СВЕТОЗАР
ЋОРОВИЋ
у
Ћелије
Загреб
@card@
.
издање
„
матица
хрватски
“
ШТАМПА
Кузма
РОЖМАНИЋА
у
загребати
и
отац
Мелентије
оставити
сасушен
и
измрвљен
трава
,
који
јесам
мршав
прст
пребирати
и
разврставати
.
Подиже
глава
.
Упријевши
на
отац
Прокопије
велик
,
влажан
очи
,
у
чији
се
зјеница
огледати
и
свијетлио
златаст
пламен
воштаница
,
што
јесам
догоријевати
на
сто
,
мученички
завапити
:
—
убити
ми
игуман
,
брата
...
убити
ми
...
ја
знати
,
на
прилика
,
да
ја
јесам
судити
да
млад
преминути
.
али
он
хтети
најмање
за
година
,
за
два
,
убрзати
смрт
мој
.
—
Убрзат
хтети
и
наш
,
куга
он
уморити
!
—
дочекати
Прокопије
живо
,
гладити
се
по
рашчупан
кос
,
који
он
у
широк
,
коврчав
прамен
падати
по
лице
и
по
раме
.
—
заклети
се
крвник
да
ми
упропастити
.
—
он
знати
,
да
ја
требати
само
јак
јела
,
—
наставити
Мелентије
болано
и
спустити
рука
на
прса
,
одакле
се
чути
оштро
,
тестераст
шкрипање
,
сличан
удаљен
шкрипање
неподмазан
кола
.
—
знати
,
брата
,
па
ја
,
за
инад
,
не
да
месо
него
два
пут
у
недјеља
.
нагонити
ја
нечовјечно
да
постити
сав
пост
,
с
петак
и
сриједа
по
врх
.
Прокопије
дохватити
почађао
мумаказе
,
са
пребијен
држаље
,
да
усекнути
воштаница
.
у
забуна
усекнути
јесам
прст
и
,
опржити
се
,
високо
измахнути
рука
и
опсовати
нешто
.
—
бре
,
јесам
ја
до
јела
,
—
окресати
набусит
.
—
нек
ја
да
сух
хљеб
,
па
хтети
он
бити
захвалан
.
али
стега
,
стега
овај
не
моћи
подносити
...
јесам
ли
роб
његов
,
шта
ли
јесам
?
...
ударити
стотину
некакав
пропис
и
по
типик
и
мимо
типик
,
па
дати
да
сав
тај
чудо
попамтити
и
да
се
сав
покоравати
!
...
ти
не
смијеш
се
обући
како
хтети
,
те
не
смијеш
ићи
куд
хтети
и
кад
хтети
,
те
не
смијеш
читати
шта
хтети
!
...
не
смијеш
се
ни
разговорити
,
ни
развеселити
,
не
смијеш
опсовати
,
протестовати
...
убити
ми
,
крвнички
ли
он
мантија
његов
!
—
Јела
!
...
јела
!
—
зашиштати
Мелентије
уздисати
,
а
блијед
доњи
усна
трзати
се
,
а
прамен
брада
испод
она
кострешити
се
као
да
јесам
јела
већ
на
сто
па
он
се
гадити
.
—
и
сјутра
купус
!
...
грах
и
купус
!
—
стега
,
бре
!
...
стега
!
из
близ
прикрајак
,
из
модрикаст
полутама
,
тупо
загрмети
суров
и
оштар
глас
нечији
:
—
онаки
ви
и
подобајет
,
пасји
синов
!
обојица
се
окренути
и
погледати
тамо
.
на
крив
троножница
стиснути
се
,
скупити
мрк
прилика
,
голем
,
кудрав
,
разбарушен
.
опустити
преко
уздигнут
колити
велик
,
сличан
шапа
,
рука
,
међу
чији
се
прст
руменити
врх
припаљен
цигара
као
око
у
јаребица
.
како
јесам
бити
окренути
у
страна
,
лице
она
се
јесам
ни
моћи
загледати
.
само
јесам
из
чупав
брада
високо
штрчати
закучаст
,
меснат
нос
,
испод
ко
јесам
,
као
из
димњак
,
кутљати
дим
духански
и
,
клизити
низ
опуштен
десни
брк
,
повлачити
се
по
соба
.
—
зар
и
ти
,
отац
Јањићије
,
против
ми
?
—
запитати
Мелентије
,
наизмјенце
мирисати
трава
,
са
који
се
лагано
осипати
сјемење
и
као
ситан
бисер
ниже
се
на
прегиб
подвијен
мантија
,
—
зар
јесам
и
ти
скривити
?
—
скривити
јесам
ја
,
чим
јесам
рђа
и
рђаковићи
,
—
опет
загрмети
глас
из
прикрајак
,
а
десно
колити
заиграти
уздизати
се
на
више
.
—
од
сагниглава
и
слапчина
ники
ја
мрзак
немати
!
...
Прокопије
,
увриједити
,
зарежати
:
—
зар
ја
сагниглаве
?
—
Кукавица
и
не
знати
ништа
друго
него
кроз
читав
шум
вавијек
запомагати
:
куку
,
куку
и
кук
!
—
захуктати
Јањићије
уобљен
глас
,
подражавати
глас
кукавица
.
—
А
ни
ви
ништа
друго
не
радити
него
запомагати
:
куку
,
куку
,
куку
!
.
.
Кук
хтети
ви
и
бити
,
хунцут
један
!
...
ко
јесам
научити
да
вазда
јаукати
,
да
бог
да
и
свет
отац
Василија
,
јаукати
до
гроб
и
никада
се
не
утјешити
!
...
А
ко
хтети
да
запјевати
,
сваки
хтети
се
зао
мушки
опријети
,
сваки
сила
одољети
и
закликтат
хтети
напосљетку
ко
соко
оштроок
,
да
он
зачути
брдо
и
планина
!
Прокопије
запитати
подругљиво
:
—
Па
шта
хтети
радити
?
...
Хоћемо
ли
се
одметнути
у
хајдук
,
ко
што
јесам
се
и
ти
одметнути
?
Јањићије
се
лагано
издигнути
,
исправити
.
онако
стасит
,
голем
као
да
запријети
глава
у
црн
,
почађао
таваница
,
из
који
се
каткада
полако
точити
црвоточина
.
Рашири
снажан
рука
,
који
се
извити
из
широк
рукав
изблиједио
мантија
и
протегнути
се
,
зијевати
.
—
одметнути
јесам
се
,
јер
јесам
бити
човјек
,
—
избацити
поносито
.
—
бог
ја
јесам
створити
да
уздисати
,
него
да
се
рвати
са
сваки
сила
и
насиље
...
отац
родити
бити
ја
силеџија
,
па
јесам
се
и
он
опирати
.
отети
јесам
се
и
његов
сила
.
кад
јесам
хтјети
да
ја
немио
жена
,
ускочити
јесам
у
калуђер
,
за
инад
...
на
турски
сила
,
чим
ја
додијати
,
ударити
јесам
:
прихватити
за
пушак
,
отићи
у
гора
и
крвити
се
.
десетак
зликовац
,
молећи
бог
,
опремити
на
онај
свијет
и
не
кајати
се
ни
мало
...
да
јесам
ја
бити
слапчина
као
ви
сада
,
још
бити
Турчин
овуда
жарити
и
палити
...
али
она
скрхати
...
и
свачији
сила
скрхат
хтети
,
ако
здравље
бити
!
—
осим
игуманов
,
—
допунити
Прокопије
јетко
,
па
и
он
зијевнути
.
—
ја
се
не
бојити
игуман
,
—
мукло
окресати
Јањићије
.
—
он
ти
заповиједати
.
—
не
слушати
он
.
—
и
не
моћи
он
оборити
.
Јањићије
се
заљуљати
према
свијећа
да
припасти
нов
цигара
.
запитати
оштро
,
изазивачки
:
—
ја
не
моћи
?
—
не
моћи
.
Мелентије
,
бојити
се
свађа
,
одступити
од
сто
и
умијешати
се
међу
она
.
свој
сух
рука
,
који
јесам
бити
жут
од
воштаница
,
спустити
на
рам
Јањићијев
.
некако
молити
протепати
:
—
оставити
...
Мог
ми
чути
.
Јањићије
задрхтати
.
ноздрва
он
се
раширити
,
ситан
набор
око
очи
почети
се
скупљати
,
а
опуштен
брк
заиграти
изнад
чупав
брада
.
—
неки
чути
.
Хоћу
да
ја
чути
!
—
викнути
гласније
да
бити
он
и
на
авлија
чути
.
—
Казнит
хтети
.
—
Мен
?
...
ја
да
казна
?
—
и
одигнути
рука
,
као
да
хтети
смождити
Мелентије
.
—
немати
он
тај
снага
...
за
брада
хтети
он
,
па
под
нога
.
—
не
смијеш
,
—
опет
хтети
Прокопије
,
дражити
он
.
—
Избацит
хтети
тај
из
манастир
.
—
ја
са
бранити
манастир
од
Турчин
боље
од
он
!
—
одговорити
Јањићије
ватрен
.
—
свеједно
...
он
ми
јесам
господар
.
Јањићије
опружити
голем
шака
и
сав
се
наг
према
воштаница
.
узити
јесам
и
одигнути
изнад
глава
.
блијед
одсијев
заиграти
он
по
мрк
,
смежуран
лице
и
освијетлити
дубок
зарезотина
на
чела
,
траг
некадањи
рана
,
који
он
широк
лијеви
обрва
дијелити
на
два
половина
и
због
који
он
лице
и
у
љутина
увијек
имати
некако
насмијан
израз
.
—
тако
ја
бог
и
свет
отац
Василија
,
—
рећи
свечано
,
—
никада
он
се
покорити
не
хтети
.
Окуша
ли
силом
,
скрхат
хтети
он
сила
и
оборит
хтети
он
!
—
не
хтети
!
Јањићије
,
разљутити
,
измахнути
воштаница
и
бацити
јесам
Прокопије
на
глава
.
Прокопије
,
зарити
сав
прст
у
кос
,
брже-боље
одскочити
.
извити
се
и
растурити
Мелентијев
трава
по
испљуван
под
,
који
јесам
бити
прошарати
безбројан
пахуља
раздеран
хартија
и
згњечен
остатак
попушен
цигара
,
од
који
се
неки
још
и
сада
димити
.
—
Шта
ви
јесам
?
...
Шта
јесам
?
—
болно
застењати
Мелентије
и
с
натега
подигнути
свијећа
,
који
јесам
још
и
на
под
горјети
.
—
зар
тако
ваљати
?
—
тако
,
—
презриво
одговорити
Јањићије
.
—
невјерник
требати
воштаница
утјеривати
памет
у
глава
.
неки
тихо
закуцати
на
врата
и
некако
плашљиво
прихватити
за
штекавица
.
—
Ко
јесам
?
—
запитати
Прокопије
брзо
поправљати
искушљан
мантија
,
на
који
се
,
као
на
ускршњи
јаје
,
полако
смрзавати
шара
од
восак
,
што
јесам
мало
пријести
накапати
са
свијећа
.
—
игуман
!
—
шапнути
Мелентије
погурити
се
.
—
Ко
јесам
?
узак
,
напукнут
канат
отворити
се
шкрипити
и
јајаст
глава
нечији
,
до
обрва
утонути
у
излињао
шубара
,
промолити
се
иза
он
.
грахораст
,
лукав
очи
,
који
јесам
некако
као
по
зејтин
пливати
,
зауставити
се
на
Прокопије
.
—
Смије
ли
се
тамо
?
—
запитати
понизно
,
улагивати
се
.
Прокопије
,
задовољан
што
баш
он
питати
,
што
он
држати
за
стар
,
можда
и
за
игуман
,
испрсити
се
мало
.
намргодити
се
и
надути
запитати
:
—
Ко
јесам
ти
?
—
ја
јесам
Јеврем
.
—
какав
Јеврем
?
—
Јеврем
,
који
жети
да
постати
Јеремија
,
брат
ваш
испосник
.
—
не
ругати
се
,
пасји
синути
,
него
улазити
и
казати
шта
тражити
,
—
окосити
се
љутит
Јањићије
и
,
зграбити
он
иза
врата
за
закопчан
јак
од
кошуља
,
увући
у
соб
.
—
Шта
хтети
?
—
Хоћу
да
се
закалуђерити
.
—
ти
?
...
Прокопије
,
љутнути
се
што
се
Јањићије
умијешати
и
тај
он
снизити
у
очи
придошлица
,
приступити
и
питом
запитати
:
—
Збориш
ли
озбиљно
?
—
озбиљно
.
Одговарајући
,
Јеврем
никако
јесам
моћи
да
гледати
у
очи
питач
.
лукав
,
испод
ока
,
мјерити
јесам
час
Јањићијев
нос
и
широк
он
појас
,
окићен
дршка
од
нож
,
што
јесам
провиривати
испод
раздрљен
мантија
,
час
Мелентијев
рука
,
који
јесам
непрестано
разврставати
разбацан
трава
,
час
мало
прозорче
,
у
који
се
огледати
читав
тијесан
ћелија
са
воштаница
на
стар
сто
и
са
нејасан
силуета
калуђер
унаоколо
.
—
А
знати
ли
ти
,
јадан
не
бити
,
сав
тегоба
,
који
ти
у
овај
живот
чекати
?
—
запитати
Прокопије
,
хватати
он
са
два
од
духан
пожутјети
прст
за
брада
.
—
Знаш
ли
,
да
јесам
овај
као
неки
тамница
?
—
ја
се
тегоба
не
бојити
,
—
безбрижно
одговорити
Јеврем
и
узвити
раме
.
—
А
не
бојити
се
ни
тамница
.
—
А
знати
ли
да
ти
јесам
боље
орати
и
копати
него
се
овдје
сахрањивати
?
кад
орати
и
копати
,
радостан
јесам
,
надати
се
плод
,
док
овдје
...
шта
се
имати
радовати
и
надати
?
...
Јеврем
погледати
у
воштаница
и
осмјехнути
се
.
неки
неодољив
жеља
повући
он
да
јесам
,
из
потаја
,
утрнути
и
да
згазити
онај
Мелентијев
трава
.
—
Мен
јесам
срце
довести
у
манастир
,
—
рећи
напосљетку
,
након
дуг
почивка
,
опет
се
улагивати
.
-
примјерити
божји
угодник
!
—
не
лаж
,
пасјевина
,
и
не
спомињати
божји
угодник
без
невоља
,
—
креснути
Јањићије
изненада
и
немилосрдан
он
гурнути
у
ребро
.
—
Кажи
:
беспослен
јесам
па
јесам
доћи
амо
,
да
се
за
неки
вријеме
склонити
и
прехранити
.
—
Хихихи
!
—
засмијати
се
Јеврем
пригушено
и
,
увлачити
глава
међу
раме
,
бржебоље
поклопити
уста
шака
.
—
Хихихи
...
—
погодити
јесам
,
а
?
—
задовољно
запитати
Јањићије
и
подругљиво
погледати
на
Прокопије
.
—
Хихихи
!
...
једнако
се
смијући
Јеврем
зањијати
глава
и
поћи
.
—
видити
да
ви
не
моћи
преварити
,
—
избацити
развучено
,
стискати
зуб
.
—
збогом
.
Јањићије
он
препријечити
пут
,
зауставити
он
.
—
Поштен
јесам
,
чим
јесам
одмах
признати
,
—
рећи
мирно
и
достојанствено
,
тон
моћан
заштитник
.
—
Остат
хтети
овдје
!
—
не
моћи
остати
,
—
опет
се
умијешати
Прокопије
,
у
жеља
да
макар
како
остати
побједилац
и
да
он
бар
Јеврем
запамтити
као
човјек
,
чији
се
ријеч
слушати
и
уважавати
.
—
не
хтети
дозволити
игуман
.
Јањићије
он
пресјећи
:
—
игуман
јесам
заврзан
ко
и
ти
...
не
хтети
он
ни
питати
.
—
Мораш
.
—
не
морати
.
па
се
окренути
Јеврем
и
заповједнички
подвикнути
:
—
за
ја
!
ИИ
.
Уставши
раније
,
Јеврем
се
извући
из
ћелија
полако
,
опрезно
,
старати
се
да
не
пробудити
Јањићије
,
који
јесам
збити
и
згрчити
,
на
кратак
кревет
,
са
дубоко
увучен
глава
под
јастук
уједначено
хркати
и
шиштати
,
да
се
чинити
као
да
неко
недалеко
свирати
у
старински
оргуље
.
кренути
према
манастирски
чесма
.
из
кадифаст
маховина
и
млад
бршљан
превучен
зид
избијати
јесам
,
поред
велик
авлијски
капија
,
два
дуг
воден
језик
,
у
широк
,
блистав
млаз
,
који
се
,
дробити
се
и
пјенушити
према
сунце
,
прелијевати
у
сав
седам
дугин
бој
.
у
мек
,
успављив
музика
вод
,
који
се
отакати
,
учинити
он
се
као
да
однекуда
одјекнути
и
звонак
глас
Прокопијев
...
застати
...
ослухнути
...
—
он
јесам
!
—
прошаптати
тихо
.
и
упутити
се
мали
,
неугледан
црквица
.
некако
покуњено
,
постидити
шћућурити
се
она
,
старати
и
оронути
,
на
средина
авлија
,
са
мрк
,
мермеран
шубара
,
изнад
камени
врата
,
који
она
замјењивати
звоник
и
са
сакат
и
искривљен
крст
на
она
,
који
јесам
,
како
се
чинити
,
некада
бити
посребрити
,
а
сад
се
оголити
црнити
као
преломљен
и
сасушен
грана
.
прислонити
се
на
врата
,
уз
хладан
побојати
,
ишаран
име
беспослен
дјечурлија
и
још
беспослен
посјетилац
.
повирити
унутра
.
кроз
растворен
двери
на
полутруо
иконостас
,
окићен
кљаст
и
убог
светитељ
,
—
који
се
још
једва
моћи
распознат
остатак
хаљина
,
очи
,
рука
или
нога
,
—
кроз
мирисав
дим
тамјан
,
што
се
повијати
између
два
жмирав
кандило
,
опазити
Прокопије
.
наднијети
се
над
частан
трапез
па
,
у
исти
мах
,
и
служити
и
свађати
се
са
послужитељ
Васа
:
—
о
благорастворенији
воздухов
,
о
изобилији
плодов
земни
...
а
што
ја
јесам
боље
распалити
кадионица
,
срећа
ти
се
окаменити
...
и
времењех
миран
,
господа
помолимсја
...
—
распалити
јесам
колико
се
моћи
...
господа
помиловати
!
—
отпијевати
Васа
стршити
изнад
нахерен
налоњ
,
висок
и
сух
као
Јован
пустињак
.
Јеврем
се
на
прст
прокрасти
у
црква
.
застати
у
дно
,
подупријевши
рамени
прљав
зид
,
низ
који
се
са
влажан
,
потпуклог
свод
непрестано
циједити
вод
.
Обазрије
се
на
сав
страна
,
да
видити
:
имати
ли
још
ко
од
богомољац
?
нигдје
ники
.
затим
се
лагано
спустити
на
десни
кољено
и
желити
да
обратити
на
себе
пажња
отац
Прокопије
почети
се
на
глас
молити
бог
...
—
Presvjatuju
,
prečistuju
,
preblagoslovenuju
,
slavnuju
vladičica
naš
i
prisnodjevu
Mari
...
А
рашта
ти
тако
уранити
?
—
запитати
Прокопије
оштро
,
гледати
он
иза
растворен
књига
.
—
...
so
vsjemi
svjatimi
pomjanuvše
sam
sebe
...
да
ти
јесам
Јањићије
,
рука
он
усахнути
,
послати
да
ја
подражити
?
...
i
drug
druga
i
ves
život
naš
Hrista
bog
predadim
...
—
Tebje
gospoda
!
...
ето
игуман
!
—
запјевати
Васа
јаче
,
па
се
намах
уозбиљити
и
дубоко
се
наклањати
према
икона
почети
се
крстити
.
—
игуман
!
—
прошаптати
Јеврем
некако
уплашено
,
бржебоље
клекнути
на
оба
кољено
.
смирено
скрстити
и
рука
на
прса
.
—
игуман
!
...
гдје
јесам
?
...
Мален
,
погрбљен
старчић
,
поклопити
дубок
камилавка
,
огрнути
у
мантија
,
који
јесам
рукав
падати
мимо
кољено
,
ситан
,
убрзан
ход
пријећи
преко
црквица
,
опирати
се
о
дебео
штап
са
сребрн
јабука
при
врх
.
зауставити
се
близу
налоњ
.
Прекрсти
се
два
три
пут
,
исправити
се
мало
и
,
жмиркати
,
погледати
унаоколо
.
Јеврем
јесам
тек
сада
моћи
да
он
загледати
готово
младићски
свјеж
,
румен
лице
,
обрубити
широк
сијед
брада
,
кроз
који
он
на
прса
погдјегдје
провиривати
крај
позлаћен
крста
као
рог
мјесечев
кроз
снијег
засут
јелик
.
испод
голем
бијел
обрва
ситан
очи
живо
јесам
прелијетати
с
предмет
на
предмет
.
када
склизнути
преко
Јеврем
,
чисто
он
подићи
трнак
.
Још
се
више
упреподобити
и
сав
се
чешће
почети
крстити
:
—
ха
,
помоћи
,
Божа
!
...
не
пустити
ја
,
Божа
!
...
Пошто
се
служба
свршити
,
игуман
приступити
Прокопије
.
Снажно
звецкати
бројаница
,
који
јесам
пребирати
међу
прст
и
лупкати
штап
о
мермеран
под
,
нешто
он
прекоравати
.
Јеврем
,
и
ако
бити
наћулити
уш
,
никако
јесам
моћи
чути
,
о
шта
разговарати
.
само
јесам
видити
,
како
отац
Прокопије
невјешто
шепртљити
,
непрестано
погледати
у
свод
црквен
и
десни
рука
приносити
прса
,
док
се
игуман
сав
више
жестити
и
сав
јаче
звечати
бројаница
.
—
пропасти
јесам
,
—
помислити
,
кад
се
игуман
окренути
према
он
и
оштар
он
поглед
премјерити
свега
.
—
Истјерат
хтети
ја
...
па
онако
клечати
пружити
се
по
тле
и
брзо
дохватити
један
крај
игуманов
мантија
почети
јесам
цјеливати
.
—
но
шта
јесам
?
...
Шта
ти
јесам
?
...
—
запитати
зачуђен
игуман
и
мало
одступити
.
—
Ко
јесам
ти
,
момак
?
—
допустити
...
допустити
да
се
наљубити
одежда
светитељски
,
—
завапити
Јеврем
,
пузати
и
увијати
се
као
црв
.
—
не
окренути
лице
твој
,
отац
свет
,
од
ја
грјешник
!
игуман
,
лукав
и
неповјерљив
,
лако
он
одгурнути
штап
и
строго
запитати
:
—
Шта
желити
?
...
Кажи
!
—
Желим
да
ја
пустити
да
читав
вијек
љубити
ваш
стопа
,
—
одговорити
Јеврем
некако
утањити
.
—
То
јесам
узгред
...
А
главно
шта
јесам
?
...
рећи
!
—
немилостан
осјећи
игуман
,
мргодити
се
.
—
но
?
Јеврем
скочити
,
исправити
се
.
стрести
прашина
са
кољено
и
рећи
мирније
:
—
Хоћу
у
калуђер
!
игуман
се
лукав
осмјехнути
,
скупити
бројаница
у
шака
и
размислити
мало
прогунђати
:
—
Пођи
за
ја
!
на
средина
авлија
као
да
се
присјетити
нешта
и
зауставити
се
опет
.
—
А
оклен
јесам
?
—
запитати
некако
небрижно
и
почети
штап
по
пијесак
да
веза
звијезда
са
полумјесец
.
—
из
далек
сам
,
свет
отац
,
—
убрзати
Јеврем
живо
,
бојити
се
да
он
не
упасти
у
ријеч
и
да
не
почети
питати
подробан
.
—
Сироче
остати
,
без
отац
,
без
мати
...
милостив
ја
људи
отхранити
...
они
ја
слати
у
школа
...
знати
читати
сав
молитва
,
отпјевати
читав
јутрење
и
летурђија
...
Учитељи
ја
вазда
хвалити
и
хтјети
да
ја
слати
на
висок
школа
...
писати
за
ја
некакав
руски
кнез
,
и
он
ја
звати
у
Русија
...
„
Син
немати
,
син
да
ја
бити
“
,
писати
јесам
...
опазити
,
како
се
игуман
мргодити
и
намигивати
десни
ока
,
па
као
да
и
јесам
осјетити
,
како
јесам
претјерати
.
Бржебоље
саставити
рука
на
прса
и
преклонити
глава
.
—
А
ја
једнако
срце
вући
у
манастир
,
—
отегнути
преподобан
.
—
Хоћу
живот
да
провести
у
пост
и
у
молитва
...
Још
кад
јесам
чути
за
ви
,
свет
отац
,
и
за
ваш
добростив
срце
,
тај
ја
се
жеља
учетверостручити
...
савити
ја
се
око
срце
,
па
она
одољети
не
моћи
.
ако
ја
не
примити
,
не
остајати
ја
друго
него
да
скочити
у
вод
...
игуман
се
осмјехнути
подругљиво
,
па
одигнути
штап
изнад
глава
и
сребрен
јабука
куцнути
он
по
чела
.
—
препрести
јесам
,
тај
видити
,
-
рећи
отезати
,
—
а
зато
хтети
ти
и
примити
...
такав
ја
каткад
требати
...
не
хтети
тај
сад
закалуђерити
,
јер
се
тај
не
моћи
,
али
хтети
бити
искушеник
...
Пристајеш
?
...
—
пристајати
на
сав
,
свет
отац
,
какогод
ви
одредити
,
—
дочекати
Јеврем
одушевљено
па
опет
притрчати
да
он
пољубити
мантија
.
—
и
на
сав
јесам
ви
захвалан
.
—
Само
...
игуман
поглед
на
сав
страна
:
не
слушати
ли
она
когод
?
ухватити
Јеврем
за
рука
и
рећи
мекше
:
—
не
смијеш
се
много
дружити
с
калуђер
...
јесам
добар
...
Нарочито
моћи
са
Јањићије
,
јер
јесам
тај
бунтовник
и
кавгаџија
...
—
јесам
...
бунтовник
јесам
и
кавгаџија
.
тај
јесам
одмах
опазити
,
—
потврдити
Јеврем
,
у
жеља
да
он
се
што
боље
додворити
.
игуман
,
вребати
као
јастријеб
наоколо
,
опазити
како
омален
сељак
,
са
дугачак
млат
преко
раме
,
гегати
се
мина
поред
капија
.
носити
јесам
у
рука
,
на
завијен
врбов
шипчица
нанизати
,
три
велик
риба
,
који
се
мокрити
љуска
попут
растопљен
сребро
бјеласати
према
сунце
.
Бржебоље
прекинути
разговор
и
добацити
узгред
:
—
@card@
тај
хтети
други
пут
говорити
,
—
хитно
се
одмакнути
и
отићи
да
стигнути
сељак
и
да
погађати
риба
.
Јеврем
,
остати
јесам
на
авлија
,
одахнути
.
разговор
с
игуман
бити
он
заморити
и
нимало
он
пријатно
не
бити
бити
,
кад
бити
он
наскоро
наставити
.
зато
заобићи
око
црква
и
кроз
тијесан
капиџик
с
противан
страна
проћи
у
чувен
гај
манастирски
.
обрастао
млада
,
поткресан
храстовина
и
шатораст
бор
,
у
чији
се
круна
погонити
и
чаврљати
читав
јат
врабац
,
спуштати
се
он
до
велик
пољана
,
одјевен
у
расцвјетан
мак
,
који
се
црвенити
и
пушити
као
голем
разбојиште
,
попрскати
врео
и
свјеж
крв
.
узак
и
тијесан
стаза
,
оивичити
запрашен
трава
,
вијугати
се
попут
црнокруг
испод
дрвеће
и
као
да
се
обмотавати
око
расијан
калуђерски
гроб
,
зарастао
у
коприва
и
одавно
заборављен
.
на
искривљен
крст
њихов
,
увијен
у
мек
ладолеж
и
оштар
мрежа
купинов
,
јесам
се
више
ни
натпис
моћи
читати
.
—
Божа
,
колико
ли
јесам
она
погубити
!
—
шапнути
,
вадити
из
џеп
овелик
лисичији
реп
,
који
он
служити
мјесто
четка
,
и
отресати
он
прашина
са
рукав
.
—
и
колико
хтети
она
још
доћи
на
ред
!
...
Нешто
црно
,
протегнути
промакнути
иза
манастирски
појата
,
који
се
једва
назирати
кроз
чворугав
храстов
стабло
.
изгубити
се
у
ред
бор
,
што
се
згуснути
у
страна
и
руменкаст
врх
клањати
се
према
сунце
,
па
се
опет
појавити
испод
крив
јасен
,
огрнут
плашт
бршљан
.
упутити
се
гроб
.
Јеврем
познати
Мелентије
.
изморен
и
блијед
,
са
жућкаст
пјега
на
лице
и
модар
прстен
испод
очи
ићи
јесам
смјерно
,
погружено
.
у
један
рука
држати
отргнут
влат
незрео
жито
,
а
у
други
омањи
књига
,
који
јесам
дебео
корица
одавно
изгубити
бој
и
по
средина
бити
преломити
.
—
Добра
јутро
,
отац
Мелентије
,
—
јавити
се
Јеврем
понизно
,
снимати
шубара
са
глава
и
дубоко
се
клањати
.
—
јесам
ли
добро
спавати
?
Мелентије
се
,
изненадити
,
тргнути
.
Чинило
се
јесам
да
он
овај
ненадан
сусрет
не
бити
повољан
.
на
поздрав
не
одговорити
ништа
.
само
измахнути
глава
и
хтјети
да
поћи
даље
.
па
се
поново
зауставити
и
,
не
гледати
он
у
лице
,
тихо
запитати
Јеврем
:
—
јесам
ли
истина
да
сладак
папрат
лијечити
сав
болест
?
—
А
ђаво
бити
он
знати
,
—
одговорити
Јеврем
мирно
,
забацив
рука
на
леђа
.
—
никад
јесам
кушати
,
јер
и
не
памтити
да
јесам
бити
болестан
.
—
никада
?
—
ни
дан
.
—
благо
ти
!
Погледавши
он
опет
запитати
:
—
сигурно
тај
отац
јесам
бити
пијаница
?
—
бог
да
он
духати
простити
,
никад
се
готово
јесам
ни
тријезнити
,
—
отповрнути
Јеврем
као
преко
воља
.
—
А
мати
?
—
мрзити
јесам
и
вино
и
ракија
.
само
јесам
испијати
кахва
и
пушити
као
Турчин
.
—
хм
...
Мелентије
се
замислити
и
као
да
рачунати
нешто
.
—
А
никад
ти
јесам
давати
да
пити
вод
са
укухан
вријесак
и
кадуља
?
—
никада
.
—
и
опет
јесам
здрав
?
мутан
очи
његов
некако
пакосно
сијевнути
.
приступити
Јеврем
и
,
подрхтавати
,
ошинути
он
преломљен
влатом
по
зарумењен
образ
.
—
Рашта
јесам
ти
здрав
,
рашта
јесам
Прокопије
здрав
?
и
Јањићије
и
игуман
!
...
сав
здравити
,
а
ја
болестан
!
—
узвикнути
ватрен
,
а
глас
он
шкрипити
,
цвилити
некако
сухо
,
жалостивно
.
—
какав
јесам
тај
правда
?
...
Божја
или
ђавољи
?
...
Рашта
јесам
тај
?
...
Рашта
?
...
сав
се
скупити
,
најежити
се
.
Лака
,
провидан
румен
разлити
он
се
преко
пјегав
образ
;
модар
жила
један
испријечити
се
преко
чела
,
између
обрва
;
поблиједјети
усна
грчевито
се
трзати
.
—
Рашта
се
тражити
баш
мој
смрт
?
—
наставити
жесток
,
задихан
,
као
да
се
обрачунавати
са
човјек
,
који
он
јесам
много
напакостити
.
—
Шта
јесам
ја
ко
скривити
?
Шта
јесам
ко
учинити
?
...
млад
,
зелен
да
се
скрхати
и
посрнути
међ
овај
пуст
гроб
,
гдје
се
толики
срушити
тек
под
бремен
година
?
...
да
ја
црв
испити
очи
,
који
се
још
не
нагледати
љепота
овај
свијет
,
да
ја
расточити
тијело
,
који
ни
сазнати
јесам
за
сласт
живот
?
...
спустити
се
крај
један
гроб
и
,
чупкати
се
за
брада
и
махати
влатом
испред
очи
,
пркосно
,
као
раздражити
дијета
,
почети
бунцати
:
—
не
хтети
ни
умирати
!
...
не
хтети
!
...
не
хтети
!
...
не
хтети
!
...
—
и
моћи
,
брата
,
и
моћи
,
—
сухо
одговорити
Јеврем
,
лагано
се
измицати
од
он
као
од
суманит
.
—
Рашта
бити
умирати
прије
време
?
Мелентије
он
јесам
чути
.
он
јесам
и
даље
чупкати
брада
,
стиснут
шака
ударати
по
влажан
,
згњечен
трава
и
као
свађати
се
с
неки
,
шиштати
,
гунђати
,
кесити
труо
зуб
.
једва
се
умирити
,
лијено
се
подигнути
,
поткупити
мантија
под
пазухо
и
поћи
.
сударити
се
с
Јеврем
,
који
он
јесам
зачудити
посматрати
и
,
стрекнути
,
одступити
мало
...
и
као
да
се
тек
сада
сјетити
,
како
јесам
малочас
разговарати
с
он
.
некако
постидити
обор
глава
и
тихо
прошаптати
:
—
опростити
...
болестан
јесам
па
не
знати
ни
шта
говорити
ни
шта
радити
.
и
луд
јесам
,
чинити
ја
се
...
Чуда
ја
се
свакакав
привиђати
,
страшан
ја
сан
поход
...
бојити
се
ноћ
,
мрак
се
бојити
,
страховати
од
она
...
А
радовати
се
дан
и
сунце
ко
што
он
се
сваки
травка
радовати
...
Изиђем
да
он
се
нагледати
,
да
се
нагријати
,
да
ја
свјетлост
његов
растопити
црн
мисао
...
—
узети
ти
два
три
ока
вино
,
ударити
мало
уз
тамбура
и
запјевати
,
па
хтети
се
сам
разлетјети
,
—
добацити
Јеврем
,
кушати
да
он
развеселити
.
—
Чим
ја
снаћи
какав
невоља
,
одмах
запјевати
...
—
да
пјевати
?
...
ја
?
—
осмјехнути
се
Мелентије
болно
и
завртити
глава
.
—
Нипошто
!
...
—
Рашта
?
Мелентије
не
одговорити
.
Растворивши
књига
почети
превртати
восак
покапан
лист
и
као
тражити
нешто
.
Јеврем
се
измакнути
и
хтјети
да
поћи
.
он
он
ухватити
за
рукав
и
задржати
.
—
Стана
,
—
рећи
шапатом
и
унети
он
се
у
лице
,
задахнути
он
задах
лешина
који
трун
.
—
кад
јесам
ја
питати
,
требати
и
да
ти
испричати
.
Причао
јесам
сав
.
Зашто
бити
и
од
ти
крити
?
—
ако
јесам
дуг
прича
,
не
волити
слушати
,
—
осјећи
Јеврем
кратко
,
гадити
се
и
врпољити
.
—
Ништа
тако
не
мрзети
као
дуг
прича
.
—
јесам
дуг
.
јесам
,
—
убрзати
Мелентије
и
,
бојити
се
да
не
побјегне
,
ухватити
он
чвршће
.
—
и
интересантан
јесам
много
.
Јеврем
се
почети
мрштити
.
—
не
вјеровати
,
—
рећи
.
—
Бит
хтети
жалостив
,
а
ни
тај
не
волити
.
—
Слушај
!
узити
он
испод
рука
и
повести
међу
бор
,
гдје
се
,
кроз
бокораст
грање
,
који
јесам
мирисати
на
млад
смола
,
ломити
и
дробити
насртљив
млаз
сунчан
и
пливајући
,
клизити
по
некошен
трава
,
сакривати
се
у
она
.
—
бити
јесам
тај
пријести
неколико
година
,
док
јесам
бити
учитељ
у
један
село
.
не
хтети
да
казати
у
који
село
,
јер
тај
и
не
требати
.
моћи
само
,
онако
узгред
,
рећи
,
да
ја
јесам
у
он
бити
угодно
,
да
јесам
бити
потпуно
задовољан
.
у
стар
приземљуша
,
од
пруће
оплетен
,
облијепљен
земља
црвеница
а
покривен
нагњио
слама
,
—
сав
јесам
јесам
звати
школа
,
—
имати
јесам
свој
собица
,
који
,
вјеровати
ја
,
не
бити
промијенити
чак
ни
за
владичин
,
камоли
за
игуманов
ћелија
.
Комшилука
јесам
имати
.
само
,
на
неки
педесет
корачај
даљина
,
тонути
јесам
у
земља
кућа
сељак
Петар
Рађушића
.
он
јесам
уједно
бити
и
школски
послужитељ
,
а
његов
звонак
,
мушки
глас
,
нарочито
у
ноћ
,
често
ја
трзати
иза
сан
и
напомињати
ја
,
да
јесам
у
какав
пустиња
,
да
јесам
ипак
мед
људи
.
уз
Петар
јесам
још
живјети
жена
Станија
и
кћер
Јања
.
—
А
о
Јања
хтети
само
и
причати
,
—
упасти
Јеврем
,
—
Досјећам
се
.
Мелентије
потврдити
глава
.
—
Добра
јесам
цура
бити
,
—
уздахнути
,
—
никакав
љепотица
.
ни
кршан
ни
стасит
.
напротив
.
Мршава
,
блијед
,
ситан
,
са
траг
оспице
на
лице
и
са
неколико
капљати
зној
на
чела
,
који
као
да
никад
јесам
ни
отирати
...
увијек
јесам
,
као
дијета
какав
,
пристајати
за
отац
или
за
мати
.
ићи
за
она
,
газити
и
вјечито
полупромукао
глас
пјевушити
понеки
пјесмица
или
кикотати
прича
покакву
прича
весео
,
несташан
.
и
као
да
ни
отац
ни
мати
јесам
моћи
ништа
ни
радити
,
ако
она
јесам
бити
близу
,
ако
јесам
јесам
чути
.
једампут
,
сјећати
се
,
дозвати
јесам
бити
Петар
,
да
изнети
клупа
из
разред
и
да
очистити
под
.
Дошао
јесам
одмах
суморан
и
ћутљив
као
вазда
,
и
подвести
уста
чађав
марама
прихватити
за
посао
.
са
велик
мука
и
натега
,
застајати
,
гунђати
и
проклињати
изнијети
јесам
један
клупа
,
други
.
кад
се
вратити
по
трећи
и
одигнути
јесам
,
изненада
јесам
одбацити
и
опсовати
нешто
.
„
не
моћи
се
овако
“
,
окресати
сухо
.
„
зовнути
хтети
Јања
да
помоћи
“
.
и
отићи
по
она
и
довести
јесам
.
Чим
закорачити
у
соб
,
поћи
и
она
према
клупа
,
да
узети
који
,
да
понети
.
он
одбити
.
„
Знаш
ти
твој
посо
“
,
рећи
некако
опор
и
указати
она
да
стати
крај
врата
.
затим
,
чим
она
запјевати
,
прекрсти
се
,
загрнути
рукав
и
полегнути
на
посао
.
за
тила
час
изнети
сав
клупа
.
уза
и
метла
и
очист
соб
,
опрати
јесам
,
а
да
више
ни
починути
ни
хукнути
јесам
.
Свршивши
уза
јесам
за
рука
и
,
отирати
зној
широк
рукав
од
кошуља
,
отићи
готово
каскати
.
и
мазити
јесам
обојити
непрестано
.
Петар
се
,
додуше
,
чувати
да
се
тај
не
опазити
,
—
како
он
не
бити
прозвати
женскиња
,
—
ти
се
чешће
и
обрецивати
и
тобоже
корити
јесам
.
А
вазда
јесам
куповати
нов
одијело
,
накит
,
колач
,
шећерлема
.
сваки
зарађен
пар
трошити
на
она
.
и
ништа
он
јесам
толико
радовати
,
колико
кад
бити
јесам
когод
похвалити
.
„
немати
боље
дјевојка
од
Јања
“
,
говорити
јесам
каткада
,
пажљиво
он
посматрати
испод
ока
.
„
онаки
душа
још
само
анђео
моћи
имати
...
“
„
не
знати
јесам
ти
,
господин
.
хунцут
јесам
она
“
,
одговарати
он
,
смјешкати
се
и
трљати
длан
о
бедра
.
„
јесам
она
ко
што
се
чинити
...
“
„
ја
јесам
јесам
добро
упознати
.
не
моћи
јесам
скудити
“
,
опет
бити
ја
,
жељан
да
он
навести
на
опширан
разговор
о
она
.
„
Ништа
боље
од
она
!
“
„
да
бог
да
“
,
чинити
се
он
као
да
не
вјеровати
и
вртити
глава
.
А
тај
читав
дан
само
ја
у
очи
гледати
.
као
да
погађати
жеља
пријести
него
она
споменути
.
немати
,
чинити
се
,
заповијест
,
који
тада
не
бити
послушати
.
два
или
три
пут
,
кад
јесам
ићи
у
варош
,
купити
бити
понеки
ситница
,
—
цвијет
,
огледалце
,
чешаљ
,
—
за
Јања
и
предавати
Петар
да
однети
.
ко
љутити
се
,
корити
ја
,
грдити
она
и
називати
хунцут
,
а
ипак
јесам
,
као
разбојник
плијен
,
са
раширен
зјеница
,
у
чудан
журба
грабити
дар
,
гурати
он
у
њедра
,
носити
.
сјутрадан
добијати
јесам
већ
од
он
,
као
уздарје
,
сир
,
млијеко
,
кајмак
.
Јеврем
,
прислањати
се
уз
стабло
,
затрести
један
борић
и
поплашити
читав
чета
врабац
некако
пакосно
избацити
:
—
А
она
ти
се
ништа
јесам
одужити
?
не
ваљати
!
—
она
се
,
чим
јесам
први
дар
примити
,
почети
некако
уклањати
испред
ја
,
сакривати
се
,
—
тихо
одговорити
Мелентије
.
—
у
школа
јесам
више
ни
долазити
,
кад
год
јесам
бити
у
она
.
Чим
бити
се
сусрести
у
пут
,
заклањати
се
за
очев
или
за
материн
рам
,
сакривати
лице
рукав
или
прекривати
;
ако
јесам
јесам
затећи
на
ливада
,
сакривати
се
међу
стог
,
увлачити
у
жито
...
Међутим
,
кад
год
јесам
бити
у
школа
,
чамити
јесам
,
с
мати
заједно
,
у
она
и
нешто
уређивати
,
распремати
.
и
соб
свој
затјецати
јесам
уређен
.
Прашина
свуда
почистити
,
сто
и
столица
истрти
,
огледало
искитити
свјеж
грана
рузмарин
или
јоргован
.
Чаршафи
на
кревет
мирисати
јесам
чистина
;
рубља
у
ормар
увијек
бити
угладити
,
чарапа
потплести
или
окрпити
.
—
охо
!
Баш
као
прав
домаћица
!
—
ненадно
упасти
Јеврем
и
ни
јесам
не
знати
рашта
,
гласно
се
засмијати
.
Мелентије
он
пријекорно
погледати
.
ухватити
се
за
брада
и
почети
јесам
гладити
.
затим
окренути
длан
према
сунце
и
гледати
како
се
заруменити
,
као
да
погађати
:
јесам
ли
данас
провидан
,
него
јесам
бити
јуче
?
...
Јеврем
он
позвати
,
да
наставити
прича
.
он
се
не
одазвати
.
Напошљетку
малаксати
опустити
рука
и
као
за
се
прошаптати
:
—
сав
танак
...
танак
...
танак
...
—
зар
јесам
свршити
прича
?
—
запитати
Јеврем
зачудити
,
а
већ
постати
нестрпљив
:
—
шта
ли
јесам
даље
бити
?
—
Причу
?
...
какав
?
—
отегнути
Мелентије
расијано
,
гледати
некуда
изнад
себе
,
у
преплетен
грање
.
затим
,
као
присјетити
се
,
запитати
брже
:
—
А
гдје
јесам
стати
?
...
па
лијено
узмахнути
глава
и
опет
наставити
:
—
А
што
да
причати
о
ситница
?
...
ти
тај
и
не
интересовати
.
боље
одмах
да
пријећи
на
главно
и
да
ти
казати
,
да
се
,
након
неколик
мјесец
,
разбољети
...
јесам
,
разбољети
се
...
неки
десетак-петнаест
дан
Петар
никако
јесам
ни
долазити
у
школ
;
на
мој
порука
јесам
отпоручивати
ништа
.
видити
јесам
он
само
како
се
,
два
или
три
пут
,
као
лопов
какав
прокрасти
у
школски
башта
,
устргнути
неколик
руж
и
безобзирце
трчати
,
бјежати
натраг
.
на
мој
прозор
јесам
хтјети
ни
погледати
,
ни
осврнути
се
...
ни
јесам
не
знати
због
шта
али
,
и
ако
ја
нешто
вући
,
да
он
зовнути
и
припитати
,
јесам
он
се
смјети
јавити
ни
упитати
.
један
вече
,
касно
,
уљести
ја
у
соб
.
необријан
,
запуштен
,
суморан
.
застати
покрај
врата
,
скинути
подеран
капа
и
кушљати
јесам
,
погледати
ја
.
заустити
да
проговорити
нешто
,
да
запитати
...
и
стати
...
погледати
ја
још
једном
некако
постидити
,
поплашити
,
отегнути
врат
као
да
гутати
пљувачка
...
па
се
лијено
окренути
и
изаћи
из
соб
.
отићи
.
„
Петар
,
шта
ти
јесам
?
“
гласно
повикнути
за
он
и
поћи
да
он
стигнути
,
зауставити
.
одмахнути
рука
,
не
осврнути
се
.
Умаче
.
у
јутро
доћи
опет
.
изморен
,
јадан
.
Држи
у
рука
неколик
узабран
руж
,
још
пун
роса
,
стискати
она
на
прса
и
,
гледати
преда
себе
,
ћутети
.
„
Шта
јесам
,
Петар
?
...
како
јесам
Јања
?
“
„
зло
“
,
јекнути
он
тупо
,
пригушено
.
„
не
ићи
на
боље
?
“
Ружа
он
испасти
из
рука
.
окренути
се
према
зид
и
на
сила
ушмркивати
мукло
одговорити
:
„
при
крај
јесам
“
...
поклопити
образ
длан
,
почети
трљати
нос
и
брзо
се
окренути
да
опет
јурнути
кроз
врата
.
Задржах
он
силом
.
„
Шта
јесам
?
...
ти
као
да
имати
нешто
да
ја
рећи
?
“
запитати
меко
,
соколити
он
.
„
Женски
посао
“
,
сухо
прогунђати
он
и
узвити
раме
.
„
ја
не
бити
,
али
Станија
“
...
опет
занијеми
.
„
Шта
хтети
Станија
?
“
запитати
јаче
,
купити
руж
са
под
и
састављати
она
у
кит
.
„
ја
хтети
учинити
све
,
што
моћи
“
.
„
стид
ја
казати
“
...
и
бленувши
у
таваница
,
пипкати
се
око
појас
нејасан
,
испрекидано
промуцати
:
„
Шта
хтети
?
...
несретан
отац
!
...
срце
родитељски
!
...
од
невоља
јесам
дошо
“
...
па
превући
рука
преко
чела
и
очајно
отегнути
:
„
Божа
мој
!
“
...
„
зар
јесам
ја
тако
рђав
човјек
,
те
се
чак
бојити
испоручити
ја
порука
Станијин
?
“
почети
он
прекоравати
,
рачунати
,
да
хтети
он
само
тако
моћи
натјерати
,
да
ја
се
повјерити
.
„
зар
тако
ваљати
,
Петар
?
“
...
„
знати
да
не
ваљати
...
знати
“
,
убрзати
он
снебивати
се
и
као
правдати
.
„
Али
овај
“
...
заломити
прст
и
погледати
ја
молити
.
„
не
замјерити
,
господин
,
што
болесница
трабуњати
...
сав
говорити
о
ти
,
само
о
ти
...
спомињати
некакав
соб
,
спремати
се
да
ићи
,
да
уредити
...
говорити
и
о
свадба
...
удати
хтети
се
,
казати
,
за
ти
и
...
сав
таки
трабунтије
!
...
и
пјевати
,
пјевати
о
сват
“
...
ухватити
се
за
џемадан
на
прса
као
да
хтети
он
растргати
.
јекнути
опет
:
„
срце
ја
раздријети
пјевати
овај
“
...
„
Што
ја
тај
јесам
пријести
рећи
?
“
прошаптати
тихо
и
узети
он
за
рука
као
дијета
повести
до
столица
.
„
ја
бити
она
се
јавити
,
послати
штогод
“
...
он
скупити
усна
и
намргодити
се
.
као
да
ја
јесам
вјеровати
.
„
како
хтети
?
...
тај
господин
,
па
да
ти
мучити
!
“
сухо
одговорити
.
„
јесам
знати
,
шта
хтети
од
јад
,
него
она
носити
руж
и
казивати
,
лагати
...
опростити
,
господин
,
ако
бог
знати
...
да
јесам
од
ти
“
...
Склопивши
рука
као
у
неки
занос
узвикнути
:
„
Божа
,
радост
њезин
!
...
смијех
!
...
суза
!
...
не
питати
!
“
...
па
опет
устати
,
преклонити
се
и
превити
као
гудало
.
„
звати
ти
,
звати
,
звати
“
...
застењати
...
„
и
молити
ти
се
ко
бог
да
она
отићи
...
свој
рука
да
она
предати
тај
руж
...
Ништа
више
!
...
ако
знати
шта
јесам
невоља
,
помоћи
!
...
моћи
да
отићи
на
онај
свијет
жељан
“
...
Снажно
ја
стиснути
за
рука
и
повући
себе
:
„
помоћи
!
...
помоћи
!
“
„
хајдемо
“
,
прекинути
он
узбуђен
,
облачити
капут
и
журити
врата
.
„
Брза
!
“
Мелентије
отпочинути
мало
.
погледати
Јеврем
,
који
он
нетренимице
слушати
и
почети
лакше
:
„
Петар
,
скинути
капа
и
наклањати
се
,
увести
ја
у
мрачан
,
мемљив
соб
.
мирис
узвариваних
трава
и
печен
кромпир
запахнути
ја
на
врата
.
циста
осјетити
,
како
малаксавати
.
савладати
се
некако
и
крочити
напријед
.
угледати
у
крај
,
испод
једноок
прозор
,
на
који
јесам
замјењивати
стакло
танк
,
провидан
кожа
,
ситан
,
згрчен
старица
,
како
се
наднијети
над
хрпа
дроњак
и
стегнути
,
држати
нешто
.
познати
Станија
.
Погледавши
боље
загледати
,
како
испод
онај
дроњак
вирити
мали
,
мршав
рука
,
који
јесам
Станија
принијети
свој
раздрљен
прса
и
загријавати
јесам
на
усалим
исушен
дојка
,
миловати
,
миловати
...
дакле
ту
јесам
Јања
!
...
Бржебоље
приступити
ближе
и
одигнути
ружити
готово
до
очи
,
назвати
бог
.
Станија
стрекнути
,
пренути
се
.
искривити
се
,
извити
и
уплашено
ја
погледати
,
као
да
хтјети
цикнути
.
у
исти
мах
између
дроњак
извирити
блијед
,
обвехла
глава
.
Чудно
засвијетлити
два
ситан
ока
и
познат
,
промукао
глас
зашиштати
:
„
казати
јесам
...
ево
он
,
мајка
!
“
...
Чим
јесам
се
сагео
и
опружити
рука
,
глава
се
бржебоље
сакрити
међу
дроњак
.
Танко
,
дјетињи
рука
,
као
сасушен
трска
,
дрхтати
кушати
да
се
одигнути
и
да
прихватити
руж
.
„
Ева
...
доћи
јесам
...
јесам
ли
ја
се
зажељети
,
Јања
?
“
...
„
хвала
“
,
зашуштати
дроњак
задовољно
,
трести
се
.
„
А
што
се
сакривати
?
...
-
Шта
ти
јесам
?
...
погледати
ја
“
,
замолити
приступати
ближе
и
покушавати
да
она
открити
глава
.
„
моћи
...
моћи
...
данас
јесам
још
ружан
“
,
као
да
изненада
заплакати
дроњак
.
„
моћи
“
...
јесам
дуго
сједио
.
Почео
јесам
да
причати
,
да
обећавати
,
лагати
;
кушати
да
јесам
изазвати
,
да
још
што
проговорити
.
узалуд
.
мјесто
одговор
дроњак
јесам
се
трести
сав
јак
и
мршав
рука
сав
грчевит
стезати
ружити
.
кад
кренути
,
Станија
се
пружити
по
под
,
обгрлити
ја
нога
и
нијемо
,
увијати
се
,
пољубити
у
напрашен
ципела
.
Петар
се
само
поклонити
и
кушљати
капа
у
рука
,
мукло
изговорити
:
„
хвала
“
...
Мелентије
забацити
кос
на
чела
и
исправити
се
.
ухватити
Јеврем
за
рам
и
некако
свечано
изговорити
:
—
ето
тај
дан
ја
јесам
се
вјерити
са
смрт
...
јесам
Јања
него
ја
сам
смрт
тада
завољети
и
ја
јесам
она
се
обећати
...
отада
знати
,
да
јесам
само
њезин
.
—
оставити
,
—
окосити
се
Јеврем
осорно
.
—
лудорија
!
—
не
вјеровати
?
...
ни
ти
не
вјеровати
?
—
избацити
Мелентије
узбуђено
,
узмицати
натрашке
.
—
сав
јесам
причати
и
ники
не
вјеровати
!
сав
мислити
,
да
јесам
измислити
прича
,
да
...
окренути
се
од
Јеврем
као
да
бити
да
поћи
и
опет
се
приповратити
.
Измахујући
књига
и
као
пријетити
узвикнути
јаче
:
—
ја
...
ја
...
видити
јесам
сјутрадан
и
како
јесам
носити
,
да
сахрана
.
видити
четворица
окисао
сељак
,
како
јесам
упртити
кратак
,
климав
носила
,
прекрити
црн
покров
и
ћутети
,
као
са
какав
украден
ствар
,
брзо
измицати
,
бјежати
...
ни
попасти
,
ни
ђак
,
ни
ники
више
јесам
бити
...
само
Петар
,
гологлав
,
распасан
,
мокар
,
спотицати
се
и
посртати
каскати
за
она
,
желити
да
она
сустигнути
.
А
киша
лити
по
он
;
лити
,
шибати
он
,
гонити
...
један
опанак
спасти
он
с
нога
и
остати
у
глиб
,
—
он
тај
и
не
осјетити
;
искајишан
појас
лепршати
око
он
као
рашчупан
крило
и
заплитати
он
се
за
нога
,
—
он
он
и
не
дохватити
...
само
што
каскати
,
каскати
и
спотицати
се
...
А
низ
улијепљен
кос
и
мрк
лице
циједити
се
вод
и
слијев
на
раскопчан
кошуља
и
гол
,
раздрљен
њедра
...
Мелентије
обор
глава
и
наставити
тише
:
—
увјерити
јесам
се
тада
,
да
ни
за
ја
немати
други
пут
,
него
да
ићи
за
она
...
за
она
!
...
она
ја
звати
и
не
да
да
лагати
...
кад
јесам
,
од
страх
и
привиђење
хтјети
побјећи
из
село
,
сакрити
се
,
—
пропљувати
јесам
крв
...
кад
јесам
,
у
варош
,
почети
пристајати
за
други
дјевојка
,
разбољети
јесам
се
и
једва
остати
у
живот
...
не
да
да
лагати
!
...
зато
јесам
и
доћи
овдје
,
да
као
калуђер
сачекати
суђен
дан
...
зато
и
не
моћи
запјевати
ни
отрести
се
црн
мисао
...
никада
!
—
Међер
ти
баш
јесам
при
чист
свијест
,
—
дочекати
Јеврем
меко
,
као
жалити
он
.
—
бог
неки
ти
се
смиловати
!
—
гдје
јесам
забога
?
—
изненада
повикати
Васа
клатити
се
на
свој
дугачак
нога
као
на
рђаво
намјештен
штула
.
—
сломити
се
тражити
ви
...
па
се
окренути
Мелентије
и
опоро
креснути
:
—
звати
ти
Игуманина
!
Мелентије
покупити
мантија
у
шака
и
пригрлити
књига
на
прса
заћи
према
манастир
.
Васа
,
погнути
се
мало
,
кренути
за
он
.
Дугачки
тур
од
турски
чакшире
,
сличан
раширен
метла
,
одмахивати
он
уједначено
час
на
десни
час
на
лијеви
страна
...
Јеврем
,
погледати
он
,
умало
не
праснути
у
смијех
.
и
по
неодољив
нагон
сеоски
беспосличар
,
који
јесам
од
дјетињство
навикнути
на
безазлен
шал
и
шегачење
с
други
,
одмах
се
одлучити
да
се
заиграти
мало
,
да
напакостити
Васа
.
брзо
се
опипати
око
појас
,
опипати
по
фермен
.
Нађа
прибадача
.
па
хитно
извући
лисичији
реп
из
џеп
,
—
свој
данашњи
четкица
,
—
причврстити
он
за
прибадача
.
Потрча
на
прст
за
Васа
и
пажљиво
,
да
не
бити
осјетити
,
прикачити
он
реп
за
тур
.
Стигоше
међу
калуђер
.
игуман
јесам
стајати
насред
авлија
,
опирати
се
о
штап
и
разлагати
нешто
оштро
,
енергичан
.
око
он
се
укипити
:
Прокопије
са
оборен
глава
и
са
увучен
рука
за
црн
појас
,
и
Јањићије
накострешити
,
суров
,
са
раскорачен
нога
и
раширен
лакат
као
да
хтети
неко
на
мегдан
звати
.
—
Ева
отац
Мелентије
!
—
некако
побједоносан
узвикнути
Васа
,
па
се
нагло
исправити
и
по
војнички
поздрав
сијед
игуман
.
—
једва
он
наћи
...
тај
час
отац
Јањићије
као
да
вриснути
.
Очи
он
засузити
,
лице
некако
помодрити
.
Поче
као
у
грч
одмахивати
рука
око
себе
и
кривити
се
.
црвенити
он
појас
заиграти
,
заиграти
...
Васа
се
,
у
чудо
,
неспретно
окренути
да
видити
:
шта
он
јесам
?
...
док
и
Прокопије
ударити
у
смијех
...
поклопити
велик
уста
оба
рука
,
зачепити
она
брада
,
а
раме
он
почети
одскакивати
као
да
хтети
се
истрзати
...
Васа
,
забленути
,
окренути
се
и
према
он
...
А
игуман
испустити
штап
на
земља
,
одигнути
рука
у
вис
,
завратити
глава
и
као
да
почети
цичати
,
звиждукати
.
осмјехнути
се
чак
и
Мелентије
,
стиснути
усна
.
сав
авлија
као
да
захрзати
у
необуздан
,
обијестан
смијех
.
Васа
,
раширив
рука
као
да
хтети
полетјети
,
почети
се
окретати
у
ковитлац
,
тражити
нешто
.
гледати
она
сав
разрогачен
очи
и
јесам
се
блесаво
смјешкати
и
као
питати
се
:
шта
јесам
овај
људи
?
—
реп
!
—
напошљетку
узвикнути
Јањићије
,
указивати
он
на
тур
и
превијати
се
.
—
реп
!
—
реп
!
...
—
задавити
потврда
и
Прокопије
кроз
згуснут
прст
и
упљуван
брада
.
—
реп
!
...
реп
!
...
реп
!
...
—
као
да
понављати
стотина
она
из
црква
,
из
земља
,
из
зид
авлијски
.
—
Женетина
!
—
узвикнути
Васа
раздражити
,
једва
се
досјетити
и
напипати
реп
.
—
она
се
заклети
да
хтети
ја
обрукати
!
бијесно
чупати
реп
на
ситан
комадић
упутити
се
кухиња
.
Прокопије
притрчати
да
прихватити
игуман
,
који
као
да
малаксавати
од
смијех
.
ИИИ
.
нескладан
и
тупо
звечати
мотика
,
ударати
у
неједнак
,
кратак
размак
о
тврд
,
сасушен
земља
.
врео
и
спаран
мирис
ударати
у
глава
,
кроз
сасушен
уста
хватати
за
грло
и
дава
,
загушивати
.
клизити
углачан
држаља
из
нажуљен
,
знојав
шака
.
дуг
,
искривудати
низ
погурен
тежак
,
као
мрк
караван
претоварен
коњ
,
лагано
се
мицати
,
угибати
,
не
застајати
,
не
почивати
,
а
изнад
замршен
и
напрашен
грива
као
растегнут
прамен
дим
треперити
рој
мушица
и
расипати
се
по
она
.
напријед
се
издвојити
буљубаша
,
крепко
,
стасит
момак
.
полегутити
се
мало
,
повити
по
држаља
и
,
измахивати
оштар
мотика
,
који
засјењивати
очи
одбљескивати
према
сунце
,
као
да
се
ругати
осталима
,
дражити
она
.
упрљан
,
знојав
кошуља
прионути
он
за
обао
раме
и
око
јак
ребро
,
на
мрк
,
једар
мишица
свијетао
се
капати
зној
.
он
нити
се
отирати
нити
отхукивати
.
само
измицати
,
грабити
напријед
,
свијесан
свој
снага
и
сав
срећан
,
што
јесам
и
други
моћи
показати
...
остати
се
упињати
да
много
не
изостати
за
он
.
соко
сам
себе
,
упињати
се
.
тек
понекад
ако
се
који
од
умор
или
од
завист
отети
понеки
псовка
...
разлијевати
се
сунце
по
она
.
Пек
,
пржити
црн
,
разголићен
врат
и
обнажен
прса
.
тврд
земља
одбијати
она
угријан
мотика
и
запахњивати
она
врео
јара
,
који
треперити
пред
очи
.
А
хитар
шева
један
,
пливати
изнад
она
у
бијел
висина
као
ситан
пјега
,
кликтати
она
,
јављати
се
,
поздрављати
.
—
Можете
ли
?
—
некако
подругљиво
питати
буљубаша
,
застајати
при
врх
виноград
и
опирати
се
на
мотика
.
—
сустати
ли
?
...
—
Можемо
,
моћи
,
—
готово
једногласно
одговарати
друг
и
,
пркосно
он
гледати
,
и
сам
застати
мало
да
зарђао
стругач
састругати
земља
с
мотика
или
да
пљунути
у
длан
.
—
не
хтети
ми
побјећи
!
—
ако
јесам
сустати
,
а
ви
починити
!
—
не
хтети
!
Пристиже
она
и
Прокопије
са
Јеврем
.
као
надзиратељ
манастирски
радник
он
јесам
морати
допирати
свуда
и
све
обилазити
:
и
виноград
,
и
њива
,
и
ливада
.
сав
он
сматрати
као
подесан
за
овај
послов
;
ники
јесам
знати
јефтин
погодити
тежак
нити
он
знати
натјерати
да
боље
и
пажљив
радити
.
он
јесам
водити
и
сав
рачун
за
њива
и
виноград
,
на
мали
,
неједнак
папирић
,
који
нитко
други
јесам
знати
прочитати
осим
он
.
само
,
на
велик
жалост
свој
,
никад
он
јесам
дати
новац
у
шака
.
неповјерљив
игуман
сам
јесам
радник
исплаћивати
и
,
сврх
сав
,
редовно
пребацивати
Прокопије
за
некакав
сувишан
издатак
,
макар
што
јесам
знати
да
се
никако
јесам
моћи
потрошити
мање
.
Дошавши
пред
тежак
назвати
она
бог
.
указати
Јеврем
на
хлад
под
трешња
,
у
страна
,
и
наредити
да
тамо
спустити
торба
,
у
који
јесам
бити
нешто
јестиво
и
ракија
.
па
се
прекрсти
према
исток
и
,
на
широко
размахнути
рука
,
збацити
са
себе
и
горњи
и
доњи
мантија
.
камилавка
одгурнути
нога
под
оближњи
трс
...
остати
у
кошуља
и
танак
,
искрпљен
чакшире
...
затим
прст
рашчешљати
брада
,
затрести
густ
перчин
,
који
се
разасути
низ
раме
и
,
узети
један
мотика
што
јесам
одбацити
лежати
у
страна
,
стати
према
буљубаша
.
—
Хајд
,
момак
,
да
се
ја
и
ти
огледати
!
—
рећи
весело
,
изазивачки
.
—
не
моћи
се
ја
с
ти
надметати
,
отац
,
—
некако
постидити
избацити
буљубаша
,
гледати
он
испод
ока
.
—
ти
бити
ја
мого
у
зуб
понијети
.
—
напријед
!
и
,
забацити
широк
рукав
до
на
раме
,
Прокопије
замахнути
мотика
.
ударити
у
земља
.
земља
као
да
застењати
,
јекнути
под
ударац
.
Мотика
се
зарити
дубоко
.
он
,
некако
побједоносан
,
узвикнути
,
сага
се
готово
до
тло
и
,
стегнув
шака
држаља
да
не
клизити
,
почети
ударати
бијесно
и
диваљ
...
Буљубаша
далеко
заостати
за
он
...
Погнувши
се
по
мотика
и
упињати
се
да
он
достигнути
,
испрекидано
избацити
:
—
богмити
ти
,
отац
,
огладнити
рад
!
...
охо
!
...
—
напријед
!
—
узвикнути
Прокопије
живље
,
а
сав
се
предати
посао
па
и
не
чути
,
што
он
се
говорити
.
Снажни
гуштеров
на
мишица
забрекнути
он
,
наједрати
,
кошуља
на
леђа
надувати
се
у
голем
мјехур
,
чакшире
на
кук
затегнути
да
попуцати
...
А
он
само
копати
,
копати
не
застајати
,
не
освртати
се
.
само
што
каткада
,
кад
он
мокар
кос
пасти
по
очи
или
он
бич
од
перчин
пошкакљати
по
врат
,
узмахнути
глава
или
она
одбацити
рука
.
опет
копати
,
копати
даље
.
један
крезуб
старчић
,
између
тежак
,
одбацити
мотика
од
себе
и
рећи
заморити
:
—
Кршна
ли
тежак
у
ти
обаталити
тај
ђавољи
мантија
,
пост
она
се
охладити
!
...
Мого
бити
десетеро
дјеца
исхрањивати
.
—
проклети
отац
!
—
застењати
Прокопије
и
застати
мало
.
—
Отрже
ја
од
посао
и
луд
млад
гурнути
у
калуђер
!
мислити
зар
да
хтети
постати
владика
!
...
бог
ја
створити
да
радити
,
живити
и
уживати
,
а
он
ја
закопати
у
мртав
кућа
,
у
ћелија
,
земља
он
кости
изметати
!
и
буљубаша
одбацити
мотика
.
извадити
иза
појас
дуг
,
подеран
марама
и
почети
отирати
зној
.
—
не
моћи
се
више
,
—
хукнути
.
—
не
моћи
се
више
,
—
одобрити
још
неки
и
погледати
на
сунце
да
видити
,
који
јесам
доба
.
—
да
се
одморити
.
Прокопије
се
исправити
,
протегнути
.
пуно
,
буцмаст
лице
чудно
се
руменило
према
сунце
,
очи
задовољно
сјактити
.
Између
неуређен
длака
провиривати
он
два
низа
јак
зуб
,
а
бјелина
она
јако
одударати
од
црн
развијорен
брада
и
накострешен
брк
.
дебео
доњи
усна
црвенити
се
испод
она
као
маков
цвијет
,
недавно
узабрати
.
поглед
по
сав
и
насмијати
се
.
затим
и
јесам
бацити
мотика
,
савијен
кажипрст
заструга
зној
са
чела
и
,
подбочити
се
рука
о
кук
,
упутити
се
гурав
трешња
,
гдје
јесам
у
хлад
почивати
Јеврем
.
—
слатко
ли
хтети
се
ручати
данас
!
—
избацити
дријешити
торба
и
вадити
овелик
боца
са
ракија
.
—
сваки
залогај
бит
хтети
мед
прелити
!
принети
грлић
уста
и
добро
повући
.
понудити
и
остати
.
па
,
прекрстивши
нога
,
сједе
на
земља
и
прихватити
за
хљеб
.
Облимице
почети
гутати
тврд
залогај
,
не
квасити
она
ни
људски
жвакати
.
—
немати
лијеп
молитва
од
рад
!
—
промумлати
весело
,
давити
се
залогај
,
а
ситан
мрва
падати
он
по
брада
и
низати
се
на
она
.
—
ни
након
Василијев
летурђија
,
што
се
отегнути
ко
гладан
година
,
не
јести
овако
...
ко
након
мотика
...
хој
,
хој
!
...
Старчић
се
лукав
осмјехнути
.
—
ни
Јањићијев
молитва
јесам
каткад
лош
,
—
рећи
отегнут
.
—
зар
и
Јањићије
имати
башка
молитва
?
—
запитати
Јеврем
ваљушкати
се
на
земља
и
зијевати
.
—
То
,
видити
,
јесам
знати
.
—
А
шта
ти
знати
?
—
окосити
се
старац
кочоперан
и
презриво
он
погледати
.
—
ти
јесам
још
млад
...
јесам
се
,
можебити
,
бити
ни
родити
,
кад
јесам
у
наш
село
живити
Аћим
Спремо
са
свој
Аница
.
Аћим
добар
душа
,
злато
од
човјек
,
а
она
злоја
и
језичак
...
ни
у
десет
јесам
село
онаки
бити
јесам
...
сваки
дан
он
ружити
,
бестимала
,
подгризати
он
живот
ко
што
црв
дрво
подгризати
...
ударити
јадник
на
сто
белај
с
она
!
залуд
молити
пријатељ
да
јесам
свјетовати
,
залуд
тражити
од
хоџа
запис
,
залуд
плаћати
игуман
да
држати
денија
.
Ништа
не
помагати
...
А
у
онај
доба
отац
Јањићије
баш
се
спремати
у
хајдук
,
па
како
бити
млад
и
бијесан
,
поручити
Аћим
да
он
послати
Аница
.
„
у
ја
“
казати
„
имати
један
дебео
молитва
,
па
ако
она
не
излијечити
,
ништа
излијечити
не
хтети
“
...
и
бог
дати
ти
се
Аница
преварити
и
доћи
у
Јањићијев
ћелија
.
криво
,
додуше
,
бити
игуман
и
љутити
се
што
хтети
,
мимо
обичај
,
женски
глава
у
калуђерски
ћелија
.
али
ко
јесам
смјети
отац
Јањићије
прекорити
,
кад
он
се
и
Турчин
бојати
ко
муња
?
...
и
Јањићије
лијепо
свезати
Аница
и
изнети
дебео
тољага
од
три
четири
ли
ока
.
тај
молитвати
тољага
данас
,
те
молитвати
сјутра
,
те
тако
сваки
јутро
наште
срце
за
осам
дан
.
Чуле
она
се
помагање
до
у
врх
планина
...
девети
дан
спремити
јесам
Аћим
миран
и
преподобан
.
„
Очитао
јесам
“
,
поручити
,
„
онај
дебео
.
Услишит
хтети
јесам
и
бог
и
Аница
“
...
отада
,
причати
,
јесам
бити
сретан
домаћин
од
Аћим
...
—
да
ја
имати
жена
,
па
макар
и
зло
бити
,
—
уздахнути
Прокопије
опљуцкивати
.
—
ех
,
брата
!
...
ех
проклети
отац
,
земља
он
кости
изметати
!
Јеврем
мешкољити
се
отегнути
:
—
дати
јесам
бог
,
пуно
јесам
сести
жена
!
сав
се
насмијати
.
Буљубаша
намигнути
старчић
и
овај
пријатељски
куцнути
Прокопије
по
раме
.
—
А
ти
ни
један
не
гледати
мрко
,
—
рећи
полушапат
.
Прокопије
,
у
забуна
,
подухват
брада
шака
и
постидити
поклопити
очи
она
.
затим
,
хихикајући
,
проциједити
кроз
зуб
:
—
А
шта
јесам
ја
?
...
зар
јесам
човјек
?
не
знати
,
како
бити
скренути
разговор
на
други
,
заискати
вод
.
Буљубаша
послушно
скочити
да
дохватити
жбан
.
али
он
нешто
претегнути
.
затетурати
као
пијан
,
преметнути
се
преко
старчић
и
,
љоснути
ничице
,
ударити
чела
о
земља
.
док
јесам
сједио
и
разговарати
,
Јеврем
он
,
кришом
,
свести
конопац
нога
за
стабло
трешњев
и
тај
он
оборити
...
настати
свађа
,
препирање
.
Буљубаша
,
посрамљен
и
увријеђен
,
црвен
,
биједити
све
унаоколо
,
један
по
један
,
и
пријетити
стиснут
шака
.
остати
,
злурадо
се
смијући
и
гуркати
се
међусобно
,
правдати
се
и
преклињати
да
јесам
крив
.
Напошљетку
се
дигнути
Прокопије
и
да
прекинути
инад
,
заповједнички
викнути
:
—
на
посао
!
сав
се
дигнути
лијено
,
преко
воља
.
лагано
,
гегати
се
,
отићи
до
мјесто
и
опет
прихватити
за
мотика
.
Пљунувши
у
длан
и
прекрстивши
се
почети
поново
ударати
о
тврд
,
сасушен
земља
.
и
туп
,
одмјерен
удар
мотика
опет
се
почети
надалеко
разлијегати
кроз
врео
,
свијетао
дан
.
Чињаше
се
као
да
и
одоздо
од
поље
,
који
као
новосакован
сабља
пресијецати
сребрнаст
ријека
,
и
озго
са
модар
планина
,
низ
који
као
да
јесам
протећи
бијел
сунчан
поток
,
одазивати
се
стотина
и
стотина
она
,
звечати
,
ударати
...
Јеврем
јесам
још
неки
вријеме
лежати
под
трешња
,
љутити
се
и
прекоравати
сам
себе
,
што
јесам
поћи
са
Прокопијом
.
јесам
знати
ни
шта
хтети
,
ни
куда
хтети
.
Читаво
тијело
некако
он
се
раслабити
,
малаксао
,
жглобови
као
да
се
раставити
један
од
други
,
глава
отешчати
.
хватати
он
дријем
а
не
спавати
он
с
;
очи
се
сам
склапати
,
а
гуштеров
на
бедра
лагано
,
лагано
се
трзати
,
играти
...
Осјећа
као
да
он
неко
и
шкакљити
и
миловати
...
додијати
он
лежати
,
а
не
моћи
да
се
наканити
и
да
устан
;
ожедњети
,
а
мучно
он
да
опружити
рука
и
да
дохватити
жбан
...
Напошљетку
с
натега
,
ломити
се
,
подигнути
се
некако
.
не
поздравити
се
ни
с
ко
кренути
манастир
...
неколик
ситан
,
насртљив
муха
окупити
он
,
почети
он
се
лијепити
по
чела
и
по
образим
;
купинов
вријежа
запињати
он
за
нога
и
хватати
он
за
хаљин
;
шиб
зовин
шибати
он
по
бедра
и
грепсти
по
рука
.
јесам
готово
знати
,
куд
да
се
окренути
ни
од
шта
пријести
да
се
одбрана
.
А
сунце
пећи
права
за
врат
,
врео
и
труо
задах
ударати
он
у
лице
и
сасушивати
он
грло
.
испред
очи
као
да
пролијетати
мрк
и
плавичаст
,
мршав
и
угојен
мјехур
и
мотати
се
,
преплитати
,
колутати
.
испод
један
сухозидина
опазити
како
се
,
као
златан
гривна
,
савити
у
клупче
,
са
високо
одигнут
глава
блистати
голем
змија
и
двострук
,
игласт
језик
лиска
кроз
ваздух
.
лијен
,
сањив
,
не
поплашити
се
од
он
нити
побјеже
...
он
бржебоље
устукнути
,
повратити
се
.
Осврћући
се
узвјерено
окренути
онда
на
други
страна
.
изненада
,
у
широк
вијенац
диваљ
руж
,
чији
се
неуређен
џбун
,
испод
омањи
виноград
,
испреплести
и
најежити
као
рашчупати
кос
,
забијели
се
нешто
,
залепршати
.
указати
се
и
зајапурити
,
сунце
опаљен
,
ведар
лице
дјевојачки
,
а
испод
бијел
округ
,
који
јесам
она
покрити
два
крупан
ока
,
пун
сунце
,
горила
као
два
црн
цвијет
у
ружин
вијенац
.
—
Ко
ли
јесам
овај
?
—
запитати
Јеврем
зачудити
и
застати
на
мјесто
.
дјевојка
он
се
приближивати
.
носити
јесам
у
рука
два
тежак
кабао
са
млијеко
,
који
се
прељевати
преко
чађав
ивица
,
о
раме
она
бити
упртити
препун
торба
...
здрав
,
јак
дјевојка
.
затегнут
,
танак
кошуља
,
кроз
који
се
провидити
пун
,
набрекао
прси
,
купити
се
,
набирати
при
ход
;
на
обнажен
,
чврст
мишица
дрхтати
мес
;
под
бос
нога
,
који
се
руменити
испод
нешто
одвише
одигнут
ногавица
,
као
да
тутњити
земља
...
Сусревши
се
са
Јеврем
она
обор
очи
.
назвати
бог
и
хтјети
да
он
заобићи
,
да
проћи
.
он
се
нашироко
раскорачити
и
препријечити
она
пут
.
—
куд
хтети
?
—
запитати
загушен
,
а
упрети
очи
у
она
,
у
бјелина
онај
под
грло
.
—
носити
ручак
радин
,
—
мирно
одговорити
дјевојка
не
дизати
очи
.
—
зар
имати
овдје
ваш
радин
?
—
у
наш
виноград
...
близу
јесам
...
глас
она
звонак
,
чист
и
треперити
топити
се
у
свјетлост
онај
...
Најљепши
отпоздрав
шева
,
који
се
још
,
попут
ситан
пјега
,
лелујати
у
висина
и
кликтати
живље
,
весео
!
А
Јеврем
само
тапкати
и
гледати
јесам
...
сунце
он
пећи
за
врат
,
пасти
он
.
и
из
прси
њезин
,
испод
танак
кошуља
,
избијати
чудан
топлина
неки
и
оштар
мирис
зној
.
осјет
,
како
млад
крв
вријети
у
он
и
јурити
он
у
глава
,
а
свега
он
обузимати
лак
дрхтавица
.
—
остати
,
—
изговорити
мукло
и
приступити
ближе
.
луд
он
жеља
обузети
да
јесам
прихватити
мало
,
да
стиснути
за
чврст
,
обао
мишица
.
—
не
хтети
закаснити
.
—
А
ко
јесам
ти
?
...
и
не
знати
ти
!
—
некако
презриво
одговорити
дјевојка
,
уступати
испред
он
.
и
опазив
,
како
дрхтати
и
како
јесам
ужагрити
очи
,
добацити
подругљиво
:
—
Ена
ти
водити
!
...
Отрчи
па
се
окупати
!
њезин
одговор
још
више
распасти
Јеврем
.
забацити
глава
унатраг
,
замумлати
нешто
,
а
на
крај
сух
усна
избити
он
ситан
,
бјеличаст
пјега
.
Раширивши
рука
и
погнути
се
ненадно
,
као
раздражити
ован
кад
хтети
да
бости
,
потрчати
према
она
,
насрнути
.
један
она
кабао
пасти
,
преврнути
се
и
бијел
поточић
протећи
мргиња
,
да
напојити
ожедњео
земља
.
торба
се
спузити
са
раме
и
зауставити
се
на
лакат
,
округ
са
кос
повити
се
и
лепршати
прекрити
оближњи
шибље
...
ухватити
јесам
око
пас
,
стегно
,
и
као
гладан
звијер
,
зарити
она
оштар
зуб
у
мишица
,
трести
се
и
трзати
.
—
оставити
!
...
псето
!
...
—
цикнути
она
од
бол
и
од
љутина
и
,
побринув
се
најприје
,
са
урођен
тврдичлук
сељанка
,
да
други
кабао
сачувати
,
спустити
он
на
земља
.
—
пустити
!
...
он
не
одговорити
.
Запјенушен
,
блијед
,
несвијестан
,
само
јесам
цичати
,
мумлати
,
стењати
,
неуморно
насртати
.
Превивши
се
готово
до
земља
,
посртати
и
на
кољено
,
омахивати
јесам
она
,
гребати
јесам
,
штипати
,
упињати
се
да
јесам
савладати
,
обор
.
окрвавити
јесам
на
рука
и
бијесно
почети
чупати
,
кидати
прегача
,
ударати
она
у
бедра
глава
,
раме
,
прса
.
сметен
,
изненађен
као
да
се
и
сам
почети
подавати
његов
пожуда
.
Одбијајући
он
,
бранити
се
,
уједати
,
почети
се
заносити
,
малаксавати
,
посртати
.
Обгрливши
он
у
обрана
,
осјетити
он
врео
дах
на
образ
.
и
сав
задрхтати
,
стрести
се
.
крв
она
ударати
у
глава
и
од
топлина
почети
јесам
хватати
несвјестица
.
тек
кад
опазити
крв
на
рука
,
вриснути
,
отргнути
се
.
сабрати
сав
снага
,
размахнути
и
одбацити
он
далеко
међу
трс
.
он
пасти
ничице
на
тврд
земља
и
јекнути
као
издисати
.
—
да
знати
,
копилан
,
ко
јесам
дирнути
!
—
узвикнути
она
жесток
,
освјешћивати
се
.
и
,
дохватив
неколико
овећих
камен
,
немилосрдан
он
она
сасути
на
леђа
,
ударати
из
сав
снага
.
—
Чекај
!
...
—
Кук
!
...
закаснити
с
ручак
!
—
гласно
се
присјетити
,
па
бржебоље
забацити
торба
на
рам
,
поправити
округ
,
узити
и
празан
и
пун
кабао
и
хитно
поћи
.
—
запамтити
ја
,
никоговић
!
—
подвикнути
,
пошто
јесам
поприлично
одмакнути
,
осврнути
се
.
—
јесам
овдје
јефтин
дјевојка
!
Јеврем
се
придигнути
.
сломљен
,
уморан
,
малаксати
.
Чешући
се
по
леђа
и
стењати
гледати
за
она
.
узити
капа
,
који
он
лежати
на
земља
,
отрести
јесам
и
,
оборен
глава
,
вући
нога
за
нога
,
кренути
даље
.
—
А
плах
дјевојка
!
—
рећи
полугласан
,
размишљати
.
—
снага
један
!
...
кад
ударати
,
баш
не
жалити
!
...
Приближивши
се
манастир
,
причинити
он
се
као
да
чути
неки
граја
.
у
ваздух
,
изнад
глава
он
,
као
да
се
растолијегају
,
кавжити
,
измијешати
,
испресијецан
глас
,
крупан
и
ситан
.
изнад
свити
грмити
,
тутњити
мушки
глас
Јањићијев
,
сличан
удаљен
мрморење
медвјед
.
Јеврем
наћулити
уш
и
убрзати
ход
.
—
Шта
ли
јесам
сад
?
—
запитати
шапатом
,
каскати
.
—
Шта
се
тај
десити
?
код
манастирски
гај
,
на
раван
,
црвен
пољана
,
опазити
гомила
људи
,
збијен
,
скупљен
.
изнад
глава
она
,
као
два
блијед
пламен
свјетлуцати
два
оштар
бајонета
са
жандарски
пушак
.
Између
она
се
уплести
висок
камилавка
Јањићијев
и
играти
некако
,
заклањати
час
један
час
други
бајонета
.
—
Нешто
јесам
крупан
,
чим
јесам
жандар
,
—
прошаптати
Јеврем
и
почети
каскати
.
—
сигурно
отац
Јањићије
изазвати
свађа
...
требати
помагати
!
јесам
се
преварити
.
Чим
пристигнути
до
она
,
опазити
при
земља
некакав
сељак
,
чивитастомодар
у
лице
,
полумртав
од
страх
.
згурити
се
над
нарамак
дрво
,
уже
превезан
.
А
висок
,
снажан
жандар
наднијети
се
над
он
,
ухватити
он
рука
иза
врата
,
за
разгуљен
гуњац
,
и
као
да
хтети
на
сила
да
он
одигнути
и
исправити
.
Јањићије
,
љутит
,
испријечити
се
,
дохватити
дебео
цјепаница
и
,
задржавати
један
рука
други
жандар
,
који
се
отимати
,
устремити
се
на
онај
,
што
држати
сељак
.
Мелентије
,
блијед
и
поплашен
,
умијешати
се
међу
она
,
ићи
од
један
до
други
и
задржавати
,
стишавати
.
—
да
видити
тај
жандарски
сила
,
—
помамно
викати
Јањићије
,
стискати
зуб
и
старати
се
,
да
како
одгурнути
Мелентије
.
—
да
видити
,
колик
јесам
!
...
ја
се
и
хрвати
са
сила
...
сто
јесам
јак
,
мио
ја
!
—
Јањићије
!
...
брата
!
—
готово
плакати
молити
Мелентије
и
миловати
он
по
напрашен
рукав
.
—
моћи
...
смирити
се
!
...
—
ја
јесам
царски
службеник
!
...
ја
вршити
дужност
,
—
викати
и
жандар
и
кочоперити
се
звецкати
сабља
.
—
у
име
закон
ухватити
јесам
лопов
...
регула
јесам
регула
!
—
не
признавати
ја
ни
ти
ни
твој
регула
!
—
грмити
Јањићије
и
жесток
на
високо
измахивати
цјепаница
.
—
бранити
јесам
ја
овај
сиротиња
и
од
Турчин
!
други
жандар
измакнути
се
мало
у
страна
,
ударити
чизма
о
чизма
и
надути
избацити
:
—
Ко
красти
царски
шум
,
немати
он
пардон
!
—
јесам
красти
царски
него
манастирски
,
—
поправити
он
Мелентије
благо
.
—
Нашу
,
брата
...
—
царски
,
—
потврдити
жандар
упорно
.
—
знати
ја
!
и
—
Ева
и
ја
казати
да
јесам
царски
,
—
опет
хтети
Јањићије
пркосно
.
—
јесам
,
баш
царски
!
...
па
шта
хтети
он
?
...
Хоћете
ли
он
објесити
због
нарамак
дрво
?
—
послати
хтети
он
у
решт
.
—
не
хтети
,
док
јесам
ја
жив
!
Мелентије
лагано
приступити
жандар
и
прошаптати
молити
:
—
оставити
,
господин
...
сиромах
јесам
...
бог
ми
заповиједати
,
да
се
смиловати
на
сиромах
.
—
не
дати
ја
никакав
смиловање
!
...
јок
!
—
оштро
он
прекинути
Јањићије
.
—
не
хтети
ја
да
се
смиловати
...
не
смију
они
он
водити
,
па
тај
јесам
!
Јеврем
се
непримјетан
умијешати
међу
она
и
стати
покрај
Јањићије
.
погледати
на
жандар
,
на
уфитиљити
он
брк
и
сјајан
пуца
на
нов
капут
.
Заборавивши
намах
на
сав
бол
у
леђа
,
подсмјешљиво
скупити
усна
.
—
згодно
ли
бити
бити
нашалити
се
с
овај
господин
и
читав
свађа
завршити
један
комендија
!
—
помислити
у
себе
.
па
,
направив
блесаст
лице
,
као
прикрадати
се
ухватити
Јањићије
за
рукав
и
,
неки
полугласан
шапат
,
тепати
избацити
:
—
пустити
она
,
отац
Јањићије
,
неки
он
гонити
...
због
нарамак
дрво
заборавит
хтети
на
онај
духан
у
врх
појата
...
—
духан
?
...
какав
духан
?
—
нагло
запитати
висок
жандар
и
сијевнути
очи
.
Јеврем
се
,
тобоже
,
престравити
...
некако
сметен
,
луђачки
,
погледати
у
она
и
слегнути
раме
.
—
Ноћас
јесам
трпати
у
појата
,
—
замуцати
скрушено
,
—
Бит
хтети
да
јесам
духан
...
висок
се
жандар
осмјехнути
и
намигнути
на
други
.
какав
ли
сав
будала
немати
у
манастир
,
кад
готово
јавно
причати
о
кријомчареном
духан
!
...
и
какав
ли
хтети
награда
бити
,
ако
бити
много
духан
!
—
ама
о
какав
духан
зборити
,
несретник
?
—
запитати
и
Јањићије
изненадити
и
намргодити
се
.
—
отклен
духан
?
—
не
знати
,
—
блесаво
одговорити
Јеврем
,
па
брзо
увући
глава
међ
раме
као
да
се
надати
ударац
.
Жандари
се
споразумјети
поглед
.
Оставише
и
сељак
и
дрво
и
журно
,
готово
трчати
,
кренути
појата
.
—
колико
хтети
он
бити
?
—
запитати
висок
,
спотицати
се
.
—
Можда
товар
,
два
?
—
ух
!
Дотрчаше
до
појата
и
застати
мало
.
—
он
рећи
да
јесам
при
врх
?
—
запитати
висок
задихати
.
—
јесам
ли
?
—
јесам
.
—
Значи
,
да
се
морати
пентрати
уз
мердевине
.
—
не
моћи
се
другачије
.
обојица
прихватити
за
велик
мердевине
,
што
јесам
лежати
у
страна
.
Издигоше
она
на
раме
,
исправити
.
—
напријед
!
висок
се
почети
пењати
први
.
Плашљиво
,
пазити
да
се
не
омакнути
и
придржавати
се
за
зид
,
успузати
се
некако
готово
до
под
кров
од
појата
.
ту
стати
и
покушати
да
рука
отворити
тијесан
враташца
под
кров
.
узалуд
.
Снажно
удар
кундак
и
врата
,
трести
се
,
попустити
.
Увуче
се
.
оставити
пушак
у
трава
поћи
и
други
за
он
.
—
пст
!
миран
бити
!
—
шапатом
заповједити
Јеврем
и
Јањићије
и
Мелентије
,
који
јесам
зачудити
пристајати
за
он
и
снебивати
се
.
—
Мирна
!
—
Али
ако
наћи
?
—
уплашено
запитати
Мелентије
и
склопити
рука
као
на
молитва
.
—
не
бојити
се
!
...
Јеврем
се
прикрасти
мердевине
,
пажљиво
обилазити
дубок
вучији
јама
,
претрпан
читав
гомила
шушањ
,
шибље
и
одбачен
бусење
.
узити
она
и
одмакнути
испред
појата
.
Положи
она
на
земља
као
да
се
,
тобоже
,
сам
преврнути
.
—
Бјежимо
!
па
се
нагло
измакнути
и
сакрити
се
међу
бор
.
Калуђери
поћи
за
он
.
—
ама
шта
радити
,
несретан
синути
?
...
Имаш
ли
памет
?
—
шапатом
запитати
Јањићије
сустигнути
он
.
—
Шта
ли
хтети
бити
?
—
отегнути
и
Мелентије
забринути
.
—
брука
!
—
А
зар
бити
они
оставити
сељак
,
да
она
не
споменути
духан
?
—
пркосно
одговорити
Јеврем
и
шћућурити
се
под
бор
.
—
зар
бити
помоћи
ваш
молба
и
ваш
пријетња
?
—
помоћи
бити
цјепаница
!
—
с
понос
избацити
Јањићије
.
—
Сила
се
само
силом
надбијати
...
Јеврем
лукав
намигнути
:
—
зар
?
разговор
она
пресјећи
оштар
лом
и
силно
шуштање
,
пуцкарање
...
Нешто
као
да
се
срушити
,
разорити
...
Зачу
се
одмах
и
очајан
,
необичан
помагање
.
одонуд
,
од
појата
,
викати
,
зазивати
у
помоћ
.
—
ви
ићи
,
а
ја
не
смијем
,
—
мирно
она
рећи
Јеврем
и
легати
по
трава
.
—
видити
шта
јесам
!
оба
калуђер
,
без
устезање
,
похитати
према
појата
,
погонити
се
.
Погледавши
под
кров
опазити
један
жандар
,
гологлав
,
са
кос
од
сијено
и
хаљина
,
препун
трина
,
као
да
јесам
преноћити
у
стог
.
промолити
се
кроз
обијен
врата
,
сав
се
искривити
и
држати
се
за
довратак
,
викати
из
сав
грло
,
дозивати
и
псовати
и
богорадити
уједно
.
као
туп
,
пригушен
одјек
из
јама
он
се
одазивати
неко
стењати
,
цвилити
попут
ишибан
пас
.
Калуђери
приступити
и
пазити
да
се
и
сам
не
омакнути
,
кроз
проломљен
шушањ
провирити
у
јама
.
Спазише
Високо
.
савити
се
као
гусјеница
на
дно
,
изгрувати
и
изгребати
.
рука
обухватити
колити
и
њихати
се
,
јечати
,
уздисати
.
—
А
што
не
притврдити
мердевине
,
убити
ви
бог
!
—
прекорити
она
Јањићије
,
а
преполовљен
обрва
извијати
се
и
дебео
ноздрва
широк
као
да
хтети
намах
праснути
у
смијех
.
—
оне
јесам
искривити
и
падати
,
чим
се
не
притврдити
.
—
јесам
знати
,
—
болно
се
одазвати
жандар
испод
кров
опружати
рука
као
жаба
кад
скакати
у
вод
.
—
него
она
намјестити
опет
,
молити
ви
,
да
се
спустити
.
Јањићије
намјестити
мердевине
и
придржати
она
.
А
чим
се
жандар
спустити
,
сав
тројица
прихватити
за
посао
.
Почеше
разгртати
грана
и
шушањ
да
ослободити
Високо
.
—
сто
јесам
пазити
,
јадан
брата
?
—
опет
хтети
Јањићије
болећив
,
пружати
он
рука
,
да
он
прихватити
.
—
свако
знати
,
да
јесам
тај
вучији
јама
.
игуман
јесам
још
зимус
ископати
пред
појата
ради
лопов
...
ех
...
—
јао
,
стући
јесам
се
,
—
зашиштати
висок
стискати
зуб
и
лагано
се
исправљати
.
—
Ко
бити
знати
за
јама
!
...
Чим
јесам
наћи
духан
,
поћи
јесам
,
а
...
кад
јесам
видити
да
немати
мердевине
,
скочити
одозго
и
...
јао
!
...
Јањићије
извадити
из
џеп
боца
са
ракија
и
стресати
он
лишће
и
прашина
са
хаљина
,
понудити
он
:
—
одсркнути
мало
,
па
хтети
проћи
...
јесам
сломити
ништа
?
...
нога
ни
рука
јесам
уганути
?
...
исправити
се
.
висок
,
јечећи
и
уздисати
,
исправити
се
још
мало
.
—
Пођи
!
висок
,
шантуцати
,
поћи
.
—
халт
!
...
Стана
!
...
висок
стати
.
—
е
здрав
јесам
ти
,
јунак
,
ко
и
ја
...
Ништа
јесам
бити
...
пасти
муха
на
медвјед
!
...
одсркнути
!
Жандар
пожудно
прихватити
за
боца
.
искапити
.
—
на
здравље
!
па
узити
Мелентије
под
рука
,
окренути
се
од
она
и
отићи
у
авлија
.
Ив
.
Оштро
,
истрзан
,
диваљ
,
у
неки
необичан
журба
,
као
свађати
се
,
зазвонити
звоно
,
јаукнути
.
Читава
авлија
забрујати
,
затрептати
и
запјевати
.
Јеврем
се
тргнути
иза
сан
,
скочити
са
кревет
и
истрчати
пред
ћелија
.
Још
прије
два
дан
прелиставати
јесам
календар
и
увјерити
се
,
да
у
овај
седмица
немати
никакав
велик
празник
.
А
како
јесам
оба
звоно
звонити
само
о
велик
празник
,
никако
се
јесам
моћи
досјетити
:
зашто
он
јутрос
разбудити
?
...
.
јесам
ли
игуман
кренути
на
пут
?
...
.
о
тај
јучер
нитко
говорити
јесам
...
јесам
ли
,
изненада
,
доћи
митрополит
?
...
А
какав
бити
невоља
моћи
и
он
овако
рано
дотјерати
?
...
Зијевајући
и
прст
рашчешљавати
неуређен
кос
поглед
према
звоник
.
пред
црквен
врата
,
управо
крај
побојати
,
опазити
човјечуљак
неки
,
мршав
,
гурав
,
јадан
.
оба
руњав
рука
грчевито
ухватити
за
конопац
и
поскакивати
,
као
у
кола
,
теглити
из
сав
снага
...
Обучен
у
сам
дроњак
...
Искајишани
,
иструлити
остатак
калуђерски
мантија
вијаре
се
око
он
;
прљав
тетрејици
од
појас
падати
он
низ
испао
куков
;
кроз
подеран
сеоски
чакшире
провидити
се
мрк
,
изгребан
кожа
,
нарочито
на
бедра
.
на
блатњав
,
окрвављен
нога
обућа
јесам
имати
.
на
глава
он
се
климати
напукао
и
улупљен
камилавка
.
—
Ко
ли
јесам
овај
?
—
запитати
Јеврем
Васа
,
који
јесам
неиспаван
и
љутит
прелазити
преко
авлија
,
носити
ључ
од
црква
усправити
,
као
свијећа
,
и
мукло
разговарати
јесам
са
себе
.
—
и
зашто
звонити
?
...
—
Ко
јесам
?
...
Николетин
!
—
одговорити
Васа
осорно
не
погледати
он
.
—
Ђаво
он
доносити
сваки
десет
дан
тај
ми
овако
бити
.
бог
он
,
казати
,
наредити
да
увијек
сав
долазак
огласити
звоно
.
за
чудо
,
кад
се
приближити
Никола
,
нити
он
прекорити
,
нити
задржати
од
звоњење
.
готово
са
неки
страхопоштовање
заобићи
око
он
.
и
гурати
капа
под
пазухо
и
крстити
се
,
завући
кључ
у
кључаница
.
отворити
врата
.
—
А
шта
ти
радити
досада
,
несретник
?
—
оштро
запитати
Никола
,
па
пустити
конопац
.
са
неки
наслада
погледати
у
звоно
,
који
посљедњи
пут
болано
јекнути
и
још
се
њихати
зујати
заморити
.
—
зар
не
знати
слово
господњи
да
требати
рано
ранити
?
Бржебоље
клекнути
на
кољено
и
раширити
рука
према
небо
.
Крстећи
се
и
клањати
спустити
чела
на
праг
.
остати
ту
као
окаменити
.
—
какав
ли
јесам
овај
богомољац
?
—
шапатом
запитати
Јеврем
и
лагано
,
на
прст
почети
он
се
приближавати
.
—
и
откуда
јесам
?
—
Никола
!
—
некако
поплашити
и
као
плачевно
проговорити
он
неко
иза
леђа
.
—
на
пут
!
Јеврем
познати
глас
отац
Мелентије
.
осврнути
се
.
блијед
,
малаксати
,
стати
он
насред
авлија
.
некако
тупо
и
страшиво
гледати
у
Никола
,
а
сух
он
рука
дрхтати
,
дрхтати
...
—
Шта
ти
јесам
?
—
брзо
запитати
Јеврем
и
мислити
зар
да
хтети
пасти
,
подухватити
он
испод
рука
.
—
болестан
јесам
опет
?
—
гледати
он
...
на
пут
...
—
једва
промуцати
Мелентије
и
прст
указати
на
Никола
.
—
кад
год
ја
служити
,
он
онако
испасти
и
препријечити
он
пут
...
увијек
...
—
Па
?
—
предзнак
јесам
тај
...
Рђав
предзнак
!
—
Бојиш
он
се
?
—
напомињати
ја
смрт
,
близак
смрт
,
који
хтети
ја
препријечити
пут
кроз
живот
,
—
промуцати
Мелентије
нечујно
.
опет
задрхтати
.
Никола
зар
осјетити
,
како
неко
иза
он
стајати
.
лагано
се
придигнути
и
мрко
,
набран
лице
,
сав
зарасти
у
густ
длака
,
окренути
према
она
:
—
ти
ли
јесам
,
отац
Мелентије
?
—
запитати
мукло
,
пресијецати
он
поглед
.
—
пролазити
у
храм
господњи
и
помолити
се
господа
за
ми
грјешан
...
и
кад
ти
позвати
пред
пријесто
небески
,
а
милостив
јесам
и
позвати
хтети
те
брзо
,
молити
се
за
ми
...
Мелентије
као
да
поклецнути
нога
.
ухватити
Јеврем
за
рука
и
наслонити
се
на
он
.
затим
лагано
,
застајкивати
готово
на
сваки
корак
да
предахнути
,
пријећи
преко
праг
.
ступити
у
црква
.
—
Ко
јесам
ти
?
—
оштро
запитати
Никола
Јеврем
,
кад
поћи
за
Мелентије
,
и
зауставити
он
на
праг
.
—
Ђак
ли
јесам
,
искушеник
ли
јесам
,
путник
или
намјерник
?
...
Штани
!
...
не
улазити
!
...
у
ти
јесам
срце
предан
господа
,
твој
јесам
мислити
грјешан
,
похотљив
...
не
хтети
дуго
скрасити
под
кров
манастирски
!
...
и
опет
се
почети
крстити
и
молити
.
опет
спустити
чела
на
праг
црквен
.
Међутим
се
и
авлија
почети
пунити
сељак
,
радин
.
лагано
,
као
прикрадати
се
,
улазити
јесам
један
за
други
кроз
широк
капија
.
Побожно
се
клањати
према
црква
и
ићи
,
збијати
се
испред
ћелија
.
неки
јесам
у
мали
,
четвртаст
крошњица
,
по
врх
прекривен
слама
,
носити
јаје
;
неки
држати
за
нога
чврсто
увезати
по
три
по
четири
кокош
,
који
јесам
раколити
и
дречати
;
неки
гонити
по
јање
или
разигран
козле
пред
себе
...
и
сав
јесам
бити
некако
забринути
...
Шапатом
јесам
говорити
међу
себе
.
Чим
бити
она
ко
непознат
приступити
,
прекидати
јесам
разговор
и
окретати
се
,
силом
се
искашљивати
у
стиснут
шака
или
шарати
прст
по
овлажен
пијесак
.
кад
се
помолити
игуман
,
поскидати
капа
.
дубоко
се
поклонити
.
он
она
и
не
погледати
.
убрзан
корак
проћи
два
три
пут
по
авлија
,
завирити
у
сав
буџак
.
Пође
и
према
црква
и
опазити
Никола
пред
праг
,
застати
.
опет
се
вратити
према
сељак
,
гурнути
нога
у
крошњица
са
јаје
као
да
бити
да
тако
омјерити
:
јесам
ли
пун
?
Поче
одизати
кокош
и
мјерити
она
на
рука
.
—
Што
јесам
имати
најгоре
,
ја
јесам
донијети
,
—
осјећи
оштро
,
мргодити
се
и
гледати
некуда
у
страна
.
—
сав
мршав
,
слабо
...
стока
!
...
—
А
мршав
ми
и
година
,
мој
лијепити
господин
,
—
запјевати
некакав
старац
,
који
јесам
глава
бити
обријати
готово
до
врх
.
А
са
врх
,
сличан
крављи
реп
,
пружати
се
дуг
,
умотати
перчин
и
падати
на
леђа
.
—
колико
јесам
и
како
јесам
моћи
,
толико
и
донети
.
—
не
питати
ти
...
знати
,
да
умити
и
превише
чаврљати
,
—
окосити
се
игуман
и
окренути
се
други
домаћин
.
—
зар
не
видити
,
да
хтети
овај
твој
јање
још
данас
крепати
?
—
запитати
јаче
.
—
Мислиш
ли
,
да
он
ја
моћи
излијечити
наш
молитва
?
—
јутрос
јесам
здраво
и
весело
оптрчавати
око
кућа
,
—
одговорити
сељак
мирно
и
њежан
обгрлити
јање
пољубити
он
у
рошчић
.
—
А
и
сада
,
да
он
пустити
,
трчати
бити
...
игуман
се
наљутити
.
Поче
тући
штап
о
земља
.
—
не
одговарати
!
...
не
хтети
да
одговарати
!
...
сав
ви
знати
лагати
...
сав
!
...
—
викнути
осорно
.
опет
се
окренути
старац
с
перчин
.
Штап
са
сребрн
јабука
прихватити
по
средина
и
одигнути
према
себе
као
жезло
какав
.
исправити
се
и
накашљати
као
кад
проповиједати
.
—
Зашто
ви
тако
варати
манастир
,
синов
злочестив
,
—
запитати
некако
свечано
,
јак
уобљен
глас
.
—
Зашто
гријех
пред
бог
на
свој
душа
товарити
?
...
сав
знати
,
да
се
манастир
издржавати
од
приход
са
земља
,
који
ви
обрађивати
,
и
од
прилог
ктиторски
...
знати
добро
,
синов
злочестив
,
па
јесам
ја
опет
љетос
украсти
пет
товар
жито
и
подметнути
ја
нагњио
кромпир
...
закинути
јесам
ја
и
на
виноград
и
на
приход
од
духан
...
сад
јесам
,
ево
,
окренути
да
доносити
мршав
кокош
и
крепану
јањад
...
ех
,
син
злочестив
!
...
ех
,
стока
један
!
—
А
рашта
бог
не
умолити
да
бити
добар
род
,
па
бити
и
манастир
свет
више
приход
бити
?
—
опет
запјевати
старчић
с
перчин
комешати
се
као
од
студен
.
—
како
јесам
бог
одмјерити
ми
,
тако
јесам
и
ја
намастиру
,
раван
мјера
...
—
Мучи
,
богохулник
!
—
готово
вриснути
игуман
и
измахнути
штап
према
старчић
као
да
хтети
ударити
.
—
ни
ријеч
више
да
не
проговорити
!
...
ти
хтети
и
тако
брзо
полетјети
са
земља
манастирски
!
—
зар
јесам
овдје
забранити
и
говорити
?
—
изненада
сурово
замумлати
Јањићије
.
Бјеше
изићи
из
ћелија
и
припалити
лула
,
расхлађивати
ракија
у
вода
.
—
По
каквијем
ли
јесам
тај
канун
и
палиграф
?
—
у
мој
посао
неки
се
ники
не
мијешати
,
—
одговорити
игуман
преко
раме
и
опет
погледати
у
страна
.
—
јесам
твој
посао
него
манастирски
,
а
све
,
што
јесам
манастирски
,
мој
јесам
ко
и
твој
.
игуман
почети
тапкати
на
мјесто
и
сав
јаче
ударати
штап
.
—
ја
јесам
овдје
игуман
!
—
цикнути
поносито
.
—
Ника
други
!
—
ако
јесам
игуман
,
јесам
џелат
,
—
одговорити
Јањићије
пркосно
,
опљуцкивати
преко
лула
.
—
Што
мучити
овај
сиротиња
,
што
ли
искати
преко
мјера
?
...
ја
знати
,
да
јесам
сав
онај
лупеж
,
пасји
синов
,
и
знати
да
хтети
закинути
,
али
шта
хтети
она
?
...
добро
јесам
,
кад
јесам
и
оволико
моћи
донијети
.
—
игуман
!
...
наредити
да
ја
се
донети
ручак
!
—
некако
заповједнички
подвикнути
Никола
и
на
кољено
допузити
до
игуман
.
—
гладан
јесам
,
а
гладан
требати
нахранити
по
заповијест
господњи
!
па
се
исправити
и
оштро
погледати
по
сељак
...
сав
ники
поникнути
.
некако
сметено
,
поплашити
почети
се
збијати
један
уз
други
као
узнемирен
овца
пред
олуја
.
покуњено
,
оборен
глава
,
гледати
у
земља
.
—
Свјат
,
свјат
,
свјат
господ
саваот
,
—
чудан
храпав
глас
отегнути
Никола
и
одигнути
рука
према
небо
.
—
погледати
,
господа
,
на
сода
и
Гомор
овај
,
погледати
како
грјешан
људи
одвратити
лице
свој
од
твој
манастир
и
како
почети
варати
!
...
господити
,
удрити
грјешник
,
не
удрити
праведник
!
...
ја
видити
,
како
хтети
послати
гладан
година
,
куга
и
морија
,
да
сатрти
,
да
поморити
на
сав
страна
...
—
не
!
—
готово
јаукнути
старац
са
перчин
и
ничице
пасти
по
земља
.
—
не
клети
,
по
бог
!
—
не
клети
!
—
запомагати
и
остати
,
преклонити
се
.
—
моћи
!
—
господити
,
послушати
глас
раб
грјешан
...
—
отегнути
Никола
јаче
.
али
он
снажан
рука
Јањићијев
зграбити
за
рам
,
а
стиснут
шака
запријети
под
нос
.
—
не
лајати
,
псето
!
...
доста
јесам
!
...
Никола
се
стрести
и
злобан
поглед
Јањићије
испод
ока
.
—
тај
јесам
слуга
нечастив
,
—
опоро
рећи
.
—
ти
хтети
свршити
на
вјешала
.
—
Доста
!
—
срамота
хтети
осјенити
манастир
овај
чрез
ти
и
страшно
поруганије
претрпјет
хтети
...
игуман
,
не
говорити
ништа
,
полако
се
примакнути
Никола
.
узити
он
за
рука
и
повести
манастирски
кухиња
.
Јањићије
,
са
надувен
образ
,
погледати
за
она
и
јетко
зарежати
:
—
псето
погано
!
—
моћи
,
отац
,
бити
безбожник
...
ваистину
јесам
пророк
и
видовит
јесам
,
—
запјевати
старац
са
перчин
и
завртити
глава
.
—
три
пут
ми
јесам
прорећи
град
...
—
А
ја
прорећи
смрт
дијете
,
—
поплашити
дочекати
други
.
—
А
ја
свадба
!
—
А
ја
помор
у
стока
!
сав
као
да
се
натјецаху
:
ко
хтети
више
изнијети
примјер
о
Николин
пророчанство
.
сав
јесам
тврдо
вјеровати
у
она
.
и
бојати
он
се
необично
.
кад
бити
,
пролазити
у
манастир
или
враћати
се
,
на
сав
клемпав
,
огубан
магарац
пројахати
кроз
село
,
поздрављати
он
љубазан
него
игуман
.
у
кућа
,
гдје
бити
свратити
,
дочекивати
он
понизан
,
клањати
се
,
љубити
он
рука
.
ако
јесам
што
искати
,
доносити
јесам
одма
;
ако
јесам
почети
псовати
,
улагивати
се
,
умиривати
он
понуда
,
непрестано
молити
да
не
проклињати
.
само
да
не
проклињати
!
...
А
ако
јесам
у
чији
кућа
очитати
молитва
,
—
вјечито
чамити
по
манастир
,
научити
јесам
сила
молитва
на
памет
,
—
сав
јесам
бити
пресретан
.
вјеровати
,
да
хтети
се
сав
благодат
божији
излити
на
она
.
и
макар
што
јесам
вољети
отац
Јањићије
,
криво
она
бити
на
он
,
што
јесам
,
једини
у
манастир
,
толико
немилостив
према
Никола
,
што
он
не
вјеровати
и
одбијати
он
од
себе
.
због
тај
она
,
чак
,
изгледати
као
неки
богохулник
,
који
ни
у
што
не
вјеровати
.
А
тај
он
никако
јесам
моћи
опростити
.
прекоравати
он
увијек
и
готово
са
неки
злурадост
чекати
:
кад
хтети
се
пророчанство
Николин
испунити
на
он
сам
,
на
Јањићије
,
и
кад
хтети
примити
казна
за
безвјерје
свој
.
као
за
инад
и
игуман
јесам
постајати
сав
љубазан
према
Никола
,
уколико
он
Јањићије
више
мрзио
.
Допуштао
он
и
да
звоно
објављивати
сав
долазак
и
бити
калуђерити
.
хранити
он
,
давати
он
духан
,
каткад
и
новац
.
кад
приложник
са
село
јесам
бити
довољно
пажљив
и
дарежљив
,
слати
јесам
Никола
као
неки
егзекутор
да
купити
прилог
.
никада
без
успјех
.
и
сада
,
кад
он
„
из
инад
“
одвести
у
кухиња
,
Јањићије
јесам
тврдо
вјеровати
,
да
хтети
он
наговорити
на
какав
нов
„
шеретлук
“
и
да
хтети
поново
измамити
нешто
од
сељак
.
он
се
хтјети
упутити
за
она
да
пазити
,
да
прислушкивати
...
изненада
он
зауставити
један
жена
,
шапатом
замолити
да
јесам
повести
у
ћелија
.
сав
јесам
бити
умотати
у
широк
,
шарен
покривач
.
само
она
нос
провиривати
испод
мјехураст
стреха
на
чела
и
један
велик
плав
ока
свијетлити
се
.
—
А
шта
хтети
ту
у
ћелија
?
—
осорно
запитати
Јањићије
,
гледати
јесам
с
неповјерење
.
—
но
?
—
да
се
исповједити
...
он
поћутати
мало
,
почекати
.
затим
се
лијено
окренути
и
,
махнути
она
рука
,
поћи
.
она
,
умотавати
се
све
више
и
старати
се
да
јесам
не
познати
,
поћи
за
он
...
Чим
јесам
затворити
врата
од
ћелија
,
узити
са
чавао
стар
епитрахиљ
,
који
јесам
мирисати
на
тамјан
,
и
растопљен
восак
и
намакнути
он
на
врат
.
дохватити
и
стар
,
зеленкаст
крст
,
излизати
од
чест
цјеливање
,
испред
икона
и
високо
одигнути
.
—
да
красти
?
...
не
красти
...
да
псовати
?
...
не
псовати
...
—
јесам
почети
и
питати
и
одговарати
,
гледати
она
у
глава
.
—
да
потворати
?
...
не
потворати
...
да
постити
?
...
не
постити
...
па
се
накашљати
и
узвикнути
јаче
:
—
Имаш
ли
још
што
на
срце
?
...
говорити
!
...
Жена
хитно
збацити
покривач
са
себе
,
пасти
на
кољено
.
прихватити
за
крај
епитрахиљ
пољубити
он
и
притиснути
на
чела
.
—
бранитељ
наш
!
—
промуцати
узбуђено
и
ударити
у
плач
.
-
само
бог
и
ти
смијем
све
казати
...
ники
више
!
...
Јањићије
јесам
тек
сада
познати
.
бити
тај
Смиљана
,
познати
лијеп
удовица
.
о
она
се
,
како
се
причати
,
досада
отимати
троје
просилац
по
избор
.
ни
један
јесам
хтјети
примити
...
Угледавши
јесам
скрушен
и
потиштен
сажалити
он
се
.
сага
се
над
она
и
хтјети
она
подигнути
.
ипак
,
предомислити
се
,
нагло
тргнути
рука
као
од
ватра
.
на
сила
почети
кашљуцати
.
—
но
шта
јесам
?
...
Шта
јесам
?
...
—
окресати
сухо
,
мргодити
се
и
окретати
глава
да
она
у
лице
не
гледати
.
—
казивати
!
Смиљана
јецати
још
неки
вријеме
трести
се
,
грчити
.
Покуша
,
у
два
пут
,
да
проговорити
.
и
оба
пут
загрцати
.
суза
још
јаче
навалити
,
облити
она
пуначак
образ
.
Напошљетку
сакрити
лице
у
епитрахиљ
,
умотати
глава
он
.
—
Грјешница
јесам
ти
,
отац
,
—
испрекидано
избацити
на
сила
заустављати
јецај
,
који
се
на
мах
још
увијек
отимати
и
трзати
она
глас
,
кидати
он
.
—
Згријеших
...
посрнути
...
—
Шта
?
...
Шта
,
несретница
?
—
загрмети
Јањићије
изненадити
и
крст
измахнути
изнад
глава
она
.
—
и
с
тај
јесам
доћи
ја
?
...
ја
?
...
—
Оче
,
не
гонити
грјешница
!
—
грцати
промуцати
Смиљана
и
,
савити
се
у
клупче
,
очајно
гребати
рука
унаоколо
почети
да
чела
удар
,
лупа
у
под
.
—
ја
не
смијем
други
!
...
само
ти
!
...
ти
и
бог
!
...
ти
знати
...
ти
разумјети
...
ти
не
цвијељати
несретник
.
Јањићије
се
исправити
све
јаче
измахивати
крст
,
као
да
гонити
,
да
се
бранити
од
нешта
.
мрмљати
јесам
у
брада
,
роменџати
,
нејасно
,
испрекидано
,
неразумљив
.
Дође
он
да
викнути
,
загрмети
,
да
јесам
одгурнути
нога
.
у
исти
мах
нешто
он
заголицати
у
грло
.
замало
да
и
јесам
не
заплакати
,
с
она
заједно
.
опет
се
намргодити
и
закашљати
у
шака
.
—
Доста
!
—
узвикнути
јаче
отхукивати
и
савлађивати
се
некако
.
—-
Доста
,
сатана
!
...
јесам
тај
баба
ни
свекрва
да
ја
ту
јадиковати
...
престати
,
пасји
кћер
!
—
Оче
!
—
Добра
,
добро
...
Чуо
јесам
...
—
убрзати
он
живље
ушмркивати
.
—
не
плакати
!
...
Чуо
јесам
,
ето
...
с
ђаво
се
свезати
и
с
ђаво
погријешити
...
ја
...
сав
ви
тако
...
сав
се
распалити
и
тражити
ђаво
,
а
кад
он
ухватити
за
рог
,
онде
кукати
и
помагати
...
ја
...
—
и
,
лако
јесам
ударити
крст
по
глава
,
окресати
:
—
А
сав
јесам
грјешан
...
сав
...
не
плакати
више
,
велим
ти
...
само
јесам
бог
без
гријех
...
само
он
...
па
одбацити
камилавка
и
расплетати
просјед
кос
по
раме
рећи
свечано
:
—
говорити
!
Смиљана
као
да
се
прибрати
мало
,
стишати
се
.
стидљиво
прикривати
прса
рука
и
гледати
у
земља
замуцати
:
—
бог
видити
,
отац
,
да
...
да
јесам
само
згријешити
што
јесам
вољети
.
—
ја
,
ја
...
да
се
не
волити
,
не
бити
се
ни
гријешити
,
—
упасти
Јањићије
јетко
као
светити
се
.
—
сав
ви
тако
...
ја
...
да
јесам
мед
сладак
,
не
бити
се
муха
у
он
давити
...
—
Али
јесам
он
река
да
хтети
ја
вјенчати
...
Обећо
јесам
...
он
,
Јова
Станков
...
ти
он
знати
,
отац
...
Јањићије
план
.
одбацити
крст
на
кревет
,
ударити
се
по
бедра
.
хитно
отићи
у
страна
и
дохватити
тежак
,
чворноват
штап
...
—
и
хтети
да
слагати
,
пасји
син
!
—
узвикнути
раздражити
,
пријетити
.
—
Хоће
ли
?
...
е
ја
хтети
да
он
питати
и
да
он
вјенчати
по
свој
закон
,
угурсуз
један
!
...
да
видити
,
хтети
ли
и
ја
слагати
!
...
—
не
лагати
,
не
лагати
он
,
отац
,
—
дочекати
Смиљана
живо
и
прућити
се
испред
врата
,
препријечити
он
пут
.
—
он
јесам
једнако
на
ријеч
...
он
бити
ја
и
сад
узети
себе
...
али
он
отац
не
да
...
—
А
што
се
ћелавити
отац
у
тај
мијешати
?
—
окресати
Јањићије
бјешње
и
опет
закорачити
као
да
хтети
јесам
прегазити
.
—
Ко
хтети
и
он
питати
?
...
ја
хтети
он
...
оба
хтети
он
ока
избити
,
ако
и
један
проговорити
...
Смиљана
склопити
рука
и
лијеп
,
плав
очи
подигнути
према
он
:
—
моћи
,
отац
...
горе
хтети
учинити
,
—
прошаптати
смирено
,
молити
.
—
не
хтети
стар
никако
попустити
...
ако
бити
за
час
,
пред
сила
,
и
попустити
,
опет
бити
ми
убрзо
обојити
отјерати
...
Јањићије
застати
и
замислити
се
мало
.
—
А
што
не
оставити
тако
поган
отац
?
—
подвикнути
ватрен
.
—
Што
не
оставити
пас
па
не
живити
одвојено
?
—
не
моћи
се
тако
,
—
покуњено
одговорити
Смиљана
брисати
мокар
лице
чист
,
везен
рукав
од
кошуља
.
—
ако
он
оставити
,
стар
хтети
сав
свој
имуће
предати
манастир
.
ни
педаљ
земља
,
ни
један
папак
,
не
хтети
он
,
Јова
,
дати
...
па
грјехота
да
ми
толики
мал
пропасти
.
—
пхи
!
...
о
сав
ли
рачунати
!
—
згадити
се
Јањићије
и
као
гуја
шикнути
кроз
широк
,
меснат
ноздрва
.
—
пхи
!
...
и
сад
јесам
,
зар
,
доћи
ја
да
ви
и
ја
помоћи
рачунати
?
...
пхи
!
...
пхи
!
.
.
.
—
ја
мислити
да
јесам
боље
сачекати
,
док
стар
омекшати
или
преминути
,
—
растумачити
она
постидити
.
Јањићије
не
одговорити
.
Прошета
два
три
пут
по
ћелија
са
скрштен
рука
испод
епитрахиљ
.
Нешто
он
копкати
да
запитати
,
да
сазнати
од
Смиљана
:
како
јесам
згријешити
?
...
гдје
јесам
тај
бити
?
...
када
?
...
јесам
ли
он
долазити
,
наметати
се
или
она
,
сам
?
...
погледати
јесам
два
пут
оштро
и
испитивати
...
„
она
јесам
први
тражити
ђаво
“
,
као
да
он
шапнути
неко
.
затим
се
,
по
трећи
пут
,
окренути
да
јесам
никако
не
гледати
и
,
прислонив
се
уз
прозор
,
мукло
запитати
:
—
А
долазити
ли
ти
и
сада
?
—
Јова
?
—
отегнути
она
тихо
,
гледати
он
у
леђа
.
—
Ђаво
!
—
долазити
каткад
.
—
По
ноћ
?
—
По
ноћ
...
—
и
ники
он
не
видити
?
—
Чува
се
он
...
А
и
кућа
ја
при
страна
,
осамити
...
Јањићије
надухати
образ
и
голем
нокат
почети
гребати
по
зид
.
—
Па
тај
се
за
сав
гријех
не
кајати
,
пасји
кћер
!
—
отегнути
јаче
,
пакосно
и
са
завист
неки
.
—
Згријешила
и
не
кајати
се
,
кад
он
поново
примати
...
—
А
зашто
хтети
се
кајати
,
кад
волити
?
—
запитати
она
зачудити
.
—
Па
што
јесам
долазити
,
плакати
?
—
запитати
развлачити
.
—
да
помоћи
,
—
некако
слободан
одговорити
она
.
—
ти
све
знати
...
све
моћи
...
само
ако
хтети
...
—
немати
ја
ту
шта
помагати
,
—
окресати
он
грубо
и
презриво
одмахнути
нога
као
да
гурати
нешто
или
одбацивати
.
—
Тражи
ти
млад
,
вјешт
...
хајде
отац
Прокопије
...
он
се
разумјети
у
така
ствар
...
она
накривити
глава
и
скрушено
проговорити
:
—
од
отац
Прокопије
сазнати
хтети
пола
село
...
А
тада
брукати
!
...
од
ти
,
отац
,
не
хтети
сазнати
ни
црн
земља
.
—
хм
...
зар
се
тај
моћи
сакрити
?
...
хм
...
—
као
да
јесам
себе
запитати
и
замислити
се
.
Смиљана
се
опет
ослободити
.
—
досада
јесам
сазнати
ники
,
—
рећи
ватрен
.
—
ето
...
и
дијета
хтети
се
наћи
кроз
који
дан
,
а
ники
знати
не
хтети
...
Чувала
јесам
,
сакривати
...
—
дијета
?
—
готово
рикнути
Јањићије
и
некако
поплашити
одигнути
рука
у
вис
...
о
сав
јесам
питати
,
а
на
дијета
ни
помислити
јесам
!
...
откуд
сад
дијета
да
доћи
?
...
зар
и
тај
по
врх
?
...
она
поклопити
очи
рука
и
меко
и
мало
збуњено
примијетити
:
—
због
тај
јесам
и
доћи
.
—
Мислиш
ли
да
јесам
ја
бабица
,
крмача
један
?
...
—
подвикнути
он
увријеђено
обзирати
се
унаоколо
и
опет
тражити
штап
.
—
дијета
!
...
ја
...
дијета
,
него
шта
?
—
почети
јесам
себе
одговарати
.
—
Хоћеш
ли
мед
,
ето
тај
мед
!
...
и
сад
да
се
причати
Јањићије
под
епитрахиљом
и
частан
крст
,
о
дијете
!
ко
да
се
Јањићије
разумјети
у
нечастив
ствар
!
...
Смиљана
покушати
да
одговорити
,
али
он
јесам
дати
.
одмахивати
јесам
рука
,
одбијати
и
,
сав
више
падати
у
ватра
,
грдити
и
проклињати
.
—
моћи
,
отац
...
Послушај
...
—
напошљетку
упорно
избацити
она
,
хватати
он
за
мантија
и
силом
нагонити
да
саслушати
.
—
ја
не
мислити
зло
...
ја
хтети
...
Згријешили
јесам
,
али
хтети
да
јесам
сав
по
закон
...
и
дијета
неки
јесам
,
пред
бог
,
по
закон
,
нек
јесам
незаконито
.
—
хм
...
па
?
—
молити
ти
обојити
да
ми
,
кришом
,
вјенчати
ноћас
,
у
мој
кућа
...
—
Па
што
одмах
тако
не
казати
,
поган
један
?
—
дочекати
он
живље
,
намах
се
разведрити
.
располовљен
обрва
извити
се
,
опуштен
брк
почети
се
лелујати
.
—
тај
грјешница
јесам
,
те
плакати
,
те
лагати
,
увијати
се
,
—
наставити
отегнут
,
ругати
се
.
—
А
сакривати
,
што
јесам
главно
!
...
спустити
она
рука
на
тјеме
и
рећи
мекше
:
—
ето
тако
ваљати
!
...
тако
...
сад
ти
и
дијета
ваљати
,
и
Јова
,
пасји
син
,
ваљати
!
...
сав
ваљати
!
...
она
као
након
какав
најтеретнијег
посао
одахнути
.
премјерити
он
свој
лијеп
очи
,
—
и
тепати
замолити
:
—
ама
ники
да
не
сазнати
за
вјенчање
...
ники
!
—
Рашта
?
—
зачудити
се
он
ширити
ноздрва
.
—
јер
ако
стар
чути
,
опет
хтети
ми
пропасти
имуће
...
својеглав
јесам
па
хтети
ми
из
инад
упропастити
...
—
и
,
видити
како
Јањићије
никако
не
моћи
да
јесам
потпуно
схватити
,
пожурити
се
да
протумачити
.
—
ја
хтети
се
сад
само
вјенчати
па
и
опет
живјети
одвојено
ко
и
досле
...
—
ама
како
хтети
да
се
не
знати
?
—
обрецнути
се
он
на
она
.
—
ни
кум
да
не
знати
!
—
зар
моћи
вјенчање
без
кум
?
она
претрнути
,
стрекнути
.
склопити
рука
на
прса
и
дубоко
уздахнути
.
—
узети
хтети
Јеврем
,
—
досјетити
се
он
сажалити
се
и
задовољно
погладити
брада
.
—
не
бојити
се
!
...
Кршно
јесам
момак
!
...
Јес
’
чапкун
и
ломиврат
,
ама
поштен
...
не
бојити
се
!
...
—
ти
он
знати
,
отац
,
—
промуцати
она
нејасно
.
—
ја
бог
и
ти
...
—
и
тако
јесам
свршити
?
—
запитати
он
па
,
желити
да
јесам
осоколити
,
осмјехнути
се
.
—
макар
што
јесам
далеко
,
чак
у
трећи
село
,
ноћас
хтети
доћи
и
свезати
ви
у
дебео
ланац
.
ето
...
готово
!
...
—
јесам
готово
...
остати
дијета
на
сметња
,
—
дочекати
она
живо
.
—
како
хтети
на
сметња
бити
родити
дијета
,
несрећа
несретан
?
—
строго
запитати
Јањићије
и
ударити
јесам
по
раме
.
—
ко
јесам
још
и
дијета
на
пут
бити
?
—
ако
оно
остати
у
кућа
,
свак
хтети
одмах
питати
за
отац
.
—
не
казати
ли
ништа
—
ето
срамота
!
...
казат
хтети
да
јесам
законито
...
А
казати
ли
истина
,
чут
хтети
и
стар
и
отјерат
хтети
Јов
и
...
Знаш
шта
хтети
бити
...
—
Па
шта
хтети
?
—
замишљено
запитати
Јањићије
отирати
зној
са
чела
.
—
да
чути
...
—
Морат
хтети
дијета
некуда
опремити
,
—
прошаптати
Смиљана
скрушено
.
—
опремити
?
...
куда
?
—
куда
?
...
ни
сам
не
знати
...
—
тужно
одговорити
Смиљана
.
—
Ко
бити
од
ја
примити
дијета
,
а
да
сачувати
тајна
?
...
ко
?
...
ја
он
не
знати
...
Јањићије
као
да
заморити
толики
разговор
.
Сједе
на
кревет
,
размахнути
нога
и
рећи
оштро
:
—
када
се
наћи
дијета
,
донети
он
амо
...
тад
хтети
смислити
,
ко
да
он
дати
...
и
,
као
присјетити
се
нешта
,
запитати
јаче
:
—
А
зашто
јесам
Јова
доћи
?
...
Што
јесам
послати
ти
?
...
—
он
се
бојати
да
хтети
он
истјерати
или
изударати
,
кад
ти
све
испричати
,
—
избацити
Смиљана
некако
весело
и
засмијати
се
.
—
А
знати
да
на
женски
глава
не
хтети
подигнути
рука
.
—
Хехехе
!
...
—
задовољно
се
осмјехнути
Јањићије
и
погледати
на
штап
.
—
Казо
бити
он
ја
,
пасји
синути
,
како
хтети
невјенчан
у
зло
газити
!
...
Хехе
!
па
се
поново
придигнути
,
испратити
јесам
до
врата
и
мирно
поћи
преко
авлија
.
—
гдје
ја
јесам
Јеврем
?
—
запитати
Васа
сусрести
он
близу
кокошињак
.
—
Шта
радити
?
—
Игуманина
он
послати
у
варош
да
нешто
покуповати
,
—
одговорити
Васа
као
преко
воља
.
—
Вратит
хтети
се
вечерас
.
А
Никола
испред
кухиња
почети
викати
:
—
отац
Мелентије
позвати
хтети
господ
пред
лице
свој
и
казат
хтети
он
:
„
Познајеш
ли
отац
Прокопије
?
“
...
„
познавати
,
господа
!
“
...
„
он
не
подобајет
храм
мој
и
доћи
хтети
у
ад
вјечан
за
тежак
сагрјешења
против
осми
заповијед
мој
“
...
„
А
познавати
ли
отац
Јањићије
?
...
“
„
познавати
,
господа
!
“
...
„
он
хтети
од
огањ
и
ватра
сагорјети
,
јер
немати
вјера
у
срце
сав
и
немати
почитање
према
старјешина
!
“
...
В
.
Изишав
из
црква
Васа
се
,
трести
прашина
са
хаљина
,
одмах
упутити
у
кухиња
.
одатле
јесам
,
кроз
широм
отворен
врата
,
извијати
танк
,
провидан
пар
и
мирис
добро
замашћен
јела
прељевати
читав
авлија
...
Поче
се
врзати
око
свој
жена
,
манастирски
кухарица
,
Милица
,
и
бунити
јесам
у
посао
.
кад
год
бити
сазнати
,
да
хтети
се
приготовити
какав
мастан
ручак
увијек
јесам
хитати
да
она
тобоже
помоћи
.
наметати
се
,
мијешати
у
посао
,
потпасати
се
и
јесам
овећом
кецеља
и
засукати
рукав
до
лакат
.
Поче
,
по
обичај
,
псовати
слуга
који
се
ознојити
и
љутити
врзати
око
врата
,
носити
поклан
кокош
,
тукац
,
јањад
.
Поче
гонити
с
пут
сваки
и
прихватати
час
за
један
час
за
други
ствар
.
Премјештао
се
с
мјесто
на
мјесто
,
ићи
,
вртити
се
,
а
уистину
ништа
корисно
јесам
моћи
урадити
.
свако
јесам
,
нарочито
жена
,
управо
кварити
оно
,
што
бити
се
урадити
.
на
њезин
клетва
и
пријетња
никако
се
ни
освртати
јесам
.
„
неки
викати
и
неки
пријетити
,
колико
хтети
“
,
помислити
у
себе
,
чешкати
се
,
„
само
нек
кухати
што
боље
и
неки
све
добро
зачинити
“
...
и
као
надзиравати
:
јесам
ли
све
укусно
зготовити
,
непрестано
јесам
подизати
сваки
поклопац
и
непрестано
пробати
од
сваки
јела
.
пробати
и
редовно
кудити
,
кудити
и
пробати
.
узгред
се
заљевати
и
ракија
из
овеће
боца
,
који
јесам
игуман
,
као
неки
мито
,
у
ванредан
прилика
поклањати
Милица
.
—
не
требати
ти
ракијетина
!
...
опит
хтети
се
ко
свиња
,
—
одговорити
она
мирно
,
кад
она
,
сав
мокар
од
пар
и
замастити
као
печеница
,
навалити
на
он
и
покушати
да
он
отети
боца
.
—
опит
хтети
се
па
хтети
ја
окаљати
образ
пред
поштен
људи
.
свако
хтети
рећи
:
„
какав
јесам
он
човјек
кад
пуштати
да
он
се
женетина
онако
опијати
“
?
—
не
лајати
куцати
ради
село
него
ради
себе
.
зар
се
ти
не
хтети
опити
,
Циганин
?
—
зацичати
она
узбудити
и
,
жалити
ракија
,
сав
јаче
наваљивати
.
—
зар
се
не
опијати
о
сваки
празник
?
...
—
Чојек
и
требати
да
се
опити
...
бог
јесам
и
створити
ракија
за
чојек
...
Ена
и
отац
Јањићије
се
напити
,
па
он
ники
не
замјерати
.
Милица
се
изврнути
и
осути
с
клетва
на
отац
Јањићије
.
Држећи
страна
калуђер
и
поносити
се
она
,
кад
год
она
јесам
Васа
покудити
,
уздизати
јесам
,
обратно
,
и
ковати
у
звијезда
игуман
,
чим
бити
се
Васа
усудити
да
ко
од
калуђер
похвалити
.
зато
она
сада
игуман
бити
„
златан
“
човјек
на
свијет
,
добричина
,
анђео
небески
,
док
јесам
Јањићије
називати
и
разбојник
и
крвник
и
пијаница
,
какав
се
још
нигдје
ни
родити
јесам
.
ко
знати
,
колико
бити
се
још
кавжити
и
препирати
,
да
се
изнебуха
пред
врата
не
појавити
кудрав
,
у
длака
зарастао
глава
Николина
.
његов
промукао
глас
као
да
закркљати
иза
дирек
:
—
спремати
ли
се
за
пир
нечастив
,
синов
Сатанин
?
...
данас
јесам
Нечастиви
узети
отац
игуман
на
свој
рука
и
пироват
хтети
с
он
заједно
.
—
какав
Нечастиви
?
—
запитати
Васа
усплахирено
.
—
далеко
он
кућа
бити
!
—
знати
ја
тај
птица
,
—
сухо
одговорити
Никола
и
,
гледати
на
тенџера
,
у
који
се
кухати
јела
,
ухватити
се
прст
за
нос
,
како
више
не
бити
осјећати
топлог
мирис
,
који
он
доводити
у
искушење
.
—
због
тај
данас
ни
мрвити
окусити
не
хтети
са
трпеза
њихов
...
они
не
долазити
да
се
помолити
господа
бог
свој
,
него
да
јести
и
пити
...
јести
хтети
и
пит
хтети
као
фираун
гладнети
,
а
ни
грош
приложити
не
хтети
храм
господњи
...
и
,
гунђати
одгегати
,
одвући
се
...
ни
погледати
не
хтјети
на
стар
игуман
,
који
као
да
из
земља
изникнути
пред
он
и
,
обзирати
се
ха
сав
страна
,
застати
на
кухињски
врата
.
његов
младолик
,
румен
лице
изгледати
јесам
ведар
,
ситан
зеленкаст
очи
некако
весео
гледати
испод
велик
,
сијед
обрва
.
Подиже
глава
према
таваница
и
,
жмиркати
,
као
да
почети
чисто
њушити
.
затим
погледати
на
Милица
,
који
,
како
се
чинити
,
пливати
у
облак
дим
и
,
некако
молити
,
—
а
увијек
јесам
с
она
мекше
говорити
,
—
рећи
:
—
Само
пазити
,
Милица
...
само
пазити
!
...
ако
ја
освјетлати
образ
,
бит
хтети
још
боца
ракија
.
Милица
не
одговорити
.
Прогунђа
нешто
у
њедра
засут
брашно
,
подстакнути
ватра
,
који
јесам
весело
пуцкарати
и
ускакати
уз
котао
,
и
,
сузити
од
дим
,
почети
љуштити
обарен
кромпир
.
—
на
риба
нарочито
пазити
,
—
наставити
игуман
тише
,
пазити
да
се
не
замјерити
Милица
и
да
јесам
како
не
увриједити
.
—
зготовити
јесам
онако
...
на
слан
вод
...
како
ти
већ
знати
...
зејтин
не
штедити
...
ни
бибер
не
жалити
...
и
пустити
неки
се
мало
разладити
,
нек
се
спитија
,
да
се
сок
добро
упити
у
риба
...
—
знати
ја
сав
посо
најбоље
,
—
гордо
одговорити
Милица
и
,
као
из
инад
,
сав
љуска
од
кромпир
бацити
он
пред
нога
.
—
знати
ја
,
знати
,
Милица
,
—
убрзати
игуман
некако
весело
као
у
шала
.
—
таки
кухарица
ни
један
манастир
немати
...
ја
ти
овај
само
напомињати
...
и
за
јањетина
хтети
да
ти
напоменути
.
направити
јесам
с
мајдонос
,
запржити
добро
...
и
неки
бити
сочан
!
...
Чувај
само
да
не
прегорети
.
А
млад
махуна
уза
она
,
па
мало
сирће
,
мало
зејтин
...
ех
...
Знаш
ти
тај
...
—
ама
ко
ли
хтети
тај
доћи
?
—
лукав
запитати
Васа
прилазити
он
и
улагивати
се
.
—
видити
да
јесам
крупан
звјерка
некакав
,
чим
због
она
погинути
десетерак
кокош
и
три
јање
.
игуман
одигнути
штап
изнад
глава
и
намигнути
.
—
не
питати
!
—
да
јесам
митрополит
?
—
Крупњи
!
—
не
хтети
,
зар
,
патријарк
?
—
генерал
!
—
отегнути
игуман
задовољно
,
гладити
се
по
брада
.
и
,
подигнув
глава
,
оштро
он
погледати
,
не
бити
ли
познати
:
како
хтети
тај
кабаст
ријеч
дјеловати
на
он
.
Васа
,
тобоже
пренеразити
,
пљеснути
оба
рука
по
кољено
и
сав
се
повити
у
страна
:
—
генерал
!
—
Јес
’
јес
’
,
—
уситнити
игуман
живахно
,
необично
уживати
у
Васин
ишчуђавање
...
—
Јуче
ја
послати
писма
,
фино
господски
писма
...
сав
мирисати
...
Пише
:
да
хтети
данас
доћи
...
ићи
,
казати
,
у
лов
по
наш
планина
,
па
хтети
нарочито
амо
свратити
да
видити
и
овај
стародреван
задужбина
и
ја
...
помислити
!
...
генерал
један
,
па
са
ја
недостојан
!
...
—
А
почему
јесам
ти
недостојан
,
отац
?
—
као
почети
се
љутити
Васа
ради
толики
чедност
његов
.
—
Учеван
јесам
ко
и
он
,
господин
јесам
,
па
...
ко
ја
јесам
генерал
?
...
не
дати
ја
твој
прст
за
његов
глава
!
—
Мичите
се
!
...
не
сметати
ја
!
—
обрецнути
се
Милица
јаче
,
потпуно
свијестан
свој
вриједност
и
свој
власт
данас
.
—
С
пут
!
—
Имаш
права
,
имати
права
,
Милица
,
—
дочекати
игуман
меко
,
измицати
се
натрашке
.
—
ићи
ја
,
ићи
...
А
ти
,
сестра
,
само
пазити
!
...
само
пазити
!
опазити
отац
Прокопије
и
отац
Мелентије
,
како
се
враћати
са
шетња
.
оба
у
стар
,
изношен
хаљина
,
који
се
сикушљале
и
на
више
мјесто
позелењети
од
трава
,
на
који
јесам
сједјети
.
око
наквашен
ципела
прилијепити
она
се
читав
груда
земља
црвеница
.
заиграти
од
љутина
и
,
мргодити
се
,
почети
тапкати
на
мјесто
:
—
Шта
видити
?
...
Шта
видити
,
богохулник
?
—
викнути
бјесомучно
и
штап
указати
на
мрк
појас
Прокопијев
,
који
јесам
умастити
вирити
испод
раскопчан
мантија
.
—
зар
да
тако
дочекати
висок
гост
,
који
ми
удостојавати
свој
поход
?
...
Тааако
?
...
имати
ли
памет
имати
?
...
знати
ли
гдје
јесам
?
-
зар
хтети
и
ја
бити
за
трпеза
?
-
запитати
Прокопије
живо
и
као
да
зарзати
од
весеље
.
игуман
отегнути
ругати
се
:
-
за
трпеза
?
...
за
трррпезом
?
...
ви
да
сјести
за
трпеза
са
један
екселенција
?
...
зар
ви
јесам
доста
,
што
хтети
стајати
близу
трпеза
?
-
она
!
-
снуждити
избацити
Прокопије
и
обор
глава
.
-
зар
?
...
—
и
зато
требати
да
јесам
свечано
обући
,
—
пресјећи
он
игуман
оштрије
.
—
Свеечано
,
чути
ли
?
—
ја
јесам
болестан
...
не
моћи
стајати
...
—
мирно
он
одговорити
Мелентије
и
показати
на
прси
.
игуман
он
престријелити
поглед
.
—
Ника
данас
не
смије
бити
болестан
,
—
окресати
строго
.
и
,
као
присјетити
се
,
брзо
запитати
Прокопије
:
—
А
камо
онај
несретник
,
онај
Јањићије
?
...
не
смишљати
ли
и
сада
нешто
,
како
хтети
ја
обрукати
?
—
Прексиноћ
јесам
некуд
по
ноћ
шврљати
са
Јеврем
,
—
понизно
одговорити
Прокопије
,
—
па
се
,
зар
,
напити
мало
.
никако
и
не
излазити
из
ћелија
.
—
звати
он
!
—
јутрос
јесам
он
звати
,
па
умало
што
ја
не
премлатити
.
не
признавати
он
,
казати
,
никакав
генерал
...
игуман
се
узвратити
унатраг
и
зањијати
се
некако
као
да
хтети
посрнути
.
—
не
признавати
?
...
генерал
?
—запијевајучи
отегнути
.
—
не
хтети
он
,
казати
,
с
он
никакав
познанство
,
—
смирено
одговорити
Прокопије
.
—
хунцут
!
...
хунцут
!
...
хунцут
!
...
—
зацичати
игуман
немоћан
и
,
у
љутина
онај
,
почети
трчкати
по
авлија
.
-
ја
хтети
он
...
ја
хтети
сав
ви
...
ух
,
ђаво
ви
однијети
,
синов
злочестив
!
заустити
да
још
нешто
рећи
,
па
узвити
раме
и
оставити
она
.
Пође
према
црква
и
опет
се
повратити
.
застати
и
држати
прст
на
чела
као
да
нешто
смишљати
,
довикнути
Васа
:
—
Чим
се
приближити
,
да
зазвонити
у
звоно
,
—
рећи
заповједнички
.
—
А
хтети
ли
он
и
рука
приступати
?
—
стидљиво
запитати
Васа
,
хотимично
се
старати
да
изгледати
што
наиван
те
да
и
на
тај
начин
показати
,
да
водити
рачун
о
висок
гост
.
—
зар
да
се
твој
поган
уста
дотакнути
рука
његов
?
и
,
презриво
узвити
нос
,
игуман
проћи
мимо
он
.
Прође
па
опет
застати
.
—
и
застава
да
истакнути
!
—
подвикнути
ватрен
.
—
одмах
!
—
одмах
,
—
покорно
одговорити
Васа
.
—
и
...
замислити
се
:
шта
бити
још
требати
?
па
узити
штап
под
пазухо
и
поћи
:
—
Ђаво
неки
ви
носити
!
—
и
доћи
хтети
дан
и
Нечастиви
хтети
пировати
код
храм
господњи
,
—
некако
свечано
узвикнути
Никола
,
који
се
довући
однекуда
иза
црква
.
Кесећи
се
иза
игуманов
леђа
распремити
се
и
легати
насред
авлија
.
—
и
господ
хтети
запитати
отац
Мелентије
,
кад
он
зовнути
пред
пријесто
небески
:
„
Познајеш
ли
отац
игуман
?
“
...
„
познавати
,
господа
“
...
„
окренути
хтети
лице
свој
од
он
,
јер
сагријешити
и
пир
пир
са
Агарјанин
проклет
и
ту
се
не
споменути
име
мој
“
!
...
Мелентије
,
уздрхтати
,
обгрлити
Прокопије
:
—
Чујеш
ли
,
како
ја
прорицати
смрт
?
—
тужно
прошаптати
.
—
и
погодит
хтети
!
...
ја
јесам
видити
,
лијепо
видити
,
како
се
примицати
,
силан
и
моћан
...
А
отац
игуман
хтети
да
ја
,
који
јесам
се
вјерити
с
она
,
стајати
пред
један
немоћан
генерал
...
луд
отац
игуман
!
...
—
хајдемо
Јањићије
,
—
предложити
Прокопије
тихо
,
бојити
се
да
Мелентије
и
не
проплакати
пред
он
.
—
Хајд
да
измамити
мало
ракија
...
силом
он
повући
са
себе
.
нога
гурнути
у
расклиман
врата
,
који
се
,
некако
јаукнути
,
широм
отворити
...
погледати
унутра
...
на
кратак
кревет
,
пребацити
нога
преко
подножњача
,
напола
обући
извалити
се
Јањићије
,
са
лула
у
зуб
,
а
брада
он
се
расути
по
упрљан
јастук
,
сав
засут
духан
и
задимити
као
да
горети
.
поред
он
на
столичица
,
лежати
јесам
овећа
боца
са
ракија
,
до
половица
испразнити
;
жутјети
се
напукао
чаша
и
изврнут
пепеоница
,
из
који
као
да
се
још
и
сада
пепео
осипати
на
под
.
испод
прозор
,
на
сандуче
некакав
,
сједио
јесам
Јеврем
,
погрбљен
.
и
док
он
,
препун
прашина
,
широк
млаз
свјетлост
клизити
низ
кос
,
држати
јесам
дебео
пјесмарица
на
кољено
и
по
десети
пут
гласно
читати
пјесма
,
како
Марка
пити
уз
рамазан
вино
.
—
Још
имати
ракија
!
—
весело
узвикнути
Прокопије
поткупљати
мантија
и
обзирати
се
:
гдје
хтети
сјести
...
—
Мог
се
и
ја
напити
.
—
зар
ни
ти
не
хтети
пити
с
генерал
?
—
подругљиво
запитати
Јањићије
и
преко
лула
опљунути
на
под
.
—
А
голем
јесам
тај
господин
!
—
игуман
велим
,
да
хтети
само
он
с
он
пити
и
јести
,
а
ја
,
бивати
,
само
да
дворити
ко
слуга
голубан
,
мантија
ли
он
његов
!
—
љутит
окресати
Прокопије
,
спуштати
се
на
под
.
—
да
дворити
калуђер
?
...
генерал
?
Јањићије
се
бржебоље
исправити
.
Прекрстивши
нога
сједе
на
кревет
.
—
јесам
ли
тај
истина
?
—
игуман
хтети
тако
,
—
мукло
потврдити
Прокопије
.
—
и
хтети
још
да
он
се
свечано
обући
.
—
е
ја
хтети
за
инад
овако
обући
сјести
генерал
уз
кољено
!
—
узвикнути
Јањићије
гњевно
ударати
се
по
кољено
.
—
не
хтети
,
—
прошаптати
Мелентије
тихо
и
прекорно
он
погледати
.
—
То
не
бити
ваљати
.
—
Хоћу
!
—
не
хтети
,
—
брзо
добацити
и
Јеврем
и
мирно
заклопити
пјесмарица
.
Јањићије
спустити
лула
покрај
себе
,
не
бринути
се
хтети
ли
он
чаршав
прогорјети
.
Инаџијски
прекрсти
рука
на
прса
.
—
ја
хтети
за
инад
сав
учинити
!
—
рећи
одлучно
.
—
не
хтети
,
—
упорно
одговорити
Јеврем
а
дугачак
он
трепавица
убрзано
затрептати
.
—
никако
.
—
мислити
ли
да
се
бојити
?
Јеврем
заклонити
лице
рука
и
рећи
смијући
се
:
—
генерал
не
хтети
ни
доћи
!
—
Неее
хтети
?
и
сав
се
зачудити
погледати
:
—
Неее
хтети
?
—
А
откуд
ти
знати
?
—
запитати
Прокопије
мукло
,
точити
ракија
у
чаша
,
—
знати
.
Прокопије
се
насмијати
:
—
Лажи
,
лаж
,
Јеврем
!
—
јесам
ли
вјера
тврд
да
ја
не
хтети
одати
?
—
ватрено
запитати
Јеврем
и
придигнути
се
.
—
не
хтети
ли
?
—
Ко
ти
одати
,
глава
хтети
он
разбити
!
—
загрмети
Јањићије
са
кревет
и
да
потврдити
пријетња
,
стиснут
шака
ударити
по
бедрењача
.
—
зборити
!
Јеврем
,
ставити
прст
на
уста
и
лукав
узвијати
обрва
,
отегнути
шапатом
:
—
генерал
јесам
ни
послати
никакав
писма
...
никакав
!
...
писма
јесам
послати
ја
,
кад
јесам
бити
у
варош
...
—
Тиии
?
Чинило
се
као
да
он
прождирати
поглед
.
Чуде
се
а
не
моћи
се
начудити
.
—
сав
одавна
уздисати
и
јаукати
за
један
добар
ручак
,
—
наставити
Јеврем
живље
,
обраћати
се
час
један
,
а
час
други
.
—
зато
јесам
хтјети
да
натјерати
отац
игуман
да
ми
сав
почаст
...
А
јесам
ли
он
мого
згодан
преварити
?
...
генерал
не
хтети
доћи
и
читав
ручак
остат
хтети
ми
...
јесам
он
вјеровати
.
неки
пакосна
злурадост
сав
се
огледати
на
лице
,
сав
као
да
јесам
бити
готов
да
праснути
у
смијех
и
подругнути
се
игуман
.
А
сваки
ипак
као
да
се
снебивати
,
плашити
...
испод
ока
погледати
један
у
други
као
да
се
договарати
.
ники
ништа
не
одговорити
.
—
Нашао
јесам
један
јаран
,
—
почети
тумачити
Јеврем
готово
љутити
се
,
—
тај
јесам
купити
фин
папир
,
онај
са
златан
ивица
...
што
мирисати
...
написати
писма
...
он
имати
царски
рукопис
и
кабаст
памет
,
па
знати
да
китити
баш
ко
и
генерал
!
...
кад
јесам
написати
,
предати
јесам
на
пошта
,
а
игуман
јуче
примити
...
ко
он
јесам
крив
што
јесам
будала
,
те
одмах
повјеровати
!
Прокопије
,
обрадовати
,
скочити
те
загрлити
Јеврем
.
Смијући
се
грохот
поклопити
он
сав
тежак
тијело
свој
и
умало
не
обор
.
Мелентије
спустити
глава
на
прса
и
као
човјек
чији
се
смрт
приближивати
не
смједе
да
пустити
глас
.
само
развући
усна
.
Јањићије
се
узвалити
наузначке
и
тамбурати
нога
преко
подножњача
,
као
да
се
љуљушкати
на
кревет
.
—
Добра
јесам
смислити
,
пасји
син
,
—
једва
могаде
изговорити
подухватати
се
за
ребро
.
—
љепота
!
—
А
игуман
се
још
нада
!
—
захихика
Прокопије
кроз
стиснут
шака
.
—
и
чекати
!
—
и
уређивати
!
Прокопије
поћи
врата
и
спотакнути
се
преко
сандуче
:
—
да
он
видити
!
—
викнути
пакосно
и
почети
провиривати
.
—
да
он
видити
!
—
сав
прихватити
купити
се
око
он
.
и
нагрнути
на
врата
,
тискати
се
,
изићи
из
ћелија
.
игуман
,
обући
у
нов
мантија
са
постава
од
црвен
свила
,
шетати
јесам
по
авлија
уозбиљити
,
усправљен
,
достојанствен
,
опирати
се
о
штап
који
јесам
држати
одмакнути
пред
себе
и
као
пробати
који
бити
нога
мало
изметнути
напријед
:
десни
или
лијеви
?
...
и
шапутати
јесам
нешто
:
припремати
се
зар
за
говор
или
за
здравица
.
опремити
јесам
бити
гласник
на
жељезнички
станица
,
да
он
раније
обавијестити
о
долазак
,
тај
јесам
сваки
час
погледати
на
капија
и
као
очекивати
она
.
Васа
,
полупијан
,
стајати
јесам
украј
црквен
врата
,
силом
покушавати
да
се
држати
усправљен
и
блесаст
се
смјешкати
,
—
обично
јесам
,
у
пиће
,
смијати
се
или
плакати
,
—
а
око
он
,
попут
почастан
стража
,
стајати
јесам
четири
гологлав
сеоски
момак
,
спреман
да
одмах
прихватити
генералов
коњ
и
да
он
помоћи
сјахати
...
како
јесам
бити
забавити
јесам
са
себе
,
игуман
јесам
ни
примијетити
калуђер
кад
јесам
изаћи
из
ћелија
.
Држећи
рука
на
уста
и
чувати
се
да
не
праснути
у
смијех
,
гледати
јесам
он
они
некако
злобан
и
осветнички
...
тек
кад
Прокопије
,
који
се
једва
савлађивати
,
пригушено
хихикнути
кроз
прст
,
подигнути
он
глава
и
погледати
она
.
—
ви
хтети
стати
за
ја
,
као
свитати
,
—
рећи
некако
свечано
не
загледати
она
више
ни
одијело
нити
неочешљан
брада
.
—
не
смијете
приступати
сасвим
близу
,
него
одаље
мало
...
на
неколик
корак
...
тек
опазити
отац
Јањићије
као
да
стрекнути
мало
и
набрати
обрва
.
—
А
зар
тај
необучен
...
ти
?
...
зар
така
да
се
показати
?
—
лијепо
јесам
ја
и
овако
,
—
одговорити
Јањићије
преко
лула
и
забацити
рука
на
леђа
.
—
нека
...
док
неко
испред
капија
завитеза
:
—
ето
гласник
!
...
Етооо
!
...
—
пазити
!
...
звонити
,
Васа
!
...
—
повикати
игуман
узбуђено
и
немирно
се
почети
освртати
.
—
звонити
!
...
пазити
!
...
у
ред
!
...
настати
читав
узбуна
.
Васа
се
препасти
,
па
ушепртљити
.
Дрхћућим
рука
прихватити
за
коноп
.
Чим
повући
први
пут
,
отргнути
он
се
један
из
рука
и
ошинути
он
по
лице
.
звоно
зазвонити
некако
нескладан
,
промукао
,
као
ругати
се
.
прво
јесам
немоћан
јечати
и
уздисати
,
а
друго
,
док
јесам
Васа
ловити
изгубљен
коноп
,
као
да
се
зацењивати
од
смијех
...
момак
се
ускомешати
,
препирати
се
полугласан
и
гуркати
се
.
Калуђери
,
придржавати
и
сакривати
се
један
за
други
,
иступити
напријед
и
почети
се
тобоже
уређивати
...
—
пазити
!
...
ознојен
и
задихан
утрчати
гласник
у
авлија
.
размахнути
на
широк
рука
као
да
хтети
поскочити
и
заморити
викнути
:
—
немати
генерал
.
—
Нееема
?
—
сав
зачудити
запјевати
и
сав
упријети
очи
у
игуман
тражити
разјашњење
.
у
калуђер
ненадно
ударити
кашаљ
и
кихање
.
игуман
као
да
не
чути
добро
.
окренути
глава
према
гласник
,
полегутити
се
и
држати
утрубљену
шака
иза
уво
,
запитати
нестрпљиво
:
—
Ида
?
—
немати
он
никако
,
—
љутит
одговорити
гласник
и
приступити
он
ближе
.
—
гледати
јесам
и
чекати
,
чекати
...
немати
...
—
не
моћи
бити
!
—
окресати
игуман
осорно
и
ударити
он
по
бедра
.
—
јесам
пазити
како
требати
...
Магарче
!
—
питати
јесам
и
кондоктора
и
сваки
,
—
добацити
гласник
упоран
и
отворено
он
погледати
.
—
и
сав
казати
:
да
ники
међу
она
јесам
генерал
...
—
Нееема
он
?
...
игуман
малаксати
.
некако
постидити
обор
глава
,
—
у
калуђер
јесам
смјети
ни
погледати
,
—
и
прекрстивши
рука
на
нов
,
празнични
појас
,
болно
уздахнути
:
—
Шта
хтети
сад
?
—
да
јесам
ми
тај
жив
и
здрав
,
отац
игуман
,
а
лако
хтети
,
—
дочекати
Прокопије
меко
,
тјешити
он
и
тобоже
искрено
учествовати
у
голем
туга
његов
.
—
ако
се
бринути
због
ручак
,
моћи
он
ја
и
без
генерал
појести
.
игуман
опет
уздахнути
и
жалостивно
прошиштати
:
—
јести
!
...
Опирући
се
о
штап
као
какав
старац
,
који
јесам
минути
и
одвити
година
,
лагано
,
почивати
на
сваки
корак
поћи
у
трапезарија
.
Калуђери
за
он
.
и
Васа
хтјети
да
она
пратити
и
кренути
с
она
.
али
се
задржати
близу
врата
.
ни
јесам
не
знати
зашто
ударити
у
плач
,
док
се
Никола
,
узваљен
наузначке
на
оштар
пијесак
,
гласно
и
пакосно
церекати
.
трапезарија
јесам
бити
окитити
и
украсити
као
о
велик
празник
.
слика
митрополитов
,
игуманов
и
некакав
стар
ктитор
са
мркајаст
фес
на
глава
,
обрубити
дебео
вијенац
од
бршљан
и
закићен
грана
маслинов
,
смјешкати
јесам
се
љубазно
на
свако
као
поносити
се
нов
накит
свој
.
у
врх
,
међу
прозор
,
црвењети
се
,
од
цвијеће
извести
,
некакав
круна
,
грб
ли
,
мајсторски
закитити
са
три
нов
барјачић
.
Између
она
,
као
изникнути
из
свјеж
ковиље
,
весело
свјетлуцати
мало
,
срмали
кандило
.
на
трпеза
,
прекривен
бијел
чаршав
од
домаћи
без
,
шаренити
се
четири
голем
ваза
са
цвијеће
,
блистати
се
сребрн
нож
и
виљушка
,
руменити
се
дугачак
боца
са
стар
,
осмогодишњи
вино
.
убрусац
,
раширити
попут
лепеза
,
стршити
јесам
из
везен
чаша
.
купити
од
хљеб
стидљиво
се
шћућурити
покрај
гиздав
зачињача
са
со
,
зејтин
и
сирће
,
сакривати
иза
себе
сочан
,
разрезан
лимун
на
мали
шестопер
плитица
.
игуман
,
жалостивно
погледати
по
сто
,
накупити
обрва
и
заклимати
глава
.
и
изненада
се
распасти
,
разљутити
:
—
генерал
!
—
цикнути
помама
окретати
се
калуђер
и
као
очекивати
одговор
од
она
.
—
Шта
јесам
он
?
...
ко
ја
јесам
он
?
...
Чудна
ја
чудо
што
јесам
доћи
!
...
Пррроклети
син
!
...
мисао
,
да
јесам
ја
жао
што
он
немати
?
...
јок
,
братац
!
...
видити
јесам
ја
и
крупњу
господа
,
ручавати
и
вечеравати
с
она
.
и
крупњу
!
...
Пррроклети
син
!
и
љутити
се
што
ништа
не
говорити
,
узвикнути
заповједнички
:
—
јести
!
...
за
инад
нитков
онај
најести
се
ви
!
...
узети
!
...
јесам
,
одгунђати
молитва
и
одмахнути
рука
као
да
благосиљати
,
почети
да
присркивати
чорба
...
оставити
...
налактити
се
о
сто
и
,
чупкати
се
за
брада
,
глава
подупријети
рука
.
Мелентије
погледати
на
Прокопије
,
како
се
наклопити
над
тањир
па
јести
за
тројица
.
узимати
од
један
јела
,
од
други
,
од
трећи
,
мијешати
,
трпати
голем
залогај
у
уста
,
а
у
вилица
он
као
да
пуцати
,
ломити
се
нешто
...
и
чудан
,
потајан
мржња
,
који
он
увијек
обузимати
кад
погледати
на
здрав
буцмаст
лице
Прокопијев
и
на
баковски
врат
његов
,
и
сада
овладати
он
.
са
злурадост
неки
као
да
јесам
чекати
:
хтети
ли
се
удавити
залогај
?
и
не
хтети
ли
он
капљати
ударити
онако
сит
,
поднапит
?
...
Уживао
бити
,
чинити
он
се
,
бити
бити
потпуно
срећан
,
кад
бити
гледати
како
кркљати
на
столица
,
хропити
,
издисати
!
...
само
да
он
наџивети
!
...
неколико
дан
да
наџивети
тај
јак
,
задовољан
калуђер
!
...
онако
безбрижан
,
ведар
,
мислити
зар
да
хтети
вјечито
живјети
!
и
потајно
се
ругати
,
—
тврдо
јесам
вјеровати
да
се
Прокопије
ругати
,
—
свако
ко
јесам
болестан
!
—
колико
јести
!
—
напошљетку
избацити
гласно
,
гадити
се
.
попут
игуман
одбацити
и
нож
и
виљушка
.
Ништа
више
јесам
моћи
окусити
.
—
А
што
не
пити
?
—
тихо
запитати
Јањићије
који
јесам
и
трећи
испражњен
боца
спуштати
под
сто
(
празан
боца
никако
јесам
моћи
гледати
пред
себе
)
а
други
рука
прихватити
за
четврти
.
—
попити
чашу-двије
...
Бит
хтети
ти
лакше
!
—
нека
...
и
Мелентијев
мутан
очи
чудновато
сијевнути
.
Дође
он
да
и
он
пркосити
смрт
,
да
она
се
наругати
.
да
свако
,
—
нарочито
Прокопије
који
он
сигурно
држати
за
кукавица
,
—
показати
како
се
не
бојити
,
како
јесам
презирати
...
охрабрити
се
некако
,
пренути
се
.
Дрхћућом
рука
узити
близ
чаша
,
препуњен
.
испити
.
—
тако
,
—
осоколити
он
Јањићије
задовољан
и
потапшати
по
раме
.
—
тако
требати
!
Мелентије
прихватити
и
други
чаша
.
Климнувши
глава
према
Прокопије
,
пресијецати
он
поглед
,
викнути
некако
пркосно
:
—
здрав
јесам
!
Прокопије
,
чији
јесам
уста
бити
претрпати
,
не
одговорити
.
само
узмахнути
глава
и
замумљати
нешто
мукло
,
нејасно
.
затим
,
отегнути
врат
,
дохватити
чаша
водењача
.
искапити
.
—
и
оно
јесам
да
показати
како
јесам
здрав
од
ја
!
—
помислити
осјетљив
Мелентије
стиснути
труо
зуб
.
—
поганац
!
и
,
да
не
изостати
за
он
,
да
се
не
одати
,
узити
и
сам
водењача
...
натегнути
...
отпити
два-три
гутљај
и
стрести
се
.
—
Дај
ја
цигар
!
—
нестрпљиво
заискати
од
Јањићије
,
пипати
он
по
џеп
,
тражити
.
—
Дај
!
—
јесам
за
тај
цигар
,
—
мрко
он
одговорити
Јањићије
.
—
оставити
!
—
Дај
!
...
Хоћу
!
...
док
се
живити
,
нек
се
живити
!
...
дати
!
...
Узевши
цигар
припасти
он
.
одбити
неколик
дим
непрестано
,
изазивачки
гледати
у
Прокопије
.
и
закашљати
се
.
у
прса
он
шкрипнути
нешто
...
црвен
пјега
појавити
се
на
образ
...
Очи
засузити
...
—
оставити
!
...
бацити
цигар
!
—
узвикнути
Јањићије
пријекорно
и
ударити
он
по
рука
.
—
не
рећи
ли
ти
?
—
не
хтети
...
Превијајући
се
од
кашаљ
повући
два-три
нов
дим
.
залити
она
вино
.
Прокопије
,
поднапит
,
бећарски
се
узвалити
на
столица
.
пребацити
нога
преко
нога
и
узити
тамбура
.
затегнути
жица
,
окушати
она
.
и
,
забацити
замршен
кос
унатраг
,
промукло
запјевати
:
Киш
пасти
росуља
,
на
дјевојка
кошуља
...
—
Шта
?
.
.
Шта
?
—
као
пренути
се
игуман
узвити
глава
и
подизати
се
са
столица
.
—
јесам
ли
у
механа
?
—
пустити
,
отац
игуман
,
—
дочекати
Јањићије
весело
и
силом
он
посадити
на
столица
.
—
нек
се
чојек
развеселити
...
не
хтети
,
зар
,
уз
вино
пјевати
:
„
Плачу
и
ридај
јегда
помишљати
смерт
“
?
—
не
смије
,
не
смије
,
не
смије
,
—
засиктати
игуман
жесток
,
једва
дочекати
да
се
на
неко
искати
,
осветити
.
—
не
дозвољавати
!
и
,
незадовољан
што
он
противурјечити
,
што
се
одмах
не
покорити
,
бјесомучно
дрекнути
:
—
ја
јесам
овдје
домаћин
!
...
ја
моћи
забранити
!
...
тај
јесам
неподопштина
!
...
—
Ихухуху
!
—
за
инад
вриснути
Јањићије
и
снажан
удар
о
зид
празан
боца
,
који
се
разбити
у
комад
.
ситан
,
раздробљен
парчад
стакло
зазвечати
по
под
.
—
Ихухуху
!
...
удрити
,
Прокопије
,
соко
и
запјевати
ја
онај
:
Калуђере
ђинђере
,
не
ђинђери
брада
,
не
дати
ти
Мара
...
—
Нипошто
!
...
не
!
...
не
дозвољавати
!
—
прошиштати
игуман
трчећи
према
Прокопије
и
пријетити
и
глава
и
стиснут
шака
...
—
епитимија
хтети
...
казна
...
богохулник
!
...
изненада
се
извити
и
Мелентије
.
Завидећи
Прокопије
на
јак
,
силан
глас
,
зажелити
да
он
надвикати
,
натпјевати
.
Измахнувши
препун
боца
изнад
глава
,
напрезати
се
из
сав
снага
закријештати
:
игра
цура
мален
,
сукња
она
јесам
шарен
...
и
одмах
пасти
,
посрнути
.
столица
један
,
близ
,
с
тресак
се
изврнути
и
он
се
извалити
преко
она
,
са
опружен
рука
унапријед
.
глава
,
низ
који
се
опустити
рашчупан
перчин
,
клон
као
у
убијен
птица
,
на
усна
се
заруменити
капати
крв
...
застењати
тужно
.
—
умријети
!
—
поплашити
узвикнути
Прокопије
и
,
преврнути
три
столица
,
притрчати
да
он
прихватити
.
—
издахнути
!
Притрчаше
и
остати
.
Склепташе
се
викати
,
јадиковати
...
Раскопчаше
он
мантија
,
разгрнути
кошуља
под
грло
,
почети
шкропити
вод
.
однекуда
истрчати
и
Васа
са
запаљен
свијећа
,
истрчати
и
Милица
са
добар
гутљај
сирће
у
филџан
.
Косећи
се
и
на
игуман
и
на
остати
,
поднети
он
сирћет
под
нос
и
почети
он
трљати
по
сљепочница
.
—
Кажем
ја
:
не
пухати
,
јесам
цигар
за
тај
!
—
вајкати
се
Јањићије
промукло
,
придржавати
он
глава
и
лагано
он
миловати
по
кос
.
—
не
слушати
,
пасји
син
!
...
млад
па
тврдоглав
!
—
опет
требати
трошити
на
доктор
,
—
примијетити
игуман
суво
,
рачунати
у
себе
и
врпољити
се
.
—
А
сав
јесам
ви
кривити
...
ви
...
једва
доћи
себе
,
Мелентије
отворити
очи
.
—
поглед
почети
тражити
Прокопије
,
пазити
на
он
.
и
,
као
згадити
се
,
отпрсну
у
страна
.
—
не
хтети
умријети
!
—
застењати
изнемогао
,
искидан
.
—
и
кад
ја
душа
оставити
тијело
,
живјет
хтети
!
...
имати
лијеп
свијет
,
добар
...
ухватити
Јањићије
за
рука
и
муцати
запитати
:
—
имати
ли
други
свијет
?
...
имати
?
...
—
имати
,
брата
,
имати
,
—
потврдити
Јањићије
болећив
,
обгрлити
он
.
—
сав
имати
...
—
немати
!
...
немати
!
Лажете
!
...
—
раздражити
јекнути
болесник
.
—
Ништа
немати
...
само
црв
...
али
не
хтети
ја
умирати
,
не
хтети
!
...
—
и
скочити
да
се
отети
,
да
побјегне
.
—
не
требати
ја
други
свијет
!
...
и
опет
малаксати
,
занети
се
.
они
он
пажљиво
прихватити
на
рука
и
понети
у
његов
ћелија
.
ви
.
Читава
три
дан
и
три
ноћ
сједио
јесам
јесам
Јањићије
уз
болестан
Мелентије
.
ники
други
јесам
дозвољавати
ни
да
се
уплетати
нити
да
његовати
„
пасји
син
“
.
он
он
и
трава
узваривати
и
давати
лијек
и
куповати
понуда
.
са
доктор
,
крупан
,
сипљив
дебељко
,
који
јесам
сваки
други
дан
нарочито
из
варош
долазити
,
свађати
се
непрестано
.
доктор
јесам
,
трти
замагљен
наочари
и
танак
марама
бришући
зној
са
ћела
,
изричито
препоручивати
да
се
болесник
дати
што
лакшати
јела
,
највише
млијеко
.
А
Јањићије
јесам
опет
тврдити
да
хтети
он
тако
„
од
глад
умријети
“
и
упорно
захтијевати
да
он
без
престанак
кљукати
што
јак
и
мастан
храна
.
и
никако
се
јесам
моћи
начудити
:
зашто
доктор
забрањивати
ракија
?
по
његов
мишљење
она
и
кријепити
човјек
и
лијечити
сваки
болест
,
а
доктор
не
да
ни
гутљај
један
,
ни
капа
чак
.
сваки
пут
препирати
се
она
двојица
.
стан
један
према
други
надути
,
нарогушити
и
препирати
се
:
—
ако
јесам
ви
бол
доктор
,
—
муцати
јесам
увријеђен
лијечник
,
смишљати
унапријед
сваки
ријеч
и
прежвакивати
јесам
некако
,
—
так
ви
и
лечити
...
ту
ја
не
потребно
...
—
знати
и
ја
да
тај
ти
непотребно
,
—
одговарати
Јањићије
оштро
,
подражавати
његов
говор
и
,
зар
да
он
боље
разумјети
,
мијешати
понеки
турски
и
њемачки
ријеч
,
који
јесам
однекле
научити
.
—
ама
ти
звати
због
адет
...
Фрштец
?
—
Хо
хо
...
так
так
...
ја
ићи
...
—
јок
!
...
сабур
мало
,
ефендум
,
—
задржавати
он
Јањићије
и
отимати
он
штап
.
—
сабур
,
стар
!
...
ја
знати
...
так
знати
...
да
јесам
он
лијек
само
мотика
...
Никс
?
...
само
мотика
!
...
так
...
па
зашто
да
чојек
отићи
гладан
на
онај
свијет
?
...
Никс
?
...
Фрштец
?
...
—
јо
...
јо
...
јо
...
ала
так
не
ићи
...
тај
не
добро
...
—
То
мусити
!
...
Мог
...
не
хтети
ја
да
он
сажалити
на
ја
е
он
јесам
нудити
лијеп
јело
...
так
...
согањдолма
,
јапрак
,
червиш
?
...
Шта
велим
,
стар
?
...
vi
sogst
du
?
...
—
не
...
не
...
не
...
како
ви
...
не
знати
како
бити
растумачити
,
доктор
јесам
црвенити
размахивати
рука
и
давати
чудноват
знак
.
—
так
прса
...
ту
слабо
...
ту
...
—
сакраментски
стар
!
...
не
розумиш
ти
ништа
ко
говече
,
—
загрмети
Јањићије
,
раздражен
упорност
докторов
...
—
Никс
фрштец
...
Варми
илаџ
за
оваки
хасталук
?
јок
!
...
па
што
мучити
болесник
,
убити
тај
бог
!
једанпут
се
толико
заборавити
,
да
јесам
чак
изгурати
доктор
.
али
се
одмах
и
покајати
.
сустигнути
он
на
авлија
и
најљубезније
позвати
натраг
,
частити
лијеп
дуван
.
кад
се
потпуно
заморити
,
позвати
Јеврем
да
он
замијенити
.
Прокопије
јесам
вјеровати
.
знати
јесам
да
бити
он
,
кроз
неколик
минута
,
заспати
на
столица
и
да
он
ни
оба
звоно
а
камо
ли
изнемоћи
глас
један
болесник
не
бити
моћи
разбудити
...
Препоручивши
Јеврем
да
се
строго
држати
и
лијечнички
и
његов
,
Јањићијев
,
одредба
,
—
који
се
јесам
много
слагати
с
докторски
,
—
прекрсти
се
.
Прекрсти
и
Мелентије
и
отићи
у
свој
ћелија
.
Мелентије
,
који
се
,
готово
увијек
,
причињавати
да
спавати
,
лијено
отворити
очи
и
погледати
Јеврем
благо
се
осмјехнути
.
—
отићи
ли
?
—
шапатом
запитати
као
плашити
се
да
когод
не
чути
.
—
отићи
.
Мелентије
се
необично
прибојавати
Јањићије
.
за
сав
вријеме
док
он
јесам
његовати
,
морати
он
се
покоравати
слијепо
,
као
што
се
војник
покоравати
свој
официр
.
Јањићије
командовати
,
он
слушати
...
јесам
смјети
ни
ријеч
прозборити
,
ни
застењати
,
ни
преврнути
се
без
његов
дозвола
.
макар
не
осјећати
глад
,
морати
јесам
јести
по
команда
:
макар
он
се
не
спавати
,
морати
јесам
спавати
;
макар
некада
и
не
осјећати
боловати
,
морати
јесам
,
стиснут
зуб
,
подносити
да
он
сирће
трти
по
тијело
и
,
знојити
се
од
превелик
врућина
,
трпјети
загријан
цигла
под
рога
...
сад
као
да
он
камен
спасти
са
срце
.
—
како
јесам
?
—
запитати
Јеврем
меко
надносити
се
над
он
и
спуштати
он
рука
на
чела
.
—
Добра
?
—
Добра
...
опорављати
се
...
—
шиштати
одговорити
Мелентије
и
захвално
он
ухватити
за
рука
.
—
сад
...
ево
...
вјеровати
да
хтети
потпуно
оздравити
.
—
знати
јесам
и
ја
да
хтети
оздравити
,
—
прихватити
Јеврем
живље
као
да
бити
потпуно
увјерити
о
тај
.
—
бити
јесам
уобразити
неки
чудо
,
а
овамо
сав
ситница
...
—
Ко
се
зло
не
боја
?
...
ко
не
замишљати
оваки
болест
горе
него
јесам
у
ствар
?
—
тихо
запитати
Мелентије
.
—
сад
видити
да
јесам
тај
бити
само
обичан
нахлада
и
ништа
други
.
и
,
како
бити
жељан
друштво
и
разговор
,
налактити
се
на
јастук
и
рећи
испресијецати
:
—
А
толико
јесам
мислити
о
смрт
!
...
и
страшити
се
...
помислити
,
болан
,
како
ти
јесам
кад
јесам
свијестан
да
ти
не
хтети
бити
!
...
свијет
хтети
остати
какав
и
јесам
,
лијеп
и
красан
,
а
ти
бити
не
хтети
...
сунце
хтети
сјати
,
гора
се
зелењети
,
сваки
травка
божји
мирисат
хтети
,
а
ти
бити
не
хтети
!
...
и
други
људи
,
онаки
као
Прокопије
,
још
хтети
ходати
и
наслађивати
се
,
а
ти
бити
не
хтети
!
...
ти
хтети
нестајати
,
распадати
се
,
претварати
се
у
прашина
...
ни
трагати
од
ти
не
хтети
остати
...
и
твој
нестанак
значит
хтети
толико
колико
и
онај
гусјеница
што
јесам
наћи
и
убити
на
лице
...
пљувати
на
гусјеница
,
а
зар
јесам
ја
нешто
крупњи
?
...
Предахнувши
мало
принети
Јевремов
рука
уз
свој
.
оба
почети
сравњивати
и
загледати
.
—
и
мучити
ја
мисао
,
—
наставити
лакше
,
—
рашта
јесам
живити
?
...
ко
јесам
требати
?
...
свијет
јесам
моћи
бити
и
без
ја
,
овакав
какав
јесам
,
и
да
се
јесам
родити
...
па
што
ја
родити
,
што
одгојити
?
...
зато
да
живити
,
да
напатити
и
себе
и
други
,
па
да
умрети
...
гусјеница
,
велим
ти
,
гусјеница
!
...
Чина
ја
се
да
јесам
вријеме
да
примити
лијек
,
—
додати
присјетити
се
.
—
колико
јесам
сат
?
—
једанаест
и
по
,
—
одговорити
он
Јеврем
гледати
на
сат
.
—
Јес
’
вријеме
јесам
...
дати
ја
...
ето
он
,
тај
са
црвен
карта
на
боца
...
један
кашика
!
Примивши
лијек
примирити
се
мало
.
—
Вичем
на
живот
,
проклињати
он
,
а
драго
живјети
,
—
рећи
и
осмјехнути
се
.
—
Знаш
да
јесам
непотребан
,
сувишан
...
а
имати
ли
тај
који
јесам
сувишан
?
...
и
опет
ти
драго
живјети
...
неки
се
други
мучити
због
ти
,
неки
умирати
,
само
да
ти
живити
!
...
замислити
,
—
додати
живље
,
—
неколико
пута
шетати
,
долазити
ја
луд
мисао
...
као
ја
умрети
и
саранити
ја
...
и
долазити
однекуд
Христос
,
—
силазити
јесам
једном
на
земља
па
зашто
не
бити
мого
и
опет
сићи
?
—
и
викати
:
„
Мелентије
,
устати
!
“
...
и
ја
устајати
и
ићи
за
он
...
лудо
,
јесам
ли
?
...
А
ја
јесам
каткад
и
вјеровати
у
тај
и
...
тај
ја
бити
као
неки
нада
...
Кхи
!
...
због
тај
јесам
читати
свет
писма
по
неколик
пут
.
—
не
силазити
више
Исус
без
Страшнога
суд
,
—
мирно
одговорити
Јеврем
,
па
узити
подеран
марама
који
јесам
лежати
покрај
узглавље
и
почети
он
отирати
зној
са
чела
.
—
сад
бити
и
он
бити
сувишан
и
,
можебити
,
сувишан
...
опет
бити
он
разапети
...
Мелентије
он
погледати
са
сажаљење
...
и
намјестити
се
на
јастук
угодан
,
некако
весело
узвикнути
:
—
него
знати
шта
јесам
још
мислити
!
...
корити
јесам
често
јесам
себе
што
јесам
учинити
нешто
крупан
,
велик
.
Нешто
због
шта
бити
ја
спомињати
...
неки
тијело
трухнути
у
земља
а
нек
ја
се
име
спомињати
...
и
тај
бити
ја
бити
као
неки
утјеха
...
и
макар
што
знати
да
немати
снага
за
велик
дјело
,
смишљати
јесам
и
припремати
се
...
и
...
пљунути
на
сав
!
.
.
—
пљунути
?
—
као
зачудити
се
Јеврем
.
—
ја
,
кад
бити
моћи
,
сав
бити
учинити
да
ја
и
након
смрт
спомињати
.
Мелентије
одмахнути
рука
,
љутит
што
он
прекидати
.
—
да
ти
спомињати
?
...
А
шта
имати
од
тај
што
хтети
ти
спомињати
?
...
и
за
колико
хтети
тај
година
спомињати
?
—
запитати
подругљиво
.
—
за
крупан
неколик
дјело
...
ако
икако
имати
тај
крупан
дјело
...
спомињат
хтети
тај
дотле
,
док
други
не
доћи
,
алал
он
вјера
,
и
не
створити
десет
пута
крупњати
...
А
шта
ја
јесам
тај
?
...
након
тај
хтети
одмах
полако
...
полако
отићи
у
заборав
...
од
заборав
,
од
потпун
смрт
,
никако
се
не
моћи
спасти
,
пријести
или
посље
...
и
,
са
увјерење
човјек
који
јесам
много
о
тај
размишљати
,
не
осјећати
колико
јесам
недошљедан
у
говор
,
одлучно
завршити
:
—
нем
,
болан
,
бесмртност
!
...
и
читав
народ
нестат
хтети
и
заборавит
хтети
се
а
камо
ли
поједини
...
зато
се
не
бринути
шта
хтети
бити
након
ти
...
волити
овај
живот
,
уживати
,
радити
за
себе
,
а
ако
моћи
,
и
за
други
који
живити
с
ти
!
...
они
иза
ми
имат
хтети
свој
људи
,
добар
,
силан
...
и
ругат
хтети
ми
се
некада
као
што
се
ја
ругати
дјеца
и
...
заморен
многи
говор
закашљати
се
,
застењати
.
узвалити
се
наузначке
,
потпуно
изнемоћи
,
и
склопити
очи
...
пасти
у
неки
полусан
.
Јеврем
примакнути
столица
прозор
и
загледати
се
у
ноћ
.
Широка
крошња
стар
,
стољетан
орах
,
проткан
мјесечина
,
полако
се
њијати
и
као
наклањати
према
прозор
.
црн
и
златаст
лист
потанко
шуштати
повијати
се
као
згуснут
колут
дим
.
А
при
сам
врх
као
велик
комад
растрган
без
прелијевати
он
се
разриједити
круна
у
бјеличаст
и
отворенољубичаст
бој
.
доље
покрај
капија
шушкетати
јесам
чесм
;
негдје
у
купина
цврчати
цврчак
.
млак
вјетар
помиловати
Јеврем
по
образ
и
као
да
он
задахнути
мирис
нагорио
сијено
.
—
пхи
!
Окренувши
се
од
прозор
,
спустити
рука
на
бедра
.
напипати
у
џеп
,
тврд
,
округао
.
Завуче
рука
и
извадити
.
—
огледало
!
—
прошаптати
полугласан
и
насмијати
се
.
мали
,
извезен
кутија
,
препун
шећерлема
,
са
огледало
на
поклопац
!
свидјети
он
се
ономадне
кад
јесам
бити
у
варош
и
одмах
јесам
купити
.
купити
да
поклонити
цура
што
он
недавно
оборити
и
истући
камење
!
откуд
он
баш
она
пасти
на
памет
?
...
Зашто
?
...
ни
јесам
не
бити
знати
одговорити
.
али
чим
спазити
огледало
одмах
одлучити
да
купити
и
да
она
однети
...
Чудна
жеља
повући
он
да
јесам
опет
видити
.
да
се
разговорити
с
она
.
кад
однети
поклон
,
бит
хтети
зар
љубазан
.
не
хтети
,
ваљда
,
кушати
да
се
опет
хрвати
и
да
се
камење
набацивати
на
туђ
леђа
?
—
А
и
кршан
јесам
!
—
прошаптати
опет
.
—
силан
!
као
да
јесам
и
сад
гледати
онако
здрав
,
јак
.
—
у
затегнут
кошуља
кроз
који
се
провидити
набрекао
прси
,
са
једар
мишица
на
који
дрхтати
месо
,
а
испод
одигнут
ногавица
руменити
се
бос
нога
!
Учини
он
се
да
бити
и
сађ
на
она
.
да
она
као
звијер
упити
зуб
у
мишица
,
да
и
опет
ујести
и
осјетити
онај
знојав
,
раздражљив
мирис
млад
,
врео
месо
!
—
ух
,
брата
!
...
као
да
негдје
почети
мјаукати
гладан
и
заборављен
мачак
,
као
да
пригушено
јаукнути
неко
.
ослухнути
.
јесам
,
мачак
.
са
страх
поглед
у
Мелентије
:
не
хтети
ли
се
пробудити
?
...
устати
и
провирити
кроз
прозор
.
сад
тек
јасније
распознаде
плач
дјетињи
.
Крешти
,
завијати
,
зацењивати
се
.
и
у
орахов
крошња
као
да
цвилити
неки
.
и
иза
чесма
као
да
нешто
пиштати
...
све
као
да
гласно
проплакати
,
не
бити
ли
расбудило
отац
Мелентије
.
—
дијета
?
...
Чије
?
...
и
,
као
присјетити
се
,
ударити
се
по
чела
:
—
да
јесам
кумче
?
Бржебоље
се
извући
,
прокрасти
из
ћелија
.
Стрча
до
капија
и
,
подигнути
ереза
,
отворити
јесам
...
мина
поред
чесма
и
поћи
према
прозор
освртати
се
,
тражити
.
—
Ева
он
!
—
узвикнути
задовољно
,
угледав
напошљетку
како
се
на
узак
Јањићијев
прозор
бијел
и
мицати
нешто
дречати
,
мјаукати
.
—
ту
јесам
!
јесам
смјети
улазити
у
авлија
,
него
он
оставити
на
прозор
...
брзо
приступити
и
пажљиво
узити
на
рука
читав
хрпа
пелена
,
који
се
мигати
и
трзати
.
разгрнути
она
мало
,
поглед
...
дијета
!
...
мали
,
румен
комад
месо
,
гадан
,
смрдљив
,
сав
утонути
у
пелена
.
Вришти
,
цвилити
...
—
Шта
хтети
сад
?
зао
он
да
пробудити
неиспаван
,
изморен
Јањићије
...
А
и
што
хтети
он
?
...
договорити
себе
бити
обојица
да
он
смјесте
и
који
да
он
предати
?
...
али
зар
јесам
знати
да
хтети
он
донијети
овако
брзо
,
ненадно
?
...
Мелентијев
болест
још
она
збунити
ти
и
заборавити
на
он
...
нити
јесам
шта
припремати
,
ни
обавијестити
игуман
...
—
игуман
!
...
сад
се
тек
Јеврем
запитати
:
а
шта
хтети
он
?
како
ли
хтети
се
распалити
,
ражџилитати
!
...
и
зар
хтети
дозволити
да
дијета
,
ко
се
не
знати
ни
за
отац
ни
за
мати
,
и
један
дан
остати
у
манастир
?
...
јесам
он
Јањићије
па
да
се
не
обазирати
на
свјетски
приговор
и
да
пљунути
на
сав
.
не
.
он
се
боја
злијех
језик
више
него
ишта
.
Плаши
се
од
свјетски
повика
као
од
гром
.
А
какав
се
тек
морати
пронијети
глас
о
манастир
,
у
који
се
чувати
и
хранити
тако
један
—
чудо
!
—
морати
за
данас
збунити
игуман
,
—
одлучно
окресати
Јеврем
,
шетати
и
размишљати
испод
прозор
,
са
пелена
на
рука
.
—
барем
...
за
данас
...
А
послати
—
смислит
хтети
...
Напошљетку
се
лукав
осмјехнути
.
Обзирући
се
да
когод
не
гледати
,
отићи
пред
прозор
игуманов
.
полако
,
опрезно
спустити
он
дијета
тамо
.
оставити
он
.
и
живо
,
час
не
часити
и
не
освртати
се
никуд
,
потрчати
.
Пође
да
разбудити
и
Васа
и
Прокопије
и
остати
момак
.
да
она
одмах
обавијестити
о
чудан
придобитку
!
настати
узбуна
,
ломљава
,
трка
.
бунован
,
рашчупан
момак
псовати
упалити
фењер
,
свијећа
,
цјепаница
луч
.
неки
дохватити
и
мотка
,
тољага
,
сјекира
,
као
да
јесам
осјетити
лопов
.
Помијешаше
се
,
сабити
у
гомила
.
Необучени
,
раздрљен
,
бос
,
са
необичан
граја
и
дрека
нагрнути
на
капија
.
и
,
са
чудан
злоба
неки
,
јурнути
према
—
плијен
.
Прокопије
,
у
сур
чакшире
,
који
он
лабаво
висјети
о
кук
,
са
раскопчан
кошуља
испод
који
он
провиривати
длакав
прса
,
високо
одигнути
горући
цјепаница
изнад
глава
.
Заклањајући
дијета
и
прозор
читав
јак
тијело
,
испријечити
се
пред
сав
горд
и
усправљен
као
литица
тврд
.
јак
и
топла
свјетлост
падати
он
по
пун
,
буцмаст
лице
,
заигравати
преко
рашчерупан
брада
и
голем
,
замршен
перчин
.
испод
накостријешен
брк
као
да
он
се
руменити
чист
и
свијетао
зуб
.
—
да
утврдити
,
браћа
,
да
јесам
дијета
наћи
на
игуманов
прозор
,
—
узвикнути
некако
свечано
,
као
при
летурђија
,
и
поглед
по
сав
.
—
То
неки
се
знати
...
да
се
бити
на
чисто
...
и
да
сваки
одговорност
скинути
са
себе
.
—
тако
јесам
!
—
сав
једногласно
заграјати
,
тискати
се
и
навирати
један
на
други
.
—
да
утврдити
!
—
јесам
ли
мушки
или
женски
?
—
запитати
неко
отрага
,
упињати
се
из
сав
снага
,
да
надвикати
остати
.
—
и
тај
неки
се
знати
!
—
Мушко
јесам
!
—
ватрено
одговорити
Прокопије
као
мјерити
дијета
на
сав
широк
длан
.
па
поносито
,
да
он
сав
видити
,
одигнути
мали
на
прса
,
обгрлити
он
.
и
као
у
неки
триумф
понети
манастир
.
сав
,
побједнички
кликтати
попут
ратник
са
бојни
поље
,
нагнути
за
он
,
освјетљивати
пут
,
играти
се
са
свијећа
и
са
фењер
.
и
овај
чудан
бакљада
,
какав
се
још
никад
и
нигдје
видјети
јесам
,
као
огњен
трака
један
,
појурити
према
игуманов
ћелија
.
—
отварати
!
—
заповједнички
викнути
Прокопије
,
доћи
до
врата
и
нестрпљиво
куцкати
нога
о
праг
.
—
Брза
!
неки
,
без
поговор
,
запријети
и
плећа
и
раме
у
врата
.
Навалише
.
Отворише
.
—
Шта
јесам
тај
?
—
љутит
повикати
игуман
,
ко
јесам
необичан
граја
овај
одавно
пробудити
.
Протежући
се
и
зијевати
сједио
јесам
на
кревет
и
баш
се
спремати
да
устати
.
сијед
,
свилен
брада
таласати
он
се
по
кошуља
,
по
раме
он
се
расипати
дуг
бич
риједак
кос
,
а
брк
он
се
опустити
,
пасти
по
уста
.
свјетлост
од
луч
засјенити
он
очи
,
па
наднети
рука
са
раскопчан
рукав
,
који
он
се
спузити
до
лакат
,
над
обрва
и
,
посматрати
она
,
повикати
жесток
:
—
Шта
јесам
?
—
Нашло
ти
се
дијета
,
отац
игуман
,
—
избацити
Прокопије
набусито
и
испријечити
се
пред
он
.
—
Ева
па
он
видити
!
игуман
затрептати
очи
.
—
дијета
?
—
запитати
зачудити
,
не
разумијевати
.
—
откуд
?
—
Мушко
,
да
јесам
,
сретан
и
честито
!
—
отегнути
запјевати
Васа
чији
јесам
пустињачки
глава
високо
стршити
изнад
осталих
и
блесаво
се
кесити
на
игуман
.
—
Синчина
!
—
ама
какав
дијета
?
—
оштро
запитати
игуман
и
као
да
се
почети
прибирати
.
—
Чије
?
—
ако
ти
не
знати
чији
јесам
,
ја
не
знати
,
—
некако
заједљиво
одговорити
Прокопије
и
,
као
при
крштење
,
голо
голцат
дијета
одигнути
до
под
таваница
.
—
на
твој
он
прозор
наћи
,
а
ево
,
бивати
,
и
свједок
па
нек
ја
не
дати
лагати
.
—
на
мој
прозор
?
...
Туђе
дијета
?
—
збуњено
запитати
игуман
сам
себе
.
и
нагло
почети
трљати
очи
као
да
бити
да
се
увјерити
:
јесам
ли
сав
овај
сан
или
јесам
јава
.
—
Шта
хтети
ја
дијета
?
—
Ко
с
ђаво
тиква
садити
,
о
глава
он
пуцати
,
—
злобан
се
уплести
и
Милица
,
који
јесам
непрестано
провиривати
иза
Васин
леђа
и
безуспјешно
непрестано
покушавати
да
се
прогурати
напријед
—
знати
и
ја
,
да
ти
јесам
требати
,
ама
шта
хтети
он
сад
?
игуман
се
скупити
и
згрчити
.
Опружи
рука
према
она
,
па
некако
и
увријеђено
и
као
пребацивати
цикнути
:
—
ама
ти
...
ви
мислити
...
да
јесам
оно
...
да
ја
...
и
поплашив
се
од
сам
себе
не
смједе
до
крај
договорити
све
што
јесам
мислити
.
—
ако
лагати
коза
,
не
лагати
рог
,
—
опет
добацити
Милица
који
јесам
увијек
а
нарочито
у
свађа
вољети
да
употребљавати
народни
пословица
.
—
заклети
се
земља
рај
,
да
се
тајна
сав
сазнати
...
—
Али
...
и
некако
жалостивно
,
плачевно
,
правдати
се
застењати
игуман
:
—
откуд
ја
,
браћа
?
...
Што
хтети
ја
?
...
у
мој
година
?
...
да
јесам
на
прозор
отац
Прокопије
осванути
осмеро
дјеца
не
бити
се
чудити
...
али
ја
...
—
бог
ја
јесам
и
тај
јак
и
крепак
,
отац
игуман
,
—
упасти
Прокопије
живо
као
желити
да
он
охрабрити
и
повратити
он
вјера
у
здравље
и
снага
његов
.
—
да
јесам
ми
жив
и
здрав
,
а
још
се
ти
не
бити
сакрити
за
какав
младић
!
—
носити
!
...
Мичите
се
!
...
бацити
он
,
синов
злочестив
!
—
дрекнути
игуман
ненадно
,
као
помаман
,
и
почети
дрхтати
од
узбуђење
.
свилен
јорган
оклизнути
се
низ
постеља
и
гол
,
жућкаст
нога
указати
се
испод
он
.
—
у
вод
бацити
...
на
ђубар
!
...
Безбожници
!
...
Милица
одгурнути
Васа
и
на
сила
проћи
напријед
.
Одважно
стати
покрај
Прокопије
:
—
зар
људски
душа
да
одбацити
?
—
запитати
отегнут
и
тобоже
меко
,
а
из
сваки
она
ријеч
,
из
сваки
слово
избијати
оштар
жаока
.
—
зар
ти
,
духован
отац
,
да
тако
зборити
?
...
мјесто
да
он
загрлити
и
пољубити
,
почети
он
се
одрицати
као
Петар
Исус
?
—
ја
он
се
не
одрицати
,
—
снажно
загрмети
са
врата
и
одјекнути
кроз
соб
промукао
глас
Јањићијев
.
и
он
се
,
прст
рашчешљавати
брада
,
помолити
на
праг
,
онако
крупан
,
стасит
,
силан
.
—
камо
дијета
?
—
оштро
запитати
тражити
он
поглед
.
—
кад
не
хтети
ники
,
ја
хтети
он
узети
и
ја
хтети
се
побринути
за
он
!
сав
се
понизно
размакнути
.
Направише
он
пут
.
—
Тииии
?
игуман
се
лагано
попридигнути
на
кревет
и
,
рука
се
опирати
о
тврд
бедрењача
,
запитати
опор
:
—
А
шта
хтети
ти
?
...
—
ја
хтети
он
узети
,
—
одлучно
одговорити
Јањићије
и
приступити
Прокопије
мирно
он
одузети
дијета
.
—
и
његовати
он
у
манастир
?
—
отегнути
игуман
јаче
.
—
и
његовати
он
у
манастир
,
пасји
син
,
—
инаџијски
избацити
Јањићије
и
,
да
притврдити
обећање
,
ударити
се
у
прса
.
игуман
стиснути
зуб
,
зажмирити
:
—
Оче
Јањићије
,
јесам
ли
при
себе
?
—
запитати
задављен
.
—
А
јесам
ли
ти
при
себе
?
—
као
прекорити
он
Милица
благо
,
окретати
он
леђа
.
—
ем
јесам
крив
,
ем
још
други
грдити
...
мјесто
да
захвалити
,
а
ти
...
ти
...
не
знати
како
бити
завршити
,
одмахнути
рука
и
брзо
поћи
из
соб
...
Јањићије
кренути
за
она
пажљиво
носити
дијета
и
њијати
он
на
рука
...
Разиђоше
се
и
остати
полагано
,
нерадо
,
потпуно
незадовољан
,
што
се
сав
овако
обично
свршити
...
само
игуман
остати
збуњен
,
утучен
,
јадан
.
подупрети
о
бедрењача
,
модар
у
лице
,
са
растворен
уста
забленути
јесам
гледати
за
она
и
само
муцати
нешто
...
муцати
сам
себе
...
ВИИ
.
неколико
дан
и
у
манастир
и
у
близ
село
говорити
се
само
о
дијете
.
питати
се
,
нагађати
:
чији
јесам
,
откуда
?
...
спомињати
се
шапатом
име
неколицина
познат
дјевојка
,
на
који
се
од
прилика
моћи
посумњати
.
али
ники
ништа
јесам
смјети
озбиљно
да
устврдити
,
нити
да
макнути
на
свој
душа
тако
тежак
„
потвора
“
.
једино
се
о
игуман
говорити
смио
и
отвореније
.
Шала
и
пошалица
сипати
се
и
низати
на
његов
рачун
сваки
дан
.
понеки
мангуп
долазити
он
ноћу
и
под
прозор
и
,
утањив
глас
,
вриштати
као
дјеца
.
Мужеви
јесам
,
у
шала
,
забрањивати
жена
,
да
се
не
исповиједати
пред
игуман
.
Жене
јесам
,
кикотати
,
одговарати
,
да
хтети
одсада
тражити
само
отац
Прокопије
,
јер
да
јесам
он
ипак
добар
од
свити
...
Почело
се
чак
говорити
и
о
неки
пјесма
,
у
који
се
на
дуго
приповиједати
о
„
старац
игуман
“
...
али
се
још
ники
усудити
јесам
и
да
јесам
запјевати
.
момак
бити
,
тек
кроз
зуб
,
пропустити
понеки
ријеч
из
она
,
—
и
тај
када
она
ники
не
слушати
;
—
дјевојка
бити
црвенити
и
бјежати
далеко
,
чим
бити
се
споменути
.
Васа
и
Милица
редовно
се
,
сваки
јутро
,
свађати
ради
игуман
.
Желећи
да
он
се
додворити
и
да
се
показати
„
прав
пријатељ
у
невоља
“
Васа
он
увијек
гласно
бранити
,
да
свак
чути
.
Милица
,
који
бити
и
тај
бити
довољно
па
да
се
дигнути
против
он
,
имати
јесам
још
некакав
свакако
важан
разлог
,
ради
који
јесам
бити
немилостан
у
нападај
.
она
се
,
из
инад
,
сам
понудити
Јањићије
,
да
бити
као
неки
дадиља
дијете
,
да
он
чистити
и
прати
.
сам
он
носити
у
село
и
тражити
ко
хтети
он
подојити
.
и
чим
бити
се
Васа
усудити
да
само
споменути
име
игуманов
,
сав
се
костријешити
.
Опружајући
сув
,
кошћат
,
сличан
канџа
,
рука
,
са
необрезан
нокат
,
спремати
се
да
јуришати
,
да
огребати
.
—
С
ко
јесам
онаки
јесам
,
—
зборити
јесам
заједљиво
,
пакосно
,
не
повисивати
глас
,
као
да
говорити
о
обичан
ствар
.
—
јесам
поштен
од
он
,
чим
он
бранити
...
А
кад
бити
ја
бити
митрополит
,
обријати
бити
он
...
обријати
сјекира
на
пањ
!
—
говорити
ти
шта
хтети
,
а
он
јесам
светац
,
—
гласно
јесам
викати
Васа
,
погледати
испод
ока
на
игуманов
ћелија
да
видити
:
слушати
ли
он
?
—
благо
он
и
његов
душа
,
кад
он
права
потварати
...
.
мрцињак
!
—
за
злато
рђа
не
пријањати
нити
бити
потворити
прионути
за
добар
човјек
,
—
дочекивати
Милица
ватрен
,
употребљивати
сав
средство
,
да
Васа
надбити
и
разоружати
.
—
и
оклен
дијета
?
...
окле
?
...
—
дијета
јесам
дијета
,
—
побијати
Васа
тврдоглаво
,
не
попуштати
ни
за
длака
.
—
јесам
говор
о
дијете
него
о
Игуманини
!
...
—
оклен
дијета
на
његов
прозор
?
—
оклен
?
...
бог
он
дати
.
—
не
спомињати
име
божији
узалуд
,
несретник
!
...
у
овај
посао
бог
нем
посао
...
Бјежи
он
од
игуман
ко
ђаво
од
крста
!
игуман
јесам
овај
и
оваки
разговор
слушати
сваки
дан
.
Испочетка
јесам
бјеснио
и
љутити
се
мислити
,
да
хтети
псовка
и
пријетња
сав
потапкати
и
умирити
.
али
се
преварити
.
Што
год
се
више
љутити
,
свијет
он
све
више
и
више
оговарати
.
Пошалице
постајати
све
оштрије
и
масније
.
сам
Милица
,
—
свијестан
да
она
баш
сада
не
моћи
и
не
смије
напакостити
,
—
говорити
јесам
за
десет
други
.
и
он
се
озбиљно
препасти
.
увртети
у
глава
да
се
сав
дигнути
против
он
,
да
он
понизити
и
обор
.
и
калуђер
,
и
послуга
,
и
сељак
!
...
кад
он
сусрести
,
кад
он
поздравити
,
сав
он
гледати
злобан
и
као
да
се
подсмјехивати
.
сваки
као
да
поглед
питати
:
а
шта
хтети
са
дијете
?
...
Ђаволу
и
тај
мрско
,
дијета
и
сав
!
...
А
Јањићије
он
пазити
као
свој
!
...
за
инад
!
...
ники
не
смије
ни
помислити
,
да
он
сад
отргнути
од
он
,
нарочито
он
,
игуман
!
дигнути
бити
се
брука
какав
никада
бити
јесам
.
и
брука
овај
не
бити
се
сакрити
овдје
,
у
манастир
,
ни
у
село
,
него
бити
се
прочути
на
далеко
.
Дошла
бити
,
можебити
,
и
до
новина
...
А
шта
бити
тада
човјек
?
...
како
бити
?
...
како
бити
?
...
Ништа
друго
не
бити
остајати
него
да
се
убити
или
да
бјежати
чак
у
Америка
.
затворити
се
у
ћелија
и
одлучити
,
да
за
неколик
дан
никуда
не
излазити
...
А
тад
се
,
наједанпут
,
сјетити
митрополита
.
Шта
хтети
он
,
ако
чути
?
...
зар
многи
не
хтети
једва
дочекати
,
да
се
користити
приликом
који
она
се
пружити
и
да
све
опричати
митрополита
?
...
и
шта
тада
?
...
не
хтети
ли
он
,
онако
стар
,
лаковјеран
,
сав
повјеровати
,
одмах
без
испитивање
?
не
хтети
ли
позвати
на
одговорност
он
,
игуман
?
...
„
Оче
игуман
,
таки
се
и
така
глас
проносити
о
ти
...
Причај
шта
јесам
бити
?
...
срамота
за
твој
година
,
отац
игуман
!
“
...
и
шта
он
тада
он
,
игуман
,
моћи
одговорити
?
...
Чиме
хтети
се
моћи
одбранити
?
...
дијета
,
поган
дијета
наћи
јесам
збиља
на
његов
прозор
,
—
толики
свједок
видјети
јесам
...
„
подметнути
ја
из
пакост
“
...
„
А
кад
јесам
знати
,
да
јесам
подметнути
из
пакост
,
што
ја
одмах
јесам
јавити
,
отац
игуман
...
Што
јесам
пустити
да
сазнати
од
други
?
...
твој
јесам
дужност
бити
,
да
ја
први
јавити
,
отац
игуман
“
...
—
јесам
други
,
морати
он
јесам
испричати
макар
у
земља
пропасти
од
стид
,
—
рећи
игуман
гласно
и
дубоко
уздахнути
.
—
морати
се
оправдати
,
док
душман
јесам
уграбити
да
оцрнити
,
убити
?
...
морати
...
и
,
проклињати
и
вајкати
се
,
почети
се
спремати
за
одлазак
.
и
,
старати
се
,
да
он
не
примијетити
,
пажљиво
као
лупеж
,
искрасти
се
из
манастир
.
убрзан
ход
кренути
на
станица
...
Јеврем
се
,
међутим
,
са
Јањићије
непрестано
договарати
о
дијете
.
један
јутро
,
очекивати
Милица
,
да
се
са
мали
вратити
из
село
,
сједјети
јесам
у
ћелија
,
један
према
други
и
пушити
размишљати
:
шта
бити
сад
с
он
,
куда
бити
?
—
и
ја
јесам
додијати
свакакав
разговор
,
—
избацити
Јањићије
забринути
,
—
и
криво
ја
,
што
се
свашта
подметати
игуман
.
не
жалити
он
,
пасји
син
,
јер
јесам
зарадити
да
се
жалити
...
али
он
не
требати
ни
подмећати
у
шта
јесам
крив
.
кад
ударати
на
човјек
,
удрити
он
с
прси
,
па
ако
имати
снага
нек
се
бранити
,
а
не
иза
леђа
...
ја
...
—
А
зар
бити
игуман
пустити
,
да
дијета
држати
у
манастир
,
да
се
јесам
овако
смести
?
—
запитати
Јеврем
тихо
и
,
осјећати
се
кривац
у
овај
ствар
,
као
да
јесам
желити
да
се
јесам
пред
себе
оправдати
.
—
осим
тај
свијет
се
толико
окомити
на
игуман
,
да
и
не
распитивати
много
за
мати
дјетињи
...
тако
се
,
некако
,
и
Смиљана
извући
из
незгода
.
А
она
бити
моћи
наудити
,
да
се
сазнати
за
она
,
док
игуман
ники
наудити
не
хтети
...
лукав
јесам
,
лако
хтети
се
оправдати
гдје
требати
.
—
Мислиш
?
—
сигурно
.
Јањићије
лагано
спустити
глава
међу
рука
,
поднимити
се
и
мукло
запитати
:
—
ама
ко
да
дати
мали
?
...
ко
хтети
он
примити
?
...
и
хтети
ли
он
његовати
људски
?
...
не
знати
ти
рећи
зашто
,
—
нагласити
јаче
,
—
а
тај
ја
дијета
некако
прионути
за
срце
.
гледати
он
;
мало
,
нејак
,
у
шака
бити
стати
.
оставити
он
,
због
пуст
имуће
,
и
отац
и
мати
и
сад
,
ето
,
ники
немати
ко
бити
се
побринути
осим
ми
...
и
весео
,
пасји
син
,
и
разбацивати
нога
ко
да
јесам
у
свој
кућа
...
изјести
бити
он
!
...
па
како
да
он
пустити
неко
,
ко
он
не
хтети
пазити
!
—
ја
хтети
и
тако
данас
мало
проћи
кроз
село
,
—
дочекати
Јеврем
мирније
,
—
па
хтети
,
зар
,
наћи
какав
жена
који
бити
примити
...
ако
не
наћи
данас
,
наћи
хтети
о
храмовски
слава
...
ни
до
она
јесам
далеко
...
па
се
лијено
подигнути
и
поћи
у
село
.
Још
јуче
јесам
,
крај
Мелентијев
постеља
—
за
чудо
,
баш
јесам
код
болесник
који
се
растајати
са
живот
највише
и
размишљати
о
тај
,
—
коначно
одлучити
да
сав
сеоски
кућа
пажљиво
обићи
.
не
радити
дијете
да
бити
он
наћи
помајка
,
него
управо
ради
она
,
ради
дјевојка
из
виноград
...
од
онај
дан
,
откако
јесам
се
,
млад
и
бијесан
,
рвати
у
мргиња
,
никако
јесам
јесам
видити
.
манастир
као
да
се
јесам
ни
примицати
,
у
црква
јесам
долазити
,
на
виноград
у
који
сад
јесам
бити
копач
као
да
потпуно
заборавити
...
морати
јесам
,
дакле
,
непрестано
чамити
код
кућа
,
у
село
.
и
,
сигурно
,
никад
ни
помислити
јесам
на
он
!
...
никако
...
или
ако
јесам
и
помислити
,
јесам
он
моћи
по
добар
поменути
,
без
подсмијех
,
без
тежак
поруга
!
...
момак
ко
јесам
савладати
!
...
који
се
грчити
,
увијати
под
њезин
ударац
!
...
слаботиња
!
...
Чинило
он
се
као
да
тај
час
чути
,
како
он
гласно
називати
слаботиња
.
и
криво
он
бити
,
љутити
се
што
тако
мислити
о
он
.
зар
он
слаботиња
?
он
грд
од
други
?
ако
се
за
час
раслабити
,
клонути
,
надражен
врелина
њезин
и
мирис
чврст
млад
тијело
,
те
он
оборити
,
зар
да
он
се
вавијек
ругати
ради
тај
?
...
и
да
,
можебити
,
причати
међу
другарица
,
хвалити
се
?
огледало
у
џеп
као
да
он
одавно
почети
жуљити
.
носити
он
уза
се
толико
дан
,
са
нада
да
хтети
јесам
сусрести
и
одобровољити
да
он
саслушати
.
узалуд
!
спремати
се
у
село
да
она
он
кући
однети
и
да
се
тамо
оправдати
.
али
он
болестан
Мелентије
задржавати
...
и
Јањићије
он
сметати
и
дијета
он
сметати
...
сав
он
сметати
...
А
сав
он
јаче
жуљити
:
и
огледало
и
мисао
да
он
се
ругати
,
руг
,
руг
...
крупан
,
раздражен
кудров
нечији
,
испред
близ
сеоски
кућа
,
насрнути
на
он
.
рутав
,
накостријешен
,
окићен
чичак
у
прљав
длака
,
затрчати
се
преко
нераван
авлија
,
дизати
прашина
снажан
задњи
шапа
.
Прескочи
преко
онизак
ограда
на
који
се
сушити
неколико
чађав
кошуља
.
бијесно
лајати
јурнути
и
као
да
он
хтјети
ускочити
на
врат
.
Јеврем
размакнути
омањи
штап
да
се
одбрана
.
Видећи
да
не
помагати
,
прихватити
за
камење
и
почети
ударати
.
Погођен
у
бедра
кудров
подавити
реп
и
,
оштро
скичати
,
одшантуцати
за
кућа
...
Јеврем
се
задовољно
осмјехнути
и
наставити
пут
.
око
он
,
на
оба
страна
,
низак
кућица
.
скроман
,
шћућурити
под
сламњи
кров
,
гледати
он
,
налик
на
крмељав
очи
,
свој
никад
нечишћен
прозор
.
као
разјапити
крезуб
уста
зијати
растворен
врата
.
по
неки
домаћица
стајати
пред
она
,
рашчупати
,
прљав
,
са
мутан
очи
и
испијен
лице
.
Бленући
у
он
држати
у
нарамак
полуго
дијета
,
мршав
и
прљав
као
и
она
,
који
се
заценити
од
плач
и
чупати
јесам
,
гребати
по
образ
.
у
прашина
,
под
нога
мати
,
ваљати
се
остати
двоје-троје
дјеца
.
по
комшијски
авлија
чепркати
кокош
.
Овећа
квочка
,
у
страна
,
под
прашњав
дуд
,
легати
са
раширен
крило
,
а
испод
она
провиривати
мали
,
поплашен
пилић
,
док
она
се
једно
попети
на
леђа
и
кљуцати
јесам
у
глава
некако
силно
и
жалостив
цијук
.
један
свиња
легати
у
готово
сасушен
локва
крај
плот
и
гроктати
.
за
плот
привезати
мршав
кљусина
,
са
оштар
испао
кук
,
грискати
остатак
од
сијено
и
лијено
махати
реп
бранити
се
од
муха
.
—
гдје
ли
јесам
њезин
кућа
?
—
шапатом
запитати
Јеврем
обзирати
се
на
сав
страна
.
—
овдје
или
на
крај
?
да
запитати
ко
?
...
како
хтети
?
...
не
знати
она
ни
име
...
збиља
,
јесам
он
ни
казати
име
!
...
јесам
ли
?
...
јесам
...
неко
он
иза
леђа
заповједнички
узвикнути
:
—
С
пут
!
пројахати
Никола
на
свој
сипљив
,
губав
магарац
,
који
се
покуњити
,
опустити
ровашен
уш
и
убрзано
ходити
...
Никола
подерати
,
мрк
,
сав
обрасти
у
длака
,
са
климав
камилавка
на
глава
!
имати
већ
неколико
дан
како
он
нестати
из
манастир
,
па
нити
ко
питати
за
он
ни
знати
куд
јесам
отићи
...
Познавши
Јеврем
довикнути
подругљиво
:
—
А
шта
се
тамо
дешавати
,
крај
храм
господњи
?
...
и
брука
и
срам
вјечан
!
...
зао
хтети
дан
настанути
и
морија
хтети
се
спустити
због
гријех
ваш
...
копиле
јесам
оскврнити
кућа
господњи
!
...
гњев
и
проклетство
његов
навући
се
нада
она
ко
облак
градобитан
...
Агарјанин
!
...
хулитељ
!
и
отићи
,
одјахати
гунђати
и
проклињати
,
а
магаре
он
,
кусаст
реп
свој
,
ударати
и
себе
по
бутима
и
он
по
мрк
,
рањав
нога
.
Јеврем
само
устрести
раме
и
ништа
не
одговорити
.
—
аха
!
Учини
он
се
да
поред
један
кућица
мина
нешто
бијел
,
разбарушен
...
јесам
,
она
!
...
познати
јесам
...
прекован
,
очишћен
мотика
пребацити
преко
раме
на
који
висјети
торба
.
Пошла
некуда
да
копати
.
бијел
покривач
вијорити
она
се
око
глава
,
треперити
,
лепршати
.
Обнажене
мишица
руменити
она
се
и
чврст
месо
трести
се
на
она
.
тутњити
земља
под
она
,
угибати
се
.
—
она
!
Угледавши
он
извити
се
и
застати
мало
.
као
да
он
се
надати
,
очекивати
он
и
сад
она
се
,
ето
,
нада
испунити
.
у
очи
она
засвијетлити
нешто
радосно
,
похотљиво
.
луд
Јеврем
ни
помислити
моћи
јесам
да
женски
не
заборављати
лако
на
први
страстан
загрљај
мушки
,
па
макар
и
насилан
бити
.
осмјехнути
се
и
,
преко
раме
,
као
подругљиво
добацити
он
:
—
А
сврбети
ли
тај
и
сад
леђа
,
момчина
?
—
да
ја
јесам
сврбјети
не
бити
тај
се
ни
сјећати
,
—
одговорити
она
весело
и
поздрављати
почети
махати
рука
.
—
А
овако
вазда
јесам
ја
бити
на
ум
...
—
ја
јесам
се
и
постарати
да
ја
не
заборавити
,
—
живо
дочекати
она
играти
се
мотика
.
—
Поштено
!
Јеврем
извадити
огледало
и
,
удешавати
према
сунце
,
старити
се
да
он
несташан
одсијев
,
сличан
сребрн
лептир
,
прелетити
и
клизнути
низ
образ
њезин
.
—
ходити
да
ти
показати
како
јесам
ти
се
сјетити
,
—
отегнути
меко
,
молити
.
—
Шта
јесам
тај
?
—
зачудити
запито
она
и
приповратити
се
мало
.
—
купити
јесам
ти
...
ево
...
у
варош
...
она
лагано
спустити
мотика
и
,
поласкан
,
накрив
глава
према
лијеви
раме
.
—
и
баш
ја
купити
?
—
Теба
,
—
одговорити
Јеврем
поносито
,
—
јер
јесам
ја
само
ти
побиједити
...
други
се
ники
,
ни
мушки
ни
женски
,
не
бити
усудити
да
ја
обор
.
она
се
гласно
засмијати
.
—
ако
хтети
доносити
поклон
за
буботак
,
—
окресати
,
—
ја
хтети
ти
и
опет
испребијати
.
—
Окушај
!
...
ходити
!
...
Показујући
она
огледало
замолити
опет
:
—
ходити
!
—
не
хтети
,
—
суво
одговорити
она
и
измакнути
се
до
под
јабука
чији
јесам
опуштен
грана
миловати
по
глава
.
—
не
примакнути
ти
се
више
...
знати
ти
какав
јесам
...
—
Хоћеш
ли
да
се
заклети
да
ти
не
хтети
ни
додирнути
?
—
не
вјеровати
.
—
Па
како
хтети
ти
дати
огледало
кад
не
хтети
да
приступити
?
—
запитати
он
живље
и
хтјети
да
она
се
приближити
.
—
бацити
ја
он
!
Јеврем
се
јогунаст
окосити
:
—
Псетету
се
бацати
а
чељад
се
давати
...
—
А
тај
не
дати
...
не
требати
ја
!
...
забацити
мотика
на
рам
и
брзо
поћи
.
он
бацити
огледало
за
она
и
довикнути
јесам
.
она
се
не
осврнути
.
Потрча
да
јесам
стигнути
,
зауставити
...
опет
застати
...
—
Инаџија
јесам
,
—
промуцати
полугласан
чешкати
се
и
гледати
за
она
...
и
,
забацити
рука
на
леђа
,
вратити
се
манастир
...
Дошавши
до
Јањићијев
ћелија
,
као
да
зачути
разговор
неки
.
уљести
.
и
одмах
опазити
игуман
како
се
као
очерупан
гавран
пресамитити
према
Јањићије
,
кротак
,
смирен
.
опирати
се
о
штап
са
сребрен
јабука
и
зборити
благо
,
готово
тепати
:
—
сав
јесам
казати
митрополита
и
он
јесам
све
разумјети
...
ама
све
...
и
лијепо
ја
казати
:
„
ја
разумјети
,
отац
игуман
,
и
не
кривити
ники
...
сав
јесам
ви
чистити
и
невин
и
ја
сав
вјеровати
...
али
нипошто
дозволити
не
моћи
да
дијета
остати
и
даље
у
манастир
...
Ни-по-што
,
отац
игуман
!
...
мој
јесам
жеља
и
мој
јесам
заповијест
да
он
одмах
уклонити
!
...
“
—
не
слушати
ја
ни
његов
жеља
ни
његов
заповијед
,
—
осорно
одговорити
Јањићије
,
сједећи
на
свој
кревет
и
на
широко
размахивати
нога
.
—
По
његов
рачун
сав
јесам
ја
прав
,
а
дијета
јесам
криво
!
...
црв
овај
слаб
,
па
неко
крив
!
...
и
оно
да
страдати
?
игуман
набрати
сијед
обрва
подигнути
шиштав
глас
и
почети
оштрије
:
—
Што
митрополит
жети
,
морати
се
испунити
...
ја
јесам
овдје
игуман
,
ја
за
сав
одговарати
...
Постарат
хтети
се
да
он
задовољити
...
—
Окушај
!
—
пркосно
одговорити
Јањићије
и
црн
широк
рукав
забацити
до
на
раме
као
да
хтети
се
рвати
с
неки
...
—
дирнути
у
он
,
ако
смијеш
...
—
у
име
митрополитов
...
—
ни
у
име
седам
патријарак
,
отац
игуман
,
ја
се
не
покоравати
!
—
брзо
он
прекинути
Јањићије
и
одлучно
стати
пред
колијевка
да
одмах
бранити
,
бити
се
.
—
и
,
за
инад
ви
обојица
,
задржат
хтети
он
уза
себе
,
одгојит
хтети
он
овдје
...
за
инад
!
...
игуман
се
поплашити
:
—
Али
,
отац
Јањићије
...
—
за
инад
ви
,
—
дрекнути
Јањићије
бјешње
и
као
да
почети
пјенушати
,
—
овај
хтети
црвати
отхранити
овдје
...
и
научит
хтети
он
да
се
сваки
сила
опирати
,
да
се
ники
не
покоравати
!
...
он
хтети
ја
бити
одмјена
!
...
он
хтети
мој
дјело
наставити
,
овај
мали
...
на
страх
врагам
!
Бијаше
помодрити
од
љутина
и
са
стиснут
шака
поћи
према
игуман
.
А
игуман
,
заклањати
се
за
Јеврем
и
престрављено
жмиркати
,
нагло
се
измакнути
.
ВИИИ
.
дуго
јесам
игуман
тражити
Јеврем
по
ћелија
и
по
авлија
,
питати
свако
за
он
,
распитивати
.
Напошљетку
он
надје
код
пољана
,
испод
гај
,
под
дрво
некакав
.
Склонивши
се
у
хладовина
,
наслонити
се
леђима
на
труо
стабло
,
са
прекрштен
рука
на
прса
,
гласно
јесам
викати
,
крештати
,
соколити
неко
.
—
Шта
радити
,
синути
злочестив
?
—
љутит
он
запитати
приступајући
и
бришући
марама
зној
са
перваз
стар
камилавка
који
јесам
носити
у
рука
.
—
изморити
се
тражити
ти
...
—
Лијечим
Васа
,
—
понизно
одговорити
Јеврем
и
преклонити
се
до
земља
.
—
препити
се
ноћас
,
покварити
желудац
,
па
он
лијечити
...
игуман
наднети
рука
над
очи
,
погледати
боље
.
узвикнути
од
чудо
...
ну
тврд
,
голој
ледина
,
на
оштар
загорио
трава
опрућити
се
Васа
колик
јесам
дуг
,
отегнути
се
као
на
распеће
.
стењати
,
јаукати
,
јечати
из
сав
глас
.
Кошуље
никако
и
немати
на
он
,
—
легати
он
у
страна
одбацити
—
појас
отпасати
,
чакшире
низ
бедра
на
ниско
опуштен
.
готово
го
голцат
петак
се
на
сунце
.
сав
ишарати
и
намазати
,
уздуж
и
унакрст
,
мед
и
пекмез
.
Читави
рој
мува
,
пчела
,
оса
,
колутати
се
и
несносно
зузукајући
,
облијетати
,
заигравати
око
он
.
пријањати
за
тијело
,
купити
се
око
уста
и
око
очи
,
бости
он
,
пецати
,
уједати
.
он
изнемоћи
помагати
као
рањеник
,
узвијати
глава
и
размахивати
рука
.
оне
насртати
сав
жесток
и
све
у
густ
рој
.
А
сунце
пећи
,
пећи
,
пржити
...
—
Кук
!
...
не
моћи
више
!
—
готово
вриснути
покаткада
очајно
погледати
у
Јеврем
и
тупо
шкрипати
крњав
зуб
.
—
не
моћи
!
...
—
Још
мало
,
соко
!
...
моћи
бити
жена
!
...
па
хтети
се
излијечити
и
бит
хтети
лахак
као
птица
.
—
ама
откад
ти
постати
доктор
?
—
узвикнути
игуман
у
чудо
склапати
рука
и
,
ма
колико
се
усиљавати
,
никако
не
могаде
да
се
уздржати
од
смијех
.
—
откад
научити
?
—
Причао
јесам
ја
Васа
да
ја
се
и
покојни
отац
увијек
овако
сунчати
и
увијек
оздрављати
,
—
одговорити
Јеврем
некако
смирено
комешати
раме
и
пренемагати
се
.
—
А
и
он
јесам
често
препијати
и
тужити
се
на
желудац
.
—
Доста
,
доста
...
ако
јесам
и
казна
,
мучан
јесам
,
—
окресати
игуман
озбиљан
,
па
строго
наредити
Васа
да
се
подигнути
и
да
одмах
ићи
на
посао
.
—
А
имати
с
ти
много
говорити
,
—
избацити
тихо
окретати
се
Јеврем
.
Мигнувши
он
прст
дати
знак
,
да
ићи
за
он
.
Чим
јесам
уљећи
у
ћелија
,
игуман
закључати
врата
.
Сједе
на
столица
,
налактити
се
на
сто
и
замишљено
наслонити
глава
на
рука
,
рећи
полугласан
:
—
о
Јањићије
хтети
да
говорити
и
о
дијете
онај
.
.
.
Јеврем
покуњити
,
као
кривац
неки
,
обор
глава
.
Немоћно
опустити
рука
низа
себе
и
,
чупкати
се
за
чакшире
,
пажљиво
слушати
.
—
не
знати
зашто
ја
отац
Јањићије
мрзети
,
а
не
знати
што
ја
мрзети
и
други
,
—
почети
игуман
некако
сјетан
,
непрестано
гледати
у
напрашен
врх
од
ципела
,
који
он
провиривати
испод
разлепушене
мантија
.
—
зар
јесам
ја
зао
човјек
?
...
А
зашто
јесам
зао
?
...
сто
хтети
ред
?
...
па
,
забога
,
научити
јесам
на
ред
...
доста
јесам
се
и
ја
покоравати
други
и
држати
се
редати
,
ко
јесам
ја
прописивати
;
хтети
сад
да
се
млад
држати
и
мој
пропис
и
наредба
...
и
шта
бити
бити
од
манастир
,
кад
не
бити
бити
редати
у
он
?
...
Шта
бити
бити
,
питати
ти
?
...
сигурно
бити
пропасти
...
А
ја
не
хтети
да
под
мој
управа
пропасти
...
не
хтети
,
не
хтети
,
не
хтети
...
ситан
зеленкаст
очи
сијевнути
као
варница
испод
голем
обрва
.
Мишић
на
десни
образ
заиграти
он
.
—
они
ја
називати
зао
и
што
штедити
,
а
ја
и
штедити
зато
да
сачувати
манастир
да
не
пропасти
,
—
наставити
живље
.
—
Ништа
не
узимати
себе
...
кад
умрети
и
овај
шта
се
звати
мој
остат
хтети
манастир
...
али
ја
не
дати
,
да
се
расипати
као
што
ни
неред
не
трпити
...
овај
јесам
мој
дјело
,
овај
јесам
мој
дијета
,
и
хтети
да
он
сачувати
...
ја
он
,
додуше
,
јесам
сазидати
,
али
јесам
он
бранити
и
чувати
у
тежак
дан
.
отац
Јањићије
јесам
добар
човјек
,
поштен
јесам
,
ама
кавгаџија
и
једноумац
,
брата
!
...
манастир
бити
ради
он
,
за
турски
време
,
стотину
пута
запалити
Турчин
да
јесам
ја
бити
.
он
се
кавжити
с
она
,
крвити
се
,
дочекивати
она
убијати
...
јесам
ли
они
убити
један
Србин
,
он
се
старати
да
убити
двојица
њихов
;
јесам
ли
запалити
један
наш
кућа
,
палити
она
јесам
по
три
по
четири
чардак
...
он
се
крвити
с
она
у
гора
,
а
они
се
хтјети
светити
на
манастир
,
јер
јесам
знати
,
да
јесам
калуђер
...
мјесто
да
се
сила
покорити
,
противити
се
,
бранити
сељак
,
бунити
...
и
само
јесам
ја
,
носити
мито
,
частити
,
улагивати
се
,
умиљавати
одбијати
сав
навала
и
сачувати
овај
храм
божји
...
ја
,
соко
!
...
пустити
бити
она
,
неки
читав
село
запала
,
неки
поробити
,
само
да
оставити
манастир
,
овај
стародреван
задужбина
наш
...
и
тај
он
спасти
!
...
тај
!
па
поносито
подигнути
глава
и
погледати
у
Јеврем
креснути
:
—
и
сад
да
пустити
да
пропасти
?
...
и
још
да
помагати
његов
пропадање
подржавати
неред
и
раскош
?
...
Нипошто
!
...
Јеврем
се
никако
јесам
моћи
начудити
:
зашто
хтети
он
оволики
увод
?
...
и
зашто
игуман
баш
он
да
причати
о
сав
?
...
јесам
ли
он
какав
судија
,
шта
ли
јесам
?
...
па
барем
да
понудити
столица
и
да
казати
:
„
сједи
,
Јеврем
“
...
као
да
јесам
пријатно
слушати
макар
чији
прича
овако
стојећи
!
—
отац
Јањићије
јесам
поштен
,
ама
не
трпити
никакав
ред
,
—
опет
хтети
игуман
тихо
и
као
да
уздахнути
.
—
Доста
јесам
мука
поднијети
с
он
и
ко
знати
колико
хтети
још
поднијети
...
ето
тај
проклети
дијета
!
...
који
он
ђаво
наговорити
,
да
он
узимати
дијета
и
да
он
његовати
?
...
доликовати
ли
тај
он
?
...
по
душа
:
доликовати
ли
?
Јеврем
,
у
забуна
,
промуцати
нешто
нејасан
,
неразумљив
.
—
ето
видити
?
...
ни
ти
не
одобравати
,
—
живахно
узвикнути
игуман
и
задовољно
заклимати
глава
.
—
ни
митрополит
не
одобравати
...
и
ники
паметан
не
хтети
одобрити
...
А
он
се
заинадити
па
он
не
да
и
не
да
...
Хоће
да
подгојити
одмјена
!
...
красна
хтети
тај
одмјена
бити
!
Јеврем
мученички
преврнути
очи
и
сав
се
скупити
.
додијати
он
толико
причање
,
заморити
он
...
—
Хоће
ли
свршити
једном
?
—
помислити
у
себе
.
—
и
хтети
ли
пријећи
на
ствар
,
ако
он
јесам
уопће
стати
да
говорити
о
каков
ствар
?
игуман
као
да
он
погађати
мисао
.
загледати
он
се
у
лице
и
злурадо
усути
усна
.
подсмјехнути
се
.
—
не
бојити
се
,
брзо
хтети
свршити
,
—
рећи
некако
заједљиво
.
—
знати
да
в
...
млад
људи
...
нерадо
слушати
ми
старац
...
А
звати
јесам
те
управо
,
—
нагласити
јаче
,
—
да
ја
помоћи
у
један
посао
...
Хоћеш
ли
?
—
у
какав
посао
?
—
запитати
Јеврем
развучено
и
опрезно
наћулити
уш
.
бојати
се
какав
ступица
.
—
ти
јесам
се
некако
и
сувише
здружити
са
отац
Јањићије
...
Додуше
ја
јесам
,
чим
јесам
ти
примити
,
препоручити
да
се
не
дружити
с
он
...
јесам
ја
послушати
...
памтити
ја
тај
...
али
свеједно
...
сад
јесам
друг
с
он
и
,
ако
хтети
,
моћи
ја
помоћ
...
игуман
он
полако
приступити
и
за
два
танак
прст
подухватити
он
за
брада
.
—
Обећај
,
—
рећи
шапћући
и
наглашивати
сваки
слово
.
—
Хоћеш
ли
?
—
у
шта
да
помоћи
?
—
сметено
запитати
Јеврем
и
почети
узмицати
.
—
Шта
да
учинити
?
—
да
он
наговорити
,
да
отпремити
дијета
из
манастир
.
Јеврем
одлучно
одговорити
.
—
сад
,
након
митрополитов
забрана
,
не
хтети
послушати
.
—
ни
ти
?
—
запитати
игуман
строго
,
не
вјеровати
.
—
ни
ја
.
игуман
заклопити
један
око
,
зашкиљити
.
принети
кажипрст
до
нос
и
куцкати
по
он
избацити
полугласан
:
—
А
тај
помоћи
,
да
украсти
.
—
да
украсти
?
—
гласно
узвикнути
Јеврем
и
сав
се
превити
унатраг
.
—
Тоооо
?
—
Лакше
,
проклети
синути
!
...
Лакше
!
—
дочекати
игуман
престрављен
и
брзо
он
поклопити
уста
шака
.
—
ти
хтети
ја
помоћи
?
—
запитати
лукав
.
—
Хоћеш
ли
?
Јеврем
се
пажљиво
отргнути
и
одлучно
одговорити
:
—
не
моћи
.
—
не
хтети
?
—
зар
ја
да
се
дигнути
против
отац
Јањићије
,
отац
игуман
?
игуман
,
сијевати
очи
,
полегутити
се
као
мачак
кад
вребати
и
нагласити
осветнички
:
—
Мораш
...
Мораш
поправити
што
јесам
покварити
.
—
Покваарио
?
—
тихо
поновити
Јеврем
задњи
његов
ријеч
правити
се
као
да
ништа
не
разумјети
.
—
Јааа
?
—
ти
јесам
,
проклети
синути
,
и
наћи
дијета
и
разбудити
толики
људи
да
брука
направити
велик
,
—
креснути
игуман
пакосно
,
подносити
он
сав
прст
под
нос
.
—
ако
јесам
он
и
наћи
на
мој
прозор
,
требати
јесам
он
уклонити
...
и
требати
јесам
казати
само
ја
...
А
овако
...
Јеврем
накривити
глава
.
—
зар
ја
имати
толико
памет
да
о
сав
моћи
размислити
?
—
лагано
одговорити
Јеврем
силом
се
старати
да
изглед
што
глуп
.
—
зар
јесам
ја
знати
да
хтети
се
направити
толики
гала
?
—
ти
?
...
ти
јесам
знати
?
—
и
игуман
се
стрести
.
—
Богохулниче
!
—
викнути
јетко
.
—
тако
ја
бог
...
—
Шути
,
не
клети
се
!
...
знати
ти
,
знати
!
и
измицати
се
од
он
отегнути
подругљиво
:
—
јесам
,
зар
,
имати
памет
ни
онда
,
кад
јесам
нападати
дјевојка
у
виноград
,
а
?
...
Јеврем
поклецнути
нога
.
малаксати
.
—
ја
...
—
...
.
и
кад
јесам
ићи
у
село
да
загладити
срамота
огледало
?
Јеврем
се
и
уста
засушити
.
Поче
да
извијати
и
отегнути
врат
као
да
гутати
нешто
.
Поче
се
штипати
за
бедра
...
—
знати
ја
,
за
сав
знати
,
—
одговорити
игуман
поносито
,
куцкати
се
прст
по
чела
.
—
ја
хтети
редати
и
сазнати
за
свако
,
ко
ја
тај
ред
нарушавати
...
и
само
ради
тај
дјевојка
моћи
те
избацити
из
манастир
...
изненада
план
и
почети
тапкати
на
мјесто
:
—
сав
хтети
ви
избацити
,
синов
злочестив
,
који
ја
каљати
име
манастир
и
давати
повод
да
се
о
он
ружно
говорити
!
...
стотину
хтети
ви
упропастити
,
а
задужбина
овај
сачуват
хтети
!
Јеврем
јесам
стајати
смрвљен
,
поразити
,
смести
.
нити
јесам
шта
одговарати
,
нити
јесам
знати
шта
бити
одговорити
...
„
откуд
знати
?
...
откуд
знати
?
“
само
се
зачудити
питати
и
тупо
гледати
у
под
преко
који
се
тром
превлачити
дугачак
стонога
један
...
и
доћи
он
да
згазити
,
сатрти
онај
стонога
.
и
да
рећи
игуман
нешто
дрзак
,
увредљив
...
да
викнути
,
опсовати
и
побјегне
из
манастир
,
одмах
,
овај
час
.
—
Јањићије
ти
највише
вјеровати
и
ти
бити
вјешт
моћи
украсти
дијета
...
ники
као
ти
...
препрести
јесам
па
знати
...
сад
о
храмовски
слава
...
—
опет
хтети
игуман
мекше
,
потпуно
задовољан
јесам
са
себе
што
он
јесам
овако
притијеснити
.
—
Послушаш
ли
,
сав
хтети
ти
се
чапкунлук
опростити
...
бирати
:
или
тај
или
из
манастир
!
—
не
знати
...
Видјет
хтети
,
—
суво
он
одговорити
Јеврем
и
прибрати
се
мало
слободан
он
погледати
.
Смислит
хтети
!
...
—
смислити
се
...
остајати
ти
четири
дан
на
размишљање
,
—
завршити
игуман
побједоносан
и
узети
он
за
рам
лагано
изгурати
пред
ћелија
.
—
смислити
...
Изишав
у
ходник
Јеврем
се
поплашити
почети
освртати
:
јесам
ли
он
ко
опазити
?
и
ако
јесам
ништа
поуздано
обећати
ни
предати
се
,
осјећати
се
ипак
као
издајник
неки
већ
и
због
тај
што
јесам
пустити
игуман
да
он
онаки
понуда
стављати
,
што
он
икако
и
слушати
.
и
бити
он
лакше
што
у
ходник
ники
јесам
бити
,
што
ники
јесам
моћи
ништа
чути
ни
прекорити
он
.
—
требати
јесам
се
засмијати
,
наругати
,
у
лице
он
пљунути
,
—
шапнути
погружено
,
чешкати
се
.
—
неки
видити
с
ко
имати
послати
!
...
сјетити
се
и
свој
разговор
са
дјевојка
из
виноград
и
пријетња
игуманов
.
—
откуд
знати
?
...
откуд
знати
?
—
опет
се
запитати
и
почети
размишљати
.
—
Ко
јесам
видити
?
...
ко
јесам
слушати
?
...
да
јесам
она
причати
?
или
какав
другарица
?
...
или
Никола
?
...
ко
јесам
?
Пође
према
Јањићијев
ћелија
и
опет
застати
.
требати
ли
да
он
сад
испричати
читав
разговор
овај
и
да
се
исповједити
?
...
Нипошто
...
Узбунит
хтети
се
,
дигнути
хтети
граја
,
па
учинити
горе
...
—
нека
!
па
стиснути
шаку
и
креснути
осветнички
:
—
лијепо
,
отац
игуман
!
...
обојица
хтети
у
крађа
...
сјутра
хтети
сазнати
за
план
...
сјутра
!
...
Видјет
хтети
ко
хтети
ко
доскочити
!
Окренувши
се
,
свратити
у
Мелентијев
ћелија
.
—
Његи
хтети
и
тако
наскоро
изгубити
,
—
прошаптати
отварати
врата
,
—
па
да
се
барем
још
нагледати
јадник
!
Мелентије
,
сав
утонути
у
јастук
и
покривач
,
лежати
јесам
наузначке
,
са
заваљен
глава
.
дисати
јесам
тешко
.
по
жут
упао
образ
,
између
чест
мркајаст
пјега
,
као
да
се
расплести
танак
плавичаст
жилица
и
ширити
се
,
растезати
све
до
дебео
модрица
испод
очи
.
по
чела
,
испод
овлажен
кос
чији
се
бич
лијепити
на
сљепочница
избијати
он
крупан
капља
зној
.
нос
се
утањити
,
зашиљити
,
расклопљен
усна
засушити
се
,
поблиједјети
.
Очи
он
напола
затворити
.
испод
несастављен
трепавица
јасно
се
провидити
мутан
,
замагљен
бјелина
и
чудно
се
стаклити
...
мирис
лијек
и
тежак
задах
самртников
ударити
Јеврем
у
глава
.
занети
се
као
у
несвјестица
и
неопрезан
јаче
прилупнути
врата
.
—
Лакше
,
—
шапнути
Јањићије
,
који
јесам
погурити
сједио
изнад
глава
болесников
и
овлажен
марама
лагано
разгонити
мува
.
—
заспати
јесам
...
—
зар
и
сад
код
он
?
—
запитати
Јеврем
зачудити
и
приступити
он
на
прст
.
—
зар
...
—
Пссст
...
не
хтети
он
,
зар
,
оставити
сам
?
Мелентије
као
да
она
јесам
чути
разговор
.
Промешкољи
се
,
отворити
очи
...
поглед
на
Јеврем
и
не
познати
он
одмах
...
он
се
наднети
над
постеља
и
тихо
запитати
:
—
како
јесам
?
...
—
Добра
,
—
испрекидано
,
с
мука
одговорити
Мелентије
и
изнемоћи
застењати
...
сад
ја
ништа
не
бости
...
—
спавати
,
спавати
!
...
не
хтети
ти
бунити
...
Мелентије
поћутати
.
Мршавом
рука
пипати
око
себе
,
прикупљати
прљав
чаршаф
.
Намршти
се
и
опет
застењати
,
јекнути
:
—
опет
звонити
!
—
Ника
не
звонити
,
—
одговорити
он
Јањићије
мирно
,
измахивати
марама
.
—
Причиња
ти
се
...
—
Причиња
?
и
болно
погледав
на
Јеврем
запитати
:
—
Хоћеш
ли
са
ја
?
—
куда
?
—
отегнути
Јеврем
меко
па
он
полако
намјестити
покривач
који
се
бити
спустити
и
погладити
он
по
кос
.
—
у
приморје
...
Чим
се
придигнути
,
ићи
ти
у
приморје
...
да
се
одморити
...
склопити
очи
...
прсити
он
се
надимати
цвилити
;
јабучица
под
грло
немирно
шетати
горети
долити
.
мува
један
спустити
он
се
на
ока
,
у
крмељача
,
као
да
бити
да
он
испити
,
исциједити
.
—
звонити
...
звонити
...
—
прошиштати
узнемирено
,
ломити
се
.
—
Чујете
ли
?
...
утрнути
тај
свијећа
!
...
утрнути
!
...
—
немати
свијећа
,
—
опет
проговорити
Јањићије
и
тужно
заклимати
глава
према
Јеврем
,
као
да
велим
:
близу
јесам
красти
.
о
какав
свијећа
зборити
?
...
Мелентије
се
смирити
.
опет
завалити
глава
и
као
да
се
осмјехнути
на
Јеврем
.
—
А
долазити
ја
и
Јања
,
—
протепати
муцати
.
—
Чиста
,
бијел
...
прекривен
свилен
прекривач
...
„
не
гледати
ја
“
,
велим
,
„
ружан
јесам
“
...
А
на
прса
она
цвијеће
,
мој
цвијеће
.
Трзајући
се
и
некако
хропити
завршити
:
—
звати
ја
...
звати
...
—
излазити
!
...
не
заговарати
он
!
—
оштро
подвикнути
Јањићије
и
снажно
одгурнути
Јеврем
.
—
Ида
!
Јеврем
послушати
.
Изађе
.
кренути
према
капија
и
сусрести
се
са
Прокопијом
.
сав
разбарушен
,
мокар
.
бити
јесам
необично
задовољан
:
носити
јесам
пун
торбица
риба
,
који
јесам
јесам
уловити
.
буцмаст
,
румен
лице
свијетлити
он
се
,
око
дебео
усна
играти
осмијех
.
он
потапшати
Јеврем
по
плетати
,
избацити
покрупњу
шал
на
рачун
неки
пуштеница
и
гласно
зарзати
.
Јеврем
не
одговорити
.
испасти
кроз
капија
и
сједе
код
чесма
,
на
овећи
камен
.
ИX
.
Широка
манастирски
авлија
почети
се
помало
претварати
у
чаршија
.
Стигоше
,
склептати
се
готово
у
исти
доба
,
са
разних
страна
:
претрга
са
препун
сандук
,
торбарити
са
торба
на
раме
и
дебео
тољага
у
рука
,
механџија
са
боца
и
бурадима
,
лимунаџија
,
шкутор
са
широк
зембиљ
о
врат
и
сноп
баштуна
на
леђа
,
Циганин
...
и
одмах
прихватити
за
посао
...
Почеше
чистити
,
уређивати
,
намјештати
.
Разбацаше
по
пут
гомила
мотка
,
колац
,
даска
,
коноп
.
Прекрише
зид
черга
и
стар
ћилим
.
Закрчише
пролаз
роб
и
ситнарија
некакав
...
Трчкајући
,
свађати
се
копати
јесам
,
избацивати
земља
,
садити
мотка
,
прекивати
,
превезивати
конопац
.
на
један
стран
двојица
готово
да
се
побити
око
парче
коноп
препирати
се
:
чији
јесам
својина
.
на
други
страна
гологлав
бркајлија
псовати
и
питати
:
ко
он
јесам
украсти
чекић
?
...
испред
капија
готово
гласно
кук
и
запомагати
неко
због
изгубљен
магарац
.
један
ћорав
Циганин
,
са
увезан
глава
,
поднапити
се
раније
и
пјевати
из
сав
глас
;
украј
црквен
врата
дречати
изгребан
шегрче
који
јесам
мајстор
истући
и
свако
се
жалити
и
правдати
.
уз
звекет
клепетуша
на
растоварен
коњ
који
вриштати
и
рзајући
чешати
се
један
о
други
,
уједати
се
,
уз
ћурликање
дипле
испод
стар
орах
,
уз
клепет
чекић
и
стругање
тестера
,
ницати
јесам
дућанчић
један
за
други
,
редати
се
узак
,
мали
,
тијесан
,
са
кров
од
мушема
,
са
прозор
без
стакло
,
са
широк
врата
без
канат
!
као
мален
барјачић
почети
се
вијати
на
она
рубац
,
појас
,
кошуља
,
марама
.
око
врата
шаренити
се
сандук
и
зембиљ
са
воће
,
лимун
,
наранча
.
пред
механа
изнети
и
сто
,
прост
,
расклиман
,
са
измашћен
столица
и
кривоног
клупа
.
око
кавана
намјестити
празан
сандук
са
поломљен
поклопац
.
док
се
,
на
један
страна
,
још
једнако
викати
,
свађати
,
радити
,
на
други
се
комшија
већ
спријатељити
.
Почели
разговарати
.
Шкутор
са
сноп
баштуна
преко
леђа
засио
пред
механа
и
ласка
механџија
,
у
нада
да
хтети
он
понудити
чашица
ракија
.
Лимунаџија
понизно
молити
кавеџија
за
дозвола
да
се
сутра
моћи
смјестити
уз
његов
дућан
,
увјеравати
он
,
да
он
ништа
сметати
не
хтети
нити
конкурисати
.
двојица
хамал
дијелити
зарада
.
Већ
јесам
четири
пут
насртати
један
на
други
са
стиснут
шака
и
четири
пут
частити
један
други
са
чаша
вино
.
Калуђери
се
никако
јесам
ни
јављати
на
авлија
.
игуман
,
сједећи
у
свој
ћелија
,
наплаћивати
јесам
кирија
за
земљиште
на
који
јесам
подигнути
дућан
.
непрестано
се
погађати
са
дућанџија
.
уцјењивати
она
дрзак
и
безобзиран
,
желити
да
искористити
прилика
и
да
извући
што
моћи
више
...
Јањићије
,
са
дијете
на
крило
,
чувати
јесам
болестан
Мелентије
.
Прокопије
јесам
мирно
поткресивати
ражањ
за
пециво
и
,
оштрити
нож
,
спремати
се
да
клати
ован
.
Јеврем
јесам
бити
отићи
у
варош
да
покуповати
некакав
ствар
...
само
се
Васа
неуморно
мотати
између
дућан
.
на
сав
јесам
,
тобоже
,
пазити
,
надзиравати
.
Видећи
како
игуман
уцјењивати
,
гулити
дућанџија
,
мислити
јесам
да
и
он
морати
макар
нешто
ућарити
.
зато
јесам
и
поставити
јесам
себе
за
неки
чувар
ред
и
поредак
.
онако
висок
,
исправљен
,
—
глава
он
,
као
на
колац
набити
,
високо
јесам
стршити
изнад
кров
дућански
,
—
залазити
јесам
,
обилазити
свуда
.
стављати
и
примједба
,
пријетити
.
Механџији
јесам
напоменути
да
јесам
сто
на
пут
и
тражити
да
она
уклонити
.
након
кратак
препирка
и
након
испијен
полулитрењача
ипак
се
увјерити
да
јесам
„
све
како
требати
“
...
код
један
бакал
наићи
јесам
на
„
незрео
“
јабука
.
за
чудо
:
након
један
обичан
руковање
сав
одмах
сазрети
...
замјерати
јесам
сав
и
сав
он
,
на
лијеп
начин
,
увјерити
да
јесам
сав
добро
.
само
један
касапин
,
диваљ
и
необуздан
,
увјерити
он
јесам
на
некакав
сав
,
касапски
начин
.
Васа
јесам
смирити
и
покуњити
отићи
од
он
,
чешкати
се
по
необично
зарумењен
образ
који
он
бридјети
и
потајно
уздисати
.
Праћени
подвик
и
пошалица
стигнути
и
просјак
.
неки
у
гомила
,
а
неки
осамити
.
Никола
,
као
поносан
војсковођа
,
некако
побједоносан
дојахати
на
свој
магарац
који
јесам
весело
скакутати
.
Сјахавши
одмах
се
упутити
звоно
да
сав
долазак
огласити
...
два
слијепац
,
лагано
,
табати
за
свој
вођа
,
грдити
јесам
један
други
и
частити
са
свакакав
називим
;
луд
Илинка
,
окићен
жито
и
кадуља
,
са
вијенац
од
лозовина
на
глава
,
носити
јесам
замотуљак
од
крпа
на
рука
и
пјевати
жалостив
успаванка
који
се
пјевати
дијете
уз
колијевка
;
хром
Шћепан
весело
јесам
измахивати
подеран
капа
изнад
глава
а
дрвен
он
нога
уједначено
тући
по
тврд
цеста
.
неки
ићи
скромно
,
покуњено
,
прикупљати
дроњак
око
себе
и
прикривати
голотиња
;
неки
гласно
читати
молитва
,
попијевати
...
Нагрнувши
у
авлија
одмах
се
почети
свађати
око
мјесто
.
знати
се
,
обично
,
свачији
мјесто
пред
црква
;
ту
се
засјести
и
тражити
милостиња
од
богомољац
.
али
се
редовно
,
сваки
празник
,
многи
отимати
за
туђ
,
добар
мјесто
.
ради
тај
редовно
долазити
до
кавга
и
инад
.
новајлија
јесам
,
обично
,
гонити
даље
,
чак
пред
капија
,
а
ни
тај
јесам
моћи
проћи
без
инад
...
бос
,
одрпан
,
прљав
,
комешати
се
испред
црквен
врата
,
уносити
један
други
у
лице
нечист
,
изгребан
шака
,
пријетећи
штака
и
штап
.
и
једини
јесам
Никола
бити
у
стање
да
она
развадити
,
умирити
.
Пазећи
да
ништа
не
изгубити
од
свој
ауторитет
,
са
одлучност
један
прав
старјешина
,
свршити
свој
молитвање
он
се
испријечити
пред
она
и
подвикнути
строго
,
заповједнички
:
—
на
кољено
пред
храм
господњи
,
никоговић
!
...
Хоћете
ли
да
ви
проклети
и
гурнути
у
ад
вјечан
,
гдје
хтети
ви
ђаволити
огњен
грабље
месо
черупати
?
...
како
се
не
стидити
пред
крст
частан
и
пред
двери
освештан
?
...
Агарјанин
!
...
Душегуби
!
...
и
свако
јесам
указивати
на
мјесто
,
оштро
,
проклињати
.
и
сав
се
покоравати
,
повлачити
режати
и
гунђати
.
сутрадан
у
зор
поново
забрујати
звоно
.
некако
живље
,
весео
.
треперав
,
мек
звук
,
пун
топлота
и
мирис
,
засути
њежан
,
плавкаст
цвијеће
који
се
прегршт
крунити
са
прецвјетао
грана
,
расипати
се
кроз
бјеличаст
сумаглица
изнад
гај
и
ливада
и
тихо
јесам
замирати
доље
над
ријека
,
у
млад
врба
и
топола
,
изнемоћи
зујећи
,
као
заморен
пчела
,
између
влажан
лишће
.
на
позив
њихов
журити
јесам
се
према
манастир
сељак
и
сељанка
,
из
близ
и
далек
село
.
Празнично
обучен
.
у
чист
бијел
рухо
,
са
руковет
ружмарин
за
појас
,
са
дуња
и
наранча
у
рука
,
са
претрпан
торба
о
раме
!
поред
она
,
грајати
скакутати
дјеца
,
умити
,
са
очешљан
кос
,
који
се
готово
стаклити
од
зејтин
,
и
гегати
се
понеки
баба
са
шака
тамјан
у
марама
и
јефтин
воштаница
у
рука
.
замирисати
авлија
јак
и
оштар
мирис
,
када
јесам
напунити
они
.
мирис
тамјан
и
пециво
на
ражањ
,
који
се
досад
разлијевати
из
плавичаст
дим
,
као
да
се
потпуно
изгубити
.
зенути
,
љубити
се
и
поздрављати
,
кренути
према
црква
у
који
се
већ
служити
јутрење
.
неки
се
начичкати
око
дућанчић
.
Мушки
одмах
засјести
по
дуг
клупа
испред
механа
и
по
расклиман
сандук
испред
кафана
...
Дућанџије
,
опазити
сељак
,
узврпољити
се
.
Живо
,
освртати
се
на
сав
страна
,
почети
показивати
роб
,
викати
,
хвалити
.
хватати
јесам
муштерија
за
рука
,
за
раме
,
ловити
она
.
силом
она
опасивати
појас
,
гурати
она
у
њедра
—
млад
снаша
нарочито
—
марама
,
огртати
она
шал
,
шалити
се
,
увијати
,
лагати
.
Шкутори
јесам
мирно
и
пажљиво
обилазити
око
поједини
група
.
Вјечито
неповјерљив
,
у
страх
да
не
бити
покрасти
,
показивати
јесам
ствар
по
ствар
:
огледало
,
ножица
,
дуванкутија
,
новчаник
,
не
допуштати
ники
да
јесам
нешто
узети
и
загледати
.
Лимунаџија
,
ознојен
,
бјесомучно
јесам
дречати
,
нудити
лимунад
;
грлат
касапин
викати
:
„
врућ
меесооо
“
;
алвеџија
,
заценув
се
,
препоручивати
алва
.
А
разигран
звоно
сав
весео
звонити
,
клепетуша
клопарати
,
негдје
у
близина
пиштати
танак
зурла
и
тужно
цичати
промукло
ћемане
нечији
...
кроз
свијетао
и
топли
ваздух
,
високо
изнад
широк
талас
гомила
,
који
се
са
неки
подмукао
мумлање
и
шумор
лијено
њијати
и
повијати
,
одлијегати
и
разлијегати
се
безбројан
повика
,
врисак
,
усклик
,
ломљава
...
као
да
и
сур
клисура
и
плав
небо
и
црвен
долина
цичати
,
празновати
,
веселити
се
!
...
Јеврем
,
вратив
се
из
варош
,
раније
се
извући
из
ћелија
и
помијешати
се
међу
свијет
.
Ишао
кроз
гомила
гурати
се
,
тискати
.
обилазити
око
црква
,
застајати
пред
дућан
,
слушати
разговор
.
два
пријатељ
,
сједећи
за
један
сто
,
частити
један
други
и
тужити
се
на
слаб
година
,
на
рђав
род
.
Осуђују
млад
нараштај
како
се
одметнути
од
вјера
и
закон
.
псовати
шумар
што
она
ни
цигли
сухарак
не
да
покупити
у
царски
шума
.
Жале
се
на
скупотиња
и
тежак
живот
...
Туже
се
и
испијати
—
осми
литар
!
...
некакав
момак
хвалити
се
како
моћи
пун
сто
ока
носити
на
себе
„
два
дебео
сахат
“
.
Чик
:
ко
хтети
се
с
он
порвати
...
гомила
жена
збити
се
,
стиснути
,
па
сав
гакати
као
врана
.
Љубећи
се
по
неколик
пут
,
ласкати
један
други
,
хвала
се
узајамно
и
куде
све
остати
који
се
ту
задесити
јесам
...
Јеврем
,
ни
јесам
не
знати
зашто
,
хтјети
се
умијешати
у
разговор
,
нашалити
се
.
али
се
наскоро
окренути
и
подје
један
група
гдје
се
момак
надскакивати
...
Збацивши
са
себе
и
капа
и
џемадан
и
појас
,
затрчавати
се
издаљега
нарогушен
као
јарчев
.
скакати
јесам
са
пик
један
за
други
вриштати
,
узвикивати
,
препирати
се
.
Жељан
да
и
јесам
окушати
срећа
,
Јеврем
се
почети
журно
отпасивати
и
припремати
се
за
скакање
.
Поче
изувати
и
обути
.
А
тада
исти
опазити
како
се
приближивати
неколик
дјевојка
.
Ухвативши
се
за
рука
и
ослањати
се
један
о
други
пролазити
јесам
заједно
,
пробијати
се
,
гурати
кроз
збијен
ред
свјетина
.
гласно
јесам
подврискивати
и
цичати
кад
бити
она
неко
,
ко
знати
с
који
страна
,
ненадно
уштинути
или
пошкакљати
...
познати
међу
она
дјевојка
из
виноград
.
онако
здрав
,
једар
,
чист
и
бијел
истицати
се
између
свити
као
крупан
пробран
руж
у
лијеп
кита
цвијеће
.
и
нешто
као
да
он
гурнути
,
неодољиво
повући
према
она
.
пробити
се
кроз
гомила
и
запријечити
она
пут
.
—
А
ево
калуђер
!
—
јаче
узвикнути
она
опазити
он
.
и
весело
се
смијући
указати
другарица
на
он
.
—
Калуђер
,
који
пресретати
дјевојка
по
пут
и
који
она
поклањати
огледати
!
—
зар
тај
он
?
—
разуздано
заграјати
цијел
кит
дјевојка
.
сав
се
,
гакати
,
склептати
око
он
.
—
она
,
какав
јесам
!
Јеврем
се
збунити
,
поруменити
.
дакле
у
истина
причати
јесам
о
он
сав
и
свако
,
хвалити
се
!
јесам
ни
чудо
што
јесам
игуман
сазнати
!
...
некако
осветнички
сијевнути
очи
према
она
и
као
да
бити
спреман
да
поново
навалити
,
да
јесам
напасти
.
—
јесам
ја
калуђер
,
—
одговорити
осорно
и
хтјети
да
она
оставити
.
—
ако
тражити
Прокопије
,
ено
он
у
црква
!
—
Хахаха
...
зар
јесам
обећати
да
хтети
се
закалуђерити
?
—
упорно
дочекати
она
и
задржати
он
за
рукав
.
—
А
ко
се
вјенчавати
за
манастир
не
требати
он
дјевојка
.
погледати
јесам
,
—
па
се
засмијати
и
он
.
—
А
таки
бити
ја
дјевојка
требати
!
—
избацити
објешењачки
и
брзо
јесам
штипнути
за
подвољак
.
—
и
калуђер
тако
волити
...
свјетина
,
у
мотљање
,
притијеснити
она
,
прибити
један
уз
други
,
потисни
.
осјетити
топлина
њезин
тијело
.
мирис
калопер
са
прси
она
као
да
он
опити
...
задрхтати
...
ухватити
јесам
за
рука
и
стиснути
из
сав
снага
.
—
Ђаволе
!
—
готово
вриснути
она
и
нагло
се
отргнути
.
—
пун
јесам
бијес
!
—
А
тај
јесам
пун
ватра
!
дјевојка
он
почети
тапшати
по
раме
,
соколити
он
.
—
требати
да
частити
што
јесам
јесам
довести
,
кад
ти
јесам
толико
драгати
!
—
узвикнути
један
обијестан
,
дражити
и
она
и
он
.
—
Части
ми
!
—
гракнути
и
остати
,
хватати
он
испод
пазухо
.
—
Хајд
!
—
да
частити
?
...
Чиме
?
и
,
погледати
на
она
,
запитати
живље
:
—
и
ти
да
частити
?
—
и
ја
,
—
одговорити
она
живо
и
ударити
он
калопер
по
лице
.
—
кад
јесам
ја
дати
огледало
,
—
она
показати
на
њедра
гдје
јесам
зар
чувати
огледало
,
—
требати
сад
и
да
частити
...
—
Шта
?
...
Нашла
огледало
и
чувати
он
!
—
помислити
срећан
Јеврем
и
као
да
хтјети
подскочити
од
радост
.
дакле
јесам
он
се
ругати
кад
јесам
причати
о
он
?
...
јесам
он
исмијевати
?
...
јад
јесам
знати
,
а
да
она
се
јесам
свидјети
,
зар
бити
носити
огледало
уза
себе
?
...
—
да
частити
шта
год
хтети
!
—
викнути
одушевљено
и
сав
она
повући
за
себе
.
—
Алва
,
лимунада
,
шећерлема
!
...
свега
узети
!
...
бирати
!
...
не
жалити
!
...
Почеше
долазити
и
варошанин
.
неки
она
опазити
и
обавијестити
игуман
.
он
бржебоље
прихватити
штап
из
прикрајак
,
оставити
ћелија
и
убрзан
корак
,
гурати
полупијан
сељак
с
пут
и
проклињати
она
,
поћи
да
дочекати
.
Укрутивши
се
поред
капија
усправити
,
необично
важан
и
озбиљан
,
пропуштати
јесам
по
ред
сав
гостити
испред
себе
.
поздрављати
она
онако
,
како
тај
ко
и
приличити
.
група
кукуријек
окићен
занатлија
,
који
у
нов
први
пут
обучен
одијело
са
тамбура
под
пазухо
и
бочица
ракија
у
џеп
,
први
нагрнути
јављати
он
се
,
отпоздравити
суво
,
са
један
обичан
:
„
бог
ви
помоћи
...
“
тројица
канцелиста
,
који
редовно
у
година
извести
читав
породица
на
излет
и
редовно
се
у
половица
пута
опити
,
климнути
лагано
глава
.
на
гомила
жена
и
људи
што
јесам
,
претоварити
,
носити
на
себе
голем
завежљај
препун
питати
,
пексимет
,
хладан
кокошији
,
риба
,
—
не
хтјети
ни
погледати
.
са
четворица
познат
и
кабаст
газда
руковати
се
.
љубазно
се
упитати
за
здравље
,
жена
она
благословити
,
дозволити
да
он
пољубити
оба
рука
.
једва
!
—
напошљетку
задовољно
избацити
и
радосно
затрести
глава
...
опазити
како
изнад
згуснут
гомила
један
између
безбројан
црвен
фес
,
капа
,
шубара
,
промицати
и
пробијати
се
кицошки
накривљен
,
бјеличаст
шешир
котарски
предстојник
.
опазити
како
се
близу
,
одмах
до
он
,
вијорити
и
повијати
голем
зелен
перо
на
широк
шешир
милостива
он
госпођа
...
и
,
заборављати
на
остати
,
на
крупан
и
ситан
,
сав
снага
навријети
кроз
гомила
.
напријед
удешавати
како
хтети
он
осмијех
бити
што
питом
,
подје
она
у
сусрет
.
—
Мило
ја
јесам
...
мило
ја
јесам
,
—
запјевати
примицати
се
и
пружати
рука
према
она
као
да
хтети
она
обојити
,
нарочито
госпођа
,
истопити
у
чврст
загрљај
.
—
Част
...
Част
...
Част
...
—
замуцати
некако
сметено
,
врпољити
се
,
руковати
и
клањати
непрестано
.
—
изволети
...
изволети
...
изволети
...
јесам
поћи
пред
она
да
она
пут
прокрчити
.
непрестано
се
освртати
и
непрестано
викати
„
изволети
“
,
немилице
јесам
ударати
или
лакат
или
штап
сваки
ко
он
сметати
.
Чак
се
усудити
да
гурнути
и
неизбјежан
жандар
,
осоран
и
набусит
,
чији
се
оштар
бајонета
високо
стршити
над
стотинама
глава
блистати
и
одсијевати
према
сунце
као
два
дуг
суза
.
изгледати
јесам
као
да
јесам
и
сам
предстојник
бити
изненадити
оволик
љубазност
и
да
он
ни
мало
пријатно
јесам
бити
.
Зазвонише
звоно
,
огласити
почетак
летурђија
.
из
црква
промукло
загрмети
снажан
и
мушки
глас
Јањићијев
,
—
који
јесам
малоприје
доћи
из
ћелија
закључав
мали
у
она
,
—
и
нескладан
,
пискутљив
појање
дјечији
одговорити
он
.
мирис
тамјан
пробити
кроз
узак
врата
и
разлити
се
над
гомила
скрушен
богомољка
,
који
се
почети
крстити
и
преклањати
...
и
дућанџија
застати
за
час
и
прекрстише
се
,
на
брз
рука
тек
ради
обичај
.
одмах
наставити
посати
и
не
обзирати
се
више
на
црква
погађати
се
с
муштерија
,
цјењкати
.
као
натјечући
се
с
она
,
заграјати
и
просјак
несносно
,
крештајући
.
богорадити
јесам
,
преклињати
,
попијевати
,
пружати
рука
,
подметати
капа
и
тражити
милостиња
од
свако
.
касапити
,
већ
прилично
промукао
,
још
неуморно
нудити
„
вруће
месооо
“
;
алвеџија
зацењивати
се
хвалити
алва
...
у
један
крај
авлија
бити
настати
тучњава
.
по
срећа
,
брзо
се
свршити
.
некакав
старац
,
жив
,
окретан
,
кочоперан
,
са
разбијен
глава
и
улијепљен
обрва
од
усирен
крв
,
правдати
се
са
погурен
трбоња
,
који
он
овећом
чаша
разбити
глава
и
још
једнако
пријетити
.
Препирући
се
,
сјести
пред
механа
и
домало
частити
један
други
као
да
се
нагодити
.
Васа
јесам
данас
заборавити
и
дућанџија
и
калуђер
,
па
чак
и
црква
.
Отишао
јесам
у
гај
,
медју
варошанин
и
здружити
се
,
спријатељити
с
она
.
они
се
у
омањи
група
разузурити
и
размјестити
између
бор
,
у
хладовина
.
засјести
по
ћилим
што
она
донијети
са
себе
и
,
ударати
уз
тамбура
и
попијевати
,
јести
,
пити
,
частити
се
.
Испражњене
,
поразбијан
боца
,
кости
од
кокошији
,
комад
хљеб
и
пита
ваљати
се
унаоколо
по
трава
.
антерија
,
фермен
,
појас
,
што
она
са
себе
збацити
да
она
јесам
„
хладан
“
,
легати
у
гомила
иза
она
,
набацати
један
на
други
,
искушљан
.
сеоски
пашчад
,
резати
и
уједати
,
отимати
се
око
остатак
јела
.
Весели
,
разуздан
дјеца
,
напола
раздјевен
,
са
дрека
и
врисак
трчати
,
гонити
се
,
пентрати
уз
дрво
.
неки
се
окупити
и
око
луд
Илинка
,
који
готово
кроз
плач
молити
да
она
не
разбудити
њезин
дијета
.
Гледајући
она
раздраган
и
задовољан
и
Васа
се
блесаво
смјешкати
,
па
смјерно
приступати
час
један
час
други
група
.
клањати
се
свако
,
питати
се
за
здравље
.
кад
бити
он
понудити
пита
или
вино
,
ко
нећкати
се
.
изговарати
се
како
јесам
слаб
,
како
„
не
пити
“
,
али
,
бојити
се
да
он
не
повјеровати
,
брзо
јесам
пружати
рука
и
халапљиво
прихватати
чаша
.
и
,
као
интересовати
се
боја
вино
,
загледати
јесам
према
сунце
.
погледати
и
нагло
искапљивати
,
редовно
напомињати
сваки
група
како
добар
вино
„
никада
окусити
“
јесам
и
како
бити
моћи
чак
и
царски
трпеза
зачинити
.
по
свршен
летурђија
и
Прокопије
се
умијешати
у
свјетина
.
наравно
,
одмах
се
наћи
међу
жена
.
као
стар
знанац
и
пријатељ
поздрављати
се
с
она
,
шалити
,
тапшати
час
један
час
други
по
гојан
плећа
и
по
раме
.
Интересујући
се
зар
за
домаћи
без
многи
јесам
пипати
нов
кошуља
на
чврст
мишица
и
набрекао
прса
;
загледати
она
,
хвалити
.
узгред
јесам
примати
поклон
:
чарапа
,
марама
,
кошуља
што
она
оне
шити
и
удешавати
нарочито
за
калуђер
,
да
поклон
о
храмовски
слава
.
Васа
јесам
једанпут
,
сасвим
тачно
,
напоменути
,
како
сав
калуђер
заједно
не
добити
ни
изблиза
толико
поклон
колико
јесам
Прокопије
.
тако
се
и
данас
један
гомила
рубља
издизати
пред
он
.
двоје
одрпан
дјеца
морати
јесам
у
два
у
три
пута
да
он
односити
у
ћелија
.
Угледав
Јеврем
међу
дјевојка
,
са
три
он
прст
добацити
пољубац
.
—
Ашикујеш
?
—
запитати
објешењачки
.
—
Ашикујем
,
—
весело
одговорити
Јеврем
дијелити
без
престанак
ситан
шећерлема
око
себе
и
залагати
сочан
кришка
наранча
свој
силан
,
јак
дјевојка
из
виноград
.
један
бескрајно
дугачак
и
промукао
Многаја
љето
мртвачки
жалостивно
одјекнути
из
манастирски
трапезарија
и
отегнути
се
изнад
свјетина
.
и
Јеврем
и
Прокопије
осврнути
се
и
погледати
тамо
.
—
игуман
гађати
здравица
господин
престојник
а
можебити
и
престојниковица
,
—
пакосно
избацити
Прокопије
и
,
као
у
шала
,
снажно
обухватити
близ
снаша
око
појас
.
—
плах
госпоја
!
игуман
се
,
заиста
,
частити
у
трапезарија
и
са
предстојник
,
и
госпођа
,
и
са
неколицина
окрупњих
газда
,
који
се
чешће
сјећати
манастир
.
Засукавши
рукав
,
као
подмладити
јесам
јесам
оптрчавати
око
сто
.
Точио
јесам
вино
,
бирати
лијеп
залогај
,
нудити
.
сам
јесам
и
здравица
држати
,
—
а
волити
јесам
у
сваки
свечан
прилика
да
тући
гост
здравица
и
необично
се
поносити
тај
,
—
и
колико
јесам
год
гост
бити
,
свако
јесам
морати
да
очати
његов
порција
.
свако
јесам
измишљати
небивале
заслуга
и
сваки
толико
уздизати
,
да
се
многи
препасти
од
свој
величина
.
неки
јесам
чак
и
бјежати
иза
сто
,
да
се
спасти
од
његов
љубазност
;
они
јесам
кашње
тврдити
,
да
имати
људи
чији
се
љубазност
теже
подносити
,
него
нечији
грубост
...
кад
јесам
позвати
гост
да
„
погледати
кола
“
,
сав
олакшати
одахнути
као
да
јесам
малочас
туцати
камен
.
предстојник
први
прихватити
предлог
објеручке
;
госпођа
он
као
да
се
занети
од
радост
што
хтети
видјети
ту
„
диван
народни
игра
“
...
сав
навалити
на
врата
као
да
се
бојати
,
да
се
игуман
како
не
предомислити
и
опет
она
задржати
.
Примакоше
се
сто
гдје
се
купити
и
записивати
прилог
за
манастир
.
Застадоше
мало
.
неколико
она
,
што
се
у
страна
окупити
,
стати
јесам
више
ради
тај
да
видити
колико
хтети
ко
приложити
него
ли
сам
да
приложити
.
један
газда
са
златан
зуб
,
—
пакосница
говорити
да
јесам
извадити
здрав
зуб
само
да
он
моћи
замијенити
златан
,
—
запитати
игуман
:
штампати
ли
се
име
приложник
?
Добивши
повољан
одговор
блажено
се
осмјехнути
,
—
наравно
због
зуб
,
—
пригњечити
брада
гладак
избријан
подвољак
,
и
са
мука
и
натега
извадити
из
њедра
пупав
новчаник
,
набивен
банка
.
затим
,
да
свак
лијепо
моћи
видјети
,
узити
између
два
прст
плавичаст
стотињарка
и
поносито
јесам
спустити
на
сто
,
погледивати
испод
ока
:
гледати
ли
он
и
чудити
ли
се
?
...
Спустише
прилог
још
двојица-тројица
,
док
се
остати
са
предстојник
на
чела
измакнути
напријед
.
она
јесам
више
интересовати
како
се
,
уз
оштар
повика
заталасан
гомила
,
хрвати
два
чувен
хрвач
,
носити
се
.
оба
се
зацрвењети
,
запјенушати
.
капа
она
спасти
с
глава
,
знојав
кошуља
на
леђа
попуцати
,
шалваре
се
опустити
.
тврдити
гуштеров
на
голим
мишица
набрекнути
,
надути
се
;
прст
се
дубоко
зарити
у
тијело
;
кости
као
да
шкрипити
,
пуцати
.
на
пијесак
,
под
нога
она
,
направити
читав
вршај
;
пета
изрован
земља
црнити
се
на
два
мјесто
.
повијати
се
,
омахивати
,
извртати
,
стењати
и
заморити
дахтати
.
један
се
и
крв
отворити
из
нос
те
цура
на
мокар
кошуља
,
а
не
хтети
да
се
предати
,
да
попустити
.
и
док
свјетина
викати
,
соколити
,
препирати
се
,
они
се
једнако
носити
,
заинађено
,
немилостан
,
а
земља
она
јечати
под
нога
,
шиштати
,
а
млад
кости
шкрипа
и
пуцкати
...
—
простак
!
...
незналица
!
...
опростити
она
што
уживати
у
тај
,
—
шапнути
игуман
предстојник
и
,
лакат
се
пробијати
кроз
гомила
,
повести
он
напријед
...
око
она
,
са
оба
страна
,
богорадити
јесам
просјак
,
викати
дућанџија
,
подврискивати
опијен
момак
,
цичати
пригњечен
жена
и
дјевојка
,
плакати
дјеца
.
сав
врео
,
комешати
се
,
шумјети
.
Жандарске
бајонета
високо
се
свијетлити
изнад
голем
перчин
;
нечији
чутура
близу
механа
као
да
јесам
скакати
по
погнут
глава
...
—
распустити
се
кола
,
—
шапнути
предстојник
доћи
до
мјесто
,
гдје
јесам
мало
пријести
играти
кола
.
момак
и
дјевојка
ознојити
,
задихати
,
хладити
се
широк
марама
и
хватати
се
за
рука
,
збијати
се
сада
,
купити
око
ужурбан
лимунаџија
,
хитати
према
механа
.
Нечија
зурла
,
у
близина
,
још
и
сада
јесам
заглушно
пиштати
,
а
напукнути
бубањ
сипљив
клопарати
...
у
силан
стисак
као
да
неко
повући
игуман
за
мантија
.
умало
не
посрнути
.
Ухвативши
се
за
предстојников
рам
одржати
се
некако
и
зачепити
уш
рука
завапити
:
—
грајати
!
...
грајати
!
...
грајати
!
...
Окуд
она
,
синов
злочестив
,
толики
звонцад
и
клепетуша
?
...
и
како
не
промукнути
пјевати
и
викати
?
...
о
Божа
!
...
Зашто
створити
простота
?
...
тек
у
сумрак
,
пошто
се
свјетина
почети
разилазити
,
расти
се
Јеврем
са
свој
дјевојка
из
виноград
.
сад
она
знати
и
име
.
Мара
се
звати
.
знати
јесам
да
имати
мати
,
ники
више
него
мати
.
и
бити
јесам
весео
,
задовољан
.
јесам
,
додуше
,
ни
час
насамо
разговарати
с
она
;
јесам
она
казивати
ни
да
јесам
волити
,
—
с
тај
као
да
ни
јесам
још
јесам
бити
сасвим
на
чисто
,
—
нити
питати
:
волити
ли
она
он
?
...
јесам
уздисати
ни
пренемагати
се
према
она
.
разговарати
јесам
о
обичан
ствар
,
опричавати
незнатан
доживљај
,
шалити
се
,
препирати
.
и
ни
један
јесам
бити
дуго
вријеме
,
ники
се
јесам
потужити
на
досада
.
Шта
више
,
кад
се
приближити
час
растајање
и
он
и
она
зачудити
се
краткоћа
дан
...
Рукујући
се
и
стезати
још
се
помало
задржавати
,
још
имати
да
казати
нешто
један
други
.
—
Кршна
јесам
,
нем
фајда
!
—
отегнути
избацити
кроз
зуб
улазити
у
ћелија
.
Баш
једар
цура
,
жалостан
ти
јесам
за
она
!
...
неко
као
да
пригушено
цикнути
кад
прекорачити
преко
праг
.
застати
.
погледати
и
спазити
отац
Јањићије
како
се
савити
на
креветац
и
пјевушити
цупкати
мали
на
крило
.
недалеко
од
он
,
у
ћошак
,
прибити
уза
зид
стиснути
се
Смиљана
и
постидити
заклањати
лице
рука
.
—
А
зар
јесам
ти
?
—
запитати
слободан
познати
Јеврем
па
са
неки
страхопоштовање
приступити
,
да
се
поздравити
с
он
.
—
ја
мислити
да
јесам
когођ
други
...
препасти
се
...
—
Дошла
да
видити
мали
?
—
меко
запитати
Јеврем
и
нагло
отргнути
рука
,
који
јесам
хтјети
пољубити
.
—
да
он
видити
,
—
некако
сметено
одговорити
она
и
обор
очи
.
—
јесам
моћи
срце
одољети
...
—
здрав
јесам
,
фала
бог
!
...
не
бринути
се
!
—
дочекати
Јеврем
живље
и
,
да
се
додворити
,
помиловати
дијета
по
образ
.
—
бојити
се
само
,
да
он
игуман
какогод
не
опремити
из
манастир
,
—
додати
мекше
и
кришом
намигнути
на
Јањићије
...
—
Хехе
...
бојити
се
и
ја
да
он
не
украсти
,
—
дочекати
Јањићије
мукло
и
брже
зацупкати
нога
.
—
Хехе
...
—
А
ко
знати
...
можебит
да
хтети
и
ја
,
—
замуцати
Смиљана
ломити
прст
и
снебивати
се
.
—
Можебити
...
стар
се
разбољети
ономадне
,
па
...
Учини
она
се
грјешан
што
жети
смрт
стар
ради
дијете
.
одмахнути
рука
.
—
како
бог
да
!
па
узити
мали
са
крило
Јањићијев
и
одигнути
.
привити
он
на
прси
,
снажно
обгрлити
узбуђено
дрхћући
,
и
пољубити
,
пољубити
у
оба
образ
,
два
пут
,
три
пут
,
ватрен
и
некако
халапљиво
.
нагло
он
спустити
на
кревет
и
побјеже
из
соб
.
—
она
се
нада
,
да
хтети
стар
умријети
,
—
рећи
Јањићије
меко
,
гледати
за
она
и
као
жалити
јесам
.
—
јадница
!
...
као
да
не
знати
,
да
се
он
сваки
година
по
двапут
разболети
и
вавијек
оздравити
...
Заједнички
положити
дијета
на
душечић
и
утрнути
свијећа
.
Легоше
обојица
.
негдје
испред
поноћ
изићи
игуман
из
свој
ћелија
.
лагано
,
старати
се
да
он
ники
не
чути
и
не
опазити
,
кренути
према
Јањићијев
...
Јеврем
,
који
јесам
толико
затезати
и
нећкати
се
напошљетку
јесам
пристати
да
украсти
и
предати
он
дијета
кришом
,
по
ноћ
.
игуман
јесам
већ
смислити
и
начин
како
и
куда
хтети
он
опремити
,
да
се
никада
више
и
не
вратити
у
манастир
.
сав
срећан
што
хтети
се
напошљетку
опростити
голем
биједа
приступити
ћелија
и
почети
ослухивати
.
—
Ништа
се
не
чути
,
—
прошаптати
тихо
заустављати
и
дати
.
—
да
ја
не
превара
проклети
син
?
—
запитати
јесам
себе
.
и
одмах
,
да
се
утјешити
,
убрзати
са
одговор
.
—
не
смије
.
знати
он
да
ја
не
пријетити
џаба
!
Прође
два
три
пут
по
ходник
,
немиран
,
нестрпљив
.
опет
се
зауставити
и
ослухнути
.
—
Чује
се
...
чути
,
—
прошаптати
задовољно
.
—
Шушти
нешто
...
у
соба
се
чути
лак
и
мекан
шушањ
као
да
неко
преметати
гомила
хаљина
.
затим
као
да
неко
почети
опрезно
табати
,
ходати
.
Нешто
клепнути
као
да
се
преврнути
свијећњак
...
игуман
се
стрести
.
—
пазити
,
несретник
!
—
отегнути
шапатом
и
ако
јесам
знати
да
Јеврем
не
моћи
чути
.
—
пазити
!
Зачу
се
лако
клопарање
око
врата
,
као
кад
миш
нагризати
даска
.
канат
се
лагано
одшкринути
.
дугољаст
Јевремов
глава
,
рашчерупан
и
као
престравити
,
провирити
иза
он
.
—
јесам
ли
ту
,
отац
игуман
?
—
шапатом
запитати
.
—
ту
јесам
...
Пссст
!
...
Лакше
!
—
пазити
!
...
он
јесам
крхак
сан
,
па
се
моћи
пробудити
.
—
Псссст
...
дијета
проплакати
.
Јеврем
као
да
се
препасти
,
па
ушепртљити
...
брзо
он
почети
пружати
игуман
и
нудити
,
игуман
се
некако
збунити
,
помести
.
у
исти
мах
и
као
да
хтјети
прихватити
мали
и
запушити
он
уста
.
—
А
шта
тај
,
искариот
?
—
страховито
загрмети
изненада
промукао
глас
Јањићијев
и
тежак
рука
његов
спустити
се
на
рам
Јевремов
.
—
Шта
тај
хтети
?
Јеврем
се
зањијати
,
поклецнути
.
са
дијете
на
рука
посрнути
,
згрчити
се
и
откотрљати
у
страна
јаукнути
из
сав
глас
.
Јањићије
,
рикнути
као
раздражен
бик
,
тежак
касапски
нож
измахнути
изнад
глава
и
натурити
се
за
игуман
...
Скочи
игуман
сав
ван
себе
,
—
помамно
одбацивати
и
камилавка
и
папуча
.
у
забуна
сврнути
на
авлија
,
међу
дућан
.
за
он
се
натиснути
Јањићије
као
орлушина
,
па
као
да
не
додиривати
земља
.
само
што
хукати
и
размахивати
нож
!
...
Опћераше
се
око
дућанчић
један
,
који
она
бити
близ
.
игуман
напошљетку
,
као
да
прибрати
,
прикупити
сав
снага
.
Размахнувши
рука
ђипити
попут
зец
и
ускочити
у
ћелија
.
Посрћући
и
тетурати
затвор
врата
.
Јањићије
страшно
опсовати
нешто
засјећи
нож
по
она
,
па
се
повратити
.
затећи
јесам
Јеврем
како
јесам
пасти
по
кревет
и
превијати
се
од
смијех
.
и
,
чудновато
,
угледати
он
тако
и
он
одбацити
нож
и
гласно
се
засмијати
.
X
.
узалуд
јесам
многи
тражити
и
дозивати
игуман
.
никако
јесам
хтјети
да
изаћи
из
ћелија
.
нити
јесам
излазити
ни
ко
пуштати
себе
.
кад
бити
ослухнути
чути
јесам
само
како
стењати
,
јечати
и
како
се
превртати
по
постеља
.
сав
јесам
се
питати
:
шта
он
јесам
?
...
ники
јесам
знати
одговорити
...
многи
јесам
,
додуше
,
чути
некакав
граја
ноћас
,
али
ко
бити
моћи
и
помислити
да
се
тај
граја
дигнути
управо
због
отац
игуман
?
Још
кад
се
знати
,
да
се
ријетко
који
слава
завршити
без
хука
или
тучњава
и
,
ако
ники
други
,
а
онај
пијан
Васа
изазвати
хтети
јесам
и
заметнути
!
...
Једини
Јеврем
јесам
се
много
распитивати
о
игуман
,
нити
се
бринути
за
он
.
он
јесам
данас
изгледати
некако
тужан
и
погружен
.
сав
јесам
већ
чути
како
он
јесам
отац
Јањићије
,
—
ко
знати
зашто
,
—
истјерати
ноћас
из
свој
ћелија
.
он
се
сад
старати
,
да
они
и
повјеровати
у
тај
што
јесам
чути
...
—
како
ли
јесам
данас
све
пусто
!
—
тихо
прошаптати
гледати
око
себе
и
забринуто
застајати
код
мјесто
,
гдје
јесам
јуче
частити
Мара
.
—
како
јесам
необично
без
она
!
неколик
радин
разваљивати
јесам
дућан
,
рушити
она
.
опет
сметати
по
пут
гомила
даска
,
коноп
,
колац
;
мајстор
се
и
сада
свађати
и
препирати
.
али
он
њихов
свађа
јесам
више
интересовати
.
јесам
се
хтјети
ни
осврнути
на
она
.
само
јесам
гледати
унаоколо
по
прљав
,
занечишћен
авлија
и
као
тражити
нешто
...
Читаве
хрпа
кор
од
наранча
,
јабука
,
љуска
од
орах
,
згњечити
и
свести
цвијеће
,
поломљен
кутија
и
огледало
,
разбијен
стаклад
,
ваљати
се
свуда
,
запињати
за
нога
.
испод
ципела
он
,
на
мјесто
гдје
јесам
стати
,
извиривати
преломљен
перо
калопер
;
за
ногавица
од
чакшире
прионути
један
ћелав
грана
рузмарин
.
—
имати
ли
иједан
њезин
цвијет
?
...
јесам
ли
она
штогод
пасти
?
али
како
хтети
погодити
:
који
јесам
њезин
цвијет
?
...
Мог
ли
он
познати
?
...
кад
он
стиснути
у
рука
,
хтети
ли
бити
увјерити
да
јесам
баш
он
бити
на
њезин
прса
?
лагано
се
одмакнути
и
поћи
капија
...
Шта
хтети
да
радити
овдје
?
...
А
она
,
чинити
он
се
,
јуче
јесам
спомињати
како
хтети
ићи
на
ријека
да
прати
хаљина
,
са
јараница
?
...
Можебити
јесам
већ
и
стигнути
тамо
?
...
Пера
,
шалити
се
,
забављати
!
...
Одлучи
да
поћи
на
ријека
.
неколико
весео
кириџија
,
који
јесам
у
закован
сандук
гонити
непродан
роб
,
ићи
јесам
загрљен
поред
свој
сит
и
спор
коњ
.
Обређујући
се
наизмјенце
са
чутура
препун
ракија
и
пуцкетати
бич
попијевати
јесам
из
сав
грло
.
за
она
јесам
журно
каскати
тројица
дућанџија
са
дебео
штап
у
рука
и
испражњен
торба
на
леђа
.
разговарати
се
о
јучерањи
дан
,
хвалисати
.
Опазивши
Јеврем
сав
заћутати
.
лањски
се
година
,
случајно
,
исто
тако
хвалисати
пред
неки
,
па
игуман
чути
и
овај
она
година
повисити
кирија
.
сад
јесам
бити
пажљив
.
јесам
жељети
да
она
кирија
и
до
година
поскочити
.
А
Јеврем
она
ни
слушати
јесам
.
он
јесам
ићи
развучено
,
гегати
се
,
застати
понекад
да
нов
марама
отрти
зној
са
чела
или
да
притегнути
свеза
на
ципела
.
два
Циганче
,
голи
,
прљав
,
искрснути
пред
он
иза
један
грм
.
Почеше
оптркивати
и
ускакивати
он
на
бедра
,
да
молити
,
богорадити
за
који
сексер
...
Покуша
да
она
одбити
псовка
и
пријетња
.
узалуд
!
...
најзад
бацити
петак
обојица
и
кренути
живље
,
праћен
погрда
и
клетва
њихов
...
кад
се
,
након
неколик
корачај
,
осврнути
,
видити
јесам
како
се
оба
ухватити
за
кика
.
свесрдан
се
тући
и
черупати
ради
његов
поклон
.
Примичући
се
ријека
успорити
ход
.
Причини
он
се
као
да
однекуда
чути
смијех
,
кикот
,
клепет
неки
.
поглед
на
лишће
висок
топола
који
јесам
треперити
и
лепршати
се
у
сунце
као
сребрн
снијег
.
и
као
да
нешто
и
отуда
закикотати
!
врбов
шибље
који
се
повијати
по
вода
као
да
се
трести
од
смијех
,
а
у
влажан
он
лишће
нешто
неуморно
клепетати
,
клепетати
...
—
То
јесам
оне
!
—
отегнути
задовољно
,
набијати
капа
на
чела
.
и
почети
смишљати
како
да
она
изненадити
и
препасти
.
Привуче
се
врба
и
провирити
кроз
шибље
.
блистати
се
и
свијетао
широк
и
миран
огледало
ријека
,
обрубити
згуснут
зеленило
,
модрити
се
по
осијенченим
крај
.
Читави
навиљак
шибље
и
треперав
лишће
пливати
,
вијугати
се
као
пијавица
по
гладак
површина
и
гњурити
,
тон
,
заигравати
испод
она
.
по
ситан
мркајаст
пржина
,
по
страна
,
ширити
се
три
четири
мокар
чаршаф
,
чист
и
бијел
као
разбачен
перј
;
по
оближњи
грана
висјети
неколик
кошуља
,
гаће
,
марама
.
из
она
се
још
циједити
вод
и
лагано
капати
за
врат
један
дјевојка
,
који
се
са
обнажен
рука
сав
до
раме
,
превити
преко
овећег
камен
,
прекрити
он
рубље
и
млатити
дебео
пратљача
по
он
.
Сквашена
кошуља
прионути
она
за
обао
,
пун
кук
и
,
затегнути
,
добијати
бој
месо
;
читав
струк
испод
јелек
изглед
као
го
.
недалеко
од
она
са
загрнут
ногавица
до
кољено
,
загазити
два
плах
јараница
у
ријека
.
Огледајући
се
у
вода
,
смијући
се
свој
нога
који
јесам
се
тамо
некако
продужити
и
преломити
,
прскати
један
други
,
прати
некакав
хаљиница
и
тргати
она
.
остати
—
четири
она
на
број
,
—
са
ужагрен
очи
.
разгрнут
њедра
као
да
само
беспосличити
.
Клепећу
пратљача
по
вода
,
гурати
се
и
бацати
се
камење
према
конац
на
који
јесам
отац
Прокопије
пажљиво
причврстити
удица
жељан
да
он
расплашити
риба
...
Прокопије
јесам
сједио
у
страна
на
подвијен
и
искушљан
мантија
,
грохот
се
смијати
и
пријетити
она
,
тобоже
корити
.
два
пут
чак
,
зар
да
она
препасти
,
и
устајати
јесам
,
хватати
она
око
струка
и
,
уживати
у
њихов
цичање
,
бацати
на
пржина
.
—
А
гдје
јесам
она
?
—
тихо
запитати
Јеврем
надносити
рука
над
очи
и
погледати
боље
.
—
да
се
јесам
сакрити
гдјегођ
?
и
,
вјешто
подражавати
глас
игуманов
,
некако
љутит
подвикнути
:
.
—
А
шта
ту
радити
,
синути
злочестив
?
дјевојка
вриснути
.
рука
покривати
гол
прса
потрчати
да
се
сакрити
,
склонити
.
Прокопије
стрекнути
и
занијеми
.
блесаст
поглед
изнад
себе
у
грање
,
здрпити
мантија
и
у
један
момачки
скок
,
прелетити
чак
до
топола
.
дати
се
у
бијег
.
—
Стана
,
отац
Прокопије
!
Стана
!
—
викнути
Јеврем
за
он
и
потрчати
да
он
сустигнути
.
—
ја
јесам
...
Прокопије
не
послушати
.
погурити
се
,
скупити
и
сметено
бјежати
испод
топола
,
не
обзирати
се
.
А
мантија
се
вући
за
он
,
запињати
за
шибље
и
кидати
.
—
Стана
,
човјек
!
...
куд
хтети
?
Прокопије
као
пренути
се
стати
.
Преплашен
и
уморан
осврнути
се
.
углед
Јеврем
.
—
камо
игуман
?
—
запитати
дахтати
и
гледати
он
узвјерено
.
—
какав
игуман
?
—
као
зачудити
се
Јеврем
.
—
немати
он
овдје
...
—
ама
глас
...
његов
глас
...
—
Само
јесам
се
мало
нашалити
с
ти
.
дјевојка
провирити
кроз
шибље
и
лагано
се
почети
извлачити
.
Окупише
се
око
Прокопије
тапшати
рука
,
ругати
се
.
један
он
чупнути
за
брада
и
снажно
уштинути
за
обрати
;
други
он
скинути
камилавка
и
устакнути
јесам
себе
на
глава
.
Умиривши
се
некако
он
се
и
опет
вратити
обала
.
и
Јеврем
и
дјевојка
за
он
.
—
А
тај
доћи
због
Мара
?
—
запитати
један
ђаволаст
накривити
глава
и
опет
прихватати
за
рубља
,
а
бистар
она
се
вод
у
танак
млаз
слијев
низ
оштар
лакат
.
—
ми
се
,
доиста
,
јесам
зажелити
.
—
А
гдје
јесам
она
?
—
запитати
Јеврем
живо
и
почети
се
освртати
.
као
да
се
надати
да
хтети
избити
однекуда
и
јавити
он
се
.
—
Мата
јесам
задржати
код
кућа
...
слутити
зар
да
хтети
и
ти
доћи
на
вод
,
—
весело
одговорити
дјевојка
.
—
Мата
?
—
запитати
Јеврем
зачудити
.
—
зар
знати
?
—
она
се
здоговарати
са
игуман
,
—
избацити
дјевојка
јаче
и
почети
растресати
хаљина
.
—
зато
јесам
и
звати
игуманија
.
Јеврем
заћутати
.
обор
глава
и
поглед
како
се
спор
талас
разбијати
о
једрити
она
,
румен
нога
,
запљускивати
она
,
а
лак
мјехурови
излијетати
испод
пратљача
и
вртети
се
,
вртети
и
окретати
око
она
.
мирис
вод
,
влажан
лишће
и
опран
рубља
као
да
он
освјежити
мало
.
растворити
уста
и
убрзати
дисање
.
—
Шта
имати
игуман
с
она
?
—
запитати
сам
себе
чупкати
се
за
мали
танак
брчић
.
—
и
рашта
се
мијешати
у
тудје
ствар
?
Прокопије
,
увидјети
да
данас
не
хтети
уловити
ништа
,
лако
се
подигнути
.
скупити
мантија
под
пазухо
и
подје
.
позвати
и
Јеврем
.
—
е
баш
јесам
ја
уплашити
,
лопов
један
!
—
рећи
он
пријекорно
,
чим
јесам
одмакнути
од
дјевојка
.
—
Мишљах
:
ево
несрећа
!
...
јесам
ја
драго
ни
у
сан
да
он
снити
,
а
камо
ли
на
јава
да
ја
у
онаки
друштво
ухватити
,
мантија
ли
он
његов
!
—
богме
он
се
сад
и
ја
прибојавати
,
—
дочекати
Јеврем
развучено
,
забацив
рука
на
леђа
.
—
због
Јањићије
почети
јесам
мрзити
и
ја
.
—
јесам
због
Јањићије
,
—
кратко
одговорити
Прокопије
са
пун
увјерење
.
—
него
због
ко
?
—
због
Мара
.
Јеврем
као
да
почети
жуљити
нешто
под
пазухо
.
поправити
копаран
.
—
због
Мара
?
—
запитати
као
узгред
да
не
бити
Прокопије
примијетити
како
се
чудити
и
колико
се
интересовати
.
Прокопије
потврдити
глава
.
—
због
она
хтети
наскоро
оставити
манастир
,
—
додати
озбиљан
.
—
ама
шта
имати
игуман
с
Мара
?
—
запитати
готово
блесаст
.
—
он
бити
ти
истјерати
и
пријести
,
—
дочекати
Прокопије
мекше
,
—
али
јесам
смјети
због
Јањићије
...
А
он
не
смије
ништа
...
ни
митрополит
он
не
смије
ништа
,
јер
...
јер
он
народ
волити
...
—
Па
?
—
Па
јесам
најприје
хтјети
да
ти
завадити
са
Јањићије
,
—
осмјехнути
се
Прокопије
и
погледати
он
преко
раме
.
—
зато
јесам
и
желити
да
баш
ти
украсти
дијета
...
тако
бити
,
мислити
јесам
,
и
кутарисао
се
дијете
и
изазвати
отац
Јањићије
да
ти
избацити
из
манастир
...
Јеврем
занијеми
.
Ишао
јесам
поред
Прокопије
оборен
глава
и
као
размишљати
о
нешта
.
у
ствар
јесам
мислити
ништа
.
толико
јесам
бити
изненадити
и
поразити
да
јесам
ни
моћи
мислити
.
Прокопије
као
да
се
сажалити
на
он
.
спустити
он
рука
на
рам
и
благо
запитати
:
—
А
тај
ништа
поближе
не
знати
о
Мари
?
—
не
знати
,
—
шапатом
одговорити
Јеврем
.
—
Шта
ја
јесам
она
па
да
се
распитивати
?
—
Па
тај
и
не
знати
ништа
,
—
креснути
Прокопије
оштрије
и
лако
он
одгурнути
.
—
она
јесам
,
болан
,
игуман
као
неки
тутор
...
кад
она
отац
умирати
,
зовнути
он
да
он
исповједити
и
препоручити
он
да
се
старати
о
она
...
и
жена
,
Марин
мати
,
наредити
да
у
сав
слушати
игуман
.
Јеврем
,
пажљиво
он
слушати
,
запитати
нестрпљиво
:
—
и
?
...
—
и
игуман
се
тобоже
и
бринути
о
она
док
јесам
бити
дијета
,
—
наставити
Прокопије
и
лијено
пребацити
мантија
под
други
пазухо
.
—
А
кад
јесам
порасти
он
она
наћи
и
младожења
,
некакав
свој
братић
...
полакомити
се
на
имуће
,
па
хтети
да
он
он
братић
добити
...
сав
свој
што
имати
он
хтети
оставити
манастир
,
а
братић
нек
живити
на
женин
гламња
!
Јеврем
он
ухватити
за
рука
и
силом
зауставити
.
—
и
она
он
волити
?
—
запитати
ватрен
.
—
Воли
ли
?
...
—
Ко
хтети
вољети
онај
сметењак
!
—
презриво
избацити
Прокопије
и
опљунути
у
страна
.
—
ситан
јесам
,
кржљав
,
у
џеп
ли
стати
...
смести
,
сплести
...
кад
се
састати
с
она
,
говорити
о
без
,
о
пређа
,
о
плетиво
...
ко
жена
!
—
и
мати
хтети
јесам
силом
удати
?
—
опет
узвикнути
Јеврем
а
већ
не
моћи
да
сакрити
колико
јесам
узбуђен
.
Прокопије
усути
усна
.
—
Мата
слушати
игуман
...
добар
,
стар
жена
који
хтети
да
испунити
завјет
домаћинов
.
—
Што
игуман
рећи
,
она
одобравати
.
и
осврнути
се
:
не
слушати
ли
тко
,
приступити
Јеврем
и
рећи
полугласан
:
—
моћи
мислити
да
он
и
јуче
јесам
наћи
ко
хтети
ти
пратити
и
да
не
знати
за
твој
разговор
са
дјевојка
.
зато
она
и
поручити
мати
да
јесам
не
пуштати
на
ријека
...
зато
јесам
ни
доћи
...
—
поганов
!
—
узвикнути
Јеврем
раздражити
.
—
Осветит
хтети
он
се
осим
ако
не
умрети
.
—
не
хтети
дати
да
се
осветити
,
—
нагласити
Прокопије
повјерљиво
.
—
кроз
који
дан
протјерат
хтети
ти
из
манастир
.
вјеровати
ја
!
...
—Видјет
хтети
,
—
окресати
Јеврем
пркосно
а
очи
он
злобан
сијевнути
.
—
јесам
ја
рђати
па
да
се
тако
пустити
.
и
заћутати
обојица
.
Ишли
јесам
лагано
,
приљубити
један
уз
други
,
кидати
лишће
са
грана
који
она
сметати
на
пут
и
гњечити
он
међу
прст
.
сав
јесам
унаоколо
бити
мирно
и
тихо
.
јасно
се
моћи
чути
како
она
загријати
пијесак
хрштати
под
нога
.
Приближивши
се
манастир
,
обојица
опазити
како
она
усплахирити
Васа
хитати
у
сусрет
.
Размахујући
рука
око
себе
и
угибати
се
ићи
,
клати
се
као
на
штула
.
издаљега
давати
некакав
знак
и
звати
.
—
Трчи
!
Трчи
!
—
викнути
испресијецати
и
отац
Прокопије
некако
пријекорно
погледати
.
—
Тражимо
ти
!
...
Трчи
!
—
Шта
јесам
?
—
запитати
Прокопије
узбуђено
и
одмах
,
као
по
команда
,
потрчати
.
—
зборити
!
—
умрети
отац
Мелентије
!
—
умрети
?
—
умрети
...
бог
да
он
духати
простити
...
звати
:
да
он
опремити
.
Јеврем
се
одавна
надати
оваки
глас
.
не
зачудити
се
нити
узнемирити
.
не
хтјети
ни
потрчати
за
она
,
ни
што
припитати
.
спустити
се
на
камен
поред
чесма
и
замислити
се
.
—
Шта
ли
хтети
бити
ако
ја
игуман
још
данас
избацити
?
—
невесео
запитати
јесам
себе
и
спустити
рука
у
крило
,
заломити
прст
.
—
ако
још
данас
рећи
:
напоље
.
не
хтети
имати
време
ни
да
што
смислити
,
ни
да
се
припремити
на
борба
с
он
...
А
баш
бити
волити
да
он
показати
ко
јесам
и
шта
умити
...
без
помоћ
отац
Јањићије
!
—
Па
се
ударити
по
кољено
и
очајно
зашиштати
:
—
Али
ако
сад
одмах
избацити
?
...
куд
хтети
?
...
Шта
хтети
?
...
опет
зар
по
стар
пут
,
на
стар
патња
?
Пошто
се
смркнути
подигнути
се
и
кренути
ћелија
отац
Мелентије
...
кроз
авлија
се
врзати
три
четири
послужитељ
,
ужурбати
,
смести
,
и
носити
нешто
,
рашчишћавати
.
Шаптали
јесам
међусобно
као
да
се
бој
да
ко
не
разбудити
.
луд
Илинка
,
у
хрпа
дроњак
,
лутати
јесам
наоколо
,
њијати
дијета
на
рука
полугласан
пјевајући
.
некакав
пијан
мајстор
опрућити
се
поред
црквен
праг
,
мрмољити
кроз
сан
и
пригушено
хркати
,
шиштати
.
Јеврем
се
полако
,
као
страховати
да
он
не
опазити
,
провући
у
ћелија
.
застати
покрај
врата
.
поглед
.
на
хром
,
дугачак
сто
који
јесам
прекрити
црн
,
восак
покапан
чоха
,
на
разгуљен
асура
,
лежати
јесам
отац
Мелентије
.
Опружен
,
сав
умотати
у
свој
сур
мантија
,
са
црн
епитрахиљ
низ
прса
,
са
црн
камилавка
на
глава
.
испијен
,
жут
и
свео
лице
прекрити
јесам
ваздух
;
само
стидљиво
провиривати
неколик
бич
кос
и
један
половица
рашчешљати
црн
брада
.
у
мршав
рука
,
прекрштен
на
прса
,
држати
еванђеље
,
стар
и
изломљен
,
и
крупан
жут
бројаница
који
се
спустити
низ
мантија
.
изнад
глава
он
пред
овећом
,
у
сребро
окован
,
икона
,
који
необично
одударати
од
толики
црнина
и
необично
се
блистати
,
горе
ситно
праскати
,
усадити
у
два
тежак
свијећњак
,
неколик
воштаница
.
танак
она
пламен
повијати
се
,
лелујати
,
раскошно
расипати
блијед
и
дрхтав
одсијев
по
зид
,
по
под
,
по
мантија
покојников
,
а
растопљен
восак
слијева
се
у
дуг
златаст
млаз
и
капља
по
чоха
.
кроз
воштаница
провидити
се
и
свијетао
нов
епитрахиљ
Прокопијев
црн
се
бујан
брада
,
и
румен
буцмаст
лице
његов
.
некако
неприродан
уозбиљити
оборити
очи
и
полугласан
мумлати
читати
еванђеље
,
док
Васа
,
из
прикрајак
,
гологлав
,
скрушен
,
држати
кадионица
у
рука
полугласан
отпијевати
,
крстити
се
и
клањати
према
он
.
—
смирити
се
и
он
,
—
тихо
прошаптати
Милица
који
јесам
непрестано
чистити
под
и
полако
прикупљати
некакав
разбацан
артијица
.
—
јадник
!
и
,
макар
што
он
за
живот
немилосрдан
грдити
и
непрестано
се
препирати
с
он
,
додати
меко
:
—
А
бити
јесам
добар
ко
добар
дан
...
добар
и
поштен
од
свити
...
волити
ја
ко
мајка
свој
,
а
ја
он
ко
син
рођеног
...
и
приступити
покојник
пољубити
он
у
мантија
.
—
покој
тај
лијеп
душа
!
...
Јеврем
јесам
дуго
стајати
нијем
,
погружен
,
невесео
.
Миличин
пренемагање
учинити
он
се
и
лажно
и
неискрен
...
Дође
он
да
јесам
одгурнути
од
покојник
.
и
изненада
као
да
он
гурнути
неко
и
јесам
приступити
одар
и
наклонити
се
.
Прекрстивши
се
цјеливати
еванђеље
.
Нешто
као
да
он
,
не
знати
ни
јесам
како
,
стегнути
у
грло
,
очи
он
се
одједном
наводнити
и
у
он
се
јавити
неки
неодољив
осјећај
размекшалост
.
једва
се
уздржати
да
не
бризнути
у
плач
.
Рашта
?
...
како
?
ни
јесам
не
бити
знати
казати
...
отац
Мелентије
нити
јесам
волити
много
ни
много
друговати
с
он
.
па
опет
...
Жао
он
човјек
.
јадан
,
сићушан
човјек
који
као
да
јесам
бити
потпуно
сувишан
на
овај
свијет
!
Чију
јесам
половица
живот
испуњавати
један
једити
крупњи
доживљај
,
а
други
причање
и
размишљање
о
он
!
...
и
ипак
јесам
жалити
за
таки
живот
!
...
имати
смјелост
да
помишљати
и
на
велик
дјело
!
...
и
бојати
се
смрт
,
бјежати
од
она
,
отимати
се
!
...
—
и
ники
да
он
оплакати
,
ники
да
зажалити
за
он
,
—
опет
прошаптати
Милица
као
погађати
он
мисао
.
—
без
отац
,
без
мати
,
без
икоји
рођеног
легати
овдје
...
—
А
зар
он
јесам
сведно
:
плакати
неко
или
не
плакати
?
—
отегнути
Јеврем
тихо
као
одговарати
сам
себе
.
—
ситан
људи
,
који
немати
толико
душеван
снага
да
живити
сам
,
без
чопор
,
бој
се
да
и
смрт
дочекати
без
десетина
дјеца
,
рођака
,
пријатељ
...
мислити
,
зар
,
да
хтети
она
бити
лак
растанак
са
свијет
уз
врисак
и
нарицаљка
?
...
—
јадник
!
...
јадник
!
...
—
заморити
хукнути
Милица
и
завртити
глава
.
—
Ко
хтети
он
на
гроб
доћи
?
...
ко
он
свијећа
припалити
?
...
Прокопије
,
ражљутити
,
узвикнути
гласније
:
—
milost
božiji
carstvo
nebesnago
...
ако
хтети
да
се
разговарати
излазити
напоље
!
...
i
ostavlenije
grjehov
jego
u
Hrista
besmertnago
carja
i
bog
našego
prositi
...
—
подавати
господа
!
...
излазити
!
—
запјевати
и
Васа
према
Милица
и
попријетити
прст
.
Јањићије
ступити
у
соб
и
поћи
да
замијенити
Прокопије
.
не
говорити
ништа
,
не
освртати
се
,
спустити
голем
рука
свој
на
рука
Мелентијев
.
Држаше
јесам
дуго
.
одсијев
воштаница
заиграти
он
на
брада
,
клизнути
преко
мрк
лице
и
задрхтати
међу
обрва
.
и
сав
се
учинити
као
да
се
смјешкати
старац
,
онако
,
како
се
смјешкати
светитељ
на
труо
,
стар
иконостас
.
и
сав
се
зачудити
.
—
старити
се
ђаво
ни
смрт
не
боја
!
—
дочекати
Милица
пакосно
повлачити
се
на
леђа
и
излазити
из
соб
.
—
толико
пута
гледо
она
у
лишце
,
тражити
јесам
,
руга
она
се
,
па
јесам
ево
и
сад
зазивати
,
смије
се
...
Јеврем
јесам
,
прекрштен
рука
,
са
дивљење
и
чудан
побожност
гледати
у
Јањићије
.
као
у
икона
какав
.
и
никада
он
се
добар
,
ни
питом
,
ни
силан
учинити
јесам
!
XИ
.
док
јесам
остати
пошљедњи
пут
опојавати
и
сарањивати
Мелентије
,
у
гај
под
млад
бор
,
куда
јесам
најчешће
ходити
,
Никола
јесам
јесам
самцат
непрестано
звонити
,
не
умарати
се
,
не
малаксавати
.
тек
кад
јесам
чути
како
промукао
глас
убрзано
завршити
и
пошљедњи
„
Вјечнаја
памјат
“
,
измакнути
се
и
испустити
коноп
из
рука
.
Прекрсти
се
неколико
пута
метанисати
на
оштар
шљунак
.
и
бијући
чела
о
праг
црквен
свечано
отегнути
:
—
Ješče
molimsja
o
upokojeniji
duša
usopšago
rab
božiji
Melentije
i
o
jež
prostitisja
jemu
vsjakomu
pregrješeniju
,
volnomu
žeti
i
nevolnomu
...
па
се
нагло
исправити
и
раширити
рука
окренути
се
ћелија
.
—
благо
ти
,
отац
Мелентије
,
и
благо
твој
душа
,
—
узвикнути
у
чудан
неки
занос
,
—
е
хтети
видјети
царство
господњи
...
и
запитат
хтети
тај
господ
за
храм
сав
:
„
а
како
јесам
у
храм
мој
,
отац
Мелентије
?
...
“
А
тај
он
рећи
отворено
:
„
зло
,
господа
!
...
слабо
се
спомињати
име
твој
и
слабо
се
почитовати
заповијед
твој
...
немати
више
угодник
твој
да
се
молити
и
дан
и
ноћ
и
да
умирати
за
вјера
христијански
...
Агарјанин
се
настанити
у
дом
твој
“
...
и
помолити
се
,
отац
Мелентије
,
за
ми
грјешан
пред
господа
.
—
хајдемо
у
ћелија
отац
Јањићије
—
позвати
он
Васа
,
ласкати
и
пролазити
он
иза
леђа
.
—
Хајд
да
попити
који
у
покој
дух
отац
Мелентије
...
—
проклети
усна
који
се
данас
дотакнути
чаша
,
—
суво
одговорити
Никола
и
одмакнути
се
од
Васа
.
—
проклети
сјеме
свачији
који
се
опити
данас
!
—
пустити
он
,
—
оштро
добацити
Прокопије
,
који
јесам
,
пребацити
и
епитрахиљ
и
одежда
преко
раме
,
готово
трчати
према
Јањићијев
ћелија
.
—
ако
он
не
хтети
ракија
ја
,
богме
,
хтети
...
ја
јесам
одиста
ожедњети
.
мали
,
тијесан
ћелија
Јањићијев
брзо
се
напунити
.
у
врх
,
покрај
прозор
,
на
омањи
троножница
,
сједио
јесам
он
,
Јањићије
.
разбацити
нога
на
широко
и
држати
мали
на
крило
.
Шкакљио
он
јесам
брада
,
штипкати
за
румен
обрашчић
,
тобоже
ударати
он
по
голим
нога
и
рука
...
А
кад
се
дијета
засмијати
и
почети
се
ногетати
и
теглити
он
за
брада
,
засмијати
се
и
он
.
Одигнувши
он
на
длан
поносито
он
показивати
сав
...
недалеко
од
он
,
на
кратак
кревет
сједио
јесам
Прокопије
са
пун
чаша
у
рука
.
полако
,
као
пробати
,
присркивати
јесам
ракија
.
поред
он
и
ниже
он
сједио
јесам
Васа
са
још
тројица
сељак
.
Између
она
као
да
још
бити
понајугледнији
старац
са
перчин
.
Испочетка
јесам
готово
сав
ћутали
.
пијуцкати
јесам
некако
кришом
као
стидети
се
један
од
други
.
Прокопије
јесам
често
погледати
на
врата
.
Причињало
он
се
једнако
као
да
хтети
,
изнебуха
,
отац
Мелентије
искрснути
однекуда
и
приступити
она
.
Васа
се
чешкати
непрестано
се
питати
:
ко
јесам
узети
прстен
са
покојников
рука
,
Милица
или
Јањићије
?
...
и
завидјети
она
оба
...
Јеврем
јесам
очекивати
кад
хтети
он
игуман
позвати
и
наредити
он
да
сести
из
манастир
...
старац
са
перчин
размишљати
јесам
:
хтети
ли
она
Јањићије
понудити
и
какав
јело
или
хтети
се
читав
даћа
разминути
на
сам
ракија
?
—
испијати
,
људи
!
Што
не
пити
?
—
узвикнути
Јањићије
јаче
хтети
да
заподјенути
разговор
.
па
и
јесам
узити
свој
водењача
,
—
он
јесам
само
водењача
и
пити
,
—
и
одигнути
јесам
.
—
Ко
се
преставити
бог
он
духати
поставити
у
царство
небески
а
остатак
живот
и
здравље
.
здравити
јесам
!
—
бог
тај
живити
!
сав
искапити
.
Прокопије
се
ухватити
за
брада
и
потегнув
из
сав
снага
захвално
избацити
:
—
хвала
ти
,
отац
Јањићије
,
те
ми
позвати
на
овако
добар
ракија
,
да
споменути
покојник
и
да
он
пожелити
мир
вјечан
.
—
хвала
ти
,
—
запјевати
и
старац
са
перчин
и
неспретно
се
поклонити
.
—
Додуше
тај
јесам
бити
дужност
отац
игуман
,
—
опет
хтети
Прокопије
жесток
,
—
али
он
жалити
ракија
макар
и
за
свој
у
Христа
брата
...
капа
један
не
да
,
мантија
ли
он
његов
.
—
Кук
онај
ко
он
дворити
,
—
прошаптати
Васа
мученички
и
поплашен
поглед
према
врата
:
не
чути
ли
он
игуман
?
...
Прокопије
испити
још
један
чаша
и
снажан
рука
ударити
по
сто
.
—
Док
јесам
боловати
само
он
јесам
двапут
обићи
,
—
рећи
,
—
а
здрав
крава
обилазити
по
три
пут
на
дан
...
преминути
јесам
и
јесам
он
хтјети
мртав
цјеливати
...
само
у
црква
доћи
да
он
опојити
...
ништа
више
...
—
кад
тако
поштено
говорити
,
испит
хтети
један
у
твој
здравље
,
—
добацити
старац
с
перчин
,
увијек
тражити
повод
да
моћи
попити
још
који
чашица
.
—
Живио
!
—
Живио
!
опет
искапити
.
—
Пошто
јесам
платити
овај
ракијетина
,
отац
Јањићије
?
—
запитати
Васа
отегнути
и
замлацкати
језик
.
—
кад
се
пити
,
цијена
се
не
питати
,
—
мукло
одговорити
Јањићије
.
—
ако
јесам
скупа
ја
бити
,
да
опростити
,
натегао
боца
,
—
образложити
Васа
мекше
умиљавати
се
.
—
Чаше
мали
па
се
никад
напити
.
А
какав
ја
јесам
тај
даћа
ако
се
чојек
не
напити
?
Прокопије
свући
мантија
.
Гурнувши
јесам
под
глава
узвалити
се
на
кревет
.
—
тако
јесам
,
Васа
,
тако
јесам
!
—
одобрити
живо
,
тапшати
он
по
плетати
.
—
ни
Краљевић
Марка
јесам
пити
из
чаша
...
и
један
и
други
натегнути
боца
.
—
А
ја
хтети
ви
и
чаша
натпити
,
—
изазивачки
узвикнути
Јањићије
гладити
се
по
брада
.
—
да
кушати
?
—
Кушат
хтети
!
Јеврем
,
који
јесам
ракија
нерадо
пити
,
извући
се
из
ћелија
.
Изађе
на
авлија
опазити
луд
Илинка
како
обилазити
око
црква
кроз
зуб
пјевати
.
Приближи
она
се
.
—
спавати
ли
мали
?
—
запитати
тихо
,
шапатом
,
тобоже
пазити
да
он
не
пробудити
.
—
спавати
,
—
шапатом
одговорити
и
она
.
—
Ева
.
—
да
јесам
гладан
?
—
јесам
...
давати
јесам
он
да
сисати
...
Ссссс
...
тихо
!
—
А
плакати
ли
кадгођ
?
—
не
плакати
никада
...
Тихооо
!
Јеврем
који
јесам
добро
знати
да
се
никада
ни
удавати
јесам
нити
имати
дјеца
,
запитати
мекше
:
—
А
муж
гдје
ти
јесам
?
...
овдје
?
она
одмахнути
рука
:
—
Далекоооо
!
—
сто
конак
?
—
Још
!
—
А
хтети
ли
доћи
?
—
Чекам
...
молити
бог
...
Доћи
хтети
ја
...
онда
се
гласно
засмијати
.
затим
,
као
присјетити
се
,
обгрлити
онај
рутина
и
почети
пућкати
уста
:
—
Мик
се
,
—
шапнути
тихо
.
—
пробудити
се
...
из
ћелија
,
ненадно
,
одјекнути
пјесма
Прокопијев
:
Калуђери
путовати
,
Међа
се
јесам
говорити
:
„
А
гдје
хтети
коначити
?
“
—
ух
!
ух
!
—
цикнути
Илинка
поплашити
и
сав
се
стрести
.
—
препаст
хтети
ја
се
дијета
!
и
скакутати
побјеже
кроз
капија
.
Јеврем
застати
мало
.
Слушаше
како
Прокопије
,
уз
весео
поклич
дружина
,
завршивати
свој
пјесма
и
како
старац
са
перчин
нестрпљиво
узвикивати
по
трећи
пут
покушавати
да
причати
о
нешта
а
ники
не
хтети
да
он
слушати
.
сваки
пут
он
прекидати
са
заједљив
упадица
.
—
А
,
молити
ви
,
гдје
јесам
велечастан
господин
игуман
?
—
запитати
иза
леђа
ситан
,
пискутљив
глас
и
прст
нечији
пошкакљише
Јеврем
по
мек
мишица
.
—
Мог
ли
он
видјети
?
...
Јеврем
се
нагло
окренути
.
пред
он
јесам
стајати
непознат
,
модар
,
подбухо
господин
са
необичан
црвен
нос
и
необичан
закрвављен
очи
.
изгледати
јесам
изморен
,
неиспаван
.
непрестано
јесам
чупкати
подстрижен
брк
и
непрестано
лупкати
ципела
о
земља
.
—
А
што
ли
хтети
ви
?
—
тихо
запитати
Јеврем
,
премјерати
он
поглед
.
—
имати
да
он
испоручити
један
порука
од
господин
предстојник
.
Јеврем
стрекнути
.
неко
као
да
он
шапнути
:
„
овдје
се
можебити
и
о
ти
радити
;
овај
хтети
тај
чова
у
име
закон
избацити
из
манастир
“
...
без
велик
размишљање
одмах
одлучити
да
прислушкивати
разговор
овај
дошљак
са
игуман
...
зато
он
повјерљиво
ухватити
за
рука
и
запитати
мекше
:
—
А
познавати
ли
отац
игуман
лично
?
—
не
познавати
,
—
суво
одговорити
господин
и
презриво
слегнути
раме
.
—
јесам
имати
част
...
—
диван
чојек
!
диван
!
...
Примит
хтети
ви
љубазан
,
—
избацити
Јеврем
некако
одушевљено
,
а
трепавица
он
узнемирено
затрепетати
.
—
Још
да
јесам
онлики
глух
...
—
глух
?
...
хвала
лијепо
!
...
прогунђати
господин
мрзовољно
и
шикнути
кроз
нос
.
—
глух
као
топ
,
—
допунити
Јеврем
са
неки
сажаљење
.
—
Морат
викати
из
сав
глас
ако
желити
да
ви
разумјети
...
затим
отрчати
и
дозвати
Васа
који
се
,
полупијан
,
извући
из
Јањићијев
ћелија
...
—
Хајд
и
казати
отац
игуман
,
да
он
тражити
некакав
господин
,
—
рећи
шапатом
,
наглашивати
сваки
ријеч
.
—
носити
он
некакав
порука
од
предстојник
...
само
не
заборавити
напоменути
,
да
јесам
глух
у
оба
ухо
.
требати
игуманов
грло
да
зазвонити
ко
труба
јерихонски
,
ако
хтети
да
говорити
с
он
...
и
гурати
Васа
пред
себе
сакрити
се
у
ћелија
покојни
отац
Мелентије
.
она
бити
близ
игуманов
;
само
танак
преграда
дијелити
она
.
ту
јесам
лијепо
моћи
чути
све
што
се
говорити
код
игуман
.
—
добар
дан
,
велечастан
!
—
задречати
господин
као
са
телалница
чим
он
збунити
Васа
пропустити
у
ћелија
.
—
Слууга
пониизан
!
—
добар
дан
,
добар
дан
,
господин
,
—
потегнути
и
игуман
из
петни
жила
и
умало
се
не
заценути
.
Чиновник
као
да
прикупити
још
мало
снага
.
наставити
грлат
:
—
господин
предстојник
јесам
,
на
ваш
молба
,
издати
бефел
,
да
се
сав
кмет
,
који
јесам
уредно
плаћати
трећина
манастир
,
имати
збацити
са
земља
...
—
хвала
господин
предстојник
,
—
закукуријекати
игуман
поласкати
,
—
кад
се
тако
очински
бринути
за
манастир
,
за
овај
древан
задужбина
...
—
послати
јесам
са
ја
и
жандар
да
прочитати
бефел
,
—
отегнути
господин
готово
промукнути
,
—
и
ја
јесам
он
прочитати
...
господин
одахнути
мало
,
отпочинути
.
Чак
се
и
на
ходник
моћи
чути
колико
јесам
хукнути
.
па
се
опет
прибрати
и
завитеза
:
—
Али
се
неки
сељак
јесам
хтјети
покорити
...
.
они
јесам
већ
свезати
и
отјерати
у
хапс
...
—
нека
,
нека
...
нек
се
знати
за
ред
!
—
одушевљено
вриснути
игуман
и
затапшати
рука
...
Јеврем
брзо
испасти
из
ћелија
.
Пође
на
авлија
.
Узбуђен
,
узнемирен
прошетати
испред
црквен
врата
.
затим
се
нагло
окренути
и
поћи
отац
Јањићије
.
—
он
се
морати
све
испричати
!
—
избацити
убрзано
.
—
он
морати
знати
...
Затече
све
изморити
,
готово
бесвијесне
од
пиће
.
Прокопије
наузначке
пасти
по
кревет
,
завалити
глава
и
мрмљати
нешто
неразумљив
,
блесаво
буљити
у
таваница
.
кос
он
се
расути
по
јастук
,
брада
наквашен
ракија
и
засут
дуван
скушљати
се
,
скупити
под
врат
,
један
се
рука
опустити
те
ударати
о
под
...
старац
са
перчин
скупити
се
и
бришући
нос
причати
нешто
сељак
до
себе
,
који
наслонити
на
посрнуо
друга
спавати
.
Васа
се
поново
сјетити
отац
Мелентије
и
његов
дјело
,
чучнути
у
крај
тај
плакати
,
неутјешан
плакати
.
Једини
Јањићије
што
се
још
држати
на
свој
троножница
,
горд
и
усправан
.
цупкати
мали
на
крило
и
шкакљити
он
,
штипкати
за
образ
.
Опазивши
Јеврем
показати
на
остати
и
побједоносан
намигнути
:
—
зар
она
јесам
савладати
?
...
будалити
!
...
они
да
натпити
стар
хајдук
!
Јеврем
он
не
одговорити
.
погледати
он
са
пун
пријекор
и
обор
глава
...
имати
ли
смисао
,
да
он
овако
поднапит
прича
о
сав
?
...
зар
јесам
сад
у
стање
помоћи
нешто
,
учинити
?
А
неодољив
жеља
вући
он
,
да
ипак
испричати
,
казати
...
да
он
први
бити
који
хтети
све
обавијестити
о
крупан
догађај
у
село
...
и
Јеврем
јесам
бити
од
онај
људи
,
који
осјећати
неки
дјетињаст
радост
,
што
први
моћи
саопштити
неки
важан
вијест
,
макар
како
мрзак
и
непријатан
бити
!
Одлучи
се
да
казати
.
полако
,
околишити
да
казати
,
како
он
не
бити
одмах
распалити
.
—
А
јесам
ли
чути
,
да
се
и
у
село
десити
нешто
?
—
запитати
мирно
,
савладати
се
,
као
да
причати
о
какав
незнатан
ствар
.
-—
мало
чудо
један
...
—
Чудо
?
...
какав
чудо
?
—
хладно
одговорити
Јањићије
,
увриједити
што
он
јесам
одмах
одговорити
и
похвалити
он
.
—
ти
вавијек
о
неки
чудо
причати
...
—
игуман
,
у
договор
са
предстојник
,
збацити
неколик
кмет
са
земља
.
—
игуман
?
—
нагло
он
прекинути
Јањићије
и
накостријешити
се
.
напети
готово
уш
да
боље
чути
.
—
он
?
...
Јеврем
полако
,
развлачити
и
наглашивати
сваки
ријеч
,
испричати
све
што
јесам
чути
.
—
Кук
!
...
па
тај
ни
мој
кућа
јесам
оставити
на
мир
!
—
очајно
запомагати
старац
са
перчин
и
намах
као
да
се
растријезнити
.
—
Кук
,
кућа
мој
!
...
—
А
?
...
Шта
?
...
—
блесаво
запитати
Прокопије
не
разумијевати
ништа
и
не
моћи
никако
да
се
прибрати
.
—
Шта
?
—
Пушку
!
...
дати
ја
пушак
!
—
викнути
Јањићије
бијесно
и
,
спустив
мали
на
столица
,
немирно
почети
трчкарати
по
ћелија
.
—
Нож
ја
дати
!
...
да
заклати
пасји
син
!
—
Пушчетину
!
—
повикати
и
Васа
,
као
иза
сан
,
јуначити
се
.
и
као
да
се
почети
припремати
за
нападај
промумлати
:
—
камо
пушчетина
?
—
Кук
ли
ја
,
тешко
ли
ја
!
—
запјевати
старац
са
перчин
грувати
се
у
прса
.
Покуша
да
се
дигнути
и
опет
посрнути
.
—
Кук
,
дјеца
мој
!
—
Ко
ја
јесам
сакрити
оружје
?
...
гдје
ја
јесам
оружје
?
—
опет
загрмети
Јањићије
,
превртати
,
ломити
ствар
по
пут
,
тражити
,
завиривати
свуда
.
—
Нож
ја
барем
донети
!
...
Нож
!
...
Пође
према
врата
и
намах
застати
.
сјетити
се
нешта
и
,
ухватив
се
за
чела
,
болно
отегнути
:
—
А
како
хтети
ја
,
православан
христијанин
,
дигнут
рука
на
један
духовно
лице
,
на
игуман
свој
?
...
како
хтети
?
...
ономадне
јесам
он
гонити
с
нож
,
али
онај
јесам
бити
шал
...
ама
сад
?
...
поглед
на
Јеврем
тупо
,
несвијестан
.
као
да
хтјети
запитати
за
савјет
какав
.
као
да
јесам
тражити
од
он
да
још
што
проговорити
.
—
коњ
ја
!
—
рикнути
бјешње
лупити
нога
о
под
.
—
Брза
!
...
—
Шта
хтети
коњ
?
—
запитати
Јеврем
тихо
хватати
он
за
рука
и
као
умиривати
.
—
Рашта
?
—
Иђем
да
се
потурчити
!
...
за
инад
да
се
потурчити
!
—
сурово
,
са
упорност
један
пијаница
,
окресати
Јањићије
.
—
одмах
!
—
како
?
—
промукло
отегнути
Прокопије
и
тупо
,
пијаначки
почети
се
церекати
.
—
у
деррррвише
?
...
Хахахаха
...
—
До
данас
јесам
бити
Јањићије
,
—
од
данас
Мухарем
...
седлати
ја
коњ
!
—
Шта
хтети
,
забога
?
—
узвикнути
Јеврем
узнемирити
и
препријечити
он
пут
.
—
Шта
јесам
смислити
?
—
кад
се
потурчити
не
хтети
ја
бити
гријех
,
да
заклати
влашки
игуман
!
—
добацити
Јањићије
осветнички
и
одгурнути
он
с
пут
.
—
да
он
заклати
ко
јање
,
пасји
син
!
...
Поводећи
се
,
посртати
поћи
према
коњушница
.
Јеврем
потрчати
за
он
...
XИИ
.
Видећи
,
да
он
никако
не
моћи
одвратити
од
пут
Јеврем
пристати
за
Јањићије
...
куда
?
...
ни
јесам
јесам
знати
.
опремити
он
и
зауздати
стар
дорат
,
који
јесам
још
уз
устанак
преотети
од
некакав
бег
,
помоћи
да
узјахати
.
Додавши
он
и
дијета
,
који
Јањићије
јесам
хтјети
оставити
,
кренути
уз
он
пјешице
,
каскати
...
Испочетка
јесам
ни
разговарати
,
ни
погледати
један
на
други
.
Јањићије
,
чврсто
држати
узда
и
оштар
бакрачлија
боцкати
коњ
у
слабина
,
јахати
јесам
поносито
,
као
да
ићи
на
Косово
.
само
понекад
,
приближити
се
какав
дрво
,
који
она
препречавати
пут
,
сагињати
јесам
глава
и
погурити
пролазити
испод
он
,
пазити
да
он
који
грана
не
запети
за
хаљина
или
он
не
збацити
камилавка
с
глава
.
Јеврем
опирати
се
о
штап
што
он
наћи
у
коњушница
скакутати
јесам
поред
он
,
прескакати
плот
и
јаруга
.
када
се
издигнути
изнад
село
,
читав
згуснут
чета
сељак
нагнути
према
она
.
смести
,
усплахирити
.
у
отрцан
стар
хаљина
,
који
као
да
јесам
бити
спетљати
од
сам
закрпа
,
са
замашћен
фес
на
глава
,
који
се
никако
јесам
моћи
распознат
бој
.
распасан
,
босонози
,
журити
јесам
,
хитати
,
размахивати
рука
,
а
иза
она
по
наквашен
земља
отезати
се
и
расти
читав
бразда
од
искривљен
стопа
,
са
јасан
траг
тврд
жуљав
прст
и
испуцан
пета
.
—
помагати
!
—
залелекати
неки
још
из
далек
дати
Јањићије
и
глава
и
рука
знак
да
стати
,
да
она
причекати
.
Јањићије
се
узвити
на
коњ
и
снажан
десни
рука
затегнути
дизгина
.
зауставити
дорат
.
—
Шта
јесам
?
—
запитати
нестрпљиво
прије
него
јесам
и
приступити
,
пазити
на
мали
и
подржавати
да
се
не
омакнути
.
—
говорити
!
сељак
он
опколити
са
сав
страна
и
смирено
поскидати
фес
.
Гурнувши
она
у
њедра
и
под
пазухо
као
надметати
се
,
промицати
један
мимо
други
,
навалити
на
коњ
.
Почеше
љубити
и
узенђија
и
крај
мантија
Јањићијев
,
који
се
лепршати
преко
набрекао
бисага
.
—
оставити
,
пасји
синов
!
...
не
љубити
!
...
јесам
икона
!
—
брекнути
он
жестоко
и
запријети
она
шака
.
—
Шта
јесам
?
—
Убише
ми
!
...
Упропастише
!
—
сићан
запомагати
некакав
човјечуљак
,
који
се
у
густ
гомила
онај
јесам
моћи
људски
ни
видјети
.
—
Ископаше
ми
кућа
,
отац
Јањићије
!
Уцвијелише
ми
до
срце
,
обрати
наш
!
—
Ко
ви
цвијељати
?
—
планути
Јањићије
набусито
,
издигнути
глава
.
—
игуман
?
—
и
игуман
и
ђендари
,
—
промукло
одговорити
неко
као
испод
земља
.
—
Хоће
да
ми
оћерати
...
Јањићије
нестрпљиво
затрести
дизгин
...
—
и
неки
ви
гонити
,
хунцут
један
,
—
пакосно
викнути
,
—
и
неки
газа
,
кад
јесам
имати
образ
и
поштење
,
да
платити
манастир
,
што
јесам
манастирски
...
неки
...
ја
ви
ја
бити
гонити
,
него
бити
ви
трострук
канџија
цијепати
кожа
на
кајиш
!
...
хунцут
!
...
сељак
,
одавна
свикнути
на
његов
грдња
и
проклињање
,
не
саслушати
он
до
крај
запомагати
готово
једногласно
:
—
и
робље
ми
одвести
...
толико
момак
одвући
у
хапс
...
располовљен
обрва
Јањићијев
извити
се
,
кроз
широк
ноздрва
као
да
ударити
пар
.
—
какав
јесам
тај
момак
,
који
се
пуштати
да
она
водити
као
стока
?
—
избацити
подругљиво
,
гадити
се
.
—
ја
за
таки
немати
смиловање
!
...
—
Сила
јесам
сила
,
—
опет
дочекати
онај
човјечуљак
прогурав
се
напријед
,
а
разбарушити
сијед
кос
као
руковет
неочишћен
вуна
пасти
он
по
ситан
очи
и
заклонити
она
.
—
Свезаше
она
,
па
она
одвести
...
Јањићије
бекријски
натурити
камилавка
на
чела
.
Оштро
подвикнути
Јеврем
:
—
да
она
стигнути
!
—
ко
?
—
запитати
Јеврем
отегнути
и
приступити
он
.
—
Жандаре
...
да
видити
пасји
синоси
како
хтети
дирати
у
мој
људи
...
—
А
рећи
ми
:
не
хтети
ви
помоћи
ни
отац
Јањићије
,
—
опет
хтети
неко
као
испод
земља
,
некако
дражити
.
—
Чујеш
ли
?
—
рикнути
Јањићије
дарнути
у
осјетљив
живац
и
снажно
забости
бакрачлија
у
претити
трбух
доратов
.
—
Чујеш
ли
шта
јесам
рећи
?
...
за
ја
!
Јеврем
лако
ускочити
,
уватити
коњ
за
узда
и
силом
зауставити
.
—
не
моћи
она
стигнути
,
—
рећи
одлучно
.
—
они
јесам
већ
отићи
жељезница
...
—
Штааа
?
—
љутит
шикнути
Јањићије
и
намргодити
се
.
—
Отишли
јесам
,
—
потврдити
и
неки
сељак
,
клањајучи
се
.
—
стигнути
јесам
досад
и
у
варош
...
—
ви
хтети
остати
на
манастирски
земља
и
ники
ви
оћерати
не
моћи
,
—
окресати
Јањићије
усправљати
се
на
коњ
,
достојанствено
као
властелин
какав
.
—
ја
хтети
се
са
игуман
за
сав
разрачунати
.
Пошто
јесам
одмакнути
од
сељак
поглед
на
Јеврем
.
—
за
твој
шал
са
ђендарима
осветити
се
они
на
сељак
,
—
јетко
избацити
.
—
овај
јесам
освета
!
...
не
знати
она
ти
,
поганац
један
!
сила
она
требати
,
а
не
шал
...
па
лагано
почети
пипати
по
бисага
,
тражити
.
—
А
ракија
заборавити
?
—
запитати
јаче
.
—
заборавити
богме
.
—
Штета
!
...
Пројахаше
поред
читав
низ
виноград
са
жут
,
спарушен
лишће
који
се
таласати
као
замутити
,
широк
ријека
...
Минуше
неколик
покосити
ораница
који
се
у
свилен
црнина
,
прекрити
читав
јато
чавка
и
вран
некако
тужно
и
стидљиво
пружати
и
као
сакривати
за
истрцан
и
саломљен
плот
.
Дохватише
се
шумарак
,
чији
напрашити
полегнут
грање
,
као
под
терет
неки
,
бити
се
спустити
готово
до
тло
.
—
да
одсјести
мало
у
хладовина
,
—
замолити
Јеврем
дахтати
и
поћи
под
дрвеће
.
—
не
хтети
закаснити
...
—
да
одсјести
,
—
суво
одобрити
и
Јањићије
.
сјахати
са
коњ
.
Спустивши
мали
,
који
јесам
спавати
,
на
трава
,
сједе
и
прекрсти
нога
.
Сједе
и
Јеврем
.
у
грање
изнад
она
,
тресајући
она
прашина
на
глава
,
залепршати
и
звизнути
кос
.
негдје
у
близина
убрзано
заклопарати
дјетлић
.
—
птица
божији
жива
и
веселити
се
и
ники
она
не
гонити
,
—
отегнути
Јањићије
растресати
дуван
на
длан
.
—
А
људи
словесан
створ
,
па
гонити
и
дизати
са
земља
,
који
обрађивати
...
ех
...
—
и
мој
јесам
отац
избацити
из
кућа
и
са
земља
,
—
мирно
он
одговорити
Јеврем
чупкати
трава
.
—
Четири
мјесец
,
у
пучина
зима
,
живјети
јесам
под
пећинам
...
па
дуг
,
оштар
сламчица
почети
кидати
зуб
и
избацити
јаче
:
—
неко
судити
да
јести
и
спавати
,
отац
Прокопије
судити
да
се
заљубљивати
,
а
ја
зар
судити
,
да
ја
вазда
избацивати
...
и
игуман
хтети
ја
,
чути
,
брже
избацити
из
манастир
...
Јањићије
захватити
шмркањ
дуван
са
длан
и
почети
потпрашивати
.
Чим
бити
се
опити
увијек
јесам
волити
да
потпрашивати
.
зар
да
искијати
пиће
.
—
избацити
?
...
Рашта
?
...
—
запитати
мрко
.
—
због
један
цура
.
Јањићије
,
кинути
,
засузити
и
оштро
узвикнути
:
—
за
ти
ја
јесам
цура
,
пасји
синути
!
...
и
за
тај
ја
јесам
женидба
!
...
—
Па
се
одупријети
рука
о
кољено
и
пакосно
додати
:
—
неки
ти
избацити
одмах
!
...
имати
и
права
!
...
и
ја
бити
ти
избацити
!
...
видити
ти
момак
и
поган
један
!
...
Хоће
цура
!
ја
...
—
Само
јесам
јесам
загледати
,
—
замуцати
Јеврем
збунити
и
почети
црвенити
.
—
Ништа
јесам
мислити
ни
зборити
о
женидба
...
Јањићије
се
здрнути
.
—
А
како
хтети
загледати
да
не
зборити
о
женидба
?
...
—
избацити
зачуђен
.
—
Рашта
се
глеђа
цура
него
ради
свадба
?
...
ја
...
и
игуман
да
знати
о
тај
,
а
ја
да
не
знати
ништа
!
—
пријекорно
шикнути
.
—
ја
,
пасји
синути
,
јесам
смјети
ни
споменути
јер
знати
да
бити
тај
зуб
избити
...
губа
један
!
...
—
Али
забога
како
хтети
причати
кад
са
дјевојка
јесам
него
два
пута
говорити
?
—
почети
се
правдати
Јеврем
ватрен
и
некако
се
пркосно
испрсити
према
он
.
—
јесам
још
бити
ништа
озбиљно
...
—
Чим
се
двапут
говорити
,
одмах
јесам
озбиљно
,
—
креснути
Јањићије
жесток
и
са
читав
шака
дуван
засути
он
по
кос
.
—
ја
са
свој
цура
јесам
никад
ни
проговорити
,
а
бити
јесам
озбиљно
...
видити
јесам
јесам
и
—
свидјети
ја
се
...
ни
сазнати
никада
јесам
да
ја
се
свидјети
...
А
кад
јесам
отац
хтјети
да
ја
привјенчати
други
,
оставити
јесам
он
и
,
за
инад
,
отићи
у
калуђер
...
ја
...
тако
јесам
тај
,
пасјевина
!
...
А
у
ви
ништа
јесам
озбиљно
...
ни
кад
се
оженити
,
ни
онда
ви
јесам
озбиљно
,
мрцињак
!
Умиривши
се
мало
запитати
питом
:
—
А
шта
игуман
,
пасји
син
,
имати
с
твој
цура
?
...
Што
се
он
мијешати
у
твој
посао
?
...
—
ето
тако
...
имати
...
и
Јеврем
погружено
слегнути
раме
:
—
Избацит
хтети
ја
а
тај
јесам
главно
!
...
Рашта
да
причати
за
узрок
и
да
узалуд
спомињати
дјевојка
?
Јањићије
одигнути
рука
и
свечано
,
као
благосиљати
,
отегнути
:
—
не
хтети
ти
избацити
док
јесам
на
ја
глава
!
тако
ја
частан
крста
,
заклат
хтети
он
пред
црквен
праг
ко
пијевац
...
Јеврем
се
једва
уздржати
од
смијех
.
—
не
смијеш
се
тај
више
частан
крст
заклињати
,
—
добацити
некако
и
лукав
и
заједљив
.
—
не
смијем
?
...
Рашта
?
...
—
зачудити
се
Јањићије
који
одавна
бити
заборавити
рашта
и
куда
јесам
поћи
.
—
Турчин
ти
не
моћи
дозволити
да
се
тако
заклињати
кад
се
потурчити
,
—
отегнути
Јеврем
пецкати
.
—
они
не
вјеровати
у
частан
крст
.
Јањићије
изазивачки
ударити
се
у
прси
.
—
и
ја
да
не
смијем
сав
лијеп
частан
крст
споменути
?
—
запитати
јаче
,
подвлачити
сваки
ријеч
.
—
јесам
дозволити
.
—
Турчин
да
ја
забранити
?
—
ни
крсни
свијећа
не
смијеш
припалити
,
ни
звоно
ти
не
смије
зазвонити
...
Јањићије
раздражити
скочити
.
Поче
се
уређивати
.
—
коњ
!
—
викнути
сурово
па
и
јесам
поћи
према
дорат
.
—
не
дати
ја
свој
частан
крста
за
Цариград
њихов
!
...
А
са
игуман
,
пасји
син
,
лако
хтети
свршити
!
...
дограбити
мали
и
узјахати
,
па
окренути
према
манастир
.
XИИИ
.
—
Шта
радити
,
несретник
?
—
грубо
запитати
зачудити
Јањићије
,
наднети
се
над
Јеврем
,
који
јесам
хитно
,
не
застајати
,
купити
прљав
,
неокрпљен
рубља
свој
и
некако
злобан
,
раздражити
трпати
он
у
врећа
један
.
Шта
јесам
тај
наумити
?
—
ја
више
немати
станка
у
манастир
,
—
одговорити
он
Јеврем
преко
раме
,
сав
живље
настављати
посао
и
гњевно
ударати
по
један
непослушан
рукав
који
се
никако
јесам
дати
спртљати
те
непрестано
запињати
и
испадати
.
—
знати
да
ја
игуман
не
хтети
ни
дан
више
трпјети
у
он
...
волити
јесам
ићи
него
да
ја
ишћерати
.
-—
какав
игуман
?
...
ко
питати
игуман
?
—
обрецнути
се
Јањићије
па
нагло
прихватити
за
врећа
и
почети
јесам
отимати
,
газити
.
—
ти
сједи
овдје
па
ако
смије
неки
доћи
и
неки
тај
избацити
.
Јеврем
јогунаст
одмахнути
рука
,
одбити
он
.
—
моћи
бити
се
ја
и
јесам
опирати
и
бранити
,
—
окресати
полугласан
.
—
јесам
ни
ја
рђати
...
али
јесам
смислити
да
јесам
овако
,
на
лијеп
начин
,
боље
...
Јањићије
се
накашљати
у
брада
,
свалити
се
на
троножница
и
склопити
рука
међу
кољено
,
избацити
набусит
:
—
о
лијеп
начин
не
моћи
бити
ни
говор
.
Сагниглаве
и
слапчина
вазда
тражити
лијеп
начин
,
да
бити
се
уклонити
мегдан
...
оставити
ти
сав
ја
,
па
хтети
ја
одговарати
.
—
Али
ако
ја
на
сила
остати
,
подигнути
хтети
се
граја
и
свак
хтети
почети
да
спомињати
име
онај
цура
,
—
одговорити
он
Јеврем
искрено
и
слободан
он
погледати
у
очи
.
—
Спомињат
хтети
јесам
,
а
,
можебити
,
и
ружити
...
А
ја
не
хтети
да
ники
о
она
ружно
говорити
,
отац
Јањићије
...
волити
оставити
манастир
,
него
надражити
свијет
да
она
претресати
и
оговарати
...
Јањићије
се
завалити
уза
зид
и
засмијати
се
.
нос
он
се
раширити
,
помодрити
;
широк
брада
се
заталасати
.
ухватити
се
за
кук
и
као
да
се
почети
пренемагати
.
—
Па
тај
јесам
волити
,
пасји
синути
,
чим
тако
говорити
,
—
викнути
он
подругљиво
,
дражити
он
.
—
јесам
тај
онако
...
како
оно
рећи
...
неозбиљан
!
...
аферим
,
хунцут
,
кад
јесам
мушки
,
кад
јесам
,
бивати
,
осјетити
какав
јесам
душа
дјевојачки
!
Јеврем
опкорачити
око
напуњен
врећа
,
па
,
опипати
,
сједе
на
она
.
поднимити
се
.
—
не
хтети
ја
,
—
рећи
,
—
да
она
због
ја
патити
.
закуцати
неко
на
врата
несигурно
,
поплашити
,
као
прикрадати
се
.
и
пријести
него
што
Јањићије
и
одговорити
,
ступити
у
соб
кршан
,
стасит
момак
.
Дугачки
он
перчин
на
тјеме
бити
раздијелити
на
двоје
и
премазан
чист
масло
;
на
образ
он
се
црвенити
зарезотина
од
бријачица
залијепљен
танак
сваљутком
паучина
.
Обучен
у
чист
,
празнични
рухо
,
са
струк
босиок
за
десни
ухо
и
пун
боца
ракија
у
рука
...
иза
његов
леђа
,
као
испод
пазухо
он
,
стидљиво
јесам
провиривати
лијеп
,
румен
глава
женин
...
два
свијетао
,
плав
ока
испод
бијел
покривач
гледати
поплашити
,
тражити
неко
.
Јањићије
се
причинити
да
замирисати
љубичица
.
—
здраво
да
јесам
,
кум
Јова
,
—
радосно
узвикнути
Јеврем
па
одмах
приступити
и
пољубити
се
с
он
.
—
како
јесам
,
кум
Смиљана
?
обоје
увести
у
соб
.
понудити
да
сјести
на
креветац
,
намјестити
најприје
јастук
под
бедрењача
како
она
не
бити
жуљити
.
Смиљана
не
послушати
.
опет
поглед
потражити
мали
и
,
опазити
,
хитно
он
притрчати
.
зграбити
он
,
отети
,
обгрлити
.
Рашири
њедра
,
не
стидети
се
,
и
мали
бијел
ручица
утурити
он
међу
свој
бујан
,
разбрекао
дојка
.
проплакати
.
—
Шта
јесам
?
...
Шта
јесам
?
—
брекнути
Јањићије
оштро
и
притрчати
она
као
да
бити
да
одгурнути
,
ударити
.
—
Рашта
јесам
ту
заслинити
?
...
пхи
,
пасји
кћер
!
...
не
стидити
се
што
ти
ја
гледати
!
—
пустити
јесам
,
отац
,
молити
ти
се
,
—
ушепртљити
Јова
причињујући
се
да
,
као
мушки
глава
,
не
водити
рачун
ни
о
жена
ни
о
дијете
а
ипак
кришом
погледати
на
она
.
—
Женски
посао
!
...
једва
зар
дочекати
,
да
он
слободно
моћи
загрлити
и
пољубити
.
смести
се
и
замуцати
.
извадити
марама
и
као
почети
се
брисати
око
нос
.
—
А
стар
?
—
запитати
Јеврем
живље
желити
да
он
помоћи
и
извући
он
из
неприлика
.
—
јесам
ли
оздравити
?
Јова
лагано
коракнути
према
Јањићије
и
пружити
он
боца
са
ракија
.
—
испит
за
покој
дух
његов
,
—
шапатом
изговорити
.
—
преминути
јесам
.
—
преминути
?
—
зачудити
се
и
Јеврем
и
Јањићије
.
—
када
?
—
Прексиноћ
.
Јањићије
прихватити
боца
за
грлић
,
почети
мућкати
она
,
али
не
натегнути
.
—
То
јесам
ви
доћи
да
носити
мали
?
—
запитати
мукло
и
набрати
обрва
.
—
јесам
,
отац
Јањићије
,
—
понизно
одговорити
Јова
,
превлачити
босиок
преко
брчић
и
као
мирисати
.
—
ја
...
Јањићије
прошетати
по
соба
,
кешкајући
врх
ципела
искушљан
парчад
хартија
што
се
ваљати
по
под
.
отићи
до
прозор
па
се
опет
вратити
.
приступити
кревет
и
почети
загледати
као
да
тражити
нешто
...
опет
се
вратити
...
изгледати
јесам
немиран
,
узбуђен
,
раздражен
.
—
ја
,
—
окресати
кратко
јесам
себе
говорити
.
—
тако
јесам
тај
...
најприје
доћи
:
„
помоћи
,
отац
Јањићије
,
примити
он
,
отац
Јањићије
“
...
А
кад
он
махнит
Јањићије
примити
и
кад
смислити
да
он
одгојити
за
прав
човјек
,
који
хтети
се
опирати
сваки
сила
и
насиље
,
онда
ви
ђаво
донети
па
искати
:
„
вратити
он
,
отац
Јањићије
...
тај
јесам
твој
дијета
...
Наше
јесам
“
...
ја
...
Смиљана
клекнути
.
Ухвативши
он
за
широк
рукав
од
мантија
пољубити
побожно
,
са
страхопоштовање
.
—
опростити
,
отац
,
—
једва
промуцати
обарати
глава
.
—
Мајк
јесам
мајка
!
Јањићије
,
надувати
образ
,
окренути
се
прозор
.
Провуче
глава
напоље
и
,
измахивати
један
рука
иза
леђа
,
убрзати
нервозно
,
нестрпљиво
:
—
носити
,
носити
,
носити
...
носити
одмах
...
да
он
не
гледати
...
носити
!
...
и
ражљутити
њен
оклијевање
,
загрмети
јаче
:
—
носити
!
...
носити
!
...
носити
!
...
Смиљана
,
држати
мали
на
обнажен
прса
,
дрхтати
изговорити
:
—
опростити
он
барем
храна
што
јесам
код
ти
појести
...
благословити
он
,
отац
!
—
носити
!
...
—
опростити
он
...
—
бог
неки
опростити
!
исправљен
,
силан
као
планина
,
узити
одједном
нејак
дијета
на
длан
.
понети
према
икона
који
одавно
иструла
од
влага
и
заударати
на
плијесан
.
преклонити
се
,
прекрсти
се
и
цјеливати
икона
.
Прекрсти
и
дијета
и
пољубити
он
.
Осјетивши
брада
на
образ
мали
се
почети
смјешкати
,
бацакати
нога
...
он
он
готов
бацити
мати
на
рука
.
свалити
се
на
столица
и
спустити
глава
међу
длан
.
кад
и
Јова
кренути
за
Смиљана
викнути
он
заповједнички
:
—
стајати
!
—
Шта
хтети
?
—
остати
!
Рашчешља
брада
прст
и
почети
јесам
трпати
у
уста
,
гристи
.
—
ја
...
и
сад
хтети
опет
игуман
рећи
да
јесам
се
покорити
...
казат
хтети
да
јесам
опремити
дијета
из
страх
пред
он
...
—
суморно
проговорити
.
—
Чак
хтети
и
други
причати
...
свако
...
зовнути
Јеврем
и
посадити
он
себе
уз
кољено
на
под
.
—
А
рашта
се
мијешати
у
твој
ствар
?
—
запитати
спуштати
он
рука
на
глава
.
—
Зашто
ти
гонити
из
манастир
?
—
због
цура
?
—
Па
...
хтети
да
јесам
удати
за
неки
свој
братић
,
—
одговорити
Јеврем
уздахнути
.
—
ето
.
Јањићије
се
присјетити
.
исправити
се
.
—
А
како
јесам
име
дјевојка
?
—
Мара
.
—
знати
јесам
...
Снажно
он
потегнути
за
уво
и
одлучно
избацити
:
—
е
женит
хтети
се
,
пасји
синути
...
игуман
за
инад
!
...
Друкчије
бити
не
моћи
!
Јеврем
ни
јесам
не
знати
зашто
гласно
се
засмијати
и
смијући
се
спустити
он
глава
у
крило
.
засмијати
се
и
Јова
окренути
се
према
прозор
.
Јањићије
се
придигнути
,
растрести
мантија
.
брзо
изаћи
пред
соб
и
дозвати
Прокопије
.
—
Отворит
хтети
црква
,
—
оштро
он
заповједити
,
—
и
причекати
ја
.
—
Ника
нек
се
не
усудити
да
отићи
куда
,
да
се
одмакнути
...
јесам
ли
чути
?
—
Чуо
јесам
,
—
тихо
одговорити
Прокопије
и
чудити
се
погледати
за
он
како
замакати
кроз
капија
.
—
Шта
ли
јесам
сад
наумити
?
—
запитати
отегнути
и
окренути
се
црква
почети
се
крстити
.
—
какав
ли
хтети
опет
чудо
починити
?
ни
Јеврем
ни
Јова
не
одговорити
.
сад
јесам
смјети
ни
погледати
један
у
други
.
кад
год
бити
се
погледати
,
увијек
она
обојица
долазити
да
поново
праснути
у
смијех
.
и
што
се
више
савлађивати
голицати
она
све
више
...
сав
она
изгледати
као
шал
неки
,
чудан
,
необичан
шал
.
и
,
као
очекивати
да
хтети
се
,
сваки
час
,
Јањићије
повратити
посрамити
и
покуњити
,
погледати
јесам
чешће
на
капија
,
готов
да
се
наругати
подражити
он
.
—
Знаш
ли
куд
отићи
?
—
запитати
Прокопије
Васа
,
који
се
изненада
извити
испод
капија
задовољно
се
смјешкати
.
—
куда
?
—
Рече
ја
само
да
хтети
се
опет
напити
,
—
избацити
Васа
зачкиљити
.
потегнути
иза
појас
овећи
кључ
и
прекрстивши
се
почети
отварати
црква
.
—
Бит
хтети
,
казати
,
винине
и
ракијетина
колико
ми
драго
!
Прокопије
,
протегнути
се
,
хтјети
да
поћи
.
али
се
сјетити
Јањићијев
заповијест
.
опет
стати
.
прислонити
се
леђима
уз
црквен
зид
и
,
да
убити
вријеме
,
полугласан
почети
попијевати
„
Глас
Господен
на
водати
“
...
затим
приступити
Јеврем
и
миловати
он
по
раме
,
запитати
повјерљиво
:
—
А
хтети
ли
ноћас
на
ријека
да
ловити
риба
?
—
Бит
хтети
лијеп
друштво
.
—
Хоће
ли
бити
и
Јока
?
—
запитати
Јеврем
заједљиво
и
унети
он
се
у
лице
.
—
ја
не
хтети
без
она
...
—
зар
и
ти
?
—
запитати
Прокопије
увријеђено
и
окренути
он
леђа
.
—
зар
и
ти
почети
полагивати
?
Јока
јесам
бити
крупан
,
гојазан
сељанка
,
који
јесам
читаво
село
ошецовало
на
@card@
кила
тежина
,
жена
познат
рибар
Митар
Галебана
.
бити
јесам
кроз
први
неколико
година
нероткиња
.
А
тај
јесам
давати
сељак
повод
да
правити
маснити
шал
на
рачун
Митров
и
да
он
непрестано
задиркивати
.
због
тај
она
бити
у
кућа
вјечит
свађа
и
инат
.
она
јесам
неколико
пута
морати
бјежати
из
кућа
и
ноћивати
по
комшилук
;
он
јесам
неколико
пута
носити
завезан
глава
или
рука
.
тек
се
осми
година
,
пошто
он
родити
прво
дијета
,
смирити
мало
.
А
када
родити
и
син
,
приљубити
се
један
уз
други
.
Митар
јесам
носити
риба
поносито
пролазити
кроз
село
и
сваки
пркосно
гледати
у
очи
;
гојазан
Јока
долазити
јесам
црква
сваки
празник
и
,
као
за
инад
свијет
,
носити
обадвоје
дјеца
у
нарамак
...
отац
Прокопије
обожавати
јесам
и
једно
и
друго
.
Кућа
њихов
бити
он
отворити
у
дан
и
у
ноћ
.
ту
он
се
и
рубља
крпити
и
лијеп
се
јела
приправљати
за
он
.
Митар
он
научити
и
риболов
и
вазда
он
возати
по
ријека
,
у
свој
лађа
.
отуда
јесам
и
избити
пошалица
да
јесам
Прокопије
и
Митар
ортак
у
сав
;
у
риба
,
у
кућа
,
у
жена
,
у
дјеца
...
Пакосни
свијет
јесам
моћи
ни
гледати
како
се
два
пријатељ
волити
и
поштовати
.
—
Али
признати
хтети
да
јесам
не
гледати
попријеко
?
—
опет
хтети
Јеврем
пакостан
и
пристати
за
он
.
—
љубити
и
враги
вашја
,
рећи
јесам
Христос
.
А
како
да
не
волити
пријатељ
?
Васа
очистити
црква
застати
на
врата
.
заискати
од
Јов
цигар
духан
.
—
А
ја
јесам
ни
знати
до
јутрос
,
—
рећи
ласкаво
,
—
да
јесам
твој
дијета
хранити
у
манастир
.
—
игуман
се
скинути
голем
терет
с
врата
,
—
брзо
дочекати
Прокопије
само
да
се
опростити
Јеврем
и
да
окренути
разговор
на
други
.
—
А
баш
бити
волити
да
јесам
још
остати
овдје
.
—
Срећа
јесам
,
—
мирно
одговорити
Јова
,
—
што
мој
покојни
стар
јесам
моћи
сазнати
ништа
...
умрети
јесам
а
јесам
сазнати
.
Сачувах
и
дијета
и
имуће
...
—
хвала
бог
,
брата
,
кад
он
ја
нитко
јесам
донијети
,
—
развући
Прокопије
и
погладити
се
по
брада
,
—
е
бити
бити
свакакав
чудо
и
глас
.
Ништа
се
ту
не
бити
моћи
сакрити
...
али
отац
Јањићије
почитовати
...
свак
јесам
ушутјети
чим
јесам
он
прихватити
мали
...
свак
јесам
знати
да
он
тај
не
чинити
без
неки
голем
разлог
...
затутњати
земља
,
затрести
се
.
негдје
као
да
зазвечати
ланац
.
Нешто
и
као
да
загрохотати
,
проломити
се
,
разорити
.
ситан
стакло
зациликтати
,
пијесак
почети
хрштати
и
као
осипати
се
...
кроз
капија
,
бијесан
и
разигран
,
утрчати
дорат
отац
Јањићије
,
са
наћуљен
уш
,
са
раширен
ноздрва
из
који
бити
пар
и
као
снијег
расипати
се
бијел
пјена
,
са
замршен
мокар
грива
.
по
врат
он
се
познати
траг
камџија
,
на
трбух
се
црвен
греботина
од
оштар
бакрачлија
,
узда
искидати
,
бисага
искривљен
.
на
дорат
се
усправити
крупан
и
горд
Јањићије
.
гологлав
,
без
камилавка
.
просјед
перчин
сав
засут
прашина
расути
он
се
по
раме
,
два
три
бич
спустити
он
се
и
по
чела
и
заклонити
преполовљен
обрва
.
мантија
он
раздрљити
,
један
ногавица
од
чакшире
подеран
.
велик
,
црвен
појас
снажно
јесам
притегнути
уза
себе
дјевојка
,
који
он
јахати
за
леђа
,
на
теркија
.
Неуређена
,
рашчупати
,
у
истрзан
хаљина
,
ухватити
он
се
рука
за
раме
,
поклопити
он
некако
,
стидљиво
јесам
сакривати
глава
за
широк
он
плећа
и
превијати
се
.
Јеврем
познати
Мара
.
и
готово
цикнути
од
чудо
или
од
радост
.
Рашири
рука
и
као
окаменити
застати
према
она
.
—
амо
долазити
,
пасјевина
!
—
оштро
подвикнути
Јањићије
према
он
,
отпасивати
и
прикупљати
мантија
.
—
ако
јесам
ти
отети
цура
,
не
хтети
јесам
,
зар
,
још
и
с
коњ
скидати
?
Јеврем
,
прибрати
се
,
радосно
притрчати
да
прихватити
Мара
.
она
се
,
постиђен
и
сметен
,
отргнути
.
Скочи
сам
.
одгурнути
он
кад
она
поново
приступити
.
и
некако
уплашено
,
узвјерено
,
почети
гледати
око
себе
.
као
да
јесам
жељети
побјећи
,
измакнути
некуда
.
—
Васа
!
...
звонити
!
...
—
дрекнути
Јањићије
весело
и
намигнути
на
Васа
.
—
Што
јесам
стати
?
окренути
се
Јова
и
креснути
заповједнички
:
—
Кум
!
...
у
црква
!
...
па
,
ухватити
Мара
за
рука
,
повести
јесам
.
и
као
да
зарежати
на
Јеврем
:
—
за
ја
,
пасји
синути
!
Васа
погурити
се
мало
пљунути
у
длан
и
потегнути
за
коноп
.
звоно
зазвонити
.
XИВ
.
Прокопије
,
стојећи
ослоњен
на
налоњ
и
убрзано
кроз
нос
пјевати
„
Исаија
ликовати
“
,
као
да
проплакати
.
гледати
јесам
срећан
Јеврем
како
се
испод
свјеж
влажан
вијенац
од
млад
бршљанов
лишће
блажен
смјешкати
на
свако
,
ведар
и
свијетао
као
прољетни
дан
.
гледати
Мара
крепак
,
здрав
и
једар
како
јесам
постидити
оборити
глава
и
обао
,
једар
тијело
привијати
се
,
ослањати
на
Јеврем
као
расцвјетан
руж
на
бор
поносан
.
и
растужити
он
се
.
приступити
Јеврем
,
узити
он
глава
међу
рука
и
врео
,
меснат
усна
спустити
он
на
чела
.
испрекидано
честитати
проговорити
:
—
благо
ти
кад
хтети
оставити
овај
проклет
пећина
,
зидина
овај
!
...
благо
ти
кад
хтети
се
смирити
у
свој
кућа
,
на
свој
огњиште
,
и
радити
као
човјек
!
...
благо
ти
!
...
знати
хтети
рашта
живити
...
А
ја
?
...
А
ја
?
...
—
лице
он
се
затегнути
,
јак
зуб
избити
између
неуређен
длака
.
—
ех
проклети
отац
,
земља
он
кости
измећати
!
Јањићије
,
нестрпљиво
скидати
одежда
са
себе
,
кушљати
јесам
,
почети
се
љутити
.
—
Шта
јесам
?
...
Што
јесам
стати
тако
ко
трупина
?
—
подвикнути
подругљиво
.
—
ти
,
пасји
синути
,
што
не
пољубити
невјеста
?
јесам
мој
него
твој
сада
...
сметењак
!
и
смотан
епитрахиј
бацити
Васа
на
глава
грунути
:
—
А
камо
тај
пушак
,
поганов
?
...
пјевати
се
„
Исаија
ликовати
“
а
тај
пушак
не
опалити
!
...
пхи
!
...
ко
да
овај
јесам
свадба
и
теферич
један
!
...
повести
она
у
ћелија
и
размјестити
око
сто
.
Мара
,
који
се
непрестано
снебивати
,
сакривати
лице
у
бијел
прекривач
или
он
заклањати
везен
рукав
,
поставити
крај
врата
да
стајати
и
да
дворити
„
као
сваки
млад
”
...
Јеврем
„
пасји
син
“
нога
одгурнути
чак
у
прикрајак
„
да
не
бити
побјегао
“
...
Гунђајући
и
прекоравати
понуда
сваки
ракија
,
вино
,
пршута
...
Извуче
однекуда
и
пушак
,
стар
,
тежак
пушак
са
извезен
кундак
и
загледати
јесам
.
па
истрчати
пред
ћелија
,
напунити
и
опасти
.
брзо
се
повратити
и
,
не
говорити
ништа
,
бацити
тамбурица
у
крило
Прокопије
.
—
пјевати
,
убити
ви
бог
!
—
готово
вриснути
и
као
пијан
затетурати
и
поиграти
.
—
какав
јесам
свадба
без
пјесма
?
Дође
и
игуман
.
Изненађен
,
преплашен
пуцњава
,
збити
у
мантија
и
широк
рукав
.
Још
пријести
него
се
и
примакнути
ћелија
,
некако
и
пјевати
и
пријетити
запитати
:
—
Ко
јесам
пуцати
?
...
Зашто
?
...
—
ходити
да
ми
честитати
,
отац
игуман
!
—
телалски
повикати
Јањићије
и
са
раширен
рука
,
као
да
хтети
он
обгрлити
,
поћи
он
у
сусрет
.
—
амо
јесам
весеље
па
да
се
и
ти
провеселити
!
...
—
весеље
?
...
какав
весеље
?
Прекорачивши
преко
праг
,
наднети
рука
над
очи
и
жмиркати
поглед
по
сав
.
—
Шта
ли
јесам
овај
?
—
запитати
зачуђен
.
—
без
мој
дозвола
?
—
Мојо
јесам
слава
,
отац
игуман
!
—
окресати
Јањићије
,
показивати
унаоколо
и
пун
боца
ракија
поднети
он
у
брада
.
—
Оженио
јесам
онај
пасји
син
па
частити
свако
...
и
ти
да
частити
,
отац
игуман
!
...
Сједи
!
...
—
Оженио
?
—
запитати
игуман
изнемогао
и
рамени
он
одгурнути
боца
.
—
ко
?
...
опазити
Мара
и
најежити
се
.
Увуче
рука
у
рукав
унакрст
,
опустити
она
готово
до
колити
и
превити
,
сагет
као
да
се
спремати
да
насрнути
на
она
.
—
А
тај
?
...
Шта
хтети
ти
овдје
?
—
оштро
јесам
запитати
и
почети
тапкати
на
мјесто
.
—
Шта
хтети
?
—
Па
тај
јесам
млад
,
—
одговорити
Јањићије
и
примакнути
се
ближе
.
—
и
она
да
честитати
,
отац
игуман
!
...
—
Шта
хтети
овдје
?
...
Шта
хтети
овдје
?
...
—
засиктати
игуман
осорно
.
—
Ко
ти
јесам
дозволити
?
...
ко
ти
довести
амо
?
...
—
не
питати
она
него
ја
питати
,
отац
игуман
!
—
мирно
,
покровитељски
одговорити
Јањићије
и
као
гром
одваљен
црн
стијена
исправити
се
поносно
пред
Мара
и
заклонити
јесам
од
игуман
.
—
ја
јесам
јесам
отети
и
довести
.
игуман
узмицати
на
леђа
и
одбацивати
рукав
као
да
се
од
неко
бранити
готово
цикнути
:
—
отети
?
—
Нашао
јесам
пред
кућа
,
зграбити
јесам
и
бацити
за
се
на
коњ
,
—
хладно
одговорити
Јањићије
и
раширен
шака
ударити
се
у
прса
.
-
јакако
,
отац
игуман
!
...
и
стар
јесам
ми
тако
радити
!
—
и
смјети
јесам
?
...
смјети
?
...
—
запитати
игуман
не
вјеровати
потпуно
.
бојати
се
да
се
и
сада
не
радити
о
какав
превара
.
—
Знаш
ли
да
јесам
она
ја
старатељ
?
...
—
јесам
она
дијета
...
пунољетан
јесам
,
—
одговорити
он
Јањићије
.
—
А
знати
ли
да
јесам
испросити
?
—
Ко
пријести
дјевојка
,
онај
и
дјевојка
.
игуман
у
недоумица
почети
се
освртати
и
као
тражити
гдје
да
сјести
.
Дође
до
кревет
па
застати
.
искривити
се
према
Јањићије
и
показивати
он
златан
крст
на
прса
отегнут
запитати
:
—
Знаш
ли
ко
јесам
ја
?
...
Знаш
ли
да
хтети
...
да
моћи
...
злочестив
синути
...
да
хтети
...
не
знати
шта
бити
још
казати
,
осјећати
се
немоћан
,
збунити
се
.
од
јед
што
он
поново
ред
нарушити
,
од
бол
што
он
покварити
братићев
свадба
,
суза
он
ударити
на
очи
.
заплакати
.
—
овај
час
напуштати
манастир
,
—
рећи
испресијецати
и
почети
отресати
пеш
мантија
као
да
се
одрицати
неко
.
—
остављати
...
ви
управљати
...
ви
радити
...
ја
не
хтети
више
!
...
Јањићије
као
да
се
сажалити
,
гледати
он
онако
сатрвен
,
поражен
,
слаб
.
Дође
он
,
да
он
као
дијета
придигнути
и
узети
у
заштита
...
од
ко
?
...
обор
глава
и
уздахнути
.
—
оставити
,
отац
игуман
,
—
рећи
меко
,
болећив
,
пристајати
за
он
.
—
Што
јесам
бити
бити
...
Сједи
да
пити
!
—
ићи
ја
...
ићи
...
не
хтети
више
,
—
задихано
јесам
говорити
игуман
,
измицати
између
она
,
бјежати
из
ћелија
,
а
сузити
он
још
непрестано
цурити
и
капати
на
широк
,
неуређен
брада
.
—
неки
ви
ђаво
носити
!
...
не
хтети
!
...
ићи
!
...
Јеврем
лагано
приступити
Јањићије
...
он
јесам
још
стајати
на
мјесто
,
мрк
,
непомичан
,
суморан
,
са
опуштен
рука
и
оборен
глава
.
дисати
јесам
убрзано
;
у
нос
као
да
он
шушкетати
нешто
,
пиштати
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
тихо
он
запитати
.
—
Ништа
,
—
мукло
одговорити
Јањићије
и
окренути
се
од
он
.
—
покварити
ја
сав
весеље
,
пасји
син
!
...
мислити
јесам
досад
да
се
,
као
и
с
Турчин
,
сав
са
неки
сила
,
са
власт
неки
...
и
мислити
јесам
да
побјеђивати
и
веселити
се
...
А
он
—
плакати
!
...
Мушко
па
плакати
!
...
кукавац
!
...
као
да
имати
неки
радост
кад
чојек
побиједити
кукавац
!
...
затрести
глава
и
мукло
додати
:
—
јесам
други
...
Требат
хтети
тражити
нов
,
права
сила
за
звање
...
сав
ја
се
чинити
,
опет
хтети
у
гора
,
у
који
хајдучија
...
Поцекај
мало
,
господин
!
јела
.
имати
ли
лијек
за
оваки
болест
?
