Ђул-Марикина
Прикажња
приповетка
написати
Јелена
Јов
.
Димитријевић
Прештампано
из
„
нов
Искра
“
у
Београд
Штампано
у
Државној
Штампарији
краљевина
Србија
недеља
јесам
,
пост
,
говорити
се
о
постан
чорба
,
о
ћуфте
од
сецкан
празилук
,
о
црн
лук
на
тепсичету
,
о
коприва
–
који
ваљати
окусити
уз
сечка
у
луд
среда
–
о
»
љијену
«
боб
,
што
се
,
кад
бити
готов
,
сећи
на
хамајлија
и
метати
у
калајлија
,
итд
.
Часни
јесам
пост
,
јер
док
стигнути
из
свој
Београд-махале
до
Ћир-Костине
улица
добро
осетити
топлота
зрака
пролетњи
сунце
,
што
сијати
као
око
Петров
дан
;
а
плавоок
девојче
мој
ручни
девер
,
чији
јесам
се
кући
упутити
,
истрчати
преда
ја
,
пружити
ја
кит
цвеће
,
весело
говорити
:
-
Пол
’
,
стринка
!
Мачица
,
љубичица
!
...
колико
се
обрадовати
ја
,
%
ненадан
гост
!
Јетрвина
ја
мајка
повикати
:
-
С'га
зборешемо
за
теб
’
,
жив
ја
јола
!
и
тај
отутке
,
тај
на
врата
!
Прошло
два
,
а
они
још
за
софра
,
тј
.
за
сто
!
Ђаконије
,
леблебија
,
а
поред
бео
вино
црвенити
се
вино
»
испод
комина
«
.
осим
мој
девер
,
јетрва
и
њен
мајка
,
овде
јесам
још
и
онај
два
стар
Нишлике
:
аџи-Настасија
и
Ђул-Марика
.
онај
ја
не
познати
;
виђати
јесам
ја
још
по
мој
удаја
,
кад
јесам
она
седети
у
комшилук
;
али
кад
она
казати
мој
јетрва
који
јесам
,
обрадовати
се
,
нарочито
Ђул-Марика
,
и
рећи
:
-
туга
,
Бошка
да
јесам
тај
ћерка
,
рекнути
да
заповедати
сас
лимон
ели
каранфил
,
па
,
видити
ја
се
,
не
бити
доћи
у
овакав
саат
,
у
какав
,
еве
,
дојде
незван
.
-
ако
,
прија
!
Баш
ја
мило
...
два
ја
очи
,
јако
ја
мило
што
дојде
,
и
тај
јоште
таки
ананс'з
,
-
говорити
домаћица
а
сав
се
устумарати
да
ја
што
боље
место
направити
.
село
јесам
,
према
Ђул-Марики
.
-
па
добро
ни
јесам
доћи
!
–
узвикнути
ја
два
стар
и
домаћица
.
-
боље
ви
наћи
!
-
па
ш
’
чинити
?
здраво
ли
јесам
?
-
добро
,
фала
бог
,
здрав
јесам
.
-
како
ти
јесам
другар
?
здраво
ли
јесам
,
добро
ли
јесам
?
-
добро
,
фала
бог
!
-
е
баш
јесам
згодити
у
добар
дан
да
дојдеш
...
јутрос
јесам
водити
јетрва
тај
,
лаусу
на
молитва
,
-
велим
Ђул-Марика
и
радосно
,
и
весело
.
-
па
јоште
како
ни
јесам
?
-
добро
,
фала
бог
!
-
па
јоште
како
ти
јесам
другар
?
здраво
ли
јесам
?
-
фала
бог
,
здраво
јесам
.
-
писувати
ли
тај
сестра
?
како
себе
јесам
она
там
’
?
-
Пише
,
здрав
јесам
.
-
е
,
фала
бог
!
Салта
наки
јесам
здравје
,
па
за
друго
јесам
колати
.
али
колико
се
Ђул-Марика
обрадовати
ја
,
толико
и
ја
она
,
и
још
више
,
много
више
,
јер
јесам
ја
једанпут
јетрвина
мајка
рећи
:
-
»
Салта
да
чути
баба-Марију
...
Ђул-Марику
једанпут
да
чути
,
Ђул-Марикину
прикажњу
једанпут
да
слушати
,
па
вити
...
«
и
ту
бити
одмахнути
и
глава
и
рука
,
што
значити
:
манути
се
!
па
тај
Ђул-Марика
и
јесам
баш
толико
старати
,
једва
ако
јесам
прећи
шездесети
.
раст
јесам
осредњи
.
црномањаст
јесам
,
само
с
гдекоји
сед
влас
.
Чела
јесам
прилично
узак
,
испупчен
;
очи
црн
,
жив
,
весео
;
зуб
здрав
а
лице
она
јесам
мало
смежурати
,
јер
се
,
ваљда
,
јесам
белити
турски
белило
;
%
сухоњав
јесам
;
говор
јесам
брз
,
с
кратак
нагласак
,
онако
по
нишки
.
Очешљана
јесам
како
јесам
се
у
општи
чешљати
Нишлике
за
време
турски
:
с
коцаком
,
накриво
толико
,
да
она
се
дотакнути
чак
ухо
,
с
пусћулом
по
цео
фес
,
мален
,
наврх
глава
,
с
колбашем
црн
,
танак
а
широк
,
што
она
крити
углађен
кос
готово
до
чела
.
за
ухо
она
гранчица
босиљак
,
закитити
се
пред
полазак
у
црква
.
Обучена
јесам
у
»
морав
фустан
«
с
покраћим
струка
,
што
јесам
озго
до
насред
груда
раскопчати
,
те
она
се
видити
од
српски
платно
,
проткавана
жут
свила
,
кошуља
,
који
јесам
,
како
ја
каза
,
сам
откати
,
сашити
и
онако
лепо
опточити
ситан
%
мемицама
уз
»
пазуке
«
,
око
огрлица
и
око
рукав
.
преко
груда
нем
кафтан
,
скинути
он
зар
од
врућина
као
и
ћурче
.
и
кушак
она
јесам
око
пас
,
висити
крај
она
на
миндерлук
...
Ђул-Марика
!
седити
с
један
нога
под
себе
а
други
јесам
испружити
,
те
она
се
видити
цео
чарапа
,
бео
,
вунен
,
шарен
на
прст
и
пета
,
а
горњиште
она
јесам
дуже
од
шака
.
Ноги
испружити
,
чарапа
кратак
,
а
засукати
се
,
случајно
,
ногавица
%
гизија
шалваре
...
и
Ђул-Марика
,
као
сав
стар
Нишлике
,
не
моћи
без
шалваре
испод
фистан
.
пре
она
носити
што
јесам
бити
адет
,
а
сад
из
навика
.
А
,
јесам
,
још
и
тај
.
опазити
јесам
она
испод
кошуља
на
груди
црн
бућма
;
а
да
ли
јесам
на
бућме
кеса
или
хамајлија
јесам
питати
.
испрва
се
,
уз
вино
»
испод
комина
«
и
леблебија
,
говорити
о
јело
,
нишки
,
како
се
који
готов
,
шта
спремати
,
или
,
управо
,
шта
јесам
спремати
о
слава
,
свадба
;
који
се
редом
приносити
;
шта
се
износити
пред
званица
за
ручак
,
шта
за
вече
или
пред
зор
на
слава
,
патарица
,
рукавица
.
па
говорити
се
и
о
»
женски
ручни
рад
«
,
садањи
у
Ниш
,
и
негдашњи
,
кад
Ниш
бити
под
Турчин
.
сав
говорити
,
али
Ђул-Марика
највише
.
и
причати
овај
,
онај
из
доба
свој
младост
,
из
дан
стар
Ниш
.
Весела
,
разговоран
,
разговоран
,
чинити
ја
се
,
и
од
покојни
Ката
Кафтануше
.
па
и
овај
хтети
,
као
и
пок
.
Кафтануша
,
као
и
други
стар
Нишлике
,
мало
,
мало
,
па
тек
по
који
шал
,
или
»
прикажњицу
«
који
јесам
,
бог
ја
,
мало
...
-
е
,
Ђул-Марике
,
несмо
сам
!
-
опоменути
јесам
домаћица
.
А
она
рећи
:
-
»
Нећу
,
Севетке
,
више
,
«
и
мало
,
па
заборавити
...
-
Прикажи
ни
онуј
твој
прикажњу
,
два
тај
очи
!
-
рећи
укућанка
;
а
она
:
-
какав
па
мој
прикажњу
?
-
%
Ђојем
се
не
сећати
!
-
Заш
’
се
будити
?
-
Заш
’
кршити
ђердан
?
-
Прикажи
ни
гу
,
жив
тај
бог
!
сав
јесам
окупити
.
молба
,
заклињање
,
преклињање
,
умиљавање
.
и
шта
хтети
,
куд
хтети
?
пристати
.
ја
хтети
причати
,
тако
рећи
.
и
замолити
те
изићи
из
соб
домаћин
:
немати
,
велим
,
воља
да
причати
»
при
мужа
«
.
Још
више
се
завалити
на
јастук
,
наслонити
глава
на
рука
и
загледати
се
према
себе
у
зид
,
у
један
тачка
само
,
где
,
без
сумња
,
видити
читав
голем
свет
сав
,
далек
прошлост
свој
,
младост
,
радост
...
и
татко
ја
бити
име
аџи-Костадин
,
мајка
пак
аџика
Костадинка
.
сас
овај
искати
да
почети
,
јербо
тај
ја
јесам
шан
:
по
татко
ја
и
мајка
хтети
да
знати
какав
сам
јесам
бити
.
Кућа
ни
бити
у
овуј
мали
.
и
она
јесам
бити
како
и
други
чорбаџиски
кућа
по
Ниш
што
бе'у
:
соб
,
соб
,
а
напред
гу
голем
ћошак
.
таван
гу
истина
нисак
,
ама
пенџер
млого
,
врата
шарен
,
и
на
долап
врата
шарен
и
дајма
сав
бео
,
опран
,
е
,
Божа
!
у
голем
соб
миндерлаци
од
орозан
и
тугла
,
у
други
од
даска
,
напрајити
кад
и
кућа
;
и
по
други
соб
таки
;
по
њи
’
душема
и
ал-чова
дори
горети
,
и
јестаци
така
,
а
шија
ги
јесам
како
и
душема
уста-Миле
,
јорганџија
.
па
килими
,
у
голем
пиротски
,
у
други
кипровачки
.
на
пенџер
пердета
шарен
,
од
селемију
па
сас
пушак
наокол
.
на
раф
зарф
и
филџан
,
а
кајати
њи
’
стоја
дуња
дори
до
Велиг-дан
!
...
јорган
ни
све
џанфеслије
,
на
турли-турли
,
жут
,
зелен
,
модар
,
црвен
,
па
на
грањке
,
тај
кад
ни
дојду
гостити
,
девојчики
,
жена
,
па
наместити
легло
,
ако
јесам
зима
у
голем
соб
,
лет
на
ћошак
,
а
оно
се
видети
како
леј
један
салте
чубар
,
други
цвеће
смиљово
,
трећи
зумбул
,
четврти
исти
како
сас
божур
.
у
кућа
тепсија
,
калајлија
,
сан
,
голем
мангал
,
бак'р
,
бак'р
,
па
дајма
сав
чисто
,
манути
се
!
по
соб
шавдан
убав
,
шарен
па
голем
како
ја
к'д
бе
од
седом-осам
година
.
у
голем
соб
на
један
дувар
пак
висети
ја
татко
:
на
груда
он
срмалија
џемедан
,
озгорке
од
чова
фермен
;
око
шија
белеје
он
се
кошуља
;
на
глава
он
фес
;
један
рука
стајати
он
на
траболоз
,
у
други
држати
од
цар
ферман
,
да
се
знати
што
јесам
бератлија
.
Мустаћи
он
црн
,
голем
;
веђа
црн
,
густ
и
широк
,
два
ја
очи
,
како
прс
’
,
а
влакно
гим
дугачак
,
па
се
наднети
над
очи
како
жалан
врба
над
кладенац
;
око
пак
-
огањ
!
...
З'л
бити
јако
,
тај
јесам
имати
од
њег
’
стра
’
нанати
ја
(
мајка
не
викашем
како
што
ни
бити
адет
,
дада
,
но
нанати
)
.
Завалија
нана
бојеше
се
од
он
,
манути
се
!
...
и
нанати
ја
бити
јако
убав
,
ама
она
не
висети
на
дувар
.
на
онуј
пак
страна
-
ту
показати
према
исток
-
стојеше
у
иконостас
Св
.
богородица
и
Св
.
Никола
,
јербо
ја
татко
свет
Никола
служеше
,
па
Јерусалим
,
а
пред
овејати
икона
,
ете
,
зар
што
ја
татко
бити
аџија
,
горети
кандило
дајма
.
долап
пак
што
јесам
,
манути
се
,
не
ли
тај
река
:
дајма
опран
,
бео
,
бео
...
у
њи
јесам
стојеше
легати
.
лети
и
у
пролет
из
башча
не
искачешем
.
у
башча
јесам
:
бре
осмалаци
,
бре
ошав
,
бре
шимшир
голем
како
сливке
,
бре
какав
тај
цвећка
неје
.
у
пролет
:
зумбул
,
лала
дори
сјати
.
лет
:
шебој
,
каранфил
,
ружица
,
ј'лд
’
з
,
лангир
дори
гора
.
по
обор
се
прострел
троскот
трава
како
зелен
чова
.
А
под
чандије
сепечики
,
и
у
њијати
гугутка
,
па
кад
стати
да
појати
у
пролет
у
самнување
,
оно
манути
се
!
дојде
ти
и
мило
и
жалан
дори
да
се
заплакати
!
...
...
а
,
мој
он
татко
кућа
!
...
а
,
Ниш
!
срма
ђумиш
!
убав
ли
у
мој
млад
време
бити
!
...
у
делници
јесам
,
у
башча
,
работити
:
плетешем
,
шијешем
,
ама
понајвише
јесам
бити
при
гергеф
.
па
што
појешем
!
...
татко
не
ја
јесам
караја
за
појање
никад
,
освем
ако
бити
у
комшилак
болево
(
болесник
)
,
ели
ти
,
чуваја
бог
,
ники
жал
.
ама
заш
’
?
Несам
бити
серсем
нити
толико
шашав
тај
да
појати
к'да
јесам
ништо
неје
за
појање
.
А
к'да
бидне
празник
онаки
,
ели
тај
недељски
дан
,
татко
јесам
јесам
сас
брата
ја
,
ете
аџи-Сотира
,
дом
’
,
јербо
т'га
бројешеју
пар
што
јесам
преко
недеља
препазарили
.
татко
бројити
а
брат
писувати
;
ја
јесам
пак
појдем
на
сокакња
врата
да
видити
-
бећарити
.
таман
,
јадан
,
појдем
а
татко
ја
чукнути
у
џам
тај
ја
врнути
.
ја
ја
мука
,
мука
-
ш'ћу
?
!
Ш'ћу
,
лелке
,
ете
:
мило
ја
да
јесам
брати
глеткам
бећар
,
к'да
не
смети
сас
њи
да
зборити
.
мислити
се
врћејећи
се
:
»
ш'ћу
?
«
па
јесам
тике
тај
поза
кућа
-
ајт
’
.
%
Проваљим
тамо
дувар
,
па
наместити
око
тај
гледати
на
сокак
:
тражити
да
видити
бећар
Нишлија
,
ђокси
ђумишлије
...
о
туга
!
...
А
к'да
ги
видити
,
Бошка
,
а
оно
ја
добро
!
добро
!
добро
!
таки
,
таки
,
па
улего
у
седамнаести
година
,
и
татко
ја
т'га
дати
за
Димитрија
Ђошинога
,
ћурчија
.
Ич
ја
и
не
питати
,
а
дати
ја
.
такав
ни
адет
онаг
бити
.
дати
ја
за
Димитрија
...
туга
!
Што
јесам
па
бити
тај
Димитрија
!
висок
како
топола
,
убав
како
цвећка
,
па
здрав
;
лице
он
бело
а
кос
,
веђа
и
трепке
-
црн
ибришим
!
пуст
онеј
трепке
!
Дугачки
,
густ
,
тај
јесам
он
испод
очи
правешеју
ладовинку
дајма
.
К'да
бити
пак
погледаја
у
човек
,
из
очи
он
тамнина
идеше
.
А
онија
пустити
мустачики
салте
он
бе'у
ж'гнули
;
усничке
он
се
црвенеју
како
лис
’
од
каукђул
ружица
,
а
зуб
белеју
како
јагањчики
у
торљак
!
убав
бити
,
па
се
убаво
и
носеше
.
Дајма
јесам
јесам
на
човали-чешире
,
узацке
,
ишарати
сас
гајтан
низ
бутина
,
око
%
ѕепови
и
око
ногавица
,
а
шарен
,
свилен
траболоз
зафатија
он
од
џеп
дори
до
под
пазуке
.
Подколенке
он
свилен
,
шарен
,
па
сас
пусћулчики
.
на
груда
он
џемедан
салте
срма
.
преко
џемедан
златан
синџир
од
сат
,
дебел
како
малић
.
Озгорке
јесам
у
долама
како
Грк
;
на
глава
он
фес
исти
како
у
Турчин
што
јесам
,
а
на
нога
,
и
зими
и
лет
,
бео
чарапа
и
роганлије
јаре-путине
...
убав
бити
јако
!
...
татко
ја
дати
за
њег
’
у
месница
у
редовату
недеља
,
а
бити
јесам
под
нишан
чак
до
Митров
дан
.
Виђувала
јесам
се
сас
Димитрија
сваки
ч'с
,
у
сав
добар
и
недељски
дни
,
јербо
ни
доодеше
сас
кумашин
и
комшија
,
ете
сас
Дора
Митичинога
,
Шишка-Косту
и
Ђорђе
Ћурчија
...
Доодеше
.
по
ники
пут
фаћати
јесам
момчадија
оро
...
Играшемо
,
ја
и
он
,
ама
не
један
крај
други
.
ја
јесам
играти
,
дори
леткам
,
ништо
ја
издизати
на
горе
,
а
и
сам
не
знати
што
јесам
,
н
’
умети
да
казати
,
мило
ја
...
Дојду
јесам
по
ручак
једнаг
,
а
не
видити
к'да
се
ст'мни
.
А
к'да
хтети
јесам
вити
појду
,
а
ја
ја
жааал
!
...
смучни
ја
се
,
ст'мни
ја
се
,
ама
не
ја
се
ст'мни
од
тамнина
,
но
што
хтети
себе
ићи
...
К'да
отићи
,
ја
јесам
се
у
мисал
сас
он
мајати
.
Кол'ко
се
ники
пут
замајати
,
не
јесам
чути
нанин
зборење
.
Чујем
,
ама
не
знати
што
ја
зборити
.
К'да
ја
по
ники
пут
викнути
јако
:
»
еј
,
морити
Маријо
!
Што
ти
јесам
?
«
ја
дори
како
да
се
разбудити
,
и
скоро
се
словеднем
тај
јесам
ништо
ђојем
докачити
,
а
у
лице
јесам
,
познавати
,
станути
како
панџар
,
јербо
срам
имашем
од
нана
ја
.
мислити
...
морити
што
ти
не
јесам
мислети
!
Ч'с
по
ч'с
,
па
како
казивати
на
Димитрија
кол'ко
ја
мило
за
он
;
после
па
он
ја
овај
зборити
.
од
тај
мисал
и
мајање
,
ники
дан
на
нана
зар
се
видешем
како
шашав
,
тај
јесам
чути
што
један
јутро
...
Одоклен
чути
,
ћерка
,
да
се
чудити
.
Јоште
к'д
бе
’
чучка
(
мали
)
имати
јесам
адет
да
јесам
се
бутнем
у
долап
,
ели
ти
да
турити
уво
при
врата
,
тај
да
чути
онај
што
ја
се
видети
куде
кутају
од
ја
.
и
ћутек
сам
јесам
ручати
за
тај
поган
ја
адет
,
па
фајда
ич
.
и
од
татко
јесам
он
изручала
брати
најмало
,
најмало
седом-осам
пут
;
а
татко
неје
тепаја
често
,
ама
кад
фатити
да
тепати
,
манути
се
!
улегнути
у
башча
,
осећи
фидан
од
дут
,
ели
ники
слив
,
па
ја
не
тејаше
по
фустан
,
но
...
Бешем
у
долап
,
а
нанати
на
Таска
Манин
,
пријетељицу
јесам
,
комшика
...
А
што
ја
јесам
нанати
сас
комшилак
живувала
,
не
знати
.
К'д
имати
ники
гајле
,
она
он
,
два
ја
очи
,
не
казати
на
род
,
но
на
овуј
Таска
Манин
.
ете
и
тај
дан
нанати
ја
тај
на
туј
Таска
:
-
морити
,
Таска
,
морити
!
не
знати
што
ја
јесам
на
девојче
;
ништо
неје
баш
...
ја
зборити
,
питовати
гу
ништо
,
а
она
ја
салте
гледааа
,
како
,
чувати
бог
,
да
јесам
јесам
...
да
ли
,
морити
,
да
гу
просипе
боба-Мада
од
мађија
,
ели
да
гу
водити
у
ники
маностир
тај
да
гу
чатију
од
намер
?
...
да
ли
да
викати
Захараћа
екимин
?
А
?
Што
ја
викати
да
прајети
,
Таска
,
морити
?
Таска
уза
тај
се
насмејати
колико
моћи
,
а
ништо
не
одговорити
.
-
Што
се
смејати
,
два
тај
очи
?
...
образ
гу
бе'у
како
ружица
,
а
с'га
...
Оваја
се
па
насмејати
,
па
вика
:
-
еј
,
морити
аџика
!
Одртела
јесам
,
ете
,
а
за
по
ники
работа
јоште
јесам
аџамија
.
Што
ти
јесам
на
девојче
?
Ништа
.
Маја
се
у
мисал
сас
Димитрија
,
за
тај
ти
не
чути
;
копнеје
за
њег
’
,
за
тај
неје
црвен
...
Заш
’
не
прајети
свадба
?
Што
јесам
на
аџија
?
Ђојем
имати
млоги
девојчики
,
па
он
оваја
неје
имати
сас
што
да
напрајити
чеиз
и
да
стати
.
А
један
дан
,
пак
,
седејећи
у
башча
при
гергеф
,
мислешем
:
како
ете
ти
он
Димитрија
тај
ашићаре
на
сокакња
врата
,
па
т'г
у
обор
-
тражити
татко
ја
;
па
како
улести
у
башча
при
ја
,
а
ја
ја
приигра
у
срце
баш
под
ложичку
,
тај
не
мој
да
он
се
дигнути
;
а
он
,
ете
,
како
словедну
се
-
да
ја
пољубити
,
а
ја
ја
пишин
стра
,
а
после
помисао
:
»
нак
ја
пољубити
.
«
он
па
искати
,
ја
ја
мерак
ама
кршити
ђердан
.
таки
,
таки
,
па
како
превара
ја
пољубити
ја
,
а
ја
рипнути
...
истина
јесам
рипнути
и
дигнути
рука
да
јесам
обрисати
онај
место
куде
ја
пољубија
,
па
тике
спуштити
јесам
гу
:
жал
ја
дојде
да
се
брисати
,
жал
,
жал
,
како
да
јесам
истина
...
ако
се
убаво
обући
:
»
заш
’
он
немати
,
да
ја
видити
!
«
ако
нанати
ја
напрајити
ники
убав
манџа
ја
пита
:
»
заш
’
он
немати
,
да
ручак
!
«
он
да
ручати
,
а
ја
ич
:
сито
хтети
јесам
к'да
јесам
глеткам
он
...
«
ја
он
гледашем
,
а
он
ја
...
Срамежљив
бити
,
е
Божа
!
Срамежљив
.
Доодеше
,
доодеше
а
ич
ја
не
ктеја
погледати
.
гледати
у
мужа
,
у
нана
ја
,
овам
’
,
онам
’
,
-
а
у
ја
ич
.
К'д
у
један
празник
,
баш
бити
Велиг-дан
...
Неје
...
Јес
’
,
таки
,
Велиг-дан
,
он
дошеја
сас
онија
тројица
,
друсто
он
,
а
ја
,
како
сваки
пут
,
принесо
да
он
предати
шикерлеме
и
вод
.
он
узити
а
нем
поглед
.
Предадо
он
и
кафа
.
не
!
мука
ја
,
мука
!
Ш'ћу
?
А
бешем
јесам
,
пантити
како
да
јесам
бити
јучерке
,
у
шалваре
и
фустан
што
ја
он
напрајити
,
за
цветнице
,
к'да
идо
на
Панталеј
да
се
причестити
.
(
Онаг
ја
јесам
теј
аљина
прајија
,
а
к'да
се
врнути
из
црква
најдо
дом
’
пун
тепсија
врућ
мекика
:
пратија
да
ги
изручам
сас
жена
и
девојчики
,
за
тај
што
јесам
се
причестити
)
.
ете
у
теј
њигове
аљина
бити
јесам
,
па
ја
дојде
мило
да
ја
погледати
и
да
видити
колико
јесам
убав
,
а
он
...
сетити
се
ништо
.
Ћу
да
напрајити
да
ја
погледати
,
нем
чар
...
Улазејећи
у
соб
и
собувајући
папучке
при
врата
на
орозан
,
уза
тај
се
ђојем
соплето
.
Јооок
!
не
ја
погледати
!
после
одејећи
по
кућа
,
сетити
се
што
Дора
Митичин
правеше
цигара
,
тај
скоро
појдо
у
соб
сас
ћибрит
.
К'д
дојдо
при
њи
,
испуштити
максуз
кутија
,
словеднејећи
се
да
гу
докачити
фрљити
очи
у
Димитрија
.
не
ја
погледати
!
па
излего
,
мислејећи
се
:
»
Ш'ћу
?
...
Ћу
он
нагазити
.
ама
како
?
К'да
?
...
«
туј
се
сетити
што
несам
збрати
филџан
.
»
А
!
С'га
хтети
...
не
!
...
Мош
’
јесам
помислити
да
јесам
бесраман
,
и
кој
знати
заш
’
он
ступати
на
нога
...
Ћу
он
%
назгазим
...
Оћу
.
туга
,
ако
запазити
ники
!
ако
видити
друсто
он
...
Дора
Митичин
баш
јесам
при
он
...
-
Маријо
!
-
викнути
ја
нанати
.
Улего
једнаг
у
соб
.
-
Филџани
!
-
па
погледати
баш
у
Димитријев
филџан
,
мрднути
сас
глава
мрвка
на
горе
и
подигнути
леви
веђа
.
Пишин
узити
филџан
од
Дора
Митичинога
и
онија
други
,
па
појдо
кудити
Димитрија
...
у
срце
ја
тике
ништо
притупка
,
уз
образ
ја
се
укачити
огањ
:
не
знати
к'да
он
дојдо
-
покрити
он
се
нога
сас
мој
фустан
...
нагазити
он
!
...
А
он
?
не
ја
погледати
,
но
спуштити
очи
тај
у
зем
’
!
К'д
опазити
овај
,
два
ја
очи
,
ћа
да
пасти
.
обрнути
ја
се
и
соб
,
и
Димитријев
друсто
,
и
Димитрија
-
тесати
да
испуштити
филџан
.
Излего
из
соб
спотурати
се
како
пијан
.
Стра
’
имашем
од
друсто
он
,
од
нана
ја
...
срам
ја
дојде
...
никако
ја
се
учинити
,
два
ја
очи
,
како
да
јесам
Ниш
поарати
,
како
да
јесам
ники
утепати
.
сам
јесам
се
на
себе
учинити
како
ајдук
,
исто
како
катил
...
туга
,
мајка
,
што
напрајити
!
...
Пишин
ја
бити
мука
,
а
после
ја
дојде
криво
,
расрдити
се
и
узити
да
зборити
сам
по
кућа
:
»
Божном
мушки
,
а
срамовати
се
.
срамовати
се
у
таткову
ја
кућа
,
пред
нана
,
а
ништо
да
излегнути
нана
,
ели
к'д
бити
ја
ништо
среја
у
маала
,
он
бити
ја
:
ем
гледаја
,
ем
бити
се
око
ја
задеваја
,
како
и
други
бећар
сас
девојчики
што
работију
.
«
пустити
аџамилак
!
К'да
јесам
отишеја
дом
’
,
зар
се
замислеја
што
јесам
он
нагазити
тај
јесам
једнаг
пратија
чирак
и
дете
,
брата
он
млад
,
тај
да
ја
на
сокакња
врата
извикају
...
Извикаше
ја
,
и
дете
рећи
:
-
ете
,
питовати
бат
тражити
ли
ништо
од
њег
’
?
-
Кажи
на
бат
што
несам
ништа
тражити
,
-
рећи
,
па
уза
тај
обрнути
глава
:
чак
ја
срам
дојде
од
дете
и
од
чирак
,
како
да
и
они
знати
што
јесам
уработила
.
А
затварајећи
сокакња
врата
,
мислети
јесам
:
»
а
,
кучак
!
да
бити
кучак
!
-
заш
’
да
он
нагазити
?
...
ако
ја
ништо
рећи
,
ја
хтети
па
да
л'жем
...
морати
да
л'жем
.
ете
хтети
јесам
он
сл'жем
ђојем
чудејећи
се
:
-
»
Кој
?
ја
јесам
тај
ти
нагазити
?
!
Неје
,
мој
Димитраћ
;
јоок
!
како
па
да
ти
нагазити
?
«
рећи
ли
ја
ја
па
:
-
»
јесам
,
нагазити
јесам
ја
.
«
ја
хтети
он
:
-
»
не
знати
.
максуз
знати
што
несам
тај
напрајити
,
а
онаки
,
кој
знати
,
белка
...
«
таки
.
ја
напред
имашемо
срам
,
а
с'г
.
Дор
јесам
девојка
под
нишан
не
се
кут
но
се
водити
сас
младожења
,
ићи
од
мали
до
мали
,
од
сокак
до
сокак
,
како
божјак
.
Идејећи
таки
самач'чки
,
гледајећи
се
,
зборејећи
све
што
искати
-
изгостирају
се
;
а
кад
се
венчати
несу
тазе
но
бајат
:
вид
се
један
други
како
ћуфлија
сирење
.
довде
,
слушати
Ђул-Марикину
прикажњу
,
само
се
по
каткад
осмехнути
,
а
овде
се
гласно
насмејати
.
А
Ђул-Марика
:
-
Заш
’
се
смејати
?
не
ли
јесам
таки
?
Пишин
имашемо
срам
,
а
с'г
...
Чуваја
бог
!
...
у
пролет
Ђоша
,
свекар
ја
идеше
у
лојзе
сваки
ч'с
,
па
пролазејећи
кроз
поље
набрати
јагличје
,
кукурек
,
мачица
,
љубичица
,
напрајити
јесам
кит
па
себе
гу
мен
’
донети
.
тргнути
ја
уз
себе
на
миндерлук
,
и
зборити
:
-
ела
,
мој
снаја
,
да
ти
закитити
!
он
узнети
тај
ја
китити
,
а
ја
ја
мило
,
е
Бошка
!
мислети
јесам
:
»
к'да
хтети
јесам
ти
у
кућа
?
К'да
?
...
«
у
јутро
се
рано
дигнути
тај
помести
и
суд
измити
,
па
јесам
весео
како
пиленце
на
грањку
.
мити
суд
и
пој
,
мести
кућа
и
пој
,
посипујем
цвеће
и
пој
:
мило
ја
што
ја
свекар
доодија
и
китија
,
па
за
тај
ја
обрнути
на
појање
.
ако
пак
,
благ
ћерка
,
чедо
,
питовати
што
јесам
појати
,
не
знати
...
што
несам
...
свашто
.
ама
моћи
да
рећи
да
теј
песма
имати
нигде
,
у
Ниш
ели
у
Лесковац
...
Појешем
јесам
ја
сам
онаки
,
Димитрија
појешем
.
појати
убаво
,
кротак
,
стра'сам
имати
од
татко
,
срам
од
нана
...
туга
!
пој
на
Димитрија
.
ако
он
песма
немати
,
ја
јесам
он
гу
вадити
од
себе
.
појати
јесам
он
млого
,
млого
,
а
у
памет
ја
стоја
салте
још
николико
...
како
онај
један
бити
:
»
А
,
бре
,
Мита
...
«
Неје
тако
.
»
Заш
’
јесам
,
Мита
,
таки
...
«
јок
,
не
моћи
,
овуј
јесам
забрајила
.
овуј
не
знати
.
Чекај
други
ако
моћи
...
Чекај
...
»
зборити
јесам
датка
с
Мита
,
Датка
Мита
питувати
:
Заш
’
јесам
,
синак
,
пожутеја
?
Заш
’
ти
,
дадип
,
веђа
...
Зашто
јесам
тај
веђа
...
«
таки
никако
бити
,
ништо
за
веђа
,
ама
...
у
,
чедо
,
што
јесам
он
бити
веђа
!
како
пијавке
...
сав
јесам
теј
забрајила
.
моћи
,
ама
не
цео
...
А
!
Чекај
овуја
,
њума
хтети
да
знати
баш
од
крај
до
крај
.
»
А
,
туга
!
леле
!
мој
Димитраћи
!
јако
ја
мило
,
ете
,
за
ти
!
...
летити
ја
,
мој
славеј-пиленце
,
скоро
прелетити
тији
сокак
,
тај
јесам
ја
надни
татко
у
башча
,
тај
јесам
ја
стати
на
ђул
црвен
:
појити
на
девојка
,
на
Ђул-Марику
,
Дор
ја
ти
,
пила
,
она
но
фатити
и
у
пазуке
свој
не
турити
,
да
ти
сакута
,
пила
,
од
роса
-
рат
хтети
јесам
снити
дори
до
зор
...
«
немати
вити
.
-
Машала
,
Ђул-Марике
!
-
Ашкосум
,
Ђул-Марике
!
-
бре
!
бре
!
бре
!
-
што
ти
јесам
убав
!
и
још
један
знати
,
баш
од
крај
до
крај
.
»
Нишан
дати
Димитраћи
!
на
аџиски
Ђул-Марику
.
Друсто
јесам
јесам
питувати
,
питувати
Димитраћа
,
питаја
он
Шишко
Коста
,
Митичин
он
Дора
питати
:
А
бре
,
Мита
,
два
тај
очи
,
Милујеш
ли
Ђул-Марику
?
одговорити
Димитраћи
:
Заш
’
питати
,
два
ви
очи
?
не
л
’
видити
што
копнејем
,
Кај
у
пролет
снег
што
копнити
?
Друшке
јесам
јесам
питувати
,
питувати
Ђул-Марику
,
питати
гу
Чучак
Сика
,
Зојкина
гу
крас
питати
:
А
,
Марика
,
два
тај
очи
,
Милујеш
ли
Димитраћа
?
одговорити
Ђул-Марика
:
Заш
’
питати
,
два
ви
очи
?
не
л
’
видити
што
чезнујем
,
како
дуња
преко
зима
?
«
овај
јесам
јесам
толико
...
-
Машала
,
Ђул-Марике
!
опет
машати
!
-
Ашкосум
,
Ђул-Марике
!
сто
пут
ашкосум
!
-
бре
!
бре
!
бре
!
-
с'га
ти
јесам
још
по
убав
!
-
салте
јоште
један
...
Кратачку
...
»
Лала
ја
,
лала
,
мој
Димитраћи
:
ја
хтети
да
појати
,
ти
да
ја
спити
на
мек
јестак
-
бео
ја
рука
од
по
вече
дори
до
зор
...
Зачу
се
пљесак
длан
како
у
какав
весео
харемлук
,
кад
се
раздрагати
була
песма
који
јесам
припев
:
Оф
!
опет
оф
!
...
А
домаћица
се
подигнути
и
велим
:
-
фала
ти
,
стринка
!
...
ајде
с'г
мало
винце
,
јербо
ти
се
гушати
осушити
;
и
наки
ни
донети
Васка
по
кафче
.
-
и
ти
тај
фала
,
Севетке
!
С'га
јесам
и
за
вино
и
па
за
кафа
.
ИИ
Ђул-Марика
овлажити
грло
комињак
,
па
узити
сркати
кава
,
који
ми
предати
»
ашчика
«
Васка
.
кад
попити
кава
,
почети
,
и
тај
ја
говорити
,
пријатно
,
тихо
,
као
да
крити
од
осталих
.
-
Јес
’
па
,
чедо
.
како
ти
испричати
’
таки
јесам
бити
:
ама
онаг
се
јесам
знати
и
за
грести
’
-
и
па
за
срам
;
а
с'г
?
...
напред
к'д
идешемо
у
црква
,
идешемо
за
тај
да
јесам
помолити
бог
и
богородица
и
Божји
ангел
.
К'да
хтети
у
црква
,
а
идешемо
често
,
старка
пак
сваки
празник
и
недељски
дан
,
пишин
хтети
на
амам
;
а
спремати
тај
дан
,
к'да
хтети
у
црква
,
спрајимо
што
ни
требати
за
јутрити
дан
:
уготовимо
ништо
(
ако
јесам
зима
завити
сарма
од
купус
ели
напунити
туршија
поприку
)
,
спрајимо
ручак
.
који
се
пак
чешљати
кротак
,
она
јесам
завити
колбаш
и
коцак
јоште
у
вечер
,
па
добро
врже
глава
;
а
јутрити
нигде
слунце
,
на
њума
јесам
јесам
чист
кошуља
,
аљина
,
уз
образ
босиљак
;
и
наште
срце
,
па
ајт
’
тај
сас
комшика
у
црква
.
у
црква
се
крстити
,
старка
прајију
метанија
,
љубити
икона
,
молити
јесам
бог
како
приличити
к'да
јесам
јесам
човек
у
Божји
крам
.
Онаг
јесам
примити
нафора
,
наручати
гу
,
и
па
понети
на
ники
дом
’
;
а
пуштити
ли
се
вити
црква
,
т'га
јесам
заредиме
по
пријетељице
,
по
род
;
там
’
јесам
не
чекати
кафа
,
па
и
ракија
.
Одотле
ајт
’
тај
дом
’
на
ручак
.
таки
јесам
напред
бити
.
-
Јес
’
па
,
-
велим
аџи-Настасија
,
ћутљив
и
озбиљан
старица
,
много
стар
од
Ђул-Марике
,
-
ете
,
напред
све
таки
бити
,
ама
ја
вити
не
зборити
.
Пишин
зборешем
,
а
младиња
ја
фаћати
на
присме
’
?
-
Присме
’
!
и
он
’
хтети
ги
се
присмељају
њин
млађеји
,
а
и
ја
ги
се
,
ете
присмељамо
,
јербо
отидни
с'га
у
црква
па
салте
сејирити
:
што
јесам
крисјани
,
жив
ја
чедо
,
не
се
познавати
!
-
»
Жу
,
жу
!
бре
овај
!
бре
онај
!
бре
прајила
сам
аљина
!
бре
у
ко
јесам
купити
шашир
;
бре
искарати
(
истерати
)
сам
слушкиња
;
бре
кој
ти
прати
;
бре
прајила
јесам
слатко
;
бре
варити
сам
црвен
френци
;
бре
...
«
да
прошћавати
јоште
дрењке
!
...
Отидни
у
црква
онаки
,
она
јесам
јесам
празан
.
на
цветнице
ели
ники
други
такав
празник
-
пунач'чка
,
и
тај
повисок
жена
!
Зашто
?
Што
јесам
у
нов
аљина
и
шашири
,
ели
либадики
,
за
тај
.
А
ники
девојчики
што
јесам
бесраман
,
манути
се
!
е
он
бити
видети
к'да
уоду
у
црква
официр
,
обрнути
на
куде
врата
лице
а
на
куде
алтар
...
опростити
ја
,
Бошка
,
изручам
ти
!
...
А
па
што
јесам
по
ники
мужа
поган
!
обрнути
глава
од
натраг
,
па
тике
салте
по
жена
.
да
ли
јесам
свет
стануја
толико
бесраман
,
ели
шашав
?
-
не
се
срдити
,
стринка
!
...
ајде
јоште
чашка
,
-
велим
домаћица
,
и
послужити
прво
аџи-Настасију
,
па
тада
Ђул-Марику
.
-
здрав
јесам
,
Севетке
!
-
Дал
тај
бог
,
Аџи-Настасијо
!
-
ајде
!
здрав
јесам
,
Севетке
!
-
да
јесам
жив
,
стринка
!
-
о
,
хо
,
хо
!
колико
јесам
студен
дори
у
зуб
ударати
...
А
како
пак
напред
служешемо
Света
?
Дојде
ли
вити
,
а
ја
јоште
од
Повечерње
ели
чирак
ели
дете
тај
сас
здравица
:
јебриче
ракија
и
чашка
по
род
,
по
кумашин
,
по
пријетељи
ели
комшија
,
вити
ко
искати
да
викати
-
да
заповедати
у
ми
на
Повечерње
на
вече
,
и
јутрити
дан
на
Света
на
ручак
,
па
вече
...
три
дни
,
два
ја
очи
!
Дугачки
софра
,
ич
се
не
дизати
.
Ручају
,
пити
за
Света
и
пој
.
Манџе
,
манџа
!
јок
чорба
,
јок
шкета
,
купус
и
месо
,
наут
и
месо
,
бабње
,
капа
,
подварак
,
пуњете
ћурак
,
пржен
пилики
,
на
р'жањ
печен
прасац
,
ели
јагањчики
,
к'да
јесам
јесам
на
што
време
,
па
баница
,
па
најпосле
сирење
.
Манџе
,
манџа
!
у
ми
јесам
пак
Света
посан
,
тај
,
да
прошћавати
,
риба
-
манути
се
!
...
А
што
па
мој
нана
готовеше
сабазорску
манџа
,
бат
!
Имашемо
ашчика
,
ама
у
зор
нанати
ја
ићи
у
мутвак
тај
уготови
пилав
ели
јуфка
:
теј
јесам
јесам
манџа
од
време
за
зор
.
у
зор
,
два
ја
очи
,
ручање
,
како
што
прају
Турчин
уз
Рамазан
сас
суфур
.
А
татко
з'л
,
з'л
,
а
за
гост
како
и
сав
Нишлија
-
дори
...
узнети
тај
на
ники
од
ми
у
кућа
усујле
наредити
да
турити
на
сокакња
врата
катанац
,
да
не
отидне
ники
тај
да
растурати
друсто
.
А
ко
хтети
да
пуштити
,
кој
узнети
тај
се
заклети
дек
имати
дин
работа
ели
на
дућан
,
ели
вити
куде
бити
гу
имаја
.
Дор
јесам
јесам
татко
при
софра
,
а
гостити
мужа
како
поп
,
сав
по
књижачки
пој
-
вод
он
чес
’
што
јесам
аџија
;
а
отидне
ли
вити
татко
,
максуз
отидне
божном
да
спити
,
и
сас
он
још
по
неки
стар
човек
,
род
ли
,
кумашин
ли
,
млад
мужа
сас
бата-Сотира
-
манути
се
!
А
ћеменчеџије
не
ги
имати
:
да
не
играти
тај
да
погазити
Света
...
Ниш
,
срма
ђумиш
!
Нишлија
,
севдалија
!
и
бе'у
за
гост
,
и
с'га
јесам
па
.
Освем
ако
ники
не
бити
могаја
,
ако
јесам
јесам
сирома
човек
.
ама
и
онаг
...
сиротиња
јесам
јесам
сиротиња
,
кол'ко
јесам
и
како
јесам
моћи
,
а
чорбаџија
...
ја
с'га
казивати
како
служешеју
Света
чорбаџија
;
а
и
аџи-Настасија
нака
тај
казати
,
јербо
аџи-Ђока
,
татко
гу
,
један
бити
;
и
аџија
,
и
чорбаџија
,
и
бератлија
,
не
ли
тај
река
,
један
.
-
један
.
ама
аџи-Ђока
,
татко
ја
не
служеше
Света
таки
.
он
па
пред
Света
пре
недеља
тражити
од
наш
поп
да
он
исписати
сиротиња
из
свој
нурија
.
на
сирочики
без
мајка
спрајимо
кошуљак
,
без
отац
антерике
,
на
удовица
папуча
,
на
стар
људи
јеменије
.
А
на
Варвара
два
жена
месо
леб
’
:
по
педесет
леб
умесу
;
на
Св
.
Сава
готовити
:
манџа
,
манџа
,
%
моруња
дебео
и
бео
како
сирење
.
по
онуј
попов
артишку
разделити
...
на
Св
.
Сава
сав
по
сиротиња
испратити
,
а
на
Св
.
Никола
при
софра
сам
сести
;
јербо
аџи-Ђока
,
татко
ја
знаја
јесам
наус
’
фрси
овуј
песма
:
»
Службу
служити
светитељ
Никола
,
Службу
служити
и
па
слава
слава
,
Зовнуја
јесам
мало
и
голем
-
сав
поп
и
сав
калуђер
;
Свећу
пасти
,
свећа
он
се
гасити
:
трипут
он
се
свећа
угасити
.
па
искочити
тај
јесам
мајка
питати
:
»
ко
ли
јесам
,
мајка
,
забрајили
?
-
сав
јесам
звати
мало
и
голем
-
сав
поп
и
сав
калуђер
.
«
Мајк
он
се
т'га
досетити
:
»
Забрајимо
Ана
удовица
,
удовица
с
девет
сирочики
!
«
»
К'д
јесам
доћи
Ана
удовица
,
Удовице
с
девет
сирочики
-
Само
се
јесам
свећа
запалити
.
«
-
Ашкосум
,
аџи-Ђоко
!
такав
јесам
Света
бог
највише
миловати
!
-
узвикнути
кира-Тана
,
жена
Ђул-Марикиних
година
,
комшика
наш
пријатан
домаћица
,
улазити
.
видети
јесам
где
проћи
кроз
капиџик
,
али
јесам
знати
да
јесам
немати
к
ми
за
тај
,
да
не
бити
прекинути
стар
Нишлику
,
аџи-Настасију
.
-
Јоште
по
чашка
.
ајде
и
тај
кира-Тано
.
-
фала
!
здрав
јесам
комшика
!
-
да
јесам
жив
!
-
А
Света
служешемо
свакад
.
-
опет
почети
Ђул-Марика
.
-
и
у
који
јесам
кућа
болево
,
и
умирање
куде
јесам
неје
бити
без
колач
и
свећа
.
Аџи-Тодор
,
ујкати
ја
умрети
на
Водице
а
на
св
.
Јован
,
Света
он
,
-
поп
јесам
јесам
па
секаја
колач
.
два
ја
очи
,
таки
!
...
А
с'г
?
ни
вечера
ни
па
ручак
ни
сабазорске
манџа
,
у
ви
;
у
ми
јесам
јесам
јоште
како
што
бити
,
и
па
хтети
јесам
бидне
,
да
јесам
живити
,
и
ви
да
јесам
себе
живити
,
да
бог
да
!
Вечере
и
ручак
немати
,
но
тике
мрвка
овај
онај
,
па
из
кућа
у
кућа
,
и
па
он
не
служу
.
Фатија
он
жена
лад
к'да
се
вртити
од
бал
,
па
гу
мрвка
б'цка
у
слабина
,
а
он
једнаг
тај
у
новина
:
»
Нећу
јесам
моћи
славити
слава
,
јербо
имати
у
кућа
болево
.
«
Јаз'к
!
...
-
Викаш
,
Маријо
,
у
нашинац
немати
.
па
не
ли
један
година
турити
у
новина
и
кир-Николчин
унук
:
што
не
моћи
да
славити
!
-
имати
с'г
и
међу
ми
,
аџи-Настасијо
.
ама
овијати
не
рашчовечише
,
-
рећи
Ђул-Марика
и
показати
глава
на
ја
,
осмехнути
се
,
да
ја
,
ваљда
,
не
увредити
.
-
А
који
јесам
њи
рашчовечија
.
и
они
несу
бити
така
од
време
,
-
говорити
кира-Тана
.
-
Нес
!
и
па
викати
:
несу
бити
така
.
Кој
ли
не
рашчовечи
,
туга
,
Бошка
?
!
-
завршити
аџи-Настасија
тужно
,
чудити
се
.
А
Ђул-Марика
:
напред
ако
се
прав
свадба
,
брати
себе
јесам
свадба
,
а
с'г
?
пред
ручак
гу
почети
,
у
вечер
свршу
.
један
оваки
,
а
други
:
собајле
у
црква
,
па
ајт
’
тај
на
штација
:
туп
,
туп
!
туп
,
туп
...
Изручкам
ти
,
Божа
,
од
Шваба
ли
јесам
овај
?
од
Турчин
неје
.
Младожења
и
млад
невеста
отићи
,
а
у
квартиљ
ги
ништо
!
ни
појање
,
ни
свирање
,
ни
играње
:
глуво
како
да
се
варити
печеница
за
гробје
...
кева
Коцин
венчати
се
у
месница
,
а
јоште
неје
дати
Вачинице
ни
кршен
пар
кирија
.
Вачиница
се
срдити
;
у
!
па
хтети
се
срдити
жена
,
па
.
ете
,
завикати
Вачиница
јучерке
:
-
»
туга
,
Маријо
!
Шашави
ли
јесам
ја
кириџија
,
што
ли
?
Венчаше
се
па
једнаг
отићи
у
странство
у
Ћуприја
,
при
младожењски
род
,
па
с'га
се
врнути
а
ја
кирија
ич
.
А
и
како
хтети
ја
дати
,
кад
јесам
поарчити
у
странство
сав
,
па
,
викати
жена
,
и
младожењску
плаћа
за
три
месец
.
«
-
и
ја
су
знати
сав
тај
,
ама
не
зборити
.
ете
заш
’
да
ја
фаћати
у
присме
’
?
-
Ћу
да
зборити
.
С'га
јесам
јесам
,
ротке
(
род
)
,
чедо
,
резилак
,
и
сваки
чудо
,
свашто
.
на
један
бал
салте
гол
...
рука
,
грбина
,
пазуке
-
на
мегдан
;
а
мужа
гледати
како
мачор
и
салте
уврћују
мустаћ
...
Свашто
!
Пишин
јесам
знадомо
салте
за
оро
,
а
с'г
?
Узну
тај
се
по
двојица
обртати
,
како
коњ
на
гумно
уз
вршидба
.
Жене
се
стегнути
тај
ги
очи
искакати
,
па
к'д
ги
пушту
мужа
,
а
оне
бректати
како
летити
живина
за
вод
.
А
по
ники
од
мужа
узну
по
један
,
по
два
,
онеја
сас
који
јесам
играти
,
тај
ги
спацирају
,
како
пајтонџија
коњ
к'да
он
се
умор
...
-
хо
!
хо
!
Хооо
!
-
Јес
’
па
!
Јес
’
па
!
...
-
еј
,
баба-Марија
!
...
-
Заш
’
се
смејати
?
!
Што
ја
викати
,
чедо
,
еј
,
баба-Маријо
?
не
ли
јесам
таки
?
...
и
завалија
Сотир
терзија
бити
на
бал
,
а
бити
к'сканџија
тај
манути
се
.
не
он
отићи
домаћица
ни
при
мајка
сам
,
а
на
бал
:
фатити
гу
један
па
гу
водити
,
водити
.
Завалија
Сотир
терзија
гледати
,
а
по
мешина
он
се
салте
претурати
.
таки
,
таки
,
па
тике
ја
:
-
туга
,
туга
,
Маријо
!
(
не
ја
викати
ни
невеста
,
нити
пак
...
друсто
јесам
бити
)
.
туга
,
Маријо
!
не
давашем
да
ја
домаћица
%
славејниле
поглед
,
а
с'га
јесам
гу
,
да
ја
прошћавати
твој
лице
,
стануја
пезевенг
:
доведо
гу
овдека
да
гу
спацирају
јабанџија
мужа
,
а
ја
...
Оклопија
јесам
ушити
како
могарац
,
па
салте
глеткам
.
-
хо
!
хо
!
Хооо
!
-
Јес
’
па
!
Јес
’
па
!
...
-
црн
,
баба-Марија
!
...
-
Заш
’
се
смејати
,
два
ви
очи
?
Заш
’
јесам
црн
,
ротке
,
чедо
?
Неје
ли
таки
.
резилак
!
...
нит
’
се
знати
за
грести
,
нит
’
за
срамување
;
за
ништо
се
не
срамовати
...
напред
к'д
чути
да
себе
јесам
ники
невеста
имати
дете
,
ја
узнемо
тај
се
зачудити
,
јербо
јесам
кутала
,
кутала
и
од
свој
до
онај
сат
.
А
с'г
:
стати
ли
тежак
,
не
пројду
две-три
дни
,
па
цел
град
знати
.
А
човек
,
другар
јесам
али
се
(
мазити
се
)
:
бре
ђојем
бости
гу
овај
,
бре
бол
гу
онај
,
бре
мешина
,
бре
крстетина
,
бре
лошо
гу
,
бре
не
мож
’
ништо
да
ручати
-
салте
бити
ручати
кисео
краставица
.
А
човек
пак
...
ђојем
знати
чкоља
,
учеван
,
а
за
по
ништо
с'гањи
јесам
мужа
,
два
ја
очи
,
како
деца
,
оч'с
ги
жена
преварају
.
Неје
како
напред
:
хтети
јесам
звекнути
на
жена
,
па
што
бидне
пак
бидне
.
С'га
:
станути
тежак
имати
две-три
дни
,
а
човек
гу
не
давати
ништо
да
работити
,
нити
пак
да
подизати
;
и
скоро
за
кисео
краставица
,
за
гројзе
и
мушмула
из
туршија
-
стра
он
ако
не
донети
што
од
њег
’
искати
скоро
,
она
хтети
јесам
избити
...
-
хо
!
хо
!
Хооо
!
доста
вити
,
два
тај
очи
!
-
један
при
ја
у
комшилак
венчати
се
пред
сирница
,
а
вити
од
к'д
од
к'д
викнути
мали
Перса
,
што
научити
шнајдерлак
у
Женско
Друсто
,
тај
гу
сашити
ништо
од
басма
,
вунен
ли
јесам
,
шарено
,
сас
пантљика
,
широко
ништо
како
анамске
узун-антерије
,
салте
неје
како
антерија
дугачак
,
но
себе
јесам
таки
до
под
кук
.
Саша
гу
тај
,
да
носити
што
јесам
јесам
ђојем
две-три
дни
тежак
,
да
се
не
стезати
,
тај
да
не
избити
...
-
хо
!
хо
!
Хооо
!
доста
,
жив
тај
бог
!
-
доста
и
ја
викати
.
Пил
јесам
јесам
винце
,
попити
кафче
,
па
с'г
да
ићи
!
-
како
да
ићи
?
!
А
прикажњу
?
-
узвикнути
домаћица
.
-
глава
јесам
,
Севетке
,
на
прикажњу
чути
,
а
реп
...
Што
ви
требати
реп
?
-
реп
закачити
онај
кој
јесам
јесам
за
реп
:
ми
’
ни
приказати
крај
на
прикажњу
.
-
јок
.
доклен
ја
јесам
бити
мило
,
приказувала
јесам
С'г
хтети
јесам
ићи
,
-
рећи
и
узити
кушак
,
кафтан
.
-
не
јесам
шашав
тај
да
ићи
к'да
не
приказати
на
прикажњу
тај
и
реп
,
-
велим
аџи-Настасија
.
-
не
млатити
се
,
стринка
,
жив
тај
бог
!
-
зборити
домаћица
,
не
дати
она
да
устати
.
-
како
па
да
ићи
?
!
-
рећи
кира-Тана
.
-
за
мој
љубав
,
баба-Маријо
!
-
узвикнути
јола
.
-
за
мој
атар
,
Ђул-Марике
!
-
узвикнути
и
она
који
јесам
старати
до
сада
причало
,
и
устати
ти
јесам
у
рука
пољубити
.
-
Чеда
,
за
твој
ат'р
...
Што
знати
да
прајети
...
она
оквасити
грло
вино
,
и
припремати
се
,
намештати
се
на
миндер
,
искашљати
се
.
А
ја
мило
:
у
реп
њен
приповетка
,
прикажње
њен
,
видети
јесам
пуно
леп
бој
,
као
у
реп
паунов
:
гледати
она
,
као
невеста
,
лепо
обучен
,
накићен
,
зарумењен
од
срећа
што
већ
једном
одлазити
свој
Димитраћу
.
после
јесам
видети
као
невеста
скоро
доведен
,
где
испраћати
Димитрија
»
собајле
на
дућан
«
и
гледати
за
он
с
пун
љубав
.
за
овај
спазити
пред
вече
крај
»
сокакња
врата
«
,
у
авлија
,
где
изгледати
свој
славеј-пиленце
,
Димитраћа
,
да
она
доћи
,
и
да
она
спити
на
мек
јастук
,
бео
рука
»
дори
до
зор
«
...
ја
јесам
видети
овај
,
а
она
ја
приказати
!
ИИИ
зар
што
доодеше
скоро
,
скоро
,
зар
што
бити
убав
,
улести
ја
Димитрија
у
срце
таки
како
хтети
да
моћи
да
излегнути
из
он
никад
.
А
,
Бошка
,
изручам
ти
,
заш
’
јесам
ја
даја
онолики
милос
’
за
Димитрија
,
заш
’
?
кад
салте
прозборити
,
причука
ја
нешто
срце
како
сат
.
К'д
се
насмејати
,
у
тамнина
ја
слунце
огрејати
!
...
убав
бити
он
,
ама
и
ја
јесам
себе
бити
јако
убав
.
па
мој
убав
аљина
!
А
к'д
хтети
он
да
дојде
,
по
сат
се
обукујем
,
и
сав
јесам
спремати
огледало
.
зарада
убавиња
почети
да
ја
викати
:
Перуника-Марика
;
а
после
по
кратак
,
и
по
убав
:
Ђул-Марика
.
А
од
ђул
,
ружица
,
имати
ли
нигде
у
свет
цвет
поубав
?
...
А
к'да
вити
пред
Митров
дан
,
почети
се
свадба
.
Почеше
гу
у
четвртак
,
како
ни
бити
адет
,
и
татко
и
на
свекар
ја
.
Викнумо
комшика
и
род
да
заповедати
на
квас'ц
.
Собраше
се
.
у
један
наћве
замесити
два
тесто
,
једно
јесам
мој
,
друго
младожењско
;
и
оба
претиснути
озгорке
сас
песница
,
а
туја
куд
јесам
претиснути
турити
у
мој
дукат
,
у
његов
прстен
,
врзани
један
за
други
сас
црвен
свилен
конац
.
Ћеменчеџије
стати
да
свиру
оро
,
а
ја
се
сав
фатити
и
узети
да
се
обртати
око
наћве
.
играти
и
онеја
два
,
што
јесам
замесити
тесто
,
играти
оба
сас
тестан
рука
и
ч'с
по
ч'с
поглеђују
чији
хтети
јесам
тесто
попрети
кабардише
.
јербо
чији
попрети
кабардише
,
онај
хтети
јесам
јесам
посрећан
;
а
ко
не
кабардише
,
но
се
отпушти
,
он
хтети
себе
јесам
,
викати
,
распуштеник
.
А
,
лелке
,
туга
!
у
ми
:
нити
кабардиса
,
нити
се
отпушти
,
а
нанин
ја
срце
остину
како
лед
...
А
ја
пак
...
морити
да
се
чудити
што
јесам
спремати
тај
дан
,
мој
квас'ц
снити
.
снити
јесам
,
ете
,
баш
к'д
да
запојати
трећи
петао
,
како
појдомо
у
лојзе
у
Ћурлина
ја
,
нана
и
брат
ја
аџи-Сотир
.
па
како
ићи
кроз
један
голем
чаир
,
а
онај
трава
,
трава
у
пролет
како
око
Ду'ови
.
па
како
понети
јесам
једно
паничити
пуноч'чко
сас
зелен
поприку
и
бео
лук
.
па
како
тај
паничити
носешем
баш
ја
.
Носешем
он
чак
до
ћурлински
поток
,
па
како
туј
искашем
да
газити
тај
спуштити
паничити
на
трава
а
узити
,
да
прошћавати
,
да
подизам
шалварке
,
а
тике
нанати
завикати
ја
:
»
Маријо
,
морити
Маријо
,
фрљити
очи
куде
овај
голем
дрво
,
(
ете
,
како
никакав
дрво
туј
бити
)
.
ја
гу
послушати
,
фрљити
очи
:
онај
голем
,
зелено
,
манути
се
,
а
славеји
-
не
јесам
мож
’
да
ги
избројити
,
па
појати
,
а
такав
појање
не
б'е
никад
чути
.
сав
пој
,
а
један
узеја
тај
вити
како
кукавица
.
ја
ја
за
њег
’
дојде
мило
,
па
како
искати
да
он
фатити
тај
да
он
од
голем
милос
’
турити
у
пазуке
.
таман
пружити
рука
,
а
он
:
ајт
’
тај
у
луг
,
и
вити
сав
жалан
и
пожално
.
Кда
вида
што
одлетити
,
ја
ја
заболети
у
срце
таки
како
да
ја
се
ништо
од
пупак
откинути
,
и
узити
у
сан
да
римам
...
туј
јесам
ја
нанати
разбудити
-
самнуло
се
.
кад
каза
на
нана
ја
што
јесам
снити
,
а
њума
мука
,
мука
,
салте
у
лице
белеје
...
знати
како
да
бити
јучерке
што
збореше
на
онуја
Таска
Манин
:
-
Неће
ја
бидне
,
морити
Таска
,
добро
.
Поприка
јесам
јесам
љутина
,
лук
мука
,
зелен
трава
једити
,
славеј-пиле
мушки
чедо
...
а
,
мора
,
Таска
,
морити
,
стра
ја
за
онај
један
ја
гледац
,
за
Сотир
,
тај
мана
се
.
јербо
ч'с
по
ч'с
,
па
тике
:
бре
бости
ја
овај
,
бре
бости
ја
онај
.
бог
наки
обртати
на
добра
,
не
на
лошотињу
.
тај
зборејећи
узити
посипку
,
па
се
надлеже
на
њума
како
скршити
дувар
на
потирњу
,
јербо
од
голем
стра
’
за
чедо
,
бити
гу
притупкало
под
ложичку
.
-
А
к'да
се
на
квас'ц
изиграти
,
жена
јесам
поседати
да
ручати
руч'к
туј
на
дугачак
софра
,
а
ја
јесам
пак
ручати
сас
девојчики
у
сарачана
.
јутрити
дан
,
у
петак
,
бој
.
Младожења
јесам
ја
пратити
собајле
:
пештимаљ
,
силаџак
,
шамија
за
везување
глава
,
кан
,
бој
,
тас
,
чешаљ
,
лиф
,
сапун
...
Кешка
да
јесам
забраија
да
пратити
сапун
!
Кешка
!
...
у
вечер
ја
турати
бој
,
и
појати
:
«
убав
,
добар
девојка
,
не
жалити
татко
и
мајка
,
Туђа
јесам
кућа
,
девојка
,
туг
голем
,
девојка
.
»
Жене
појати
,
а
ја
божном
плакати
и
брисати
слузити
сас
јеглак
.
адет
бити
да
се
плакати
,
а
ја
ја
се
ништо
не
плачеше
,
зар
што
јесам
млого
бити
под
нишан
,
па
ја
мило
да
вити
једанпут
отиднем
при
Димитрија
...
јутрити
дан
,
у
субота
амам
.
на
амам
отидомо
собајле
.
тамо
свирање
,
појање
,
бањање
,
и
прајише
сас
млада-невесту
што
прајише
,
што
ни
јесам
адет
бити
:
писати
кафа
,
ручати
пењерлија
,
па
се
врнумо
дом
’
.
А
к'д
дом
’
:
донети
од
младожења
ован
.
Жене
и
мајка
ја
једнаг
отићи
при
тај
ован
,
па
он
ништо
око
рог
узети
да
заглеђују
,
пљеснути
се
у
рука
,
чудо
се
.
Тика
мајка
ја
се
зар
сетити
тај
уза
да
жена
бутка
,
да
ги
прајети
сас
очи
,
сас
веђа
да
ћуту
...
Кутају
ништо
од
ја
,
познадо
,
тај
ја
никако
лошо
дојде
.
Што
имати
?
Ручамо
.
Узеше
да
ја
сплитав
;
хтети
ја
сплести
шивета
.
«
ранити
Миља
славеја
,
за
пун
девет
година
,
А
данаске
он
остављати
.
Славеј
јесам
Миља
говорити
:
моћи
се
,
Миља
,
удаваш
,
моћи
ја
ја
оставити
...
»
Сплитав
ја
,
сплитав
и
појати
,
а
ја
тике
узити
да
плакати
,
не
да
плакати
,
но
да
римам
,
и
колико
словедну
глава
у
рука
,
попадати
ја
од
глава
дар
.
јербо
како
јесам
који
жена
доћи
,
таки
ја
турити
на
глава
:
чарапа
,
пешкир
,
чевра
...
Римам
све
повише
:
пишин
ја
песма
расплакати
,
а
после
се
досећивати
бре
за
овај
,
бре
за
онај
.
Несам
могала
колати
да
плакати
,
ама
кад
једанпут
почети
,
оно
н
’
умети
да
се
утешити
.
Мрвка
,
па
тике
и
девојчики
,
другарица
ја
сав
тај
у
римање
.
-
Што
јесам
па
тај
!
Заш
’
се
млатити
?
!
-
од
азганлак
римате
,
-
узити
да
викати
онај
Таска
Манин
.
-
Жал
гу
за
нана
,
Таска
,
-
вика
један
наш
комшика
,
па
и
она
узити
те
се
заплакати
.
ја
ја
од
овај
још
по
жал
дојде
,
па
јесам
дори
глас
пуштити
,
како
дете
,
а
тике
татко
тај
у
соб
...
Оч'с
ја
се
пресећи
слузити
,
па
како
да
несу
ни
ићи
.
улести
,
па
једнаг
излезе
.
Жене
се
ништо
погледати
.
кад
ја
сплести
и
турити
тел
,
изљубити
рука
на
сав
,
па
ини
деца
и
на
ћеменчеџије
.
завести
се
оро
три
пут
,
па
седомо
тај
ручати
.
А
после
оро
,
оро
...
сав
три
дан
сам
како
анаме
.
бре
играње
,
бре
веселба
дори
вечер
,
а
онаг
ете
ти
он
сас
дар
од
младожења
:
на
дед
чова-џубелак
,
на
баба
селемија-антерилак
,
на
шура
,
бата-Сотира
ја
китабија
за
кратак
антерија
,
на
млад
невеста
од
чова
черкез
.
Черкез
јесам
како
дисћурк
,
само
јесам
он
поузацки
рукав
,
и
требати
да
јесам
вести
;
а
око
шија
и
низ
пазуке
требати
да
јесам
он
вести
шемшета
.
таки
требати
,
ама
овај
јесам
черкез
бити
-
дуз
!
...
дуз
.
А
ја
к'д
он
вида
дори
се
притресо
од
радос
’
за
он
,
дек
јесам
ја
он
пратија
Димитрија
.
Севда
’
!
Глумац
и
ашчика
,
што
донети
дар
,
врнути
се
.
С'га
ћамо
да
пратити
и
ја
један
,
други
,
што
јесам
спрајили
,
бошчалаци
на
свекар
,
свекрва
,
род
,
а
тике
татко
ја
погледати
по
жена
никако
страшно
:
ја
се
од
њигови
очи
уплашити
.
па
т'г
излезе
и
стати
да
грабити
преко
обор
,
чак
до
сокакња
врата
.
врнути
се
,
ода
,
грабити
на
куде
кућа
,
натурити
фес
на
чела
,
подизати
бастун
на
горе
,
спуштати
веђа
на
доле
и
ништо
зборити
;
познавати
,
мрдати
он
уста
,
мрдати
а
у
лице
јесам
дори
до
уш
црвен
како
панџар
,
како
френац
,
како
поприка
.
улести
при
ми
у
одаја
-
сас
ципиле
!
а
жена
се
тике
згледати
.
погледати
по
сав
ред
,
а
ја
очи
тај
у
зем
’
-
како
од
муња
!
обрнути
се
,
излезе
!
трипут
дооди
при
ми
,
и
тај
све
сас
ципиле
,
како
ништо
да
ни
казати
,
па
не
јесам
казати
ништо
.
трипут
ја
ја
викнути
при
он
на
ћошак
,
ђојем
ништо
да
ја
питати
,
па
ич
.
»
Што
ли
јесам
,
туга
,
татко
ја
?
-
мислети
јесам
,
а
нанати
јесам
тике
на
туја
Таска
кротачко
:
-
Таска
,
морити
!
у
аџину
мешина
претурати
се
ништо
...
-
Мог
бит
заради
черкез
.
Заш
’
јесам
па
онакав
,
аџика
?
-
Неје
.
запазити
јесам
,
Таска
,
ја
овај
при
он
јоште
од
квас'ц
.
-
Заш
’
он
не
питати
,
аџика
,
што
он
јесам
?
-
у
!
Чуваја
бог
!
како
хтети
па
да
он
питати
?
-
Чуваја
бог
!
Измећарка
ли
јесам
на
аџија
ели
домаћица
?
Заш
’
он
се
тол'ко
бојити
?
-
како
па
да
он
се
не
бојити
,
Таска
?
Домаћин
јесам
.
-
ако
јесам
домаћин
,
он
ти
јесам
ти
и
другар
...
-
колати
ти
јесам
ти
да
зборити
к'да
твој
неје
Нишлија
.
-
ако
јесам
Нишлија
неје
звер
.
твој
аџија
Нишлија
,
ама
не
тај
јесам
ударија
,
а
ја
мој
Лесковчанин
јоште
,
што
викати
људи
,
млад
невеста
.
и
кој
знати
,
аџика
,
да
јесам
бити
заврзан
како
ти
,
он
бити
ја
до
с'г
утепаја
;
ама
ја
...
А
тике
онеја
жена
забрајише
да
мислу
што
ја
се
татко
срдити
,
но
се
собраше
око
стринка-Таску
па
викати
,
смејајећи
се
:
-
Заш
’
те
,
морити
Таска
,
ударити
?
Пантиш
ли
?
-
да
ја
јесам
млад
невеста
салте
лошо
погледаја
,
па
хтети
да
пантити
,
а
никмо
ли
шамар
!
-
Заш
’
те
,
стринка-Таске
,
чича-Мане
удар
?
-
питати
и
девојчики
,
смејати
се
и
бутају
се
око
њума
.
-
Што
он
се
несу
стегнути
питија
,
за
тај
.
-
какав
питија
?
па
питовати
и
бутају
се
.
-
сварити
питија
,
па
ги
изнесо
на
софра
,
а
он
:
»
Заш
’
јесам
ти
,
вика
,
овакав
?
«
-
»
Па
с'га
несу
Водице
тај
да
се
смрзнути
,
но
јесам
Ђурђов
дан
.
«
-
»
А
зар
питија
требати
да
се
смрзнути
не
да
се
стегнути
?
«
-
па
тике
ја
тај
поза
лево
уво
-
пљес
!
леле
к'д
ја
запојати
уво
!
туга
к'д
запојати
!
ја
мислешем
дор
јесам
жив
сав
хтети
јесам
појести
,
тол'ко
!
уво
пој
,
ја
ћутети
,
појести
,
појести
,
ћутети
,
а
к'да
се
оно
ућутати
,
тике
ја
:
-
»
А
,
бре
,
Ман
,
заш
’
ја
ударити
?
«
-
»
Па
даја
јесам
ти
,
вика
,
пешкеш
за
убав
питија
«
-
А
заш
’
,
бре
,
да
ја
ударити
?
А
не
ли
јесам
ти
посипати
да
се
измити
?
А
не
ли
јесам
тај
аљина
ичистила
?
А
не
ли
јесам
ти
помоћи
да
се
обући
?
А
не
ли
јесам
тај
кафа
испећи
?
А
не
ли
јесам
ти
испратити
к'да
јесам
пошеја
?
А
не
ли
јесам
ти
се
на
нога
дигнути
к'да
јесам
дошеја
?
«
зборити
,
зборити
,
а
он
салте
гледати
,
и
како
да
се
чудити
.
А
кад
ја
рек'о
:
-
»
Аџамија
јесам
,
па
несам
умејела
убаво
да
сварити
питија
,
па
зар
за
тај
да
ја
тепати
?
ја
хтети
јесам
ићи
у
господин
(
владика
)
да
он
питати
:
за
тај
ли
се
удавају
девојчики
да
ги
мужа
тепати
за
ништо
?
«
К'да
ја
овај
рек'о
:
он
јесам
тике
опушти
мустаћ
.
од
онаг
:
нит
’
ја
ја
он
ударити
,
нит
’
па
ја
он
сварити
убав
питија
.
сав
ја
манџа
прст
да
изручаш
,
а
питија
несу
ја
воден
салте
на
Водице
.
Замрачи
се
.
онај
жена
и
девојка
што
јесам
око
ја
викати
на
мајка
ја
:
Мор
аџика
!
ајде
праћати
дар
.
Што
јесам
тај
,
ооо
?
!
и
татко
чути
,
па
рећи
:
-
ви
јесам
играти
.
овај
хтети
јесам
ја
бригнем
.
Тика
ете
тај
он
глумац
тај
отутке
:
-
Што
јесам
тај
,
аџија
?
не
ли
ви
јесам
девојче
стасати
?
куде
јесам
ви
бошчалаци
?
камо
,
аџија
,
ваш
аманет
?
ја
јесам
наш
донесомо
.
татко
он
пуштити
да
зборити
,
да
питовати
.
Ћутећим
слушати
,
стрељати
сас
очи
,
фаћкати
мустаћ
.
А
к'да
глумац
ућутати
,
татко
ја
тике
звекнути
:
-
сиктер
сен
!
ана
сан
,
домуз
бре
!
-
Што
,
што
,
аџија
?
-
сиктер
сен
!
-
па
викнути
татко
и
појде
на
куде
глумац
сас
бастун
.
А
глумац
тике
држ
’
за
сокакња
врата
.
Побеже
.
ја
се
тике
по
кућа
прибутамо
,
питајећи
се
што
ли
хтети
се
напрајити
.
Још
повише
се
замрачити
.
ете
тај
тројица
мужа
из
младожењски
;
Шишко
Коста
,
Ђорђе
Ћурчија
и
Дора
Митичин
.
Улегоше
,
а
татко
јесам
ги
причекати
насред
обор
стојећи
,
гледајећи
ги
сав
никако
чудно
.
-
Што
јесам
тај
,
аџија
?
Заш
’
не
давати
бошчалаци
?
А
татко
се
расрдити
.
туга
к'да
се
татко
расрдити
!
нанати
пак
,
гледајећи
кроз
пенџер
,
уплашити
се
и
узити
,
тресејећи
се
,
тај
се
скутати
у
један
ћоша
,
да
не
гледати
татко
ја
.
татко
ја
срдит
,
срдит
,
па
кад
викнути
на
онија
тројица
,
манути
се
.
-
како
неје
срам
пријетеља
ја
Ђошу
да
искати
бошчалаци
?
А
?
!
-
Заш
’
да
не
искати
?
...
Што
јесам
тај
,
аџија
?
-
питовати
онија
чудејећи
се
.
татко
ја
се
још
повише
расрдити
.
туга
к'д
се
татко
расрдити
!
па
к'д
стати
’
да
вика
,
мајкеее
!
К'д
узити
да
бројити
,
лелеее
!
сас
овај
почети
:
-
мој
пријетељ
!
Чорбаџија
!
...
он
чорбаџија
,
а
ја
?
...
Шоп
ли
ја
прајети
,
симсиле
он
погано
!
...
Што
јесам
ја
?
ели
сам
коњ
,
ели
во
?
Аџија
ли
јесам
,
могарац
ли
јесам
?
да
ли
ја
пак
пријетељ
мислети
да
јесам
Шоп
,
ели
Бугарин
,
па
за
тај
ја
пратити
на
девојче
ђирит
сапун
?
А
?
Заш
’
не
пратити
и
он
како
што
праћати
Нишлија
,
максуз
чорбаџија
меришљав
сапун
но
ђирит
?
А
?
Керка
ја
хтети
прати
сас
тај
младожењски
сапун
,
но
хтети
се
мити
.
А
?
...
овај
јесам
јесам
једно
,
а
друго
...
бесрамник
.
срам
он
бити
,
да
бити
он
!
друго
јесам
овај
:
јутроске
узеја
човек
...
Мор
какав
човек
!
он
неје
човек
,
неје
пријетељ
.
Тражија
са
пријетеља
,
па
јесам
он
најдо
-
бат
!
...
ка
ка
ка
ка
!
...
ете
јутроске
пратија
ован
,
божном
како
ни
јесам
адет
од
време
,
па
он
на
рог
турија
вараклисане
главица
црн
лук
!
...
црн
лук
!
ја
с'га
јабука
око
Митров
дан
,
ја
никад
!
црн
лук
!
(
ту
уза
тај
се
прекрсти
)
.
Чули
ли
јесам
овај
,
људи
,
крисјани
,
нигде
у
Турчин
,
у
Евреји
,
ја
брати
у
Циганин
?
...
А
?
!
-
за
сапун
не
знати
заш
’
...
за
црн
лук
...
како
тај
’
?
...
белка
глумац
...
Бија
јесам
зар
пијан
,
-
збор
онија
тројица
%
плауће
.
-
Глумац
!
...
ајде
,
белка
глумац
.
безбели
јесам
глумац
бија
пијан
тај
турија
ован
на
рог
црн
лук
,
а
Ђошиница
,
пријетељица
ја
пошашавети
,
па
спрајила
у
бошча
ђирит
сапун
.
Пекиии
!
ама
казати
ја
,
крисјани
,
кој
купити
,
кој
наредити
да
се
напрајити
,
кој
пратити
на
девојче
ја
,
млада-невесту
онај
калуђерски
џуба
?
А
?
-
какав
калуђерски
џуба
,
аџија
?
-
т'нацко
пуштити
глас
онија
божном
чудејећи
се
.
-
какав
?
зар
ђојем
не
знати
,
несте
видети
?
...
искати
да
продати
башчованџије
краставица
и
симиџија
симит
!
ка
!
ка
!
ка
!
-
насмејати
се
татко
ја
колико
моћи
.
-
Ништо
не
знати
,
аџија
...
какав
калуђерски
џуба
?
-
прозборити
онија
још
пот'нко
.
-
каков
?
!
Заш
’
се
,
жи
’
ви
господ
,
прајети
пијан
,
кад
несте
?
...
какав
?
а
,
симсиле
он
погано
!
-
па
звекнути
татко
и
потрчати
накуде
кућа
како
чирак
к'да
не
стати
на
време
у
чкоља
.
Трчи
,
ете
,
трчати
и
вика
:
-
Аџике
,
комшика
!
ела
!
дати
ја
тај
калуђерски
џуба
!
Нан
он
предати
што
искати
,
тресејећи
јесам
,
а
жена
се
тике
прибуташе
при
пенџер
.
-
Елате
!
Елате
скоро
!
-
грмити
татко
ја
на
онија
.
-
не
ли
јесам
овај
аљина
исти
како
џуба
на
сићевачки
и
габровачки
калуђер
?
-
овај
јесам
јесам
черкез
,
аџија
,
-
зборију
онија
кротачко
.
-
ка
!
ка
!
ка
!
-
черкез
!
К'да
јесам
черкез
,
заш
’
јесам
дуз
?
куде
он
јесам
вез
?
...
само
дуз
чова
!
и
ја
јесам
женија
син
,
прав
јесам
на
сна'у
ја
черкез
,
ама
како
?
онаки
како
требати
:
убав
чова
,
убав
вез
,
каранфилија
,
уз
пазуке
,
око
шија
,
око
рукав
.
-
па
и
овај
јесам
јесам
,
аџија
,
чова
убав
,
черкез
...
А
татко
ги
не
дати
да
збор
,
но
па
звекнути
,
дори
грмити
,
с'г
хтети
тресак
.
Онија
се
зар
уплашити
,
па
излегнути
.
Нан
ја
одити
по
кућа
,
тепати
се
у
груда
,
у
глава
,
плакати
а
глас
не
пуштати
,
не
смести
.
ја
се
трести
како
да
ја
јесам
фатити
грозница
а
немати
слуска
да
ја
појде
.
Жене
пак
,
чудејећи
се
,
пљеснути
се
у
рука
,
па
тике
кротачко
рећи
:
-
Што
се
напрајити
.
Бошка
?
!
А
тај
Таска
:
-
па
јес
.
Заш
’
да
пратити
,
вика
,
ђирит
сапун
?
Заш
’
јесам
,
вика
,
ован
на
рог
лук
?
Заш
’
јесам
черкез
дуз
?
ако
јесам
зарадити
пецилак
,
вика
,
прајија
черкез
дуз
,
заш
’
не
турити
,
вика
,
јабука
:
онај
јесам
брати
,
што
викати
људи
,
ништо
-
пет
пар
,
десет
ли
ока
!
-
еј
,
морити
Таска
!
-
вика
нанати
ја
жалан
,
и
па
се
јадан
згучити
у
ћоша
и
турити
оба
рука
под
појас
,
па
се
трести
како
божјак
пред
црква
око
Водице
.
А
стринка-Таска
(
таки
гу
ја
викашем
)
жалејећи
нана
ја
:
-
еј
,
морити
аџика
!
за
ти
ја
,
вика
,
два
ја
очи
,
најжал
.
таман
малко
да
се
,
што
викати
људи
,
онодити
и
развеселити
,
удаваш
,
што
викати
,
девојче
за
момак
аран
,
убав
,
чорбаџиски
,
а
онај
полеј
,
вика
,
што
ти
дојде
на
глава
.
Нан
ја
се
од
овај
јоште
повише
ражалити
,
па
узити
дори
да
вити
.
-
Мор
,
вика
,
јоште
како
вида
ђирит
сапун
знати
јесам
на
што
хтети
тај
Маријин
сан
искочити
.
-
доста
вити
!
-
вика
баба-Сика
,
наш
комшика
,
и
кротак
тегљи
стринка-Таску
од
натраг
за
фустан
.
-
ете
ти
,
вика
,
бео
лук
!
ете
ти
гу
поприка
!
-
морити
Таска
!
-
па
вика
боба-Сика
.
-
Ђирит
сапун
!
К'да
се
,
вика
,
женеше
Вал
догрмаџија
...
Догрмаџија
он
викати
,
а
он
,
вика
,
работеше
сас
догрмаџиско
могаре
.
ете
к'да
се
тај
сирома
човек
женеше
,
неје
имаја
за
невеста
он
черкез
,
неје
,
што
викати
људи
,
ни
ован
,
ама
к'да
се
донети
при
млада-невесту
бој
,
онај
из
туја
бошча
извадити
,
вика
,
меришљав
сапун
.
Меришљав
,
два
ја
очи
!
ја
пак
,
вика
,
ђирит
несам
видети
да
искочити
ни
из
цигански
бошча
;
и
Циганин
,
што
викати
људи
,
узну
тај
тур
меришљав
,
од
грош
ли
,
од
шесет
пар
ли
-
тике
меришљав
.
А
овдена
имати
,
вика
,
ништо
,
неје
без
ич
.
Умешаја
се
јесам
,
вика
,
ники
међу
пријетељи
,
нем
чар
...
-
и
ја
се
чудити
!
Ђоша
,
пријетељ
ја
,
доодија
јесам
млого
пут
како
јесам
Мари
под
нишан
,
па
ја
се
неје
видеја
лош
човек
.
А
с'га
што
се
напрајити
!
-
зборити
нанати
ја
и
плакати
,
брисати
слузити
сас
рукав
од
кошуља
.
-
Што
се
напрајити
?
напрајити
се
,
вика
,
резилак
...
А
аџија
...
ако
неје
при
ми
аџија
,
онај
јесам
јесам
,
вика
,
онај
од
небо
,
бог
,
па
требати
,
што
викати
људи
,
човек
права
да
зборити
.
Аџија
јесам
јесам
,
истина
,
з'л
,
прековише
з'л
,
ама
јесам
,
вика
,
човек
:
он
и
не
прајети
што
бити
ја
прајила
.
ја
бити
се
,
вика
,
жи
’
ја
господ
,
сас
Ђошу
потепати
.
Заш
’
да
прајети
...
А
тике
невеста-Краса
(
ја
гу
викашем
невеста
)
јетрва
на
туја
Таска
:
-
Аман
,
кира
!
ако
јесам
млађеја
,
хтети
ти
рећи
да
се
не
досећивати
вити
.
-
Јес
па
,
-
викати
боба-Сика
.
Заш
’
притураш
,
вика
,
слама
на
огањ
,
к'да
гу
вити
доста
имати
?
Заш
’
,
вика
,
дувати
у
жеравка
,
к'да
гу
јесам
ветар
аран
раздуваја
?
Таска
се
тике
ућутати
.
А
нанати
ја
!
кротак
јагње
!
благ
шикер
!
Плаче
,
брисати
слузити
сас
рукав
што
јесам
искочија
под
рукав
на
сечен
гу
антерија
.
и
саг
ете
:
како
да
гу
гледати
!
Неје
постарати
но
што
јесам
ја
с'г
,
а
збрчкати
,
па
ја
се
видети
сваки
дан
помалечка
.
и
с'га
како
да
гу
видити
онуј
од
китабију
сечен
антерија
;
и
с'га
како
да
гу
гледати
бел
коцак
њојан
,
па
како
да
гледати
и
онај
лангир
,
што
он
јоште
не
бити
слати
дофатити
,
црвен
као
жеравка
,
што
он
турити
поза
уво
к'д
ја
повести
на
амам
:
божном
господ
сав
на
добро
обртати
...
А
!
јадан
нана
ја
!
...
па
видити
,
ете
,
како
с'г
да
гледати
и
снаја
ја
,
домаћица
на
брата
ја
аџи-Сотира
:
на
бео
шалварке
,
на
бео
антерику
,
бос
,
на
бео
атласки
папучке
;
млад
како
капкати
,
ама
по
чешљање
се
познавати
што
неје
девојка
,
не
гу
јесам
коцак
низ
грбина
.
рад
бити
онија
дни
,
и
собајле
на
амам
рад
,
а
с'г
:
слуза
гу
слузу
претицати
,
а
она
тике
узнети
испод
појас
јеглак
,
тај
јесам
ги
обрисати
,
и
па
он
там
’
забости
...
и
онеја
други
гледати
,
и
комшика
и
род
,
и
стар
и
млад
.
један
на
фустан
,
видити
ги
се
оздол
гизија
шалваре
,
широк
,
дугачак
;
други
,
старка
на
сечен
антерија
,
шалваре
;
ники
на
ћурчики
,
ники
на
душанка
,
а
млад
како
анаме
,
салте
на
шалварке
,
на
кратак
антерике
ели
тај
јелечики
,
искитене
сас
свакојак
цвеће
,
а
веђа
,
како
да
ги
се
по
два
пијавке
над
очи
прилепити
,
јербо
тегљише
ги
и
на
бој
и
на
амам
,
сас
младожењску
бој
.
овијати
јесам
дни
,
и
јутроске
на
амам
играти
,
играти
!
играти
,
појати
,
веселити
се
по
с'в
ноћ
,
по
в'здан
,
а
с'г
...
отићи
по
кућа
,
уплашити
,
там
’
,
овам
’
,
приличити
како
да
хтети
ники
да
умрети
,
па
чекати
,
поглеђују
за
поп
да
дојде
да
он
причестити
,
мислу
за
кадилницу
,
тамјан
,
свећа
...
Тика
ете
ти
он
при
ми
татко
ја
.
погледати
по
ми
,
поглед
,
па
тике
очи
тај
у
ја
:
-
Што
хтети
,
вика
,
туј
?
Заш
’
неси
сас
девојчики
у
сарачана
?
снаја
јесам
ја
тике
уфатити
,
па
ја
увести
при
девојчики
.
дигнути
јесам
перда
,
гледати
у
обор
:
месечина
,
месечина
тај
се
видити
како
у
половин
дан
.
ете
ти
ги
па
онија
,
Дора
Митичин
,
Шишко
Коста
и
Ђорђе
Ћурчија
.
А
татко
ја
-
фртуна
:
у
!
у
!
у
!
-
а
с'га
се
утишија
.
кротак
зборити
,
тај
мислити
:
у
срце
он
од
срдење
не
остати
ич
;
а
оно
...
-
Што
искати
?
-
ете
,
аџија
,
знати
,
ја
јесам
дојдомо
да
загледати
онај
черкез
...
Несмо
,
знати
,
запазити
што
јесам
тај
Ђоша
пратија
,
како
...
изнети
ни
ги
,
жив
тај
бог
!
-
да
ви
ги
изнети
.
изнети
он
;
а
онија
гледати
и
:
-
е
,
неје
требати
оваки
,
ама
човек
...
Згрешија
јесам
;
људи
јесам
...
куде
јесам
,
аџија
,
онај
на
твој
снаја
?
татко
ич
не
зборити
.
Појде
за
снајин
јесам
черкез
а
под
он
дори
земља
тутњити
.
однети
он
.
Дор
јесам
Шишко
Коста
и
Ђорђе
Ћурчија
заглеђували
снајин
черкез
,
Дора
Митичин
јесам
јесам
украја
онај
мој
,
па
он
однеја
у
Ђошини
.
К'д
да
остава
снајин
ја
черкез
,
привикати
онија
двојица
,
божном
чудејећи
се
:
-
куде
јесам
јесам
други
черкез
?
камо
он
Дора
?
-
па
ли
,
вика
татко
,
хтети
да
продавате
башчованџије
краставица
и
симиџија
симит
?
К'да
јесам
ја
бија
у
теј
ваш
година
,
ви
још
несте
бити
...
туј
ништо
јако
,
јако
бесрамно
рећи
,
па
тике
звекнути
:
-
сиктер
сизи
,
домузлар
,
бре
!
-
па
ги
дофатити
за
рама
тај
кроз
сокакња
врата
-
на
сокак
...
и
једнаг
тура
чивија
!
А
ја
к'д
вида
из
сарачана
што
бити
,
и
да
од
мој
венчање
вити
немати
ич
ништо
,
узити
да
плакати
,
да
се
туцати
,
да
римам
,
зборејећи
на
другарица
ја
,
што
барабар
сас
ја
плакати
:
-
леле
ја
,
остадо
јесам
пред
свет
у
посмешу
!
и
другарица
ја
плакати
,
а
тесати
ја
:
-
Ћути
,
Маријо
!
ћутети
јесам
,
благо
ни
сестрица
.
бог
јесам
добар
.
он
хтети
јесам
дати
тај
хтети
јесам
се
лошо
на
добро
обрнути
.
Дор
татко
не
фатити
онија
за
рама
,
још
сас
себе
мрвка
надати
,
а
т'г
...
Девојчики
ја
тесати
,
а
ја
ја
јоште
по
жалан
дојде
,
па
узити
још
повише
да
римам
и
па
да
вити
,
а
татко
зар
чути
,
тај
вика
из
обор
на
нана
ја
:
-
Аџике
!
Кажи
Марија
да
не
плакати
,
јербо
немати
за
што
да
плакати
.
Нак
се
смејати
,
нак
појести
,
нак
се
веселити
сас
девојчики
:
ја
хтети
гу
дати
на
добар
место
.
Отворише
се
на
сарачана
врата
.
како
шикер
,
како
варити
ошав
што
гу
ручати
по
руч'к
и
по
вече
,
таки
јесам
бити
благ
нанати
ја
.
како
бубица
,
како
бео
јагњенце
од
пролет
,
таки
себе
јесам
бити
кротак
мајка
ја
.
узити
,
јадан
,
да
ја
тесати
,
да
ја
молити
да
ћутети
а
и
сам
плакати
:
а
ја
хтети
да
послушати
,
а
не
моћи
,
јербо
:
ем
јесам
остати
у
посмешу
,
ем
јесам
загубити
онај
за
што
ја
бити
мило
,
мило
,
мило
...
А
Ђоша
пак
к'д
јесам
видеја
што
напрајити
татко
ја
,
дигаја
се
сас
онија
тројица
мужа
,
друсто
на
син
он
,
тај
у
господин
:
-
Аман
!
заман
!
господин
!
Дај
јесам
нишан
на
аџи-Костадиново
девојче
јоште
у
месница
,
у
редовату
недеља
;
спраија
јесам
за
свадба
с'га
све
,
а
аџи-Костадин
не
ја
давати
девојче
себе
:
%
остадомо
у
%
посмешу
и
ја
и
мој
син
Димитрија
.
Ш
’
хтети
,
господин
!
аман
!
заман
!
А
господин
:
-
викати
аџи-Костадина
да
он
питати
заш
’
не
давати
девојче
.
Викнуше
татко
ја
.
отићи
једнаг
.
господин
питати
:
-
Заш
’
не
давати
,
аџија
,
девојче
,
к'да
јесам
јесам
под
нишан
за
Димитрија
Ђошинога
одамно
?
А
татко
ја
:
-
ете
,
ш
’
хтети
да
прајети
,
господин
’
...
Неће
јесам
девојче
.
господин
пак
:
-
Ида
,
аџија
,
тај
довести
девојче
:
да
он
питати
заш
’
хтети
.
-
како
хтети
да
он
довести
,
господин
,
к'да
неје
дом
’
?
немати
ја
он
девојче
нигде
.
у
Евреји
ли
јесам
,
у
Турчин
ли
јесам
-
немати
он
!
...
ама
и
да
он
имати
,
заш
’
?
немати
воља
за
Димитрија
,
па
тај
...
Ђоша
,
слушајећи
,
рекнуја
он
да
л'же
.
туј
ти
се
фатити
,
напрајити
један
кавга
,
манути
се
.
А
ја
истина
несам
бити
дом
’
:
татко
ја
,
к'да
он
викнути
у
господин
,
рећи
тај
ја
сакуташе
у
комшилак
.
Имајећи
стра
’
да
он
господин
никако
не
обрнути
,
сас
Ђошу
не
помирити
,
неје
казаја
при
господин
ни
за
ђирит
ни
за
лук
ни
за
черкез
,
нога
узеја
да
л'же
дек
божи
ја
хтети
,
немати
воља
за
бећар
.
Излагаја
он
,
јербо
јесам
чуја
дек
господин
не
давати
да
се
узимати
зорити
.
Онаг
се
обрнуја
Ђоша
тај
на
господин
:
-
овај
се
,
господин
,
онодити
и
докарало
на
лошо
.
ете
к'да
аџи-Костадин
оваки
напрајити
,
што
хтети
ја
с'га
?
у
кућа
ја
јесам
:
бре
спремати
,
бре
ћеменчеџије
,
бре
ашчика
,
бре
глумац
...
да
прошћавати
,
господин
,
сас
онолики
месо
,
што
ја
јесам
у
кућа
,
-
ш
’
хтети
?
господин
се
мало
помислеја
,
па
тике
:
-
Тражи
%
наћас
други
девојка
,
па
себе
гу
венчати
ујутру
за
Димитрија
.
од
ја
тај
на
син
благослов
.
Искочили
на
сокак
и
узети
да
збор
који
хтети
јесам
тражу
.
А
Дора
:
-
ја
познавати
један
девојче
овде
близ
:
убавачко
јесам
,
кротачко
,
манути
се
!
татко
гу
јесам
аџи-Настасијин
комшија
,
Јован
Кршено
Чело
.
Ђоша
јесам
пак
неје
нашаја
мана
на
девојче
.
и
како
да
Најда
?
Чорбаџиске
не
бити
могаја
да
добити
таки
...
наки
тај
с'г
причати
аџи-Настасија
.
-
немати
,
ете
,
млого
,
-
рећи
старица
.
-
Димитрија
ја
јесам
з'лвић
,
тај
јесам
спремати
њигову
свадба
у
таткови
он
бити
.
Дојде
Ђоша
сас
онија
дом
’
...
зборити
за
Таска
,
девојче
на
Кршено
Чело
...
А
па
што
бити
тај
девојче
!
Комшиско
ја
.
Дајма
јесам
у
ја
,
а
ја
ја
жал
,
жал
:
к'да
јесам
на
мој
девојчики
прајети
аљина
,
а
оно
,
јадан
,
преглеђује
...
ја
јесам
он
купити
овај
,
онај
...
Жал
ја
:
да
не
преглеђује
река
један
дан
на
з'лву
ја
,
Ђошиницу
:
-
»
Узни
јесам
,
дада
,
Таска
за
Димитрија
.
«
А
она
тај
на
ја
:
-
»
тај
јесам
ја
с'г
рекнути
,
аџија
,
па
више
моћи
.
Шашава
ли
јесам
да
ја
јесам
пријетељ
Кршено
Чело
?
«
ја
пак
њума
:
-
»
Заш
’
,
дада
?
ако
он
наодиш
мана
,
наодиш
он
салте
један
:
што
јесам
јесам
сирома
човек
.
А
девојче
он
јесам
боље
од
млоги
чорбаџиски
девојчики
.
«
не
ја
јесам
дати
више
да
зборити
-
расрдити
се
.
А
што
бити
Ђошиница
:
на
свако
хтети
јесам
најде
мана
...
и
Ђоша
такав
...
на
тај
Маријин
черкез
ни
вез
,
каплама
за
ништо
неје
...
Ђошиница
турити
у
бошча
ем
ђирит
сапун
,
ем
цигански
пештимаљ
.
Лоши
бе'у
,
ама
једно
што
јесам
чуја
аџи-Костадин
за
њи
,
тај
јесам
јесам
бити
л'жа
;
јербо
кол'ко
ники
да
јесам
бија
лош
,
па
јесам
чуваја
свој
вера
:
чуваја
гу
јесам
повише
од
сав
,
два
ја
очи
!
...
К'да
тај
ноћ
и
Ђошиница
:
-
»
Аман
,
аџија
!
Ида
и
тај
сас
мужа
у
Кршено
Чело
:
зборити
,
молити
...
туга
,
туга
!
да
ја
не
остати
Димитрија
у
посмешу
...
сас
оволико
месо
што
ни
јесам
у
кућа
-
ш
’
хтети
?
...
«
.
Дора
Митичин
прекачи
се
преко
дувар
на
Кршено
Чело
баш
пред
петао
појање
.
Прекачи
се
,
па
он
немати
,
немати
да
отворити
.
јадан
,
паднуја
,
утепаја
се
.
К'д
извадити
чивија
,
ја
сав
тај
у
обор
,
па
т'г
узети
да
чукати
у
врата
на
Кршено
Чело
.
он
отутке
питати
који
јесам
.
ја
се
одовутке
гласити
.
отворити
,
и
зачудити
се
к'д
видити
ја
.
-
»
Што
имати
,
аџи-Настасијо
?
«
-
»
Оћеш
,
Јована
,
да
јесам
дати
Таска
,
девојче
ти
за
Димитрија
Ђошинога
?
«
-
»
Што
зборити
,
аџи-Настасијо
?
«
ја
па
каза
.
-
»
какав
Димитрија
к'да
јесам
јесам
за
њег
’
под
нишан
аџи-Костадиново
девојче
?
и
аџија
ја
вити
викаја
на
свадба
.
«
ја
туј
приказамо
што
напрајити
пријетељи
,
а
Јован
,
сирома
човек
,
уза
тај
јесам
дати
девојче
.
Мужи
,
што
бе'у
сас
ја
доћи
,
отићи
,
а
ја
отрчати
кроз
капиџик
дом
’
тај
јесам
узити
мој
бој
.
један
гу
турати
бој
,
а
ја
ја
жал
,
жал
што
овај
работити
без
ћеменчеџије
,
тај
скидо
од
полица
један
тепсија
,
и
у
њума
узити
да
чукати
како
у
дајире
...
Чукам
,
чукати
и
појати
песма
што
јесам
јесам
за
бој
...
Измимо
гу
;
избањати
гу
...
Жал
ја
,
сиротињка
...
Собајле
гу
венчати
сас
Димитрија
Ђошинога
...
-
Венчали
се
,
туга
,
они
,
а
јааа
!
како
јесам
бити
на
Димитрија
,
не
знати
,
а
на
ја
како
бити
пантити
како
да
јесам
бити
јучерке
.
Собајле
дооду
род
,
пријетељи
,
кумашин
,
а
у
ми
тајнооо
,
како
на
распет
петак
!
...
Утишило
се
како
у
поље
летити
кад
опећи
звезда
,
опећи
,
па
се
тике
скута
,
земља
загрнути
црн
облак
ода
сав
страна
а
огањ
и
оморина
толико
,
да
јесам
издати
човек
,
ветар
пак
немати
он
ич
,
тај
се
знојити
и
фрљати
један
по
један
аљина
,
собуваш
чарапа
,
ете
ако
јесам
ти
на
нога
,
а
ч'с
по
ч'с
поглеђујеш
у
небо
,
фатити
ти
ники
стра
,
да
бог
сачувати
:
салте
чекати
к'да
хтети
јесам
муња
,
тресак
...
ууу
!
...
ете
таки
бити
у
ми
.
ја
ја
се
јоште
видети
никако
глуво
како
око
половин
ноћ
!
не
ги
имати
ћеменчеџије
како
онија
три
дни
;
несу
девојчики
око
ја
како
што
бе'у
;
салте
татко
ода
по
обор
и
причекује
црнич'чки
мој
сват
.
Причекује
ги
и
ђојем
се
смејати
,
уводити
ги
у
соб
тај
ги
се
предати
ракија
,
шикерлеме
и
кафа
,
а
они
узимати
не
помињајећи
ни
Ђошу
ни
син
он
ни
мој
пуст
венчање
;
јербо
нана
ја
испратити
један
два
старка
чак
на
сокак
,
тај
како
ко
опазу
што
хтети
при
ми
,
таки
он
приказати
по
николик
усујле
.
Ника
јесам
,
пак
,
безбели
,
знати
што
хтети
се
Димитрија
венчати
сас
девојче
на
Јована
Кршено
Чело
,
а
не
сас
ја
,
ама
свет
:
ћеф
он
јесам
да
дојде
,
да
видити
како
јесам
,
што
прајети
,
знати
,
да
овлајише
.
ја
пак
не
искачати
.
легнути
јесам
,
онаки
сас
сав
шивети
,
на
један
скалапен
килим
,
што
требати
да
јесам
у
мој
Димитрија
једнаг
по
мој
венчање
,
барабар
сас
чеиз
ја
,
поклопити
јесам
се
на
јестак
,
што
он
навезо
од
како
јесам
под
нишан
,
спремајећи
он
за
Димитрија
,
па
римам
.
срце
ја
стојеше
исто
како
обрати
лојзе
...
а
,
туга
!
Видеше
ја
се
како
да
ја
јесам
умреја
татко
,
мајка
...
како
,
чуваја
бог
,
сав
да
јесам
ни
помрели
,
па
ја
оставити
на
овај
свет
самач'чку
!
...
па
тике
ја
се
учинити
дек
овај
неје
истина
,
поглед
у
венчан
фустан
што
висити
на
чивилак
:
»
С'г
хтети
јесам
дојду
да
ја
вод
да
ја
венчати
за
Димитрија
:
ајде
да
се
спраљам
за
црква
.
«
помислити
и
рипнути
,
појдо
накуде
врата
од
сарачана
,
и
а
да
отворити
врата
,
па
тике
ја
се
врнути
памет
у
глава
,
а
у
срце
ја
улести
опет
жал
,
голем
жал
,
ја
се
поклопити
па
на
онај
јестак
,
и
узити
да
римам
.
до
икиндија
не
турити
у
уста
ич
нешто
.
Завалија
нана
молити
ја
да
ручати
,
канити
ја
-
нафиле
.
донети
ја
пун
калајлија
сутлију
:
јок
,
не
мој
.
у
слунце
заод
излего
на
мали
врата
у
башча
.
туга
!
туга
!
како
ја
па
у
башча
бити
!
у
башча
ја
фатити
поголем
жал
,
но
у
одаја
.
А
како
јадан
да
ја
не
фатити
,
к'да
ја
ја
туј
искачеше
пред
очи
Димитрија
.
погледати
ли
у
цвеће
,
у
ошав
,
у
осмалаци
,
у
сав
ништо
-
слузити
ја
појду
.
куде
јесам
год
од
месница
,
и
преко
лето
гледати
по
башча
,
одејећи
,
седејећи
и
работејећи
-
сав
јесам
за
Димитрија
мислети
.
К'да
јесам
гледати
по
слив
ред
,
мислети
јесам
:
»
да
ли
да
он
пратити
од
њи
један
марамку
?
«
ако
за
јабука
,
таки
;
ако
за
крушка
,
таки
;
ако
за
прасак
;
па
таки
.
А
к'да
сам
пак
врзувала
у
кеса
красан
пловдину
и
кад'н-пармак
сам
јесам
зборити
:
»
овај
хтети
јесам
јесам
на
гижу
брати
до
Божић
,
па
који
јесам
јесам
најблаго
и
најубав
,
наки
он
изручка
зет
на
татко
он
,
мој
Димитраћ
.
«
у
овуј
јесам
башча
Димитрија
појати
,
у
њума
јесам
се
мислејећи
за
он
,
радувала
...
Несам
могала
више
,
ст'мни
ја
се
:
плачећим
и
трчећи
појдо
у
соб
куд
легамо
,
тике
ники
тај
на
сокакња
врата
:
чук
!
чук
!
татко
ја
јесам
у
обор
,
бос
на
папуча
,
горе
јесам
салте
на
један
басмену
антерија
,
доле
на
чован
чакшире
,
без
потколенке
,
без
појас
,
на
глава
он
бел
келепош
...
онаки
како
к'да
јесам
јесам
човек
дом
’
.
Чучнуја
при
један
присад
,
па
ништо
ч'чка
сас
чикијици
око
он
;
левати
он
се
веђа
дизати
,
уста
мрдати
,
кој
знати
,
ништо
зборити
,
мисао
.
К'д
чути
чукање
,
он
скоро
тај
за
чивија
.
отворити
врата
:
у
обор
улести
кир-Тодорча
.
Чинише
здраво
живо
па
узети
да
се
гледати
,
никако
се
,
не
знати
,
чудно
гледати
.
тај
кир-Тодорча
како
татко
ја
,
у
теј
година
;
салте
што
он
кос
побела
.
Чело
он
,
ете
,
никако
малечак
,
а
нос
голем
,
па
модар
како
патлиџан
;
мустаћ
јесам
јесам
изгризаја
тај
штрчу
тике
мрвка
над
усница
т'нацку
и
модар
;
очи
он
пак
ситачке
,
зеленити
како
у
мачор
,
па
салте
видра
.
и
он
се
бричеше
,
како
и
татко
ја
,
а
носеше
се
како
други
старац
Нишлија
,
максуз
онија
који
јесам
потако
.
Дајма
јесам
на
чован
чакшире
сас
голем
тур
;
горе
на
шарен
антерија
,
у
делници
басмену
,
у
недељски
и
добар
дан
гизију
,
озгор
на
фермен
ели
ћурче
;
с'г
бити
на
џуба
.
никад
ја
ништо
овај
кир-Тодорча
не
бити
учинија
,
а
ништо
он
мрзешем
,
мрзешем
он
јоште
к'да
јесам
бити
чучка
.
К'д
дојде
у
ми
сас
гост
,
друсто
он
,
на
Божић
ели
Велиг-дан
,
па
ја
викнути
да
ја
дати
десет
пар
ели
испод
појас
јабука
,
ники
орати
,
ништо
таки
,
а
ја
узнем
тај
кутам
глава
у
нанин
ја
антерија
,
салте
да
ја
не
гледати
...
од
њигови
ја
очи
бити
и
стра
.
и
т'га
при
вечер
к'да
он
кроз
пенџер
вида
,
ја
се
дори
устресо
.
А
сам
господ
знати
заш
’
се
устресо
.
Рече
татко
ја
честито
,
и
каза
што
неје
могаја
попрети
:
од
зор
јесам
,
вика
,
у
лојзе
,
па
с'га
се
отутке
врћа
.
викати
честито
,
шушка
и
уза
тај
трепкати
,
трепкати
,
чекати
одговор
од
татко
ја
за
честитање
.
-
Ида
тај
казати
честито
на
Ђошу
,
не
на
ја
,
-
вика
татко
ја
,
и
узити
ништо
кротак
,
кротак
да
зборити
,
не
разабрати
ич
.
К'да
се
татко
ућутати
,
кир-Тодорча
тике
зажми
и
устурити
глава
,
мрвка
па
затурити
фес
чак
на
шија
,
како
да
он
на
чела
и
тема
тежити
;
притресоше
он
се
и
собраше
онеја
њигове
т'нацке
усница
,
а
он
узити
да
чукати
сас
бастун
у
калдрма
и
да
отезати
:
-
Полеееј
...
жив
тај
бог
!
Кррршено
Чееело
!
...
Јааа
!
...
К'д
попреее
!
...
Полеј
,
бог
тиии
!
...
отезати
,
чудити
се
ништо
,
чудити
,
а
у
татко
ја
не
гледати
.
татко
он
сврћа
,
викати
он
под
осмалаци
на
по
један
чашка
два
ракија
лимонију
,
јербо
таман
јесам
јесам
време
за
ракија
,
а
он
јок
,
хтети
,
имати
,
вика
,
дом
работа
.
Једнаг
излезе
из
обор
дори
спотурати
се
.
»
Заш
’
се
чудити
ништо
за
Кршено
Чело
?
«
мислешем
.
јербо
ја
несам
онаг
знати
што
се
Димитрија
вити
венчаја
сас
девојче
на
аџи-
Настасијинога
кириџија
.
Јооок
.
Ништо
не
бешем
чути
за
њигово
венчање
;
мој
јесам
скутати
од
ја
.
А
да
јесам
онај
дан
чути
,
кој
знати
,
умрела
бити
,
утепати
бити
се
.
Пројде
гоџа
,
па
т'г
чути
.
полако
,
полако
-
дор
ја
казати
.
не
ли
овај
бити
при
вечер
,
тај
ја
нанати
прострети
килимче
,
како
ја
други
пут
што
работешем
,
туј
под
пенџер
од
соб
куде
јесам
ја
бити
;
а
време
па
што
бити
,
манути
се
!
не
приличеше
на
јесен
но
на
пролет
.
и
трава
зелен
како
у
пролет
,
и
лисје
зелено
,
јербо
слати
јоште
не
бити
пасти
ни
једанпут
.
А
кол'ко
јесам
убаво
,
онаја
павучина
салте
се
разлетети
,
па
како
кроз
обор
пројдеш
,
она
ти
се
фатити
за
кос
,
ако
јесам
пак
муж
,
за
капа
...
татко
ја
сести
,
прекрсти
нога
,
а
нана
донети
ракија
и
кисео
краставица
,
па
узити
да
он
служити
.
Тика
он
:
-
седити
,
аџика
.
Нан
сести
,
и
тај
на
варак
,
како
хтети
да
рипнути
дор
гу
татко
салте
за
нешто
погледати
.
он
попити
чашка
ракија
и
узити
да
резати
сас
чикијицу
краставица
,
зборејећи
:
-
А
видити
ли
кир-Тодорчу
,
аџика
?
-
не
,
аџија
.
-
С'г
јесам
бија
при
ја
...
уморан
,
завалија
,
уморан
,
познавати
се
...
ићи
чак
из
лојзе
,
пеш
,
а
стар
јесам
јесам
човек
...
Нан
ја
ћутети
.
-
е
!
од
с'г
к'д
ићи
у
црква
,
и
за
њигово
здравје
свећа
да
палити
.
-
Заш
’
,
аџија
?
-
Заш
’
?
...
Што
не
запалити
девојче
...
за
тај
.
Нан
вити
не
питовати
,
јербо
знати
татков
ја
табијет
.
питати
ли
за
ништо
два
три
пут
,
а
он
узнети
тај
се
расрдити
.
А
он
,
познавати
се
,
баш
мерак
да
он
она
па
питати
.
стајати
уз
отворен
пенџер
поза
перда
,
па
слушати
.
А
татко
ја
:
-
и
за
његов
здравје
свећа
да
палити
,
и
за
његов
,
аџика
,
-
вика
па
се
смејати
.
-
Што
имати
,
аџија
?
рећи
нана
кротачко
.
он
мрднути
сас
глава
,
попити
јоште
чашка
,
и
нанати
ја
попити
,
изруча
мрвке
од
краставица
па
тике
се
искашљати
и
узити
:
-
Што
?
...
Ћеш
се
чудити
...
ићи
ја
спремати
квас'ц
из
чаршија
што
викати
трчећи
,
а
кир-Тодорча
тај
пред
ја
:
-
»
Што
јесам
рад
?
«
вика
.
-
»
Што
јесам
се
растрчаја
,
аџија
?
«
ја
па
:
»
прајети
свадба
.
«
он
на
ја
:
»
ко
женити
?
ко
удаваш
?
«
-
»
Удавам
девојче
ја
.
«
-
»
за
ко
?
«
-
»
за
Ђошинога
син
Димитрија
.
«
К'д
чути
овај
,
он
тике
викнути
:
-
»
не
!
не
да
запалити
чедо
!
...
они
јесам
у
кућа
како
Турчин
:
хтети
се
потепати
сас
нож
и
пушак
син
и
татко
:
свекрва
се
белити
како
анама
,
па
хтети
ти
и
чедо
набелити
...
ако
јесам
аџија
,
ако
јесам
крисјанин
-
не
!
јербо
у
туј
кућа
...
јес
,
у
туј
кућа
...
благ
...
«
Тика
нанати
ја
покрити
очи
сас
рука
и
викнути
:
-
туга
...
благ
!
-
Блажа
,
аџика
,
благ
.
јербо
ја
мислити
...
ја
знати
дек
кир-Тодорча
неје
тај
човек
кој
хтети
да
л'же
?
-
Заш
’
па
тај
де
л'же
...
Блажа
!
-
зборити
нана
а
јоште
не
скидати
рука
од
очи
.
Ништо
више
да
неје
рекнуја
татко
ја
,
салте
овај
један
,
благ
,
па
вити
доста
.
како
Турчин
,
како
Циганин
благ
!
!
...
Јес
,
чедо
.
у
турски
време
,
ако
бити
се
ники
Нишлија
блажија
,
он
бити
ни
се
видеја
исто
како
Циганин
,
не
како
човек
,
како
крисјанин
.
сав
постити
постешемо
редом
како
јесам
јесам
јединак
бог
наредија
,
па
и
среда
и
петак
.
па
за
тај
јесам
ни
онаг
и
бити
добро
,
а
с'г
...
-
ете
,
од
овај
дан
,
-
викати
ја
татко
,
-
фатити
фетиљ
,
па
од
памет
ја
тај
не
искакати
,
морити
како
шашав
ићи
,
жив
ја
наш
чедо
!
јербо
,
вика
,
заш
’
да
ја
л'же
кир-Тодорча
?
сас
он
несам
бија
у
ортаклук
;
сас
он
несам
ишеја
на
аџилак
;
сас
он
несам
у
комшилак
тај
да
ништо
међу
себе
имати
.
ама
и
ако
јесам
јесам
чуја
овај
,
ја
не
бити
растурија
свадба
.
не
бити
,
аџика
,
два
ја
очи
!
не
бити
жи
’
ја
бог
!
јербо
јесам
човек
.
сав
бити
кабаат
на
ја
узеја
:
заш
’
несам
гледаја
,
заш
’
несам
питуваја
онаг
,
у
време
.
Ручаја
бити
се
што
јесам
дада
красно
наш
чедо
у
цигански
кућа
,
што
се
сас
Циганин
опријетељи
,
а
ич
ништо
не
бити
прав
.
ама
к'д
вида
ђирит
сапун
,
па
главица
црн
лук
,
па
калуђерски
џуба
...
да
ја
јесам
сав
Ниш
дошеја
да
рећи
:
туј
јесам
јесам
добро
;
да
ја
јесам
кир-Тодорча
пришеја
зборејећи
:
л'жем
,
аџија
,
-
па
бити
напрајија
што
напрајити
...
А
,
симсиле
он
цигански
!
-
ружити
татко
и
узити
тај
сас
зуб
...
А
нанати
салте
:
-
туга
,
благ
!
...
Ђојем
крисјани
...
-
Крисјани
!
...
да
ја
јесам
пријетељ
човек
,
да
јесам
крисјанин
,
хтети
ли
ја
пратити
ован
сас
лук
на
рог
?
лук
на
рог
!
!
Што
јесам
тај
?
инат
ли
јесам
бија
,
ели
маскара
,
ели
ники
шал
?
ама
к'да
јесам
свадба
неје
место
ни
на
један
,
ни
на
други
,
ни
па
на
трећо
.
А
ја
?
Слушам
и
трести
се
.
татко
се
ућутати
,
а
ја
узити
кротак
да
зборити
:
»
Блажа
!
!
!
зар
јесам
онај
срамежљив
Димитрија
-
Циганин
?
...
А
,
кир-Тодорчо
!
ако
јесам
излагаја
татко
ја
,
душа
тај
не
излегнути
на
уста
,
но
...
«
Ив
Па
не
ли
ти
,
керка
,
ја
одболува
.
истина
,
несам
бити
у
легало
,
ама
стати
како
вејка
.
Нан
ја
просипује
,
лекује
,
имати
,
јадан
,
стра
од
тропљику
.
Мрвка
,
па
узети
да
ја
тражу
,
а
татко
ја
на
свако
манути
Најда
.
за
један
ћосав
,
за
други
модроокаст
,
за
трећи
малечак
па
дебел
.
ја
пак
мислешем
:
не
ли
јесам
Ђошин
Димитрија
:
Тана
,
Ване
,
Спира
,
Сотир
-
еписи
бир
.
помињати
татко
при
нана
бећар
,
што
ја
ја
тражу
,
наоди
ги
мана
,
к'д
за
Мита
Ђуринога
:
-
д
’
и'м
,
аџика
,
да
видити
какав
јесам
ублизо
.
и
хтети
да
видити
како
зборити
,
како
вика
муштерија
.
;
а
таман
и
ја
јесам
аџија
,
и
пријетељ
,
Митин
чича
аџија
.
отићи
,
видити
он
,
каза
на
нана
ја
овај
:
-
Аџике
!
Момче
јесам
убаво
,
убаво
,
а
мустаћ
он
салте
мрррвка
ж'гнули
,
ама
познавати
се
што
хтети
да
имати
голем
мустаћ
,
почем
јесам
он
ж'гнули
јоште
с'г
,
јербо
јесам
млад
,
од
наш
Мари
да
јесам
поголем
два
три
месец
,
више
неје
.
Нећу
јесам
,
вика
,
дати
девојче
за
ћосав
,
ни
за
малечак
па
дебео
,
ни
за
модроокаста
хтети
.
Ћосав
,
вика
,
дор
јесам
млад
свакојако
,
а
кад
остареје
,
а
оно
како
да
се
обући
у
чешире
баба
.
А
малечак
,
па
дебел
,
вика
,
тај
јесам
јесам
чутура
за
туцање
кафа
,
а
ја
јесам
чутура
имати
,
тај
што
ја
требати
јоште
један
.
и
што
хтети
ја
,
вика
,
зет
модроокаст
?
модар
јесам
јесам
бој
за
фустан
,
не
за
очи
:
после
да
јесам
ја
и
унучики
модроокасти
.
Нећу
.
А
Мита
Ђуриному
очи
-
црн
трњинке
,
па
како
филџан
.
А
бојити
он
јесам
,
вика
,
аџика
,
како
онеј
селвија
,
што
јесам
он
виђуваја
преко
мора
к'да
јесам
ишеја
на
аџилак
.
убаво
јесам
јесам
момак
,
вика
,
убаво
!
е
баш
ја
,
аџика
,
мило
за
њег
’
.
па
што
зборити
у
дућан
-
манути
се
!
да
дати
Мари
за
њег
’
?
А
?
-
тај
јесам
јесам
,
вика
нана
,
твој
аџија
.
не
ли
викати
што
јесам
туј
добро
,
да
гу
дати
.
-
и
таман
,
вика
,
аџика
,
и
он
јесам
јесам
име
Димитрија
,
тај
да
јесам
неје
жал
Мари
за
онај
.
зборити
татко
,
а
ја
не
турати
уво
при
врата
а
сав
чути
:
тол'ко
вика
.
да
л
’
па
максуз
викати
,
е
он
бити
ја
чути
што
јесам
јесам
момак
и
јако
убаво
и
добро
,
не
знати
.
Тика
на
тај
ја
приличити
.
А
ја
кад
овај
чути
,
узити
и
да
се
чудити
и
да
мислити
:
»
Полеј
,
полеј
!
татко
хтети
ја
баш
истина
удав
!
он
он
јесам
мило
за
Мита
Ђуринога
,
тај
јесам
јесам
доста
:
за
мој
милос
’
ич
не
бригне
!
куде
јесам
па
ја
за
удавање
?
!
д
’
ићи
за
Мита
а
у
мисал
сас
Димитрија
да
се
мајати
.
Неје
.
ја
јесам
несам
за
други
.
ја
јесам
јесам
салте
за
Димитрија
.
«
таки
јесам
сам
у
мој
памет
мислешем
.
А
истина
:
сас
Димитрија
јесам
бити
дајма
.
сас
Димитрија
легашем
(
у
мисал
)
,
сас
Димитрија
спијешем
(
па
у
мисал
)
,
за
Димитрија
снијешем
;
сас
Димитрија
одешем
,
сас
Димитрија
зборешем
,
и
Димитрија
казујешем
кол'ко
ја
мило
за
њег
’
,
и
кол'ко
ја
жал
...
и
к'д
чути
што
зборити
татко
а
ја
ја
мука
,
и
жал
,
жал
,
па
уза
тај
се
како
малечак
дете
заплакати
,
и
зарима
,
и
туцати
се
у
глава
,
у
груда
-
исто
како
онуј
вечер
к'да
ја
се
свадба
растурити
.
»
да
ја
удаде
за
Мита
Ђуринога
.
«
мислешем
.
»
Што
ја
јесам
мен
’
тај
Мита
Ђурин
?
Што
хтети
па
ја
тај
Мита
Ђуриному
?
Неје
.
Салта
тај
хтети
да
бидне
.
не
ја
јесам
више
стра
од
татко
,
ич
ја
неје
стра
:
хтети
да
искочити
јутрити
собајле
,
па
хтети
он
он
’
казати
:
-
»
ете
,
боб
!
не
хтети
се
удавам
.
«
ако
се
расрдити
,
ш
’
хтети
ја
работити
?
Ће
ја
тепати
...
Кешка
брати
да
ја
утепати
.
«
туј
вечер
плак
и
при
снаја
и
при
нана
,
а
не
ги
каза
што
јесам
намислела
.
К'да
бити
собајле
,
а
ја
ајт
’
тај
на
куде
соб
при
татко
,
и
вити
се
фатити
за
рез
:
не
ја
јесам
ич
стра
!
...
Тика
тај
устукнути
.
»
како
чути
,
«
помислити
,
»
за
мој
удавање
сас
татко
да
зборити
?
зборити
ли
се
тај
сас
татко
?
Ууу
!
чуваја
бог
!
«
тај
дан
несам
се
утешити
:
плакати
и
пред
нана
и
пред
снаја
ја
.
А
нана
:
-
Салта
,
вика
,
чедо
,
плакати
тај
губити
очи
,
ја
тај
не
смети
при
татко
тај
да
казати
;
а
и
да
смети
,
хтети
:
ти
хтети
он
зарадити
свој
плакање
и
нетејање
излегнути
из
срце
,
а
он
хтети
јесам
па
учинити
што
јесам
намислеја
.
и
заш
’
,
чедо
,
да
хтети
,
заш
’
нанин
девојченце
,
заш
’
хтети
за
убав
Мита
Ђуринога
?
...
ти
ти
јесам
,
белка
,
јоште
мило
за
Димитрија
...
А
?
-
не
ја
јесам
ја
мило
за
ники
,
-
викати
,
и
зацрвенити
се
како
к'д
пећи
пита
под
вршник
,
па
јесам
при
огањ
.
пустити
срам
!
...
-
и
да
ти
јесам
мило
,
вика
,
чедо
,
какав
фајда
?
не
ли
јесам
Димитрија
имати
жена
,
нанин
девојченце
?
...
и
ти
ти
требати
да
јесам
мило
што
се
лошо
онодити
и
свадба
растурити
:
у
кућа
куде
јесам
Димитрија
благ
,
неје
мало
.
и
ти
бити
ти
облажити
керка
!
...
како
бити
тај
онаг
нанати
доодила
...
и
да
ти
јесам
мило
:
Димитрија
неје
бећар
,
што
хтети
...
ја
тике
излего
из
одаја
,
и
не
знати
што
јесам
онаг
мислети
.
после
пред
снаја
ја
:
-
Оћу
јесам
излегнути
при
боб
ја
,
тај
да
он
казати
што
не
неје
мило
за
Мита
.
-
А
стра
’
,
Марика
?
-
Стра
јесам
јесам
загубити
.
-
А
срам
?
-
и
срам
сам
јесам
загубити
.
-
А
памет
?
...
-
Кешка
и
памет
да
загубити
па
да
ићи
кроз
мали
како
онај
дели-Фатима
!
-
и
туј
па
узити
да
плакати
,
да
плакати
,
и
најпосле
каза
снаја
ја
,
што
хтети
јесам
рипнути
у
Нишава
.
ама
не
ли
искашем
да
рипати
заш
’
не
ћута
?
...
снаја
ја
се
тике
уплашити
и
једнаг
отрчати
тај
каза
,
ама
не
каза
на
нана
ја
,
да
јесам
она
од
овај
не
фатити
фетиљ
,
но
на
стринка-Таску
.
А
тај
стринка-Таска
што
јесам
бити
!
сас
деца
,
дете
;
сас
девојчики
,
девојче
;
сас
жена
,
жена
;
сас
старка
,
старка
а
сас
мужа
,
муж
.
два
ја
очи
,
и
сас
мужа
јесам
могала
.
К'да
јесам
сас
деца
,
играти
се
;
сас
девојчики
,
зборити
за
бећар
;
сас
жена
,
за
деца
и
кућа
;
сас
старка
,
за
црква
,
на
ко
хтети
се
скоро
куснути
пилав
,
ко
однети
у
Горица
;
а
сас
мужа
,
кој
јесам
јесам
скоро
бија
у
Стамбол
за
стока
,
што
јесам
донеја
,
кол'ко
јесам
пазарија
пред
Бајрам
а
кол'ко
пред
Велиг-дан
...
на
стринка-Таску
ја
снаја
каза
за
Нишава
,
а
она
ете
ти
гу
отутке
дори
трчећи
;
а
пред
ја
божном
ништо
не
знати
.
-
Што
ја
работити
,
вика
,
Марика
?
-
и
узити
тај
ја
пољубити
.
-
како
па
што
работити
?
-
дори
викнути
на
њума
,
и
узити
тај
обрис
онај
место
куде
ја
пољубити
.
-
Заш
’
се
,
ротке
,
на
ја
срдити
?
-
не
се
срдити
вити
на
ники
.
А
она
узити
да
ја
миловати
и
да
зборити
онаки
како
на
деца
:
-
...
а
,
стлинкино
гугуце
!
...
а
,
маценце
!
...
а
,
цуцкице
!
...
а
,
Малијо
,
мек
мамудијо
:
хтети
л
’
те
ти
,
стлинкино
,
удавамо
за
онај
ууубавога
Мита
Ђулинога
?
...
-
Јес
’
па
!
прозборити
ја
и
жалан
и
срдито
.
-
Ће
ја
удаде
мој
боб
там
’
у
Горица
.
-
Ууу
!
-
узити
она
тај
се
зачудити
.
-
ти
могаре
чешкати
,
а
оно
се
ритати
!
не
мој
,
мајка
,
да
јесам
таки
...
на
ко
правити
инат
?
-
на
боб
ја
.
-
на
боб
!
бре
!
бре
!
бре
!
при
ја
јесам
од
како
јесам
,
а
до
с'г
несам
знати
кол'ко
јесам
паметан
!
бре
!
-
салте
на
боб
.
-
не
ли
тај
река
,
вика
,
јако
јесам
паметан
:
твој
он
памет
немати
одовде
дори
до
Стамбол
.
бре
!
...
ама
салте
ја
казати
што
ти
јесам
крив
боб
?
не
ли
јесам
Ђоша
прајија
маскара
,
ђаволити
се
сас
он
маскарили
.
-
Заш
’
,
стринка
,
клети
човек
?
Шалија
се
.
-
ајде
,
вика
,
вити
на
свадба
се
шалија
.
ама
заш
’
се
тепати
сас
син
?
-
тај
јесам
јесам
л'жа
.
-
А
заш
’
,
вика
,
благ
?
-
тај
јесам
јесам
јоште
поголем
л'жа
,
-
викнути
тике
ја
.
А
стринка-Таска
:
-
А
заш
јесам
ти
,
Маријо
,
станути
тол'ко
бесраман
?
А
јааа
!
К'д
ја
тај
рећи
,
у
лице
стати
како
панџар
,
ништо
други
.
-
узети
,
вика
,
па
сас
ја
како
сас
Зојкину
крас
еле
Чучак
Сика
,
свој
другарица
!
е
што
ти
приличити
,
манути
се
!
А
ја
рипнути
да
излегнути
,
ама
јес
’
:
фатити
ја
како
сас
ченгел
,
па
миловати
,
љубити
и
зборити
,
ем
како
жалан
уза
да
зборити
;
мора
,
неје
за
Мита
Ђуринога
,
што
истина
бити
јако
убав
,
но
бити
ја
сас
њојни
зборење
обрнути
да
се
удадем
за
Станка
сркати
што
правеше
сас
он
комендија
цел
град
...
зборити
,
досећивати
се
,
и
тај
све
за
нана
ја
зборити
.
-
а
,
ђул-Марике
!
ам
шебој-Марике
!
а
,
каранфил-Марике
!
а
,
нанин
тај
бисер
!
а
нанин
тај
дукат
!
а
,
нанин
тај
ђердан
,
а
ободац
:
не
ли
тај
јесам
жал
за
онај
кротак
јагње
,
за
онај
благ
ошав
,
за
онуј
мученица
што
јесам
заради
ти
станути
како
вејка
,
што
се
од
гајле
за
ти
погрбити
,
па
како
да
имати
сто
година
...
Досећује
се
,
што
ти
се
не
сетити
,
што
ти
не
прозборити
,
на
сав
жалан
и
пожално
,
па
све
за
нана
.
А
ја
ја
слуза
слузу
претицати
,
сав
се
више
ражаљивати
и
плакати
,
па
тике
најпосле
,
плачећим
:
-
Аман
,
стринка
!
Нак
прају
што
прају
,
ја
хтети
јесам
ћутети
.
за
нанин
ја
ат'р
хтети
јесам
појдем
ћутећи
не
за
Мита
Ђуринога
,
нога
за
Станка
сркати
.
Оћу
!
Ћу
се
за
нанин
ја
ат'р
удадем
па
макар
трећи
дан
умрела
.
-
Нећеш
,
вика
,
стринкина
,
да
умрети
.
не
.
при
онакав
добар
човек
хтети
се
напрајити
како
лађа
.
Оћеш
...
за
Нишава
више
не
мислешем
,
но
јесам
поглеђујем
у
голем
кован
дукат
-
нишан
ја
.
А
татко
ја
рад
,
рад
:
што
ја
салте
ћутети
,
он
се
чинити
да
ја
јесам
за
Мита
Ђуринога
јако
мило
.
Ич
ништо
не
знати
дор
не
примити
нишан
кол'ко
сам
се
туцати
,
нити
пак
знати
по
нишан
како
ја
јесам
,
кол'ко
ја
бости
у
срце
,
кол'ко
ја
јесам
мука
,
и
што
ја
јесам
жал
фатија
исто
како
зубни
болес
?
и
Мита
Ђурин
узити
да
дооди
сас
друсто
он
,
кумашин
,
род
;
па
се
у
недељски
дан
фаћати
оро
,
а
ја
...
не
излегнути
при
младожења
ја
,
еееј
!
дор
ја
не
премор
снаја
ја
...
-
ајде
,
Марика
!
Обучи
се
па
искочити
.
-
Ш
’
хтети
се
па
обући
!
-
па
зар
хтети
такав
да
искочити
?
-
Несам
шашав
да
искочити
у
шалваре
у
што
јесам
мити
суд
.
-
Обучи
,
Марика
,
онеја
пембе
шалваре
...
Што
тај
приличууу
!
...
-
Јес
’
па
.
Пемба
шалваре
...
за
који
да
се
обући
?
-
моћи
,
морити
Маријо
,
да
јесам
таки
.
и
најпосле
узнем
тај
ништо
обући
,
а
нити
се
закитити
нити
стати
спремати
огледало
.
К'д
изнети
да
предати
шикерлеме
и
вод
,
јадан
Мита
гледати
ја
,
а
ја
се
нигде
преко
њигову
глава
загледати
,
еееј
:
кроз
пенџер
па
чак
у
башча
.
А
к'д
предати
и
кафа
,
ја
стати
у
ники
ћоша
на
очи
...
-
Заш
’
се
,
чедо
,
никако
у
дувар
заглеђујеш
?
погледати
у
Мита
за
нанин
ти
ат'р
,
-
рећи
ја
нанати
усујле
.
-
А
ја
?
за
нанин
се
ат'р
удавам
,
па
за
нанин
ат'р
тај
у
Мита
погледати
...
убав
.
не
ја
мрзети
на
он
,
ама
не
ја
јесам
ни
мило
.
А
к'да
бити
ники
могаја
да
улегнути
у
срце
мој
,
нашаја
бити
он
како
лојзе
једнак
после
брање
:
лисје
јесам
на
гижу
,
ама
не
он
имати
гројзе
-
па
жалан
...
Несам
бити
кол'ко
напред
под
нишан
,
јербо
татко
грабеше
да
се
попрети
венчати
.
А
што
ја
Мита
пратити
аљина
за
цветнице
,
за
причес
’
,
манути
се
!
од
алев
џанфес
шалваре
и
кафтанлак
фустан
;
па
душанка
од
ђувез
атлаз
;
па
фес
и
срма-пусћул
;
па
стамболски
жут
папуча
вести
сас
злато
!
...
туга
!
на
цветнице
црква
пунач'чка
,
а
од
тол'ки
нишлиски
девојчики
најубав
бити
обући
Аџи-Костадиново
девојче
,
Ђул-Марика
,
ја
-
ама
нафиле
:
не
ја
јесам
бити
мило
ич
за
ништо
.
А
што
ја
татко
спраји
чеиз
!
туга
,
душек
!
туга
,
јорган
!
сав
селемија
!
сав
телија
!
и
кол'ко
ја
ката
аљина
спраји
напред
,
још
тол'ко
с'г
,
па
сав
убаво
,
па
сав
красно
,
све
од
Васка
Стамболија
,
рођенога
брата
на
Дора
Стамболија
и
на
овуј
Кира-Тану
;
а
он
јесам
јесам
стока
доносија
сав
из
Стамбол
;
дућан
он
бити
у
чаршија
први
,
исто
како
с'г
на
тур
Ване
.
таки
!
А
што
год
хтети
јесам
ја
купити
татко
,
он
пишин
на
нана
:
-
»
наки
се
донети
дом
’
,
па
јесам
узни
од
онај
што
бегендисати
Мари
.
«
не
бутам
се
у
долап
,
а
сав
чути
,
тол'ко
вика
...
туга
!
...
сав
бити
за
прикажњу
!
А
што
ја
бе'у
убав
чеврики
,
па
јеглаци
:
ники
јесам
вести
кад
бе
’
под
нишан
за
Димитрија
,
а
ники
јоште
к'да
јесам
ићи
у
мајсторица
...
на
честито
ја
дојде
цел
град
,
викати
ја
честито
и
гледати
по
мој
чеиз
и
по
мој
аљина
-
чудо
се
.
А
и
ја
се
сам
у
мој
памет
чудити
,
и
мука
ја
:
»
зашто
,
«
мислешем
,
»
боб
ја
с'г
спраља
овакав
чеиз
и
овакав
аљина
к'да
он
овај
зет
неје
како
онај
?
...
«
А
што
ја
Мита
пратити
черкез
-
салте
срма
!
око
шија
и
око
рукав
и
низ
пазуке
везен
шемшета
.
па
човааа
!
ко
знати
кол'ко
јесам
јесам
грош
бија
аршин
.
сав
бити
убаво
,
ама
нафиле
,
к'да
ја
ја
неје
бити
мило
ич
за
ништо
.
Ће
ја
венчати
.
Поведоше
ја
у
црква
,
а
мој
очи
...
Божном
јутрити
ја
венчање
,
а
ја
се
с'в
драг
ноћ
несам
утешити
.
вод
ја
,
а
ја
...
сефте
јесам
тај
дан
на
сокак
искочити
,
па
бити
погледати
хтети
ли
јесам
видити
Димитрија
,
а
несам
моћи
да
дизати
очи
-
млад
невеста
.
А
када
бити
ники
пиленце
летејећи
прозборити
:
»
и
Димитрија
јесам
жал
за
ти
,
«
ја
бити
се
онако
жалан
од
радос
’
насмејати
.
ама
ич
!
Удадо
се
.
туга
свадба
!
...
туга
презив
!
...
на
презив
ја
бе'у
сав
род
...
татко
,
мајка
,
кум
,
стар
сват
...
А
што
ти
не
добити
’
!
...
калајни
,
па
калајлија
!
сан
,
на
сан
капаклија
!
па
тенџера
,
па
тепсија
!
и
два
мангал
!
и
три
гевгира
од
бак'р
!
и
четири
шавдан
голем
!
па
стамболски
леген
и
јебрик
!
огледало
од
кум
ја
голем
,
из
Стамбол
,
наокол
салте
цвеће
,
и
девојчики
-
шарено
!
...
од
татко
ни
дојде
софра-тепсија
-
око
њума
рат
да
сед
петнаес
дух
!
од
брата
кот'л
-
у
он
колати
да
прекрсти
нога
муж
висок
како
топола
!
...
од
чича
ја
тепсика
,
од
стринка
ја
тепсиченце
.
од
тетин
ја
котле
,
од
тетак
ја
котличенце
.
од
род
тенџерке
,
па
мафишлаци
...
Четири
јесам
мафишлака
добити
...
па
чорбалаци
,
па
панице
,
па
шишики
,
па
чаша
,
па
чашка
за
ракија
;
па
филџан
,
па
зарф
салте
срма
...
Свашто
!
пун
кућа
!
па
што
добити
други
дар
!
па
дојдоше
ни
таман
десет
погача
,
па
четири
голем
тепсија
татлија
,
па
два
тепсике
баклава
...
туга
!
...
ама
и
ја
несам
остати
у
посмешу
,
јербо
што
ја
бе'у
бошчалаци
,
што
пешкир
,
што
чарапа
:
како
да
неје
ткајено
;
како
да
неје
ништо
у
рука
узети
,
нога
изникнути
и
исцавтело
,
како
цвеће
у
башча
!
...
Пројде
ја
свадба
...
А
што
бити
зборљив
Мита
Ђурин
,
човек
ја
,
манути
се
.
по
с'в
ноћ
не
заспати
,
но
ја
све
ништо
зборити
,
сав
ја
казивати
кол'ко
ја
миловати
,
и
што
ја
јесам
видеја
један
пут
у
обор
при
Чучак
Сика
,
к'да
се
сас
девојчики
играшем
каменчики
и
топку
.
Видеја
ја
из
кумашинову
он
башча
кроз
проваљен
дувар
,
и
једнаг
,
вика
,
бити
он
мило
за
ја
.
А
ја
ја
,
слушати
Мита
,
пишин
бидне
мрвка
мило
за
њег
’
,
јербо
ем
јесам
убав
,
ем
венчање
ја
јесам
,
па
тике
једнаг
се
па
сетити
за
Димитрија
,
и
дојде
ја
на
жал
,
искати
да
се
заплакати
а
срам
ја
,
стра
’
ли
ја
јесам
од
бог
што
при
муж
ја
за
други
да
плакати
...
не
знати
заш
’
не
плачешем
.
А
у
јутро
,
к'да
он
посипем
и
помоћи
он
да
се
обући
,
предати
он
кафа
па
он
испратити
на
дућан
,
ја
узнем
да
дизати
легало
и
најдем
под
јестак
-
шесет
пар
:
оставија
ја
да
купити
за
подручак
ели
пењерлија
ели
симит
.
ама
што
хтети
ја
шесет
пар
?
за
десет
пар
бити
симит
еееј
;
нишлиски
симит
бити
јесам
за
прикажњу
:
бити
јесам
бео
,
туј
јесам
голем
-
манути
се
!
А
ја
изручам
пењерлија
што
јесам
ја
ги
свекрва
купити
,
а
овејати
пар
остављати
све
у
један
кутија
од
тане
алва
,
што
јесам
гу
измити
,
измити
:
за
месец
ли
за
два
тај
се
кутија
напунити
!
А
преко
дан
,
Мита
ете
ти
он
тај
из
дућан
:
божном
ништо
дом
’
забрајија
,
па
дојде
да
узнети
.
он
казивати
тај
на
дада
он
,
а
она
узнети
тај
се
%
осмишка
и
вика
:
-
»
ако
,
дадин
!
ићи
у
соб
тај
што
јесам
забрајија
узни
.
«
-
»
Несам
ништо
забрајија
,
«
бик
ја
ја
к'д
улегнути
у
соб
,
-
»
но
ја
се
наумити
да
ти
видити
,
па
узити
тај
и
чича
на
дућан
излагати
што
јесам
ништо
дом
’
забрајија
.
«
туј
ја
зборити
,
вити
што
ја
зборити
,
па
извадити
испод
појас
фишек
сас
шикерлеме
,
ели
нешто
друго
благо
за
ручање
,
па
онаг
па
отићи
на
дућан
.
А
ники
вечер
к'д
дојде
из
дућан
,
он
на
мајка
он
:
-
»
Аман
,
датке
,
што
јесам
данас
проодејећи
кроз
чаршија
видеја
у
Васка
Стамболија
убав
лаураћ
!
ако
ли
да
узнем
од
њег
’
на
Дик
(
сестра
он
девојче
)
за
један
фустан
?
«
А
дада
он
се
па
осмишка
и
вик
:
-
»
ако
,
даткин
.
ама
моћи
да
ја
проминути
Марика
:
на
обедве
узни
од
један
топ
.
«
А
он
како
јесам
,
манути
се
;
и
ја
ја
за
час
дојде
мило
,
јербо
,
не
ли
ти
,
чедо
,
река
:
ем
јесам
убав
,
ем
јесам
добар
,
добар
,
ем
-
венчање
ја
јесам
,
и
па
се
сетити
за
Димитрија
,
тај
ја
се
врнути
у
срце
жалос
’
.
ако
видити
убав
шамичики
за
врзување
глава
,
ако
убав
папучкице
,
он
па
у
вечер
казивати
на
мајка
он
и
па
питовати
да
ли
да
узнети
на
Дик
.
А
дада
па
:
-
»
ако
,
даткин
.
Салта
ја
моћи
проминути
Марика
.
«
она
обедве
узни
једнак
.
Дор
јесам
Мита
дом
’
,
ја
узити
да
не
мислити
тол'ко
за
Димитрија
,
а
к'д
неје
:
други
мисал
немати
.
па
јесам
кришећим
и
онеј
мој
песма
...
»
Лала
ја
,
лала
,
мој
Димитраћи
«
...
Ела
:
»
Лета
полетити
,
славеј-пиленце
,
тај
јесам
ја
пасти
татко
у
башча
.
«
Ела
узнем
тај
нов
вадити
:
»
А
што
јесам
ти
,
Божа
,
тол'ко
сагрешити
,
тај
ја
узити
,
Божа
,
мој
славеј-пиле
?
Пишин
ја
у
пролет
славеј
јесам
појести
,
,
А
с'га
ја
,
ете
,
вити
кукавица
...
«
вадити
од
себе
жалан
песма
,
појати
и
плакати
,
ама
кришећим
од
свекрва
,
од
з'лву
ја
,
на
приличити
ја
,
што
и
од
сам
себе
кријешем
.
таки
,
таки
,
па
пројде
гоџа
,
а
ја
Димитрија
ич
не
вида
.
свекрва
ја
и
з'лве
запазити
што
имати
у
срце
ништо
за
Димитрија
тај
он
ружешеју
.
Ружа
и
он
,
и
мајка
он
,
и
татко
он
.
А
кад
хтети
ја
повести
у
таткови
ја
,
заодешеју
сав
мали
салте
да
не
проћи
куд
Ђошину
кућа
.
А
он
,
Димитрија
,
сваки
јутро
и
при
вечер
,
к'да
јесам
време
на
посипување
цвеће
у
башча
,
укачити
се
на
тетинов
он
чардак
,
што
бити
убав
,
висок
како
овијати
чардак
...
фрљити
,
ротке
,
очи
кроз
пенџер
:
Ена
!
онакав
...
онај
јесам
јесам
чардак
Сотираћев
,
овај
пак
други
Николаћев
,
с'г
,
пишин
аџи-Ђокин
бити
.
на
такав
висок
чардак
сести
,
па
се
спремати
наш
кућа
обрнути
,
е
он
бити
ја
кроз
обор
проћи
,
е
он
бити
по
башча
цвеће
посипувала
,
е
он
бити
ја
он
видеја
...
запазити
и
тај
свекрва
ја
,
па
он
ружити
,
ружити
,
и
не
давати
ја
да
из
соб
оскочим
,
дор
јесам
јесам
он
на
чардак
.
Пројде
,
вити
не
знати
баш
кол'ко
пројде
,
а
тике
ете
ти
гу
један
жена
тај
ја
зборити
за
Димитрија
усујле
:
-
Димитрија
Ђошин
хтети
моћи
без
теб
’
;
хтети
јесам
,
вика
,
умрети
завалија
за
ти
.
ја
ћутети
,
огањ
ја
се
качити
уз
грбина
и
уз
образ
,
а
ја
ја
неје
жал
’
,
но
ја
никако
дори
мило
,
ништо
ја
како
на
смејање
обртати
...
зар
што
јесам
чути
куде
ја
неје
забрајија
,
и
што
хтети
да
моћи
без
ја
.
Пројдоше
два
три
дни
,
ете
ти
гу
па
:
-
миловати
,
вика
,
јако
ти
миловати
.
А
ја
ја
мило
.
-
мерак
он
јесам
...
да
ти
видити
.
-
Ууу
!
стринка
!
-
узити
ја
тај
се
зачудити
.
-
Ш
’
хтети
тај
бидне
...
салте
да
ти
видити
...
око
ја
се
обртати
соб
...
Ћутим
.
-
Нак
ти
видити
...
а
?
Што
имати
...
при
сокакња
јесам
јесам
врата
...
Ич
се
и
не
двоумити
:
не
теј
.
...
па
дооди
,
па
тике
ја
усујле
:
-
Димитрија
ти
јако
миловати
...
Неће
јесам
моћи
без
теб
’
...
Пушти
ја
тији
речови
,
па
тике
од
свекрва
ја
искати
божном
подношке
,
други
пут
брдо
,
трећи
јурнек
за
јеглак
.
-
какав
јесам
јесам
овај
жена
?
-
викати
јесам
ја
свекрва
.
-
казивати
што
седити
чак
на
Стамбол-Капију
,
а
доћи
да
тражити
јурнек
за
јеглак
при
Жожину
капија
.
ако
ја
дојде
јоште
једанпут
,
жи
’
ја
Мита
,
ја
хтети
гу
искарати
:
јербо
брдо
и
јурнек
тај
себе
гу
јесам
салте
пригода
-
она
јесам
за
ништо
други
дооди
,
-
зборити
свекрва
ја
,
срдити
се
,
и
све
у
ја
гледати
.
А
јааа
!
и
дојде
ја
,
дојде
да
гу
казати
,
па
не
гу
каза
.
Пројде
читав
недеља
.
свекрва
ја
отићи
у
комшилак
сас
работа
,
з'лва
при
девојчики
па
сас
работа
,
а
ја
дом
’
сам
самач'чка
:
тике
ники
тај
на
сокакња
врата
:
чук
!
питати
који
јесам
,
извадити
чивија
...
Онаја
!
...
Дојде
сас
ја
чак
до
кућа
,
па
тике
:
-
Ђул-Марике
!
...
Димитрија
јесам
јесам
при
сокакња
врата
...
Салта
искати
да
ти
видити
:
ш
’
хтети
тај
бидне
?
...
...
излезе
,
а
ја
,
аџамија
,
узити
да
се
двоумити
:
»
е
ли
да
искочити
?
...
ако
ја
видити
једанпут
,
истина
:
ш
’
хтети
ја
бидне
...
Срамежљив
,
не
ја
јесам
гледаја
пишин
,
па
он
зар
жал
...
ја
хтети
јесам
у
обор
при
сокакња
врата
,
он
хтети
јесам
ја
проодејећи
поглед
...
ама
,
с'га
неје
бећар
;
ја
па
имати
муж
...
да
ја
чути
муж
...
«
тај
дан
несам
излегнути
.
јутрити
дан
,
па
ја
јесам
свекрва
у
комшилак
сас
работа
,
и
па
з'лва
ја
при
девојчики
сас
работа
.
Нес
ја
остављати
сам
никад
,
а
с'г
два
дан
,
један
по
други
!
...
Тика
ники
тај
на
сокакња
врата
кротак
:
чук
!
...
Онаја
!
!
-
...
излегнути
,
Ђул-Марике
!
...
при
врата
јесам
јесам
...
А
ја
обучен
,
обучен
,
закитена
,
јербо
јоште
половин
сат
па
хтети
акшам
,
к'да
се
чаршија
затварати
и
к'да
хтети
Мита
да
дојде
од
дућан
на
вече
.
Појдо
по
онуја
,
трести
се
,
па
тике
ја
се
учинити
како
ја
Мита
жалан
викнути
:
Маријооо
!
тај
једнаг
чучнути
на
трава
,
покрити
лице
сас
рука
и
стати
да
плакати
;
а
онаја
ја
дизати
,
викати
да
ићи
-
тике
свекрва
ја
...
К'д
дојде
,
Бошка
!
Несам
чути
ни
капиџик
,
ни
па
одење
...
Дора
одлетити
тај
тура
чивија
,
па
т'г
онуја
сас
један
рука
фатити
а
сас
други
сас
бастун
(
куд
најде
бастун
не
знати
)
:
по
грбина
,
по
крстетину
,
и
јоште
по
доле
...
тепати
,
тепати
а
онаја
вија
и
уси
се
отимати
,
бегати
...
свекрва
ја
по
њума
трчати
,
тепати
и
зборити
:
-
»
Кучка
!
Могарице
!
Искаш
ја
кућа
посмешити
;
искати
ја
син
ражалити
...
какав
бити
тај
фустан
даја
Димитрија
,
не
знати
,
а
од
ја
сав
тај
модар
па
сас
зелен
грањке
.
«
-
Ооо
!
Ашкосум
,
Ђуринице
!
-
узвикнути
домаћица
задовољно
.
А
аџи-Настасија
прихватити
.
-
аферим
,
и
бог
тај
де
простити
,
Ђуринице
!
...
ама
с'га
јесам
јесам
права
,
Севетке
,
да
гу
попити
за
душа
по
чашка
лимонију
.
-
права
јесам
,
аџи-Настасијо
!
А
вити
себе
јесам
и
време
за
ракија
.
Васка
јесам
донети
»
лимонију
,
«
служити
.
стар
с
домаћица
пити
,
а
ја
и
јола
погледати
се
и
смешити
се
.
Заш
’
се
смејати
,
девојчики
?
е
ли
што
јесам
овај
убав
лимонија
за
Ђуриничину
душа
а
ми
за
гуша
?
...
ако
,
смејати
се
ви
ми
,
а
ваш
хтети
млађеји
ви
,
ја
за
ваш
смејање
ич
не
бригнемо
,
-
говорити
Ђул-Марика
па
испити
чаша
,
узвикнути
»
фала
ти
,
Севетке
!
«
и
наставити
.
В
А
један
дан
...
седети
јесам
у
таткови
ја
читав
недеља
сас
Мита
.
и
Мита
туј
спијеше
,
одотле
идеше
на
дућан
,
и
на
туј
дојде
на
вече
;
а
ручак
он
се
носеше
одовде
сваки
пут
кад
год
јесам
у
таткови
ја
на
гост
.
један
дан
,
прокашљати
се
татко
пред
сокакња
врата
.
Неје
имаја
адет
да
чукати
у
врата
више
но
салте
један
пут
,
а
к'д
вити
чути
л'лане
ели
папуча
кроз
обор
,
ићи
ники
да
он
отворити
,
он
узнети
тај
се
прокашљати
:
салте
да
не
питовати
који
јесам
,
но
једнаг
да
отворити
.
један
дан
баш
пред
икиндија
прокашљати
се
,
а
ја
отрчати
да
отворити
.
улести
а
не
ја
погледати
.
познавати
се
што
ништо
имати
,
зацрвенеја
се
у
лице
.
-
дати
ја
,
вика
,
аџика
,
онај
други
појас
.
Нан
излегнути
.
-
измити
ја
,
вика
,
Зојке
(
снаја
он
)
јечмен
.
Стануја
јесам
сас
један
нигде
у
каљиште
.
снаја
отрчати
.
-
донети
ја
,
вика
,
Маријо
,
онај
фес
што
јесам
јесам
у
голем
соб
на
кал'н
.
и
ја
отрчати
.
Мрвка
,
па
нана
ја
вити
држати
појас
а
татко
се
обртати
,
опасивати
се
.
ја
јесам
донети
фес
и
турити
јесам
он
на
један
јестак
на
миндерлак
.
снаја
он
измити
јеменије
,
и
наместити
ги
за
обување
у
соб
на
орозан
.
у
таткови
ја
бити
измећарка
дајма
,
ама
за
што
:
да
помоћи
нана
око
готовење
,
око
месење
леб
,
прање
чемашир
;
а
метење
и
суд
тај
јесам
јесам
бити
мој
и
снајин
.
татко
пак
сав
слушашемо
;
чим
дојде
дом
’
,
Бошка
,
онај
јесам
јесам
у
кућа
никако
другојаче
-
познавати
се
што
јесам
туј
домаћин
.
Спраји
се
па
отићи
.
-
»
куде
ли
хтети
?
и
што
ли
он
јесам
?
«
зборити
и
поглеђујемо
се
;
а
тике
отутке
тај
пред
сокакња
врата
три
пут
:
чук
!
чук
!
чук
!
-
Чича-Коле
!
-
и
отрчати
тај
отворити
.
и
тај
Чича-Коле
,
брат
од
чича
татко
,
ја
,
неје
чукаја
у
врата
,
но
сас
бастун
у
калдрма
трипут
.
А
ники
неје
могаја
као
он
.
никако
:
чук
...
чук
...
чук
...
и
бата-Сотир
толико
пут
тај
у
калдрма
сас
бастун
,
и
па
један
ја
брат
од
чича
;
ђаво
,
правешеју
максуз
таки
,
е
он
бити
ја
помислела
што
божном
чука
чича-Коле
.
ама
ништо
,
несу
умејали
како
он
,
јербо
кад
отрчати
да
отворити
,
ја
при
врата
:
»
Кој
чукати
?
«
А
кад
се
глас
и
ја
отворити
,
он
ги
мука
што
несу
могали
да
ја
преварају
.
Чича-Коле
неје
чукаја
у
калдрма
што
он
мрзети
да
одговарати
,
јербо
јесам
зборљив
,
зборљив
,
но
салте
од
чукање
на
врата
да
не
фатити
мерак
кој
’
ли
јесам
;
знати
,
турски
време
бити
.
улести
.
фес
он
баш
до
уш
,
како
сваки
пут
;
од
напред
он
џуба
подугачак
но
од
натраг
,
на
грбина
он
се
подигнути
;
ода
кроз
обор
,
питовати
што
работити
и
све
сас
бастун
:
чук
,
чук
...
пољубити
он
у
рука
и
нана
,
јербо
јесам
од
татко
млого
постареј
.
стар
јако
бити
.
Чина
здраво
живо
сас
ми
,
па
једнаг
:
-
отићи
ли
аџија
,
аџика
?
-
отићи
,
афендаћ
,
ама
не
знати
куде
.
-
Неси
питати
?
ни
па
он
казати
?
!
еј
,
звер
!
еј
Турчин
!
да
јесам
отишеја
за
ники
малечак
работа
,
ајде
,
ама
овај
јесам
јесам
голем
,
дибоко
.
-
Аман
,
афендаћ
!
Што
имати
?
-
питати
нана
и
узити
да
се
трести
.
-
Што
?
да
ја
прошћавати
твој
лице
,
аџика
,
онај
могарац
,
Ђоша
,
отишеја
у
господин
тај
он
рекнуја
да
у
ники
недељски
ели
добар
дан
проклети
аџија
у
црква
пред
сав
народ
.
Тика
туј
јадан
нана
:
-
у
,
туга
!
у
,
леле
!
у
,
Бошка
!
у
!
у
!
у
!
-
и
сести
на
миндерлак
не
гледајећи
што
јесам
чича-Коле
на
нога
.
-
туга
!
туга
!
Заш
’
с'г
да
ићи
у
господин
к'да
сав
пројде
?
туга
!
у
!
у
!
у
!
-
зборити
,
клати
се
и
турити
рука
под
ложичку
.
-
Заш
’
?
Што
хтети
он
Димитрија
умрети
,
за
тај
.
фатити
јесам
момак
тропљику
за
наш
Марика
...
А
јаа
!
Дора
узити
да
вити
...
Забраји
што
имати
муж
...
-
куде
хтети
па
он
да
моћи
сас
девојче
на
Кршено
Чело
?
какав
јесам
Кршено
Чело
,
такав
он
јесам
и
девојче
:
Шоп
,
Бугарин
;
а
Димитрија
јесам
асли
Нишлија
-
бат
!
...
за
наш
хтети
јесам
Марика
умрети
,
с'в
народ
казивати
...
-
Аман
,
афендаћ
,
моћи
више
!
зар
не
видити
што
хтети
ја
се
девојче
утепати
...
А
ја
истина
туцати
се
и
вити
.
Чича-Коле
пак
,
дете
,
ништо
друго
;
што
у
чаршија
чути
,
сав
хтети
јесам
при
жена
приказати
,
н
’
умести
ништо
да
сакута
!
...
јако
стар
бити
!
...
па
и
овај
дан
таки
.
таман
ја
се
огањ
у
срце
бити
сас
пепел
прекрија
,
а
чича-Коле
он
раздувати
тај
мана
се
.
А
нанати
пак
од
овај
абер
дори
се
разболети
,
и
одеше
по
кућа
како
шашав
.
-
К'да
ја
татко
чути
што
напрајити
Ђоша
,
једнаг
отрчати
у
господин
,
дати
он
пар
вити
колико
он
дати
и
рећи
:
да
проклети
онај
који
јесам
крив
,
не
помињајећи
ники
.
господин
пак
бити
Грк
,
тај
поган
за
пар
манути
се
;
Ђоша
он
попрети
рекнуја
,
а
он
проклети
онаки
како
он
мој
татко
рећи
.
и
што
бити
?
у
наш
кућа
ништо
.
на
Ђошу
се
,
долеко
бити
одовде
,
кућа
затворити
,
затрети
он
се
,
долеко
бити
од
свако
,
све
до
корен
.
тај
јесам
јесам
бити
господинов
проклесто
у
црква
,
неје
ништо
мало
.
Пишин
он
умрети
...
ама
он
неје
умреја
од
господинов
проклетсто
,
но
од
дерт
за
ја
...
за
ја
јесам
фатити
тропљику
и
умрети
Димитрија
...
истина
неје
умреја
једнаг
,
но
гоџа
ја
ти
пројде
,
ама
пак
за
ја
умрети
...
но
се
салте
чудити
како
ја
од
онол'ки
жал
не
умрети
...
зар
што
ја
јако
добро
при
Мита
бити
...
другар
добар
,
свекрва
добра
,
з'лве
...
А
,
лелке
,
туга
!
Димитрија
јесам
јадан
умрети
,
а
салте
се
један
пут
сас
он
срето
...
болан
,
болан
,
једва
идеше
;
срести
ја
кад
идешем
са
свекрва
ја
у
таткови
,
па
ја
гледати
,
и
ја
у
њигови
очи
поглед
и
тике
ја
застати
ништо
у
груда
,
заптити
ја
,
не
моћи
да
дијам
,
не
моћи
да
јесам
душа
повратити
...
у
!
Чуваја
бог
од
такав
мука
свако
!
А
к'да
чути
што
јесам
умреја
,
а
ја
дањом
како
камен
,
а
ноћити
,
к'д
Мита
спити
,
плакати
,
плакати
...
ама
хтети
више
за
тај
.
три
дан
да
зборити
па
не
бити
могала
дерт
ја
да
казати
;
а
да
јесам
писмен
:
Што
јесам
гора
,
да
јесам
лис
’
артија
,
Што
јесам
вод
,
да
јесам
мурићепа
-
Па
не
бити
могала
јад
да
исписати
.
и
јоште
на
ко
се
од
господинов
проклесто
познати
,
хтети
се
зачудити
.
ете
,
на
кир-Тодорчу
,
знати
,
на
онај
кир-Тодорчу
што
ја
ја
мрзети
на
он
?
умрети
он
девојче
,
Агна
,
убав
како
ружица
,
како
љубичица
;
и
млоги
он
жал
јоште
дојде
на
глава
...
А
онаг
јесам
чути
што
сав
онај
тај
кир-Тодорча
напрајити
;
јербо
при
татко
ја
јесам
зборија
лошо
за
Ђошу
,
при
Ђошу
пак
за
мој
татко
.
Зборија
што
хтети
јесам
он
,
Ђоша
при
тол'ки
сав
мал
,
при
дућан
,
при
кућа
,
при
лојзе
,
од
свој
пријетеља
Цинцарин
бидне
пред
Нишлија
у
посмешу
:
и
за
чеиз
,
и
за
снајин
аљина
,
и
за
један
други
.
Ђоша
,
пак
,
поган
,
мислејећи
да
ја
јесам
татко
истина
како
Цинцарин
,
тај
хтети
зарадити
на
зет
он
мал
да
растурати
свадба
ни
за
ништо
јако
голем
,
а
никмоли
за
ђирит
и
лук
,
узеја
да
он
за
инат
мрвке
расрдити
и
пред
Нишлија
попрети
посмешити
.
ама
татко
ја
,
видети
јесам
,
не
бити
Цинцарин
,
но
асли
Нишлија
-
те
не
теј
да
трпити
маскара
.
А
заш
’
јесам
пак
кир-Тодорча
лагаја
?
е
он
бити
се
пријетељи
скарати
и
докарали
да
се
свадба
растурити
,
тај
да
јесам
туј
удаде
,
куде
јесам
и
мал
,
и
момак
и
добро
и
убаво
,
за
Ђошинога
син
Димитрија
да
јесам
удаде
он
свој
девојче
,
Агну
,
што
бити
онаг
стасати
за
удавање
,
како
петровка
јабука
око
Петров
дан
за
ручање
.
ама
он
један
,
к'смет
други
:
Кршено
он
Чело
претећи
.
А
бити
ли
јесам
овај
истина
,
не
знати
,
тике
ја
ја
бити
жал
за
њигову
Агну
,
ако
јесам
овај
чути
.
истина
несам
чути
ни
од
татко
ни
од
мајка
,
но
од
жена
,
ама
па
ја
прилегати
да
неје
л'жа
...
Неје
.
јербо
заш
’
ја
пишин
онол'ко
на
он
мрзети
.
А
за
Димитрија
ја
бити
јак
жал
,
дор
нем
дете
,
а
т'г
.
.
сад
Митин
милос
’
сам
се
салте
замајувала
,
а
прокај
дете
узити
да
јесам
забараљам
мој
севда
,
да
не
мислити
све
за
њег
’
...
дете
!
имати
мушки
чедо
,
убаво
,
красно
,
да
се
прекинути
човек
за
он
,
за
приказ
...
имати
дете
сас
модар
очи
,
два
ја
очи
,
модрити
!
...
бело
,
убаво
...
друго
јесам
јесам
човек
,
други
чедо
.
од
чедо
ништо
на
свет
поблаго
,
ни
па
поголем
милос
’
...
како
с'г
да
он
он
гледати
!
...
А
један
дан
,
како
да
јесам
бити
јучерке
,
таки
ја
јесам
овај
у
памет
.
пролет
.
велик
постити
.
Чеда
ја
јесам
Сотир
од
пети
’
шес
’
...
рамно
шес
’
месец
имати
.
Слунце
грејати
,
грејати
,
па
дори
прежижа
,
тај
обрнути
спремати
он
баба
грбина
;
дрвеће
исцавтело
,
па
како
да
јесам
бадем
,
шефтелија
,
црешња
и
слив
,
што
се
по
башча
и
па
по
обор
на
ред
белеју
,
пасти
иње
;
мислеја
бити
човек
да
јесам
јесам
иње
,
да
се
не
зеленеје
по
обор
млад
травка
како
зелен
черга
;
а
по
трава
белети
се
цвеће
од
бадем
,
што
вити
прецавтело
и
опасти
,
па
ти
приличити
како
да
јесам
по
туј
зелен
черга
бео
цвет
,
ткајени
на
прст
.
А
зумбул
пред
кућа
,
око
голем
ћошак
куде
седешем
тај
дан
сас
комшика
,
сас
нана
ја
и
з'лву
девојче
,
исцавтеја
,
исцавтеја
,
који
јесам
пак
катмер
,
њигове
јесам
лула
посрнути
исто
како
цвет
на
шарош-каранфил
.
А
ветар
ете
тај
он
тике
тај
на
ма
’
на
ма
’
;
ветар
меришљав
,
од
пролет
,
што
он
Турчин
викати
бе'ар
,
дунути
,
ама
кол'ко
?
како
да
ти
од
нигде
долет
соко
па
тике
сас
крило
-
једанпут
.
Дун
,
а
ти
отворити
уста
да
ти
улегнути
у
душа
мирис
од
цвеће
на
дрвеће
и
од
зумбул
,
измешати
,
што
ти
од
њег
’
дојде
дори
тужно
на
срце
.
ветар
дунути
а
разлету
се
бео
цвет
што
јесам
прецавтели
,
и
падати
по
ћошак
куде
јесам
ја
сас
комшика
,
нана
ја
,
з'лву
девојче
,
сас
дете
,
падати
по
наш
кос
,
шамија
;
а
онај
мој
модроокасто
,
Сотираћ
,
гледати
цвеће
и
радовати
се
,
ширити
рукичке
како
да
искати
да
он
фатити
,
а
к'да
он
закусне
ветар
,
он
не
се
заплакати
,
но
се
смејати
,
смејати
,
како
да
он
ники
тугичка
.
убав
време
,
убаво
.
пролет
.
работа
вити
у
њива
и
у
лојзе
.
и
свекрва
ја
од
собајле
у
башча
:
садити
арпаџик
и
бео
лук
,
сејати
ћеревиз
и
магданос
и
пазити
да
ни
Мил
Кршена
Грбин
(
он
ни
лоз
резати
)
убаво
осмалаци
орезати
.
Орезаја
ги
,
а
з'лва
ја
девојче
врзати
шишики
да
јесам
у
њијати
капати
слузити
од
лоз
,
тај
да
јесам
јесам
за
кос
и
њума
и
ја
.
Једнаг
по
ручак
.
Слунце
,
слунце
.
развикати
се
пред
кућа
по
слив
врабац
.
развикати
се
кокошка
,
нос
,
а
ми
ни
мило
што
хтети
јесам
имати
мастење
и
шарање
за
Велиг-дан
сав
тазе
...
гугутка
стати
на
сепетак
,
што
јесам
под
чандије
над
ћошак
куд
седешемо
,
па
се
спремати
слунце
пипати
и
викати
гугууу-то
!
гугууу-то
!
...
»
један
,
два
,
три
...
«
бројити
,
па
кад
избројити
повише
од
сед
,
а
ми
ни
мило
,
што
се
хтети
време
променити
,
што
хтети
јесам
бидне
убаво
кад
ићи
на
Панталеј
да
се
причестити
...
по
ћошак
аср'а
,
па
озгор
килим
наокол
,
јестаци
,
а
жена
поседати
на
шарен
шиљте
,
старка
испружити
нога
а
обрнути
грбина
спремати
слунце
;
млад
сед
како
на
млад
приличити
,
а
сав
работа
,
граба
,
који
кошуља
,
који
чарапа
,
на
домаћин
,
на
син
,
на
дете
,
на
сам
’
себе
;
ники
грабити
за
причес
’
,
а
куде
јесам
се
вити
причестити
,
за
Велиг-дан
.
из
комшилак
чути
се
разбој
ели
мотање
цевка
:
граба
да
свршу
ткање
,
тај
да
неје
разбој
у
соб
преко
Велиг-дан
...
сав
работа
и
граба
,
па
и
ја
.
ја
пак
на
првенац
ја
,
тај
Сотираћ
спраљашем
кошуљак
.
Баба
он
(
таткова
мајка
)
одсећи
за
кошуљак
од
најголему
труба
,
неначет
,
а
тетак
он
он
,
сестра
таткова
,
сашити
;
с'га
пак
прајети
гу
од
црвен
свила
пупке
около
шити
и
око
рукав
.
у
ја
јесам
један
рукав
,
у
тетак
он
други
,
па
грабити
који
хтети
попрети
.
и
аљинке
јесам
он
спрајили
,
доламица
;
и
купијо
он
татко
у
Васка
Стамболија
капа
калаплију
,
од
зелен
кадифа
па
сас
злато
везен
,
како
на
турски
деца
;
и
и
купија
он
н'т
’
чке
,
црвен
па
сас
зелен
пушћулчики
.
други
он
пак
баба
(
мој
нана
)
плетеше
чарапке
:
од
бео
пређа
,
туран
на
сумпор
;
а
јурнек
јесам
јесам
за
прст
и
пета
узети
од
онуја
стринка-Таску
,
убав
јурнек
,
манути
се
,
на
наглавчики
нашаран
девојчики
,
а
око
нога
гугучики
.
грабити
и
радовати
с
што
хтети
он
обући
,
и
што
хтети
он
носити
и
њег
’
на
Благовес
’
на
Панталеј
-
да
он
причестити
:
мило
не
што
хтети
себе
јесам
од
Благовес
’
и
он
баш
крисјанин
...
он
,
туга
!
мој
Сотираћ
,
модроок
,
с
црн
трепке
,
дугачак
,
густ
,
што
приличешеју
на
замршен
ибришим
.
сас
трепке
се
бити
фрљити
на
татко
он
Сотираћ
,
бел
,
убав
,
да
се
прекинути
човек
за
он
,
за
приказ
:
седити
при
бабине
он
нога
;
на
он
јесам
јесам
један
басмене
шалварке
,
горе
јесам
на
мактицу
,
па
врз
мактицу
јелек
,
на
глава
он
криво
капак
,
који
јесам
на
средина
,
куде
јесам
сас
конац
убран
,
пулче
,
а
око
тај
пулче
врзан
конац
,
а
на
конац
што
тај
неје
:
два
три
рупица
од
пофрљано
решето
,
модар
ђозбунџуче
како
шапица
,
донети
од
аџилак
,
па
на
он
залепен
ладен
,
и
од
гусак
тртак
-
да
ни
он
не
урочу
...
задевати
он
онеја
жена
,
а
он
се
салте
смејати
,
два
ја
очи
никад
не
плачеше
.
на
татко
се
фрљити
кротак
,
на
баба
,
таткову
он
мајка
,
модроокасто
,
а
на
други
баба
,
мој
нана
малечак
.
Беше
никако
дете
кратачко
,
кратачко
,
а
дебео
.
узети
тај
он
задевати
боба-Настасија
,
што
јесам
модроок
,
што
јесам
малечак
;
а
нана
гу
пак
приказати
што
јесам
татко
зборија
и
како
јесам
наодија
приготке
на
бећар
к'д
јесам
ја
тражити
.
све
гу
каза
,
и
за
модроокасти
,
и
за
ћосав
,
и
за
малечак
,
тике
ете
ти
гу
отутке
татко
.
Остаји
јеменије
пред
ћошак
,
и
уоди
,
а
ја
сав
на
нога
,
млад
комшика
љуба
он
рука
,
стар
:
»
Ш'чиниш
,
аџија
?
«
он
на
њи
:
-
»
Снолај
на
господа
!
«
таки
ни
бити
адет
.
сести
на
један
шиљте
и
прекрсти
нога
,
па
једнаг
уза
унук
он
и
почети
сас
он
:
-
»
дедин
Краљевић
Марка
!
Што
ја
работити
дедин
јунак
,
дедин
мушки
?
-
зборити
,
ћеф
он
јесам
што
јесам
мушки
.
-
»
Сотираћ
хтети
себе
јесам
,
вика
,
јунак
како
Краљевић
Марка
.
не
ли
дедин
мушко
?
ако
неје
к'смет
да
бидне
попрети
,
онај
хтети
се
,
вика
,
ти
,
чедо
,
тепати
сас
наш
диндушманин
;
хтети
се
,
вика
,
дедин
,
дигнути
сас
Нишлија
спротив
овијати
зулумћар
;
па
хтети
јесам
дојде
Србија
;
па
хтети
себе
јесам
Ниш
како
што
јесам
јесам
бија
пишин
,
еееј
к'д
бити
цар-Душан
;
па
хтети
јесам
на
црква
звоно
бити
...
А
,
туга
!
салте
да
дочекати
да
бидне
Ниш
Србија
слободија
;
салте
,
вика
,
да
улегнути
у
нишевачку
црква
једанпут
к'д
звоно
бити
,
па
ако
хтети
једнаг
да
умрети
.
за
ништо
ти
,
бре
мој
унученце
,
бре
дедин
кученце
,
несам
жудан
,
ни
за
ручење
,
ни
за
пијење
,
ни
за
мал
,
ни
за
пар
,
ни
за
аљина
,
ни
за
милос
’
,
ни
пак
за
пријетељи
:
салте
јесам
ти
,
деткино
,
жудан
за
-
слободија
.
А
ако
умрети
,
а
не
дочекати
да
чути
звоно
на
нишевачку
црква
,
ја
хтети
јесам
,
бре
унученце
,
отиднем
на
онај
свет
сас
отклопене
очи
:
заради
тај
голем
жалос
’
хтети
ја
се
моћи
заклопу
.
«
он
зборити
,
а
ми
од
њигово
зборење
ударити
слузити
на
очи
,
у
он
јесам
се
тике
притресе
брада
;
а
Сотираћ
не
се
смејати
,
но
како
голубак
гукати
,
како
да
разбирати
што
он
дед
зборити
,
па
он
сас
гукање
на
њигови
речови
одговарати
.
К'да
опазити
што
јесам
се
сав
ражалити
,
татко
обрнути
друго
:
узити
да
зборити
кол'ко
јесам
он
јесам
унук
благо
,
кол'ко
убаво
,
што
хтети
јесам
бидне
к'да
порасне
висок
како
селвија
.
Тика
туј
онај
боба-Настасија
:
-
Јес
’
па
,
селвија
.
ја
он
какав
јесам
малечак
па
дебел
.
не
ли
познавати
,
аџија
,
што
хтети
тај
унук
бидне
исто
како
чутура
за
туцање
кафа
.
татко
се
пак
не
сећати
заш
’
он
задевати
боба-Настасија
,
тај
вика
.
-
Неје
,
Настасијо
.
Малечки
па
дебео
несу
чутура
за
туцање
кафа
,
но
гумаст
шимшир
.
А
оваја
па
се
задевати
(
јербо
врс
’
он
јесам
бити
)
:
-
А
како
ти
ти
,
аџија
,
моћи
да
бидне
мило
за
тај
твој
унук
,
к'да
јесам
модроокасто
?
...
у
!
што
ја
мрзети
на
модар
очи
!
-
ја
ја
па
,
морити
Настасијо
,
мило
,
јако
ја
мило
.
-
Модра
јесам
јесам
бој
,
ете
,
аџија
,
за
фустан
,
не
за
очи
.
туј
се
татко
сетити
што
јесам
нана
казати
за
онај
,
и
уза
тај
се
насмејати
на
с'в
глас
,
па
вика
:
-
Неје
,
морити
Настасијо
,
преварала
јесам
се
,
јербо
за
фустан
јесам
црвен
бој
,
па
зелен
,
па
жут
,
па
ђувезлија
,
па
морав
,
па
Пемба
,
а
модар
јесам
јесам
салте
за
зумбул
и
за
-
очи
.
туј
ћаше
да
пољубити
унук
он
у
ока
,
па
се
тике
сетити
што
не
ваљати
,
тај
се
тргнути
.
-
А
ако
тај
бидне
унук
ћосав
,
тај
к'да
остареје
онај
како
да
се
обући
у
чешире
баба
?
Што
хтети
онаг
,
аџија
?
Жене
се
присмејаше
и
узети
да
гу
бутају
,
да
ћутети
,
нанати
пак
салте
сас
очи
на
њума
,
а
татко
не
се
расрдити
но
се
па
насмејати
и
вика
:
-
е
,
ништо
,
Настасијо
:
за
тај
ја
баш
ич
неје
стра
’
.
јербо
сас
бојити
и
сас
очи
фрљати
се
на
баба
,
а
за
ћосав
немати
на
ко
да
се
фрљити
:
покојни
Ђура
Сотираћевому
,
дед
бе'у
мустаћ
еееј
!
у
ја
,
да
прошћавати
,
ја
кол'ки
јесам
(
туј
се
уфатити
за
мустаћ
и
закачити
ги
поза
уш
)
,
у
татко
хтети
он
бидну
исти
овол'ки
,
не
ли
почеја
вити
да
ги
уврћује
а
јоште
немати
ни
дваес
’
година
...
Што
имати
јоште
,
Настасијо
?
-
немати
више
ништо
,
аџија
.
-
е
не
ли
немати
,
ја
бити
ти
с'га
прикрајак
ништо
казаја
;
казаја
бити
ти
ништо
салте
да
не
постити
,
ама
не
ли
јесам
посно
,
оно
...
бео
лук
тај
у
очи
.
па
не
ја
се
задевати
више
око
дете
,
око
дедин
Краљевић
Марка
.
А
боба-
Настасија
,
татко
ја
за
инат
,
поглед
у
Сотираћ
,
па
викнути
:
-
Модроокаста
Евдокијооо
!
-
Ааа
!
С'г
хтети
,
с'г
,
-
гласити
ја
се
свекрва
из
мутвак
,
мислејећи
што
њума
вика
(
њума
себе
јесам
бити
име
Евдокија
)
,
а
ја
сав
тај
у
смејање
.
Боба-Настасија
пак
:
-
ама
,
вика
,
зар
Евдокија
неје
у
башча
?
гласити
се
из
мутвак
...
Што
работити
там
?
!
...
Тика
свекрва
ја
ете
ти
гу
:
рукав
гу
подигнути
,
на
њума
јесам
чист
шалваре
,
ако
јесам
у
башча
од
сабајле
работити
;
обадва
гу
рука
пун
;
у
један
тепсија
пун
сас
пуцке
,
што
ти
се
вид
како
цвеће
од
дрвеће
,
у
други
рука
оканица
сас
вино
,
црвено
како
божур
...
А
,
туга
!
Ручање
,
пијење
,
смејање
,
зборење
-
дори
при
вечер
...
таки
јесам
у
ми
Нишлија
пишин
бити
,
а
с'г
?
бог
да
простити
Димитрија
ја
!
Четрес
година
пројдоше
како
јадан
прајети
грнац
,
а
ја
још
по
ники
пут
узнем
тај
мислити
за
он
,
и
дојде
ја
жал
,
и
па
потрисам
он
коска
сас
мој
прикажњу
.
бог
да
простити
и
татко
и
нана
ја
,
и
Мита
,
и
мој
ја
благо
првенац
,
Сотираћ
!
...
умрети
ја
завалијица
...
од
урок
умрети
...
од
напољицу
...
баш
он
пресећи
сас
очи
један
Врањанка
.
А
што
бити
тај
Врањанка
!
у
један
се
обор
насмејати
,
у
десети
се
чути
.
млад
,
убав
,
онаки
...
и
песма
гу
искочити
.
јербо
напред
како
бити
јесам
ники
ништо
изручала
,
једнаг
гу
песма
искочити
,
тај
од
резилак
не
моћи
да
кроз
сокак
...
бог
да
простити
и
други
који
јесам
данас
помињати
!
сав
јесам
при
Димитрија
одамно
,
салте
одити
по
овај
бео
свет
јоште
ја
и
аџи-Сотир
,
брат
ја
...
А
,
мој
младос
’
,
и
жалос
’
и
радос
’
!
...
А
,
Ниш
,
срма
ђумиш
-
убав
ли
у
мој
млад
време
бити
!
Нишлија
,
севдалија
!
!
...
Ђул-Марике
завршити
свој
прикажњу
тужан
глас
,
са
суза
у
ока
.
Ућута
,
и
одмах
узити
кафтан
,
кушак
...
-
Јоште
по
један
лимонику
,
стринка
.
у
зборење
пројде
ни
време
без
пијење
.
-
фала
ти
,
Севетке
!
овај
јесам
јесам
чашка
за
здравје
на
ти
и
на
твој
.
здравити
јесам
!
-
да
јесам
жив
,
стринка
!
-
да
јесам
ти
,
Севетке
,
здравити
јесам
,
да
бог
да
!
здравити
јесам
!
-
Дал
тај
бог
,
аџи-
Настасијо
!
-
здрав
јесам
,
комшика
!
-
да
јесам
жив
,
Кира-Тано
!
захвалити
јесам
домаћица
на
дочек
а
Ђул-Марики
на
њен
прикажњи
;
опростити
јесам
се
са
стар
,
добар
Нишликама
;
разићи
јесам
се
.
А
знати
да
јесам
се
један
мисао
бавити
по
за
дуго
.
и
знати
да
јесам
Ђул-Марика
уздисати
,
ићи
»
дом
«
сам
,
за
прошли
време
,
за
доба
свој
живот
,
кад
јесам
без
вит
крило
летети
на
небо
,
и
машати
се
звезда
,
месец
,
сунце
,
за
доба
младост
,
кад
јесам
мислити
да
»
што
год
летити
,
сав
се
јести
«
,
кад
она
се
Ниш
чинити
леп
,
леп
,
кад
јесам
у
очев
градина
крај
ђерђев
певати
и
сањати
диван
сан
.
А
Ниш
?
Препорођен
,
други
,
више
и
не
личити
на
онај
Ниш
из
Ђул-Марикине
прикажње
...
али
,
не
.
Личи
још
по
мало
,
и
тај
тамо
у
Вароши
,
и
на
више
,
где
се
и
сад
китити
за
ухо
босиљак
старица
кад
у
црква
поћи
;
где
се
и
сад
носити
шалваре
испод
фистан
;
где
се
и
сад
ширити
кит
преко
фес
;
где
се
и
сад
излазити
у
шетња
у
роганли-папучама
;
где
јесам
и
сад
по
градина
шимшир
висок
као
»
сливке
«
;
где
и
сад
гугутка
носити
и
лећи
се
у
котарица
обешен
испод
стреха
;
где
се
и
сад
причати
прикажње
уз
вино
»
испод
комина
«
и
леблебија
или
»
пуцке
«
;
где
и
сад
комшика
ићи
један
други
кроз
капиџик
;
где
се
и
сад
куповати
симит
и
пењерлија
за
»
подручак
«
;
где
се
и
сад
готов
наут
и
месо
,
бабње
;
где
јесам
и
сад
...
али
откуд
се
моћи
свега
сетити
и
сав
поменути
што
трајати
последњи
дан
у
Ниш
у
Вароши
,
и
на
више
,
с
шта
јесам
се
сродити
,
саживети
стар
и
добар
Нишлија
;
што
хтети
понети
са
себе
под
Горица
;
где
јесам
вечит
мир
,
одмор
,
гробље
,
аџија
и
аџи-Настасије
,
и
аџика
,
кира-Султане
и
кир-Тодорче
,
Димитраћи
и
Сотираћи
,
Манинице
и
Ванинице
,
красити
,
Сика
и
Ђул-Марике
,
син
и
кћер
стар
Ниш
,
што
јесам
онако
чувати
вера
свој
;
што
јесам
свакад
служити
Света
,
крсни
име
свој
;
што
јесам
сав
леп
град
вазда
волети
,
и
што
хтети
до
крај
живот
свој
,
причати
о
стар
срећан
време
,
уздисати
и
узвикивати
:
Ниш
,
срма-ђумиш
!
Нишлија
,
севдалија
!
Сечко
,
фебруар
месец
.
Божа
(
диминутив
)
.
изненада
.
породиља
.
Четрдесет
дан
после
порођај
.
плетеница
.
Кит
.
Шамија
за
повезивање
.
махрама
за
прекршћавање
.
појас
.
свилен
врвца
.
Тврдиш
пазар
.
име
,
глас
(
реноме
)
.
доксат
.
увек
.
завеса
.
некакав
свилен
материја
.
свилен
.
Различан
.
светњак
.
диплома
.
јадан
.
Воће
.
леп
Ката
.
Георгина
.
Двориште
,
авлија
.
Котарчица
.
Чисто
сребро
.
стакло
на
прозор
.
сребрн
груда
.
тор
.
од
лак
плитак
ципела
.
Обележје
.
цвекла
.
брига
.
лекар
.
дар
.
прво
.
тврдити
пазар
.
јела
.
палидрвце
.
Нарочито
.
Шегрт
.
Мог
бити
.
Буђаво
.
Патлиџан
.
јела
.
Говеђина
с
рен
.
тихо
,
полако
.
Свирачи
.
Ашколсун
,
браво
.
Богојављење
.
Штета
,
срамота
.
јадан
.
љубоморан
.
Туђинци
.
крило
.
циц
.
Дугачки
,
алватан
хаљина
.
нарасти
.
неваљао
,
распуштен
.
јецати
.
боље
,
камо
срећа
.
лако
.
јецање
.
беснило
.
Чоха
за
џуба
.
свилен
материја
неки
,
за
антерија
.
навести
коласт
злато
,
па
из
средина
сваки
кола
висити
златан
кит
.
без
украс
.
палица
.
одлазити
.
турски
псовка
.
Ђак
.
Цицилук
,
тврдовање
.
столар
.
кирија
,
госпођа
.
Георгина
.
који
звати
аџија
значити
да
јесам
ићи
на
хаџилук
;
а
аџика
звати
онај
чији
јесам
муж
аџија
.
кадунин
прст
(
бео
грожђе
,
дугуљаст
зрно
)
.
мали
.
мрсити
.
кривица
.
јектика
.
сав
један
.
ступати
.
стас
.
кипарис
.
непрестано
.
баба
.
роб
.
Чокот
.
пиљак
.
лопта
.
Почетак
,
углед
.
Вече
.
Ефендаки
,
господичић
.
јектика
.
целер
и
першун
.
Мемице
.
облик
као
калуп
за
фес
.
патице
.
мало
пуца
.
Ђинђуха
што
штитити
од
урок
.
Накаква
црн
смола
,
опет
од
урок
.
кокица
.
