рећи
Јаков
—
али
требати
тај
човек
што
познавати
стаза
и
богаза
.
—
зар
имати
добар
од
зекин
људи
?
Шта
сметати
Ногић
!
—
Његи
моћи
!
познавати
он
!
—
рећи
Јаков
.
—
сигуран
јесам
као
оштар
сабља
.
Стојан
позвати
Дева
па
он
рећи
да
ићи
мало
прилегнути
,
и
да
он
послати
Ногић
.
Дева
отићи
.
не
проћи
неколико
тренутак
а
доћи
Ногић
.
—
Ногић
!
—
рећи
Стојан
.
—
ако
ти
јесам
мајка
родити
да
ми
нешто
послушати
.
од
хитрина
твој
нога
много
стајати
!
—
Ева
ја
,
Стојан
!
—
Можеш
ли
се
у
се
поуздати
да
однети
један
књига
Петар
Молер
?
—
Мог
!
—
да
он
наћи
,
па
где
бити
да
бити
?
—
да
он
наћи
!
—
Добра
!
онда
причекати
!
и
Стојан
сести
и
написати
писма
Молер
.
војвода
јесам
ћутале
.
кад
бити
готов
,
пружити
писма
Ногић
.
—
Ева
,
носити
!
предавати
он
у
рука
и
остати
с
он
да
он
се
наћи
ако
што
затребати
.
—
Добра
,
Стојан
.
—
сад
ићи
,
али
одмах
.
—
збогом
!
—
збогом
поћи
!
Пошто
Ногић
изиде
,
Стојан
дигнути
очи
нада
се
:
—
да
хтети
само
бог
дати
да
за
време
стигнути
књига
Молер
!
рећи
јесам
он
с
који
страна
да
ударити
на
Турчин
.
ако
тај
учинити
,
моћи
она
бити
и
три
стотина
хиљада
—
опет
јесам
пропао
!
...
Биће
тело
загадити
и
Сава
и
Засавица
!
и
као
да
она
се
неки
терет
скинути
с
дух
.
сав
тројица
гледати
некако
поуздано
у
будућност
.
—
у
шарампов
ја
не
моћи
продрети
да
она
јесам
још
толико
!
—
рећи
Чупић
.
—
не
бојити
она
се
ни
од
Сава
ни
од
Засавица
!
...
ако
јесам
ико
пасти
у
клопка
,
тај
јесам
они
!
...
па
се
окренути
и
погледати
онај
двојица
:
—
Стража
јесам
јак
.
не
моћи
проћи
,
мањ
ако
јесам
мува
или
мрав
...
ако
јесам
уморан
—
одморити
се
...
сутра
...
други
дан
,
други
и
новак
!
Јаков
и
Милош
поздравити
се
,
па
отићи
у
свој
шатор
.
Киш
јесам
опет
пљуштати
,
и
њен
капљица
,
што
ударати
некако
сетан
у
платно
шаторски
,
успавати
војвода
...
@card@
.
љут
битак
осванути
дан
кишовит
,
пун
влага
;
небо
бити
претрпати
мркосив
облак
,
који
се
гомилати
и
из
који
јесам
сипити
ситан
киша
...
људи
се
прибити
око
ватра
,
тај
се
грејати
и
сушити
у
исти
мах
.
од
силан
влага
и
назеб
сав
јесам
скоро
говорити
промукло
,
очни
она
капак
надути
,
а
очи
закрвављен
.
—
људи
!
ако
овако
потрајати
још
два
дан
,
хтети
се
моћи
барут
сачувати
!
—
рећи
један
.
—
богами
хтети
трајати
!
—
ја
спавати
у
шарампов
,
па
ја
пробудити
вод
!
—
и
ја
!
лепо
подлити
под
ја
!
...
—
о
брата
!
ко
бити
пре
три
дан
рећи
да
хтети
овако
захладнити
?
—
рећи
један
Рудничанин
.
док
ти
се
наједаред
чути
пушак
.
Стража
који
јесам
пред
шанац
чувати
,
почети
се
повлачити
к
шанац
.
логор
се
ускомешати
.
свак
се
докопати
пушак
.
војвода
наместити
свој
људи
и
наредити
да
се
спрема
за
борба
...
Стража
се
сасвим
повући
у
шанац
.
—
јесам
се
кренути
?
—
питати
војвода
.
—
јесам
.
сав
се
кренути
овамо
.
Слушајте
како
земља
тутњити
!
—
рећи
стражара
.
и
заиста
,
чути
се
тутањ
,
као
да
из
дубина
земља
долазити
.
Видећи
она
блед
лице
,
Чупић
се
насмејати
:
—
јадан
Турчин
!
—
рећи
.
—
сав
мислити
да
ми
силом
свој
заплашити
!
...
свакад
они
тако
!
Мишар
...
Лозница
...
али
бежати
!
...
права
вео
:
бојити
не
бити
свијетао
оружје
.
Већ
бојити
бити
срце
у
јунак
.
и
стати
соколити
свој
људи
...
и
помоћи
тај
.
Реч
постати
живаљ
,
око
светао
а
лице
ведар
...
Указаше
се
први
непријатељски
ред
...
Чупић
се
слутити
да
хтети
данас
бити
окршај
.
надати
се
љут
бој
стога
што
јесам
знати
да
хтети
Турчин
сав
силом
настати
да
пробити
шанац
...
срце
он
јесам
лупати
.
неки
лак
дрхтавица
обузимати
снага
његов
.
да
јесам
бити
насамо
,
пустити
бити
зуб
да
цвокотати
до
мио
воља
,
али
овако
...
стегнути
вилица
и
натурити
осмејак
на
лице
...
сав
бити
спремно
.
ратник
већ
узети
сваки
по
један
на
око
и
чекати
заповест
.
Тобџија
стојати
код
топ
са
запаљен
витиљем
и
чекати
заповест
да
он
принети
ваља
.
—
Само
јуначки
,
браћа
!
—
викати
јесам
Чупић
.
—
моћи
журити
!
хитар
одвише
,
срећа
прескакати
!
...
не
,
он
не
моћи
лако
ући
у
наш
град
,
јер
овај
јесам
шарампов
,
већ
град
!
...
пазити
!
...
Турчин
се
све
више
ближити
.
—
пасти
!
—
заповедити
он
тобџија
.
рикнути
топ
,
а
синџир
ђул
покосити
турски
ред
...
осути
ватра
.
Пушка
учестати
као
јаглица
.
Диже
се
облак
од
дим
.
затутњити
,
забрујати
,
запиштати
уш
,
заиграти
рибић
,
запалити
се
месо
на
тело
...
тај
бити
страшан
окршај
.
Турчин
јесам
наваљивати
као
беснити
,
али
свакад
бити
одбити
...
Леш
до
леш
падати
јесам
по
пољана
пред
шанац
.
кроз
пушчани
грмљавина
чути
се
запевка
рањеник
...
Турчин
стукнути
.
настати
тајац
.
—
тако
ја
умети
!
...
—
рећи
Чупић
.
—
него
,
војвода
Јаков
,
неки
твој
људи
заузети
први
ред
.
Јаков
наредити
.
—
А
да
бити
се
што
брже
пуцати
,
ја
мислити
да
овај
позади
пун
пушак
!
...
—
Врла
добро
!
—
рећи
и
Јаков
и
Милош
...
Пушке
се
напунити
.
сваки
нишанџија
имати
по
четири-пет
на
рука
...
—
Шта
јесам
с
Турчин
?
—
рећи
неко
.
—
да
не
побећи
?
—
не
.
сад
се
прибирати
.
сад
хтети
ударити
силовито
,
али
тај
ништа
јесам
!
...
само
добро
гађати
!
...
А
сад
мир
!
...
Заћуташе
.
тајац
јесам
бити
као
у
гроб
.
Чуло
се
како
шуштати
сув
листак
на
дрвеће
...
и
затутњити
,
затутњити
страшно
...
—
То
јесам
коњаник
!
—
рећи
Чупић
.
и
јесам
се
преварити
.
ударити
коњица
турски
...
Страшна
јесам
коњица
њихов
.
све
на
хат
,
сваки
засукати
рукав
и
држати
оштар
ђорда
у
рука
,
а
сав
јунак
бирати
и
одабрати
,
крвав
ока
и
поглед
.
јурити
ка
шанац
као
бесан
.
Вришти
хат
да
се
небо
проламати
.
—
пазити
!
...
—
заповедити
Чупић
.
Тобџија
опет
принети
витиљ
.
—
пасти
!
...
тек
јесам
топ
издушити
,
а
осути
ватра
пушчани
.
и
опет
заглунути
уш
,
и
опет
се
навући
мрак
на
очи
,
и
опет
борба
очајан
,
борба
између
небо
и
земља
...
сахат
у
сат
гледати
трајати
јесам
тај
борба
.
коњаник
јесам
јуришати
.
два
пут
јесам
догонити
до
сам
шанац
,
и
тај
она
јесам
стати
много
жртва
.
ко
се
шанац
примакнути
,
тај
више
не
видити
Босна
поносан
,
не
загрлити
мајка
ни
сеја
,
нити
пољубити
љуба
.
коњ
и
коњаник
лежати
као
обалити
стуб
или
изваљен
пањ
.
јаук
рањеник
и
врисак
коњ
надмашивати
грмљавина
пушак
.
тај
бити
покољ
какав
јесам
бити
.
ники
од
овај
што
у
шанац
бити
не
видити
на
један
место
толико
мртав
и
рањен
...
Турчин
опет
одступити
.
војвода
весело
проходити
кроз
војска
;
они
тапшати
сваки
појединац
по
раме
довикивати
:
—
алал
тај
вера
!
...
борац
овладати
неки
одушевљење
за
бој
.
они
бити
сад
појурити
из
шанац
и
јурнути
у
Турчин
,
али
она
тај
старешина
не
дати
.
—
нека
,
неки
!
...
у
овај
шарампов
ја
јесам
гром
,
кад
бити
изићи
одавде
,
ја
бити
бити
или
гроб
или
роб
!
...
—
говорити
јесам
Чупић
.
—
неки
ми
овде
!
...
Турчин
јесам
много
,
а
ми
јесам
мало
према
она
.
па
да
ми
јесам
и
мање
,
опет
бити
бити
јак
!
...
неки
Турчин
повести
не
Босна
него
Азија
—
ја
хтети
и
она
овде
скрцкати
,
као
што
добар
зуб
орахов
љуска
скрцкати
!
...
боље
хтети
бити
да
мало
пушак
прочистити
!
...
—
права
велим
!
...
тако
јесам
!
...
—
повикати
са
свити
страна
.
и
латити
се
чишћење
оружје
...
тај
се
радити
брзо
,
јер
јесам
Турчин
моћи
сваки
час
ударити
.
борба
јесам
бити
јак
,
па
јесам
пушак
прилично
загорети
...
али
Турчин
као
да
се
предомишљати
да
ли
да
ударити
...
војвода
стати
насред
шанац
,
па
разговарати
:
—
Шта
мислити
,
да
л̓
хтети
ударити
?
—
питати
Чупић
.
—
Неће
!
...
—
велим
Милош
.
—
Доста
она
јесам
бити
!
...
—
ја
мислити
да
хтети
!
...
—
рећи
Јаков
.
—
Неће
,
хтети
!
...
—
тврдити
Милош
.
—
знати
ја
Турчин
!
...
не
остављати
се
они
лако
белај
!
...
—
Док
не
набелаје
...
али
,
иако
јесам
мислити
да
јесам
Турчин
добро
ишчибукали
,
опет
се
учинити
све
да
она
ништа
не
изненадити
.
војска
јесам
бити
у
приправност
,
топ
напунити
,
пушак
запета
.
Очекивало
се
ма
шта
,
очекивати
се
само
покушати
.
војвода
проћи
кроз
свој
војска
да
храбрити
.
али
јесам
убрзо
видети
да
тај
никако
јесам
потребно
.
сав
тај
бити
острвити
,
навадити
на
бојити
,
сав
јесам
очекивати
макар
само
шушањ
,
свако
јесам
око
горети
грозничав
ватра
...
Баш
на
сам
капија
шанац
бити
зека
с
његов
голаћ
.
кад
јесам
Чупић
доћи
међу
она
,
заврзан
се
бити
распричати
.
—
Шта
радити
,
добар
људи
?
...
—
Чекамо
,
војвода
!
...
—
рећи
зека
.
—
ја
мислити
да
јесам
се
добро
опрљити
...
—
јесам
...
погле
лом
испред
шанац
—
показивати
зека
.
—
видити
.
—
него
,
чути
војвода
,
—
Шта
,
буљубаша
?
—
ја
бити
тај
нешто
замолити
...
—
говорити
.
таки
јунак
не
моћи
ништа
одрећи
.
—
онда
ја
одобрити
да
усред
окрашаја
излетити
с
овај
мој
из
шарампов
.
—
да
излетити
?
...
—
јесам
.
Чупић
се
мало
замислити
.
тај
он
јесам
и
тако
мало
људи
имати
.
А
сад
пуштати
зека
и
његов
људи
у
ватра
где
лако
моћи
глава
погубити
—
тај
он
се
не
моћи
.
зека
видити
да
се
предомишљати
.
—
војвода
!
...
—
рећи
он
.
—
никад
ја
јесам
бој
бити
док
мало
нож
не
прорадити
!
...
ја
овај
и
не
рачунати
у
бојити
!
...
—
јесте
,
тако
јесам
!
...
зека
права
велим
!
...
—
привикати
голаћ
.
Чупић
махнути
рука
:
—
најпосле
...
неки
ти
јесам
бог
просто
!
...
—
хвала
,
војвода
!
—
хвала
!
...
хвала
!
...
—
заорити
се
око
он
.
у
тај
мах
затутњити
земља
.
са
свити
страна
повикати
:
—
Ида
Турчин
!
...
Чупић
отићи
низа
шанац
соколити
људи
.
Јаков
и
Милош
чинити
тај
исто
.
напослетку
указати
се
,
али
тај
бити
лес
од
људи
,
тај
јесам
ићи
као
огроман
талас
који
јесам
ићи
да
потопити
...
и
дочекати
она
ватра
из
пушак
и
топ
...
и
опет
пасти
тама
,
и
опет
се
проломити
дубрава
,
и
опет
се
дигнути
врисак
и
запевка
...
војвода
јесам
пролетати
шанац
соколити
...
А
Турчин
јесам
наваљивати
;
њихов
коњица
догонити
јесам
до
сам
ров
.
тај
више
не
бити
ни
очајнички
напад
,
тај
бити
борба
у
који
људи
нападати
.
људи
јесам
падати
као
крушка
са
дрвеће
,
па
се
преко
она
газити
као
да
јесам
од
месо
и
кост
...
усред
љут
бој
,
усред
велик
окршај
зека
поглед
Станка
,
чији
јесам
око
севати
од
раздражење
:
—
Велиш
ли
,
побра
?
—
упитати
он
.
—
откад
ја
на
тај
помишљати
!
...
—
рећи
Станко
и
тргнути
белокорац
.
зека
викнути
дружина
и
отворити
капија
на
шанац
.
Полетеше
као
сив
соколити
.
за
час
она
нестати
у
ред
турски
.
и
дотле
се
лити
крв
,
али
се
сад
пролити
.
настати
забуна
међу
Турчин
.
они
изгубити
памет
...
Што
поћи
на
шанац
,
тај
пасти
од
зрно
...
ники
више
и
не
помислити
да
напад
,
него
како
да
се
спасти
!
...
и
прснути
све
,
прснути
као
снег
под
зрак
пролетњи
сунце
;
разбити
се
.
Нешто
удар
на
Засавица
,
нешто
на
Сава
,
а
остати
нагнути
натраг
,
с
глава
без
обзир
.
ники
више
не
моћи
задржати
распрсо
и
преплашен
војска
...
и
сам
се
старешина
узјазбити
;
и
они
гледати
да
спасти
свој
глава
...
Голаћи
јуриш
за
она
као
махнит
.
усред
овај
окршај
чути
се
глас
Заврзанов
:
—
Само
џумбусити
!
...
неки
ми
јесам
жао
кад
јесам
глава
овако
јевтин
!
...
данас
јесам
скуп
један
вепар
од
Турчин
!
поље
пред
шанац
остати
празан
.
Пушке
престати
.
зека
викнути
:
—
стајати
!
—
Што
?
—
упитати
заврзан
.
—
натраг
.
—
ја
мислити
...
—
Доста
јесам
бити
!
—
рећи
зека
.
—
тај
онај
права
велим
—
насмејати
се
заврзан
—
требати
што
оставити
и
за
сутра
!
сав
се
насмејати
.
—
да
се
вратити
у
шарампов
!
кад
се
вратити
дочекати
она
не
моћи
лепше
бити
.
војвода
се
љубити
с
она
.
Чупић
да
јесам
моћи
у
недра
бити
она
место
правити
.
—
јесам
ја
џаба
рећи
:
док
ја
јесам
зека
и
његов
голих
син
,
моћи
бити
без
брига
и
на
Стамбол
ударити
!
...
не
рећи
ли
ви
да
ми
Турчин
ништа
учинити
не
моћи
!
...
Мог
она
бити
још
толико
колико
јесам
поћи
,
па
хтети
она
опет
за
петнаест
дан
помлатити
као
један
!
—
узвикивати
јесам
Чупић
.
дим
се
дизати
облачан
небо
,
одакле
јесам
киша
сипити
;
и
таман
се
он
разићи
,
пасти
ноћ
.
Старешине
поставити
стража
.
војвода
се
повући
у
свој
шатор
.
—
докле
ли
хтети
овај
трајати
?
—
помислити
Чупић
кад
у
шатор
ући
.
па
,
бацити
се
на
постеља
,
прошапутати
:
—
да
само
хтети
бог
дати
да
овај
киша
стати
!
...
јесам
ја
због
ми
,
али
хтети
ми
џебана
овлажити
ако
овако
потрајати
!
...
на
сав
тај
одговарати
он
ситан
капа
,
што
чисто
лоповски
лупкати
по
шатор
,
као
да
шапутати
...
@card@
.
УЖАС
Киш
не
престајати
.
велик
бар
бити
у
шанац
и
око
он
.
ратник
не
моћи
сав
ноћ
заспати
,
премештати
се
с
место
на
место
.
осванути
дан
суморан
као
чела
самртников
.
војвода
,
и
поред
онако
сјајан
победа
,
бити
нешто
заћутати
.
сав
се
слутало
нешто
страшно
,
неочекивано
.
и
доћи
...
логор
проћи
глас
да
јесам
барут
закиснути
и
да
немати
ни
зрно
сув
.
људи
шапутати
један
други
на
уво
тај
реч
.
свако
се
на
тај
глас
кожа
јежити
и
кос
кострешити
...
војвода
бити
бледети
као
смрт
.
они
јесам
слутити
и
сам
ту
несећу
.
Састадоше
се
у
Чупићев
шатор
гледити
један
други
узнемирено
.
—
Шта
хтети
сад
?
—
питати
Милош
.
—
ваљати
тражити
барут
—
одговорити
Чупић
.
—
где
?
—
ваљати
послати
у
Митровица
.
Шат
се
тамо
наћи
.
—
А
...
дакле
,
не
знати
утврдо
да
ли
хтети
наћи
...
—
не
знати
.
—
онда
јесам
несрећа
!
—
рећи
Јаков
.
—
ако
јесам
тако
,
ја
склањати
мој
људи
!
—
рећи
Милош
оштро
.
—
куда
?
—
неки
ићи
сваки
свој
кућа
!
...
Чекати
онолики
сила
без
џебана
ја
хтети
.
Чупић
јесам
кршити
рука
.
—
Шта
да
чинити
?
—
узвикивати
јесам
хватати
се
за
глава
.
—
Шта
хтети
чинити
?
ако
сазнати
Турчин
да
џебана
немати
обрати
јесам
бостан
!
...
него
...
слати
што
пре
по
барут
.
Чупић
се
мислити
ко
да
послати
.
Рече
да
он
дозвати
зека
.
—
Ева
ја
,
војвода
!
—
рећи
зека
улазити
у
шатор
.
—
неки
ја
доћи
Суреп
.
зека
изиде
из
шатор
и
замало
вратити
се
са
Сурепом
.
—
Станојло
!
—
Чујем
,
војвода
!
...
—
одговорити
Суреп
.
—
ја
требати
човек
који
умести
умрети
а
реч
не
изустити
.
—
Добра
,
војвода
.
—
да
ићи
у
сремски
Митровица
.
—
Добра
.
—
ми
требати
барут
.
Нађа
где
знати
и
што
више
моћи
...
А
ево
тај
новац
.
и
бацити
преда
он
пун
кеса
дукат
.
Суреп
уза
новац
,
па
отићи
без
обзир
онај
узина
права
к
село
Засавица
.
—
зека
!
сазвати
ја
старешина
...
за
неколик
тренутак
сав
бити
ту
.
Јаков
и
Милош
седети
јесам
забринут
,
а
Стојан
јесам
ходити
тамо-амо
.
кад
овај
ући
и
стати
,
Стојан
рећи
:
—
нестати
ми
барут
...
Шта
да
радити
?
сав
обор
глава
.
настати
тајац
.
зека
рећи
:
—
зар
ни
зрно
немати
?
—
Нешто
имати
у
мој
шатор
што
јесам
покисло
.
оно
што
јесам
бити
у
лагум
сав
јесам
пропасти
.
набујао
вод
,
па
налити
у
лагум
...
—
Доста
и
тај
што
имати
.
—
како
доста
?
—
упитати
Милош
.
—
То
немати
на
сваки
ни
по
један
метак
.
—
ја
хтети
јурнути
на
она
с
нож
!
—
рећи
зека
,
а
око
он
пламтити
.
—
оставити
се
детињарија
—
рећи
Милош
.
—
ти
мислити
тај
јесам
буљук
,
па
да
се
пробити
кроз
он
!
сила
јесам
тај
,
сила
!
...
—
ја
јесам
и
сила
дочекивати
!
—
јесам
,
ал̓
јесам
бар
бити
џебана
.
—
Па
донети
Суреп
џебана
.
—
Донеће
,
али
ако
сазнати
Турчин
пре
да
немати
?
...
ако
случајно
ударити
као
јуче
што
јесам
,
па
видити
и
сам
?
...
не
говорити
,
зека
,
детињарија
!
...
—
Па
шта
хтети
ти
?
—
упитати
зека
.
—
ја
јесам
,
браћа
,
смислити
да
ја
сам
оступимо
.
и
Милош
погледати
по
сав
.
зека
план
:
—
Шта
,
да
оступимо
?
!
—
ја
говорити
као
паметан
човек
!
—
рећи
Милош
—
овде
моћи
сав
изгинути
,
а
помоћи
ники
хтети
.
Турчин
јесам
јак
од
ми
.
они
имати
свега
:
и
пушак
,
и
топ
,
и
џебана
,
и
храна
.
у
ми
свега
понестајати
.
—
готово
,
права
велим
...
—
чути
се
како
избијати
из
жагор
.
—
А
овај
Србија
требати
ја
!
...
ако
не
победити
овде
,
победити
на
други
место
!
ако
они
савладати
ми
данас
—
ја
хтети
она
сутра
...
и
опет
погледати
по
сав
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
неколицина
,
а
неки
се
још
предомишљати
.
Чупић
се
уплести
:
—
јесам
баш
тако
,
Милош
!
ја
не
мислити
да
ја
оставити
шарампов
.
—
ама
ја
,
брата
,
јесам
ован
да
чекати
да
ја
Турчин
клати
!
—
јесам
ни
ја
ован
!
—
планути
Чупић
.
—
ја
јесам
овде
сазвати
људи
на
договор
,
а
не
на
спрдња
!
—
Па
,
ето
—
рећи
Милош
—
паметовати
како
да
остати
!
царовати
ти
!
—
ја
јесам
послати
по
барут
.
—
послати
!
А
хтети
ли
наћи
барут
колико
требати
?
...
А
Турчин
моћи
доћи
ћеф
да
баш
сад
ударити
!
...
—
они
јесам
заварчити
!
Неће
она
пасти
на
памет
...
—
То
јесам
на
врба
свирати
!
—
одсећи
Милош
.
—
ја
не
рачунати
тако
кад
бити
бојити
с
Турчин
!
...
него
,
хтети
ви
,
не
хтети
—
ја
одлазити
с
мој
људи
!
...
ја
они
требати
и
други
пут
.
па
се
дигнути
,
погледати
свој
људи
и
рећи
:
—
Ко
хтети
неки
ићи
за
ја
!
и
изићи
из
шатор
,
а
његов
за
он
.
Стојан
јесам
дрхтати
од
јед
,
али
јесам
осећати
да
Милош
говорити
истина
.
и
он
,
који
јесам
умести
надговорити
речит
човек
,
не
умеде
сад
рећи
реч
;
осећати
јесам
да
говорити
којешта
,
да
говорити
онај
што
паметан
човек
не
требати
да
говорити
,
нарочито
у
овај
прилика
где
толики
глава
играти
...
погледати
Јаково
...
и
он
се
нешто
предомишљати
...
па
и
сам
старешина
гледити
некако
у
земља
.
ники
,
сем
зека
,
не
умеде
рећи
реч
.
А
зека
план
:
—
ићи
!
—
рећи
он
.
—
ићи
сав
!
ја
хтети
!
...
ја
остајати
овде
с
мој
голим
син
!
...
ја
хтети
од
Равње
начинити
Косово
!
...
па
поглед
по
сав
.
око
он
јесам
севати
племенит
и
јуначки
жар
...
у
тај
пар
упасти
међу
она
Дева
,
сав
мокар
као
да
јесам
из
мочило
.
лице
он
бити
блед
,
као
да
јесам
смрт
сав
печат
на
он
ставити
;
очи
он
гледати
унезверено
.
сав
се
окаменити
кад
он
видити
таки
.
Чупић
једва
доћи
к
себе
.
Приђе
и
ухватити
он
за
рам
:
—
Шта
јесам
,
ако
бог
знати
!
—
дакле
,
истина
?
—
рећи
Дева
.
—
Шта
?
—
немати
џебана
.
—
немати
,
али
јесам
Суреп
отићи
у
Митровица
да
набавити
.
—
доцкан
!
—
јекнути
Дева
.
—
доцкан
?
!
—
доцкан
!
...
Турчин
већ
знати
да
џебана
немати
.
јавити
она
неко
из
прек
...
неки
капетан
.
А
већ
јесам
се
спремати
да
бежати
натраг
...
страх
јесам
тако
бити
завладати
,
тако
она
спопасти
од
онај
тренутак
кад
јесам
зека
јурнути
међу
она
,
да
јесам
се
од
шушањ
плашити
!
...
ја
јесам
у
душа
узвикивати
:
хвала
ти
,
господа
,
на
твој
дар
!
...
—
А
сад
?
...
—
питати
Чупић
,
а
очи
он
закрвавити
.
—
сад
...
побеснити
!
...
сад
се
спремати
да
јурнути
...
ја
јесам
једва
уграбити
да
се
измакнути
да
овај
јавити
!
...
Чина
шта
знати
!
...
Стојан
погледати
Јаково
и
старешина
:
—
Шта
хтети
?
—
упитати
неки
страшан
глас
.
Јаков
се
дигнути
на
нога
:
—
Стојан
,
брата
!
—
рећи
он
.
—
Сила
бог
не
молити
!
...
ти
знати
да
бити
се
ја
борити
до
истрага
,
али
кад
се
немати
јесам
чим
!
...
боље
да
одступити
!
...
—
боље
!
...
боље
!
...
—
грмнути
са
свити
страна
.
Стојан
видити
чак
и
свој
људи
да
тако
мислити
.
црн
у
лице
као
земља
,
простењати
:
—
велим
?
—
велим
!
...
—
ја
не
велим
!
—
загрмети
зека
.
—
ја
се
хтети
макнути
одавде
док
ја
свега
не
искаблићају
на
парати
парац
!
—
ама
шта
моћи
ти
јесам
?
—
рећи
Јаков
.
—
војвода
!
...
Шта
ја
моћи
,
тај
хтети
се
чути
!
...
ако
јесам
доконати
да
се
уклонити
—
уклањати
се
што
пре
!
...
ићи
!
...
ви
имати
свој
кућа
,
свој
жена
и
дечица
—
ја
немати
ништа
сем
жеља
да
се
Турчин
светити
!
...
и
ја
хтети
она
се
светити
!
...
и
до
данас
јесам
од
мој
рука
пасти
много
турски
глава
,
али
данас
—
само
ако
она
ђаво
надарити
те
ударити
—
данас
хтети
направити
русвај
да
хтети
се
причати
докле
трајати
један
Србин
!
...
ићи
,
дакле
,
уклонити
се
!
...
збогом
!
...
па
изиде
бесно
из
шатор
и
отићи
међ
свој
голаћ
...
у
шатор
бити
тишина
као
у
гроб
.
сав
јесам
у
уш
звонити
зекин
реч
...
Чупић
први
доћи
к
себе
.
—
рећи
ли
?
—
упитати
.
—
рећи
!
—
повикати
.
—
онда
ићи
тамо
,
међу
људи
,
и
полако
поступати
с
она
...
ако
бити
ко
хтети
преко
вод
прећи
,
неки
узети
по
један
лист
онај
локвањ
у
уста
,
неки
се
обрнути
на
леђа
—
вод
хтети
он
сам
пренети
.
Старешине
изидоше
да
наредити
одступање
.
Чупић
опет
позвати
зека
.
—
Јуначки
синути
!
—
рећи
он
,
а
суза
он
се
свртеше
у
очи
.
—
алал
неки
ти
јесам
српски
млеко
који
ти
задојити
!
...
али
,
зека
брата
,
промислити
!
не
бити
ли
боље
бити
да
и
тај
оступиш
?
...
зека
план
.
—
не
говорити
ја
тај
!
—
рећи
.
—
ја
јесам
ти
волети
и
поштовати
као
отац
рођеног
...
не
говорити
тако
,
јер
хтети
ти
омрзнути
!
...
Шта
хтети
ја
овде
?
...
Шта
чекати
?
...
и
шта
се
моћи
надати
од
Турчин
ако
у
живот
остати
?
...
зар
да
се
као
жена
пустити
да
ја
рука
свезати
,
па
онда
глава
сећи
?
...
никад
,
војвода
!
—
ти
моћи
прећи
преко
Сава
.
—
ја
јесам
једном
прећи
Дрина
и
наћи
дружина
који
светити
онај
јадан
робље
!
...
данас
да
прелазити
Сава
,
да
пасти
на
хлебац
какав
сиротан
,
хтети
!
...
и
после
,
ја
јесам
створити
за
миран
живот
!
...
ја
без
окршај
немати
ведар
дан
...
ја
јесам
онда
као
убити
!
...
не
говорити
ја
тај
,
војвода
!
—
Али
...
зека
махнути
рука
:
—
Свршено
јесам
!
...
ја
и
мој
дружина
,
мој
голи
син
,
остајати
овде
,
остајати
овде
да
изгинути
!
ја
јесам
се
већ
договорити
и
заверити
!
...
Вис
ништа
не
моћи
ми
повратити
да
одустати
од
наш
намера
!
...
—
А
џебана
?
—
упитати
Чупић
.
—
имати
нешто
!
...
кад
тај
потрошити
,
машити
се
љут
гуја
иза
пас
,
јурнути
у
Турчин
,
па
који
бог
волити
!
—
имати
и
у
ја
нешто
очуван
џебана
!
...
—
рећи
Чупић
.
и
показати
он
два
буре
барут
што
бити
у
један
ћошак
шатор
.
3еки
се
разведрити
чела
.
—
на
тај
тај
хвала
!
...
нек
сад
ударити
двапут
толики
сила
колик
јесам
турски
—
ја
хтети
јесам
четири
сахат
задржати
.
дати
ја
рука
,
војвода
,
да
јесам
пољубити
!
—
да
се
пољубити
,
јунак
!
...
да
се
опростити
и
алалити
!
...
ја
јесам
сигуран
да
се
више
овде
на
земља
хтети
видети
!
...
А
старешина
јесам
.
Можда
јесам
ти
кадгод
што
и
нажао
учинити
...
опростити
!
...
—
опростити
и
ти
ја
,
а
ти
неки
јесам
бог
просто
!
—
рећи
зека
љубити
се
.
обојица
изидоше
из
шатор
.
Страшно
бити
погледати
како
се
празнити
онај
мален
око
...
сав
одлазити
нагло
,
брзо
,
не
чекати
ни
други
ни
пријатељ
.
на
сваки
се
лице
огледати
страх
и
ужас
...
Чупић
ударити
суза
.
„
Шта
ја
доживети
?
!
...
Што
ја
,
господа
,
јуче
живот
не
узити
!
”
—
мислити
јесам
у
себе
.
зека
он
још
једном
пружити
рука
:
—
збогом
,
војвода
!
—
збогом
,
јунак
!
...
зека
отићи
у
шанац
да
наредити
да
се
џебана
из
шатор
пренети
...
Чупић
јесам
стојати
,
нем
и
очајан
,
гледати
како
се
распасти
снага
који
јесам
он
владати
,
снага
који
он
још
јуче
бити
слава
,
а
данас
?
...
данас
...
он
не
смети
довршити
тај
мисао
...
јурнути
да
побећи
од
она
...
и
скочити
у
Сава
!
...
кад
јесам
избити
на
вод
,
чути
јесам
како
земља
тутњити
.
—
То
Турчин
ићи
!
—
помислити
.
па
запливати
...
@card@
.
див
зека
се
вратити
у
шанац
.
тамо
он
дочекати
весело
.
заврзан
јесам
знати
шта
чинити
од
радост
,
само
јесам
жалити
што
он
Суреп
јесам
ту
.
—
Али
,
стигнути
хтети
ваљда
...
—
рећи
.
и
Станка
се
срце
разиграти
...
кад
зека
доћи
,
он
рећи
:
—
једва
чекати
!
...
Чујеш
ли
тутањ
?
...
тај
ићи
они
...
откад
не
имати
сербезног
бој
.
сав
ти
јесам
неко
над
глава
,
заповедати
ти
кад
хтети
ударити
на
душманин
и
кад
хтети
метнути
белокорац
у
корица
!
...
овај
ја
,
побратимити
,
сећати
на
оно
срећно
време
кад
царовати
по
луг
наш
!
...
—
да
се
договорити
и
разговорити
,
браћа
!
—
викнути
зека
.
сав
се
окупити
око
он
.
—
и
отоич
ви
рећи
,
а
и
сад
казати
:
тући
хтети
се
с
Турчин
док
један
трајати
.
нагонити
јесам
,
и
ко
се
живити
неки
ићи
!
...
сав
јесам
ћутало
.
—
остајати
сав
?
—
упитати
.
—
сав
!
зекин
глас
постати
наједанпут
нежан
.
—
онда
,
браћа
...
—
рећи
—
да
се
опростити
!
...
људи
јесам
,
па
јесам
моћи
згрешити
један
други
.
неки
јесам
неко
,
и
преко
воља
,
штогод
нажао
учинити
...
редати
јесам
,
браћа
,
и
да
тај
јесам
учинити
,
да
се
братски
изгрлити
и
опростити
!
...
сила
на
ми
ићи
,
овај
ми
јесам
као
и
смртан
час
!
...
па
уздигнути
глас
и
викнути
:
—
Још
једанпут
велим
:
који
јесам
живот
мити
,
ко
имати
за
ко
живети
,
неки
ићи
!
...
сав
јесам
ћутало
.
заврзан
се
окренути
и
смотра
Дева
,
наслонити
на
зид
од
шанац
.
—
мањ
Дева
да
ићи
,
други
ники
хтети
!
...
—
А
што
ја
да
ићи
?
—
упитати
Дева
.
—
зар
се
ваш
дружина
стидити
ја
?
...
—
Божа
сачувати
!
...
—
повикати
са
свити
страна
.
—
ја
јесам
мислити
...
—
почети
заврзан
озбиљно
.
—
не
тицати
се
ја
шта
јесам
ти
мислити
...
ти
ваљда
мислити
да
ја
смрдети
барут
,
шта
ли
?
...
—
опростити
,
Дева
!
...
мислити
јесам
тако
!
...
али
...
—
неки
ти
јесам
бог
просто
!
...
ја
праштати
и
молити
да
се
и
ја
опростити
!
...
и
ја
хтети
с
ви
!
...
мој
јесам
посати
свршити
,
и
сад
ја
остајати
само
да
умрети
јуначки
с
јунак
—
ако
ја
примати
?
...
зека
он
загрлити
.
—
ама
што
ја
гледати
тако
?
...
ја
ти
говорити
цео
истина
!
...
ја
јесам
свршити
свој
посао
...
који
хтети
сад
?
...
ко
бити
и
моћи
причати
недело
турски
?
...
ко
бити
ја
позвати
да
бранити
сиротиња
?
...
немати
више
!
...
Што
јесам
срце
и
јунаштво
—
овде
јесам
!
...
ви
јесам
јад
јадати
,
с
ви
хтети
и
да
погинути
!
...
умети
ја
и
путшком
гађати
и
нож
сећи
,
а
не
само
дотрчати
и
дошанути
!
...
зека
,
Станко
,
заврзан
,
Јован
,
Јовица
...
сав
се
тај
грлити
и
љубити
с
Дева
...
овај
човек
као
да
она
задахнути
нов
живот
и
нов
снага
.
сваки
срце
живље
закуцати
...
у
тај
пар
сунце
разагнати
облак
и
сјајан
зрак
његов
обасјати
...
зека
дигнути
рука
:
—
Браћо
!
...
бог
ми
слушати
!
...
Чуо
ми
јесам
!
...
гледати
!
...
Шаља
ми
син
свој
,
јарко
сунашце
,
да
ми
овеселити
и
обасјати
...
хвала
ти
,
отац
небесан
!
—
рећи
он
скидати
капа
.
—
хвала
ти
кад
ми
шиљеш
твој
милост
у
овај
час
...
наједаред
се
нешто
проломити
.
они
пренути
...
Пољана
пред
шанац
притискати
Турчин
...
—
Мирна
,
соко
!
...
само
у
месо
гађати
!
...
неки
свако
зрно
олово
донети
смрт
онај
који
се
заклети
уништити
име
наш
!
...
док
јесам
он
тај
говорити
,
овај
див
,
што
тако
јуначки
хтети
погледати
смрт
у
очи
—
разредити
се
по
шанац
...
—
пасти
!
...
и
план
...
и
отворити
се
борба
страшан
,
и
нечувен
,
и
невиђен
.
охрабрен
,
Турчин
јуришати
сав
снага
,
али
она
овај
одбијати
...
и
нешто
чудно
обујмити
Станка
у
овај
борба
.
он
јесам
пунити
свој
шара
,
нишанити
и
гађати
у
месо
,
али
он
мисао
бити
сасвим
на
други
страна
.
пред
очи
његов
лебдети
јесам
слика
леп
жена
,
који
држати
детенце
у
рука
...
ох
,
колико
јесам
он
жудети
за
тај
створ
!
...
како
ли
бити
она
сад
пригрлити
!
...
и
обојити
се
смешкати
на
он
.
и
тај
бити
тако
живо
,
тако
јасно
,
да
он
ништа
други
и
не
виђати
сем
она
.
овај
грмљавина
што
јесам
небо
проламати
надмашавати
тепање
са
њихов
усна
...
пунити
јесам
свој
шара
и
пуцати
,
и
гађати
сваки
метак
,
али
тај
јесам
чинити
тако
као
кад
бити
дељати
какав
иверак
...
до
он
с
десни
страна
стојати
зека
,
поносит
као
бог
,
а
с
леви
заврзан
,
који
брбљати
као
врабац
с
Дева
.
Машао
се
чутурица
,
што
он
јесам
преко
раме
о
кајиш
висити
,
па
велим
Дева
:
—
Хајд
да
пити
даћа
онај
на
зеленко
,
што
јесам
устурити
чалма
тај
он
се
сијати
темењача
као
бакрена
тепсија
и
...
онај
леп
,
црномањаст
Турчин
до
он
.
—
Хајд
!
—
велим
Дева
.
—
е
...
ђаво
она
однети
!
—
нек
носити
!
нагнути
чутура
,
па
узети
она
двојица
на
ока
...
Пушке
план
,
а
они
стрмоглавице
с
коњ
.
—
Добра
јесам
!
—
велим
Дева
.
—
зато
јесам
свакад
и
волити
тући
коњаник
,
што
некако
смешан
пасти
!
—
велим
заврзан
смејати
се
.
—
А
сад
онај
двојица
до
она
.
ко
ли
јесам
онај
у
срма
?
...
—
Видајић
из
Бељина
!
...
—
велим
Дева
.
—
ех
...
он
и
онај
до
он
.
и
опет
пуцањ
,
и
опет
узвик
радост
.
Јован
и
Јовица
засести
као
код
казан
,
па
не
бирати
...
она
јесам
право
ко
бити
,
само
неки
јесам
Турчин
...
два
сахат
у
сат
гледати
трајати
тај
страшан
борба
,
и
Турчин
се
морати
повући
натраг
,
јер
погубити
толики
бег
и
војсковођа
...
Видећи
да
се
Турчин
повлачити
,
зека
се
насмејати
,
па
рећи
Станка
.
—
бог
и
душа
,
побратим
,
још
хтети
она
надбити
!
Станко
се
пренути
из
свој
сан
и
рећи
онако
,
и
не
знати
шта
говорити
:
—
готово
...
и
бити
он
криво
што
борба
престати
,
јер
за
сав
време
док
се
тући
,
он
јесам
бити
сав
госа
;
сад
пак
морати
одговарати
на
питање
са
разних
страна
...
заврзан
погледати
низа
Сава
.
—
Шта
гледати
,
заврзан
?
—
питати
Латковић
.
—
погледати
Сурепа
!
она
,
да
ја
јесам
он
овде
,
па
да
видити
џумбус
!
...
јесам
ли
,
Дева
,
бити
ли
примити
и
он
у
ортаклук
?
—
бити
!
—
рећи
Дева
смешити
се
.
—
и
оваки
трговац
јесам
ники
запамтити
.
—
А
какав
јесам
тај
трговина
?
—
упитати
са
свити
страна
.
—
пазити
!
—
викнути
зека
.
Погледаше
...
А
упутити
се
у
трка
коњица
турски
права
к
шанац
...
наједанпут
све
полегати
по
црн
земља
и
завладати
тајац
.
Чуо
се
само
топот
што
јесам
земља
потресати
и
цакат
ороз
на
пушка
...
Ништа
скуп
и
ништа
јевтин
од
глава
човечји
.
и
крушка
кад
трести
милостив
јесам
него
у
бој
...
тај
јесам
падати
као
снопље
;
сваки
пуцањ
носити
јесам
по
један
живот
...
кроз
онај
лом
разлегати
се
запевка
и
врисак
коњски
.
јарко
сунце
,
који
тек
што
бити
обасјати
,
завити
се
таман
плашт
,
кроз
који
не
моћи
пробити
сјајан
зрак
...
али
се
опет
тући
.
Старешине
турски
голим
сабља
нагонити
свој
људи
у
борба
...
А
овај
у
шанац
сав
одушевљен
...
Станко
јесам
јурити
тамо-амо
и
тући
.
зека
,
прав
као
бор
,
чисто
попевати
од
радост
што
његов
нејак
четица
такав
лом
градити
.
заврзан
јесам
правити
шал
и
са
жив
и
са
мртав
.
Иванко
он
рећи
:
—
грехота
јесам
подсмевати
се
мртвац
!
...
—
А
шта
јесам
ја
?
—
питати
он
онако
узгред
,
па
,
не
тражити
одговор
,
ићи
даље
од
један
до
други
.
Дева
јесам
седети
мирно
и
пуцати
.
ниједан
рибић
на
он
јесам
заиграти
.
он
бити
хладан
као
да
покивати
камен
у
свој
воденица
...
три
пут
јуришати
Турчин
,
и
три
пута
она
одбити
...
гласно
се
смејати
заврзан
кад
угледати
да
се
повијати
њихов
ред
.
—
зека
!
...
Још
хтети
она
завитлати
у
Босна
!
...
и
ко
знати
што
бити
учинити
овај
шака
соко
да
бити
барут
;
али
барут
нестати
.
Турчин
баш
у
тај
мах
јурнути
четврти
пут
.
—
немати
барут
!
...
да
јуришати
!
—
викати
заврзан
.
и
скоро
да
се
решити
,
али
се
дигнути
Дева
и
рећи
:
—
не
.
—
Па
шта
хтети
?
—
упитати
.
—
и
јуришати
!
...
али
најпре
да
учинити
све
.
неки
поћи
неколико
за
ја
...
—
Шта
ли
јесам
сад
смислити
?
—
питати
Станко
зека
.
—
Мор
да
јесам
нешто
паметно
—
рећи
зека
.
па
заповедити
неколицина
тај
поћи
за
Дева
.
—
притегнути
ви
мало
!
...
—
рећи
Дева
.
отићи
.
и
за
неколик
тренутак
вратити
се
.
сваки
јесам
носити
по
два
кошница
у
рука
...
гласан
смех
поздравити
он
.
А
он
докопати
кошница
и
стати
уз
сам
бедем
.
—
Пуштајте
Турчин
ближе
!
—
рећи
тихо
.
за
неколик
тренутак
утишати
се
они
у
шанац
.
Турчин
халакнуше
и
јурнути
...
коњ
се
пропињати
да
ускочити
у
шанац
...
у
тај
мах
пасти
неколико
кошница
међу
она
.
и
настати
нов
лом
...
Разљућене
пчела
чинити
свој
.
тај
бити
тек
непријатељ
,
што
гонити
и
коњ
и
јунак
у
вал
савски
и
засавичке
...
кад
се
тај
начин
,
Дева
погледати
у
зека
па
рећи
:
—
сад
моћи
отворити
капија
...
—
То
и
хтети
!
...
него
,
браћа
,
да
се
још
једанпут
алалити
!
—
рећи
зека
.
и
изљубити
се
као
да
хтети
у
сват
.
—
ја
говорити
браћа
и
јунак
...
Хоћемо
ли
да
изгинути
?
—
До
један
!
—
повикати
.
—
онда
—
ево
!
...
и
отворити
капија
,
па
јурнути
с
голим
нож
међу
Турчин
...
и
изгубити
се
у
турски
ред
...
Чуло
се
само
довикивање
:
—
ха
!
...
не
дати
!
...
Држ̓
онај
тамо
!
...
збогом
браћа
...
осветити
ја
!
...
и
сусретати
се
у
љут
бој
.
—
Јуначки
,
Дева
!
—
довикивати
заврзан
.
—
Ал
Станко
џумбус
!
...
гледати
зека
шта
чинити
!
еј
,
веселити
Клемпо
,
зар
изгубити
глава
?
...
Чек
да
ти
бар
ја
осветити
!
...
и
млатнути
Турчин
што
осећи
глава
Клемпи
,
али
ударац
што
он
иза
леђа
добити
обор
и
он
!
...
Умукнуше
уста
који
јесам
веселити
дружина
...
—
погинути
заврзан
!
—
викнути
Станко
зека
.
—
Јуриш
тамо
!
и
упад
у
густ
ред
.
отуда
се
вратити
с
пребијен
нож
...
али
дружина
сав
мања
.
остати
она
десетак
,
и
тај
без
оружје
.
тући
јесам
се
пушка
као
врљика
.
у
велик
очајање
Станко
погледати
у
небо
.
поглед
он
пасти
на
саденути
хват
,
што
она
преко
Сава
преносити
на
неколик
дан
пред
борба
.
он
сенути
кроз
глава
:
—
побратимити
!
...
ево
ми
оружје
!
...
и
у
тренутак
сваки
држати
по
један
цепаница
у
рука
...
и
сложно
учинити
још
један
јуриш
.
Још
једном
прснути
мозак
,
па
се
све
утишати
...
и
Турчин
провалити
Равње
...
Шуми
Сава
и
свој
шумор
причати
прича
о
јунак
...
Ћути
Засавица
као
стар
грешник
од
који
не
моћи
речца
ишчупати
;
и
њен
вивак
као
и
њен
риба
—
нем
јесам
.
али
стајати
неко
што
реметити
историја
,
што
она
ништити
сјајан
пример
,
што
јесам
одскочити
од
свити
и
стати
у
ред
Термопил
.
тај
јесам
шанац
на
Равње
.
као
сед
старина
,
он
јесам
обрасти
у
трње
и
коров
;
али
јесам
још
поносит
те
дерати
небо
...
