поп
Ћира
и
поп
спирати
поп
Ћира
и
поп
спирати
приповетка
од
Стевана
Сремац
ср
.
Карловци
издање
Бранков
кола
@card@
свој
ујак
Јована
ЂОРЂЕВИЋУ
професор
велик
ШКОЛЕ
ОДШТАМПАНО
из
Бранков
кола
Ћира
и
спирати
глава
први
у
који
јесам
описати
два
поп
,
два
попадија
и
два
попин
ћерка
из
један
село
у
Банат
,
у
који
јесам
парохијан
бити
тако
побожан
,
да
јесам
бадава
млети
свој
попов
брашно
у
сувача
Бил
два
поп
,
—
али
не
она
два
поп
,
што
јесам
једном
остати
сам
у
свет
,
па
се
сваки
од
она
тужити
и
тешити
,
да
бити
он
далеко
лакше
бити
животарити
,
само
да
немати
онај
други
,
—
не
,
дакле
,
тај
два
поп
,
него
други
два
,
и
живети
јесам
у
један
село
у
Банат
.
који
јесам
тај
село
,
хтети
ви
казати
,
да
не
бити
сести
,
ни
криво
ни
дужно
,
потрзати
и
излагати
он
подсмех
,
пошто
оно
јесам
ни
најмање
криво
за
сав
овај
што
хтети
се
у
овај
приповетка
причати
.
А
после
,
ако
хтети
шта
,
оно
и
јесам
сести
,
него
варошица
.
тај
колик
јесам
само
онај
Велика
сокак
с
крај
на
крај
,
па
колико
тек
мали
сокак
имати
,
а
сав
јесам
широк
.
зато
ни
један
јесам
калдрмисати
,
а
јесам
никада
ни
бити
.
истина
,
подсмевати
она
се
Темишварац
,
да
јесам
она
варошки
крава
појести
тротоар
,
али
тај
јесам
само
један
пакост
,
јер
тротоар
заиста
никада
јесам
ни
бити
.
кад
пасти
киша
и
начинити
се
блато
,
положити
чисмен
мештанин
по
земља
поред
зид
,
колико
да
човек
проћи
,
тулаја
(
кукурузовина
)
,
а
крава
наићи
,
па
ваљда
,
као
бесловесан
створење
,
помислити
,
да
јесам
тај
за
она
поставити
,
па
појести
тулаја
који
јесам
,
као
што
јесам
свако
познати
,
њихов
храна
;
а
тај
видети
некад
неки
Темишварац
,
па
,
к'о
човек
,
исприповедати
,
и
сад
не
дати
никако
мир
људи
,
него
она
дирати
једнако
за
прождрљивост
њихов
крава
.
али
јесам
зато
и
бити
свашта
.
бити
батинати
,
па
,
богме
,
и
разбијен
глава
.
и
од
тај
доба
мање
она
дирати
.
особито
у
село
ни
за
жив
глава
ники
тај
не
смести
да
споменути
;
шта
више
,
сад
још
хвалити
место
да
јесам
сув
и
оцедан
и
да
он
и
не
требати
тротоар
.
но
међу
тај
јесам
баш
ни
тако
.
напротив
.
испред
сваки
кућа
имати
јендек
пун
вод
,
који
се
никад
не
празнити
;
јер
таман
да
пресушити
а
онај
по
Бечкеречком
Велика
календар
ударити
благослов
из
небо
,
и
јендек
се
напунити
опет
као
што
јесам
и
бити
и
нудити
и
мамити
на
уживање
и
дању
и
ноћу
.
дању
газа
по
вода
комшијски
дечурлија
и
квасити
тур
,
а
и
ноћу
јесам
један
лепота
слушати
жаба
,
кад
почети
да
певати
.
поједини
певач
већ
познавати
сав
комшилук
по
глас
.
тако
,
на
пример
,
један
се
жабац
већ
неколик
година
дерати
колико
он
грло
доносити
;
имати
гласина
к'о
бик
,
па
се
чути
са
пол
атар
колико
јесам
грлат
.
ники
он
јесам
дирати
,
па
чак
ни
несташан
дечурлија
који
јесам
после
киша
онако
радо
и
весело
газити
по
бар
,
ни
она
он
јесам
дирати
.
по
сав
прилика
тај
јесам
дочекати
дубок
старост
и
поћи
трага
стар
свој
.
место
јесам
бити
велик
,
а
побожан
парохијан
тако
имућан
,
да
јесам
комотан
моћи
не
два
,
него
два
пут
по
два
поп
издржавати
заједно
са
њихов
попадија
и
ћерка
.
паор
јесам
бити
побожан
људи
тај
држати
свечар
,
а
поп
она
сећи
колач
,
па
новац
доста
.
бити
у
село
добар
момак
на
женидба
и
леп
девојка
на
удаја
,
а
рогаљ
у
село
доста
баш
к'о
празник
у
година
,
па
сваки
празник
или
недеља
на
други
рогаљ
игра
кола
,
па
се
све
позаљубљивати
један
у
друго
све
до
уш
.
А
најчешће
се
ипак
скупљати
и
играти
на
рогаљ
код
Неца
бирташ
,
где
јесам
под
јалов
дуд
играти
кола
.
свирац
свирати
тако
цео
година
,
а
кад
се
обрати
кукуруз
,
онда
се
знати
шта
јесам
његов
.
он
нити
он
сејати
,
нити
окопавати
,
па
опет
он
добро
;
његов
кукуруз
не
моћи
да
нашкодити
суша
.
зато
се
и
говорити
по
село
,
кад
неко
за
нешто
не
марити
:
„
е
,
—
вео
,
—
марити
он
за
тај
к'о
Совра
гајдаш
за
киша
,
“
или
:
„
Тиче
он
се
тај
много
к'о
Совра
гајдаш
суша
!
“
—
он
понети
само
гајде
,
па
кад
он
запитати
:
„
куда
,
Совра
?
“
а
он
она
велим
:
„
ићи
да
окопати
ку'руз
!
“
А
умести
јесам
ђаволски
лепо
да
свирати
и
да
намигивати
онако
кривовратаст
.
Бечкеречки
нотарош
кад
терати
кер
—
обично
после
асентирунг
—
не
моћи
без
он
;
одмах
:
„
Дај
Совра
,
—
велим
,
—
дати
,
дати
десни
рука
наш
,
“
велим
господин
нотарош
,
па
он
залепити
пола
десетица
на
шешир
,
а
Совра
дувати
за
онај
други
полутина
к'о
бесан
.
А
у
кола
кад
свирати
па
кад
стати
пред
неки
газдачки
девојка
па
свирати
,
а
она
знати
ко
он
јесам
послати
пред
она
,
па
само
гледати
у
лево
у
земља
,
па
сав
веза
,
док
се
не
ознојити
испод
нос
,
па
добити
к'о
неки
мали
брчић
као
од
роса
.
А
и
само
срце
друкчије
се
ражђипати
,
кад
Совра
свирати
.
А
у
кола
јесам
сав
бити
заљубљено
;
свак
имати
свој
,
па
не
да
други
до
она
него
се
клати
к'о
кер
сваки
недеља
.
А
што
се
заљубљивати
,
тај
се
понајчешће
и
узимати
.
А
кад
доћи
до
сват
,
онда
јесам
добро
само
млад
и
младожења
,
не
добити
само
они
свако
свој
,
него
и
други
свет
.
па
кад
добро
пролазити
и
кад
се
лепо
проводити
Глиша
Сермијаш
,
ко
обично
ники
и
не
звати
у
сват
(
јер
кад
се
случајно
опити
—
а
тај
јесам
редовно
случај
код
он
—
терати
свако
да
певати
песма
:
„
А
а
а
,
драг
брата
комшија
,
ако
’
хтети
весео
бити
,
а
ти
морати
с
ми
пита
“
,
па
сипати
за
врат
вино
;
а
и
иначе
јесам
несносан
)
—
онда
зло
и
наопако
,
да
се
не
провести
лепо
и
не
проћи
добро
и
господин
попасти
,
ко
нарочито
звати
и
угледан
он
место
дати
за
сто
,
јер
због
сват
јесам
ваљда
и
постати
она
реч
:
„
триста
,
без
поп
ништа
.
“
А
господин
поп
сести
тако
у
прочеље
,
отпевати
један
„
Глас
господен
на
водати
“
,
а
за
тај
само
захтевати
и
изволевати
.
јести
ревносно
и
заливати
још
ревностан
,
а
капарисати
ревностан
;
тек
хтети
рећи
:
„
Брат-Мијо
,
не
бити
ви
заповедити
,
додавати
ја
,
молити
ви
,
из
онај
тањир
онај
тртица
!
Чудим
се
,
шта
ја
тај
сав
фалити
!
“
Или
:
„
Господин-домине
,
—
обратив
се
Кипри
нотарош
,
—
молити
ви
лепо
,
мало
од
онај
крофна
из
онај
тањир
тамо
,
чинити
ја
се
да
јесам
ти
тамо
мало
румен
а
и
боље
нарасти
.
“
—
А
сваки
поп
чудо
што
волити
крофна
!
откуд
сад
тај
,
бог
хтети
он
светити
знати
;
али
јесам
тај
непобитан
факат
познати
сваки
права
синути
наш
свет
православан
црква
.
и
један
и
други
поп
из
овај
место
,
где
се
наш
прича
развијати
,
моћи
јесам
за
чудо
и
за
приповест
много
крофна
појести
.
Већ
чисто
човек
да
не
веровати
!
за
један
од
овај
двојица
и
тај
баш
,
бог
ја
,
бити
за
поп
Ћира
приповедати
,
да
јесам
у
један
сват
појести
пун
један
вешкорпа
крофна
и
тај
за
онај
кратак
време
,
док
јесам
пре
ручак
курисати
домаћица
.
А
домаћица
стајати
крај
огњиште
зајапурен
од
врућина
и
од
узбуђење
и
задовољство
,
што
јесам
ствар
свршен
и
зет
упецати
,
па
само
вадити
крофна
и
бацати
она
у
корпа
иза
себе
.
па
док
се
домаћица
забављати
око
онај
што
цврчати
у
велик
гвозден
шерпења
и
превртати
јесам
,
дотле
овај
узимати
онај
из
корпа
.
—
ију
,
господин-попо
,
баш
јесам
ви
враг
!
А
ди
јесам
крофна
?
!
—
питати
он
зачуђен
домаћица
.
—
хе
,
хе
,
појести
она
,
милостив
.
—
тај
,
и'те
,
ви
се
само
шалити
;
ди
јесам
и
’
сакрити
?
—
Па
појести
,
милостив
!
—
И-ју
ја
жалосне
!
зар
толики
крофна
?
!
—
хе
,
хе
,
из
ваш
рука
па
не
знати
човек
шта
јесам
доста
!
А
домаћица
само
ћутети
,
а
шта
он
јесам
у
себе
помислити
—
,
тај
смртан
човек
наравно
да
јесам
познат
!
али
тај
он
ништа
не
сметати
(
ни
он
,
поп-Ћири
,
а
ни
поп-Спири
)
,
да
после
сести
за
сто
и
да
са
осталим
гост
јести
ред
сав
не
хтети
,
ваљада
,
као
добар
пастир
ни
ту
да
се
издвајати
од
свој
,
поверити
он
паства
,
него
седити
као
станац
камен
или
као
кула
светиља
крај
мора
,
непомичан
на
сав
место
,
док
се
сав
око
он
љуљати
као
талас
на
узбуркан
мора
.
сав
се
око
он
за
сто
мењати
,
једини
он
седити
непроменљив
.
неко
се
дигнути
да
играти
,
неко
одвести
,
а
неки
јесам
,
онако
без
ичији
помоћ
,
пасти
лепо
под
сто
.
сетити
он
се
и
наћи
он
тек
онда
,
кад
он
жена
,
потражити
:
„
А
ди
се
тај
део
мој
човек
?
“
питати
жена
,
докле
он
не
наћи
под
сто
.
„
јао
,
терет
мој
!
“
викати
жена
и
дигнути
он
.
А
господин
попасти
само
седити
.
у
двадесет
и
четир
час
тек
ако
се
једаред
дигнути
да
видити
,
велим
,
коњ
,
или
колут
око
месец
,
на
који
јесам
крај
штабац
или
какав
хтети
време
сутра
бити
.
А
затим
опет
сести
.
и
опет
се
мењати
тањир
,
доносити
чист
чаша
и
хладно
,
скоро
наточити
,
вино
,
и
тај
тако
трајати
све
до
медљан
ракија
ујутру
,
кад
се
господин
попасти
искрасти
,
да
он
не
бити
пијан
сват
из
силан
почаст
придати
Совра
гајдаш
,
да
он
пратити
до
кућа
.
А
што
се
у
село
венчати
,
тај
јесам
потпуно
знати
шта
радити
;
знати
јесам
дужност
и
задатак
брачни
живот
и
крајњи
он
циљ
.
и
оба
господин
попасти
имати
доста
послати
,
а
према
тај
и
приход
крштавати
новорођен
деца
по
село
.
мало
који
дан
да
не
доћи
господин
попити
,
један
или
други
,
Аркадија
црквењак
па
не
отпочети
отприлике
овако
:
—
господин
...
молити
ви
да
доћи
...
чекати
ви
у
порта
пред
црква
,
да
крстити
новорожденог
младенац
мужеског
пол
Неца
Прекајцу
.
(
Аркадија
јесам
,
као
и
поп
Ћира
,
мрзио
на
Вук
и
његов
реформа
,
по
који
се
човек
не
моћи
разликовати
од
паор
.
)
господин
поп
отићи
у
црква
,
да
крстити
,
а
после
крштење
ићи
кућа
детињи
,
где
он
позивати
отац
на
ручак
.
на
врата
он
дочекивати
Нед
гологлав
и
мало
постидити
,
пољубити
он
у
рука
,
па
само
велим
:
„
хе
,
шта
знати
,
господин-попо
,
грешан
јесам
људи
!
“
А
кад
се
добро
наручати
и
вратити
кућа
,
донети
свашта
,
и
пешкир
и
пешкирић
и
шарен
торбица
и
новац
.
Поп
бројити
новац
,
а
брк
он
се
смешити
;
бројити
и
причати
о
дете
,
како
јесам
красан
,
напредан
Хришћанин
.
А
госпоја
попадија
радостан
,
Божа
,
па
волити
поп
,
као
да
јесам
се
тек
јуче
узети
,
па
мислити
у
себе
:
„
тај
не
бити
’
се
мењати
ни
са
вицишпановицом
!
“
По
некад
се
господин
попасти
по
мало
,
бог
ја
,
и
зачудити
,
кад
он
тако
доћи
Аркадија
црквењак
,
па
он
позвати
да
крстити
.
—
за
ко
оно
рећи
?
—
запитати
неки
пут
господин
попасти
црквењак
.
А
Аркадија
увијати
понизно
глава
,
смешити
се
,
а
све
полако
трљати
рука
о
рука
,
као
да
прати
рука
од
нешта
,
па
велим
:
—
хе
.
.
тај
.
.
да
доћи
,
господин
,
да
крстити
.
.
овај
.
.
Вуја
Ирошу
.
.
мужескога
јесам
пола
...
синчић
.
добити
синчић
,
па
к'о
јабука
,
дете
здрав
к'о
тресак
!
Каже
фрау-Цвечкенмајерка
бабица
,
да
свој
век
још
јесам
вид'ла
тако
дете
здрав
па
грлат
.
.
тринаест
и
по
фунта
,
казати
,
тешко
,
а
дерати
се
к'о
мали
бик
.
.
Чује
се
још
од
винцилиров
кућа
лармати
у
кућа
.
један
чудо
—
—
о
мај
!
и
јесам
чудо
!
А
кад
брж
’
,
—
чудити
се
поп
.
—
Па
већ
неколик
дан
имати
како
јесам
—
ублажавати
Аркадија
.
—
тај
знати
,
знати
,
ал
’
опет
.
.
кад
јесам
оно
бити
?
у
јануар
...
е
,
а
сад
имати
јулиј
месец
.
Хеее
!
—
вртити
господин
поп
глава
.
Ви'ш
,
молити
ти
!
А
а
а
!
враг
она
баба
!
ако
јесам
Ирош
,
баш
се
ирошки
и
владати
!
А
,
обешењак
један
!
.
.
но
,
ништа
,
ништа
;
шта
јесам
,
ту
јесам
!
моћи
јесам
бити
и
горе
!
—
извињавати
господин
поп
свој
овчица
.
—
хе
,
хе
.
.
деца
.
.
враг
.
Шта
знати
!
?
Джак
бува
,
хе
,
хе
!
—
велим
Аркадија
и
додавати
он
услужно
и
понизно
шешир
и
штап
,
који
јесам
бити
онаки
форма
какав
јесам
обично
протојерејски
штап
,
а
донети
он
он
јесам
на
поклон
с
један
вашар
мајстор
Лексо
лецедер
још
пре
неки
двадесет
година
.
А
десити
ли
се
какав
несрећа
у
село
,
да
,
на
пример
,
неки
у
село
умрети
,
и
ту
како
ко
,
али
господин-попи
опет
добро
.
ако
богат
умрети
,
оглашивати
он
сав
звоно
и
чинодејствовати
оба
поп
;
а
ако
сиромашан
,
онда
,
наравно
,
само
један
поп
.
ићи
па
мало
певати
он
,
мало
црквењак
,
а
мало
ђак
,
тако
наизменце
.
док
црквењак
или
ђак
певати
,
господин
попасти
мисао
у
памет
или
се
разговарати
о
стање
и
имање
усопшчега
,
о
тестамент
и
наследник
,
о
процес
и
фишкал
,
и
већ
о
тако
нешта
,
што
бити
спадати
у
тај
круг
ствар
.
после
погреб
црквењак
однети
одјејаније
и
требник
,
а
попасти
угасити
и
замотати
свећа
у
добивен
цицан
ићи
свилен
марама
.
(
бити
она
јесам
свакојак
,
али
јесам
господин
поп
најрадије
примати
онај
свилен
)
.
и
још
ту
на
гробље
покуповати
од
деца
—
који
јесам
такође
чинодејствовати
,
носити
крст
и
чирак
и
рипида
—
сав
њихов
марама
и
пантљика
;
покуповати
будзашто
,
по
четири
крајцара
марама
.
„
дед
,
деца
,
—
велим
она
господин
поп
,
—
дати
ви
тај
попити
,
а
попасти
хтети
ви
грошић
два
дати
за
тај
!
“
Купа
,
па
и
тај
послати
кућа
.
од
тај
ствар
после
госпоја
попадија
изабрати
што
она
се
допасти
,
а
остати
добити
у
„
плата
“
какав
Жужа
или
Ержа
(
Мађарица
наравно
)
,
па
се
све
шаренити
од
пантљика
,
кад
проћи
сокак
,
да
ти
јесам
милина
погледати
за
она
.
пролазити
,
па
унесрећавати
свет
,
а
највише
онај
танак
и
нафризиран
берберски
калфа
.
е
,
не
моћи
човек
,
па
да
он
јесам
срце
од
камен
,
а
да
се
не
осврнути
за
она
и
не
да
ока
пријатан
призор
и
уживање
.
Шарени
се
од
силан
пантљика
као
слободан
међународан
пристаниште
од
барјак
на
разним
ескадра
.
нек
се
знати
што
јесам
господин-попина
слушкиња
!
А
господин
попасти
чешће
и
не
долазити
кућа
,
него
с
гробље
права
кућа
„
усопшчега
“
на
даћа
.
тај
јесам
скупити
ожалошћен
комшија
и
неутешан
рођака
,
и
они
што
јесам
задовољан
с
тестамент
а
и
онај
други
што
се
спремати
да
дигнути
процес
и
да
он
оборити
и
на
тај
начин
спасти
душа
мио
покојник
од
један
тако
тежак
грех
као
што
јесам
неправедан
тестамент
.
Господин-попи
опет
угледан
место
.
сести
сав
и
јести
.
ники
ништа
не
говорити
,
него
ћутети
и
јести
и
пити
погружено
,
како
прав
туга
и
жалост
и
приличити
.
пити
за
покој
дух
.
—
хе
мој
Прока
,
мој
Прока
(
или
како
већ
бити
име
покојник
)
,
—
уздисати
Глиша
Сермијаш
,
па
пружити
испражњен
чаша
,
да
он
се
наточити
,
а
рука
он
дрхтати
.
—
мој
Прока
,
—
настављати
Глиша
,
а
глава
он
пасти
од
жалост
на
груда
,
—
да
јесам
срећа
,
да
ти
меникана
овако
пити
за
спокој
дух
,
а
не
ја
тебикана
!
тај
ти
јесам
бар
бити
још
дан
записат
,
а
не
ја
да
се
вући
по
свет
овако
брез
ти
,
брез
свој
близ
,
каз'ти
,
брата
и
пријатељ
.
тај
и
онај
бог
,
Божа
ја
простити
,
узимати
што
јесам
боље
!
ето
ја
и
господин
попасти
,
ја
хтети
још
сто
година
живити
и
мучити
се
!
Прока
,
добар
друг
,
ди
јесам
,
да
видити
твој
Глиша
,
како
се
злопатити
!
—
уздисати
Глиша
,
искапити
чаша
и
спустити
глава
на
сто
.
и
сав
трести
жалосно
глава
и
хвала
покојник
.
износити
многи
врлина
његов
,
од
који
за
многи
ники
живити
дотле
јесам
знати
,
а
највише
знати
да
приповедати
какав
Вавика
или
Бетика
,
какав
Швабица
,
који
се
ту
наћи
и
бити
на
услуга
збуњен
домаћи
.
Прича
свој
накарадан
српски
језик
и
уносити
шал
и
смех
у
суморан
друштво
.
па
и
господин
поп
бити
устајати
рећи
добра
за
покојник
:
„
богме
,
—
велим
он
,
—
сести
он
хтети
још
дуго
други
такови
имати
;
тај
ја
само
казати
;
Прока
хтети
лако
накнадити
.
“
ето
,
тако
јесам
отприлике
живети
господин
поп
у
село
,
а
који
баш
попасти
поименце
,
мислити
да
јесам
бити
нужно
досад
да
казати
,
јер
јесам
давно
рећи
,
да
јесам
сав
попов
једнак
,
један
к'о
други
.
А
после
,
и
правило
поетика
вео
,
да
требати
што
више
пробудити
радозналост
у
читалац
,
а
тај
јесам
,
мислити
,
досада
већ
прилично
постигнути
.
и
сада
бити
већ
моћи
и
да
казати
и
како
јесам
се
звати
тај
два
поп
.
тај
јесам
она
исти
два
поп
,
чији
јесам
частан
име
као
наслов
украсити
овај
приповетка
;
тај
јесам
поп-Ћира
и
поп-Спира
.
А
обојица
јесам
имати
још
и
свој
надимак
;
поп-Ћира
се
звати
и
Поп-Хала
,
а
поп-Спира
Поп-Кеса
.
Зашто
јесам
онај
први
прозвати
поп-Хала
,
чути
јесам
,
а
зашто
овај
други
поп-Кеса
,
чути
.
овај
несретан
надимак
,
на
који
се
поп-Спира
онако
исто
тужити
као
и
поп-Ћира
на
сав
,
добити
јесам
он
одавно
.
ако
јесам
веровати
онај
што
причати
госпоја
попадија
Ћириница
(
а
тај
јесам
присан
пријатељица
госпоја
Спириница
)
,
а
што
јесам
из
њен
рођених
уста
чути
и
забележити
сам
писац
,
вео
,
да
јесам
добити
тај
надимак
отуда
,
што
се
одавно
,
још
први
година
,
као
млад
поп
,
заборавити
сав
немешаг
па
чак
и
чин
,
умешати
међу
онај
гомила
,
који
обично
салетати
кумов
кола
,
па
се
дерати
:
„
Кум
,
изгорети
тај
кеса
!
“
и
што
јесам
најстрашније
и
невероватан
у
сав
тај
приповетка
,
вео
,
да
се
и
он
баш
својски
гурати
,
кад
јесам
кум
неколико
пута
бацити
међ
свет
пун
шака
крајцара
,
двогрошак
па
чак
и
неколико
сексер
.
на
један
тако
бацити
сексер
,
вео
,
да
јесам
тако
силно
полетети
и
одгурнути
онај
испред
себе
,
да
јесам
овај
јадник
полетети
у
неки
барица
и
забости
се
у
она
главачке
и
стајати
усађен
као
струк
лук
.
од
тај
доба
,
вео
,
да
јесам
он
дати
надимак
Поп-Кеса
,
па
он
и
данас
још
увек
тако
звати
,
кад
он
јесам
ту
,
и
ако
јесам
он
давно
и
давно
други
човек
.
и
један
и
други
одавно
јесам
у
тај
село
,
још
откако
јесам
се
оженити
,
а
оженити
јесам
се
,
чим
јесам
свршити
у
Карловци
богословија
,
а
овај
јесам
свршити
пре
двадесет
и
више
година
.
Оженили
јесам
се
из
исти
место
,
у
који
данас
поповати
.
Поп-Ћира
узети
господин-попину
,
а
поп
Спира
туторов
ћерка
;
ни
један
из
љубав
.
у
оглашен
стечај
за
парохија
бити
јесам
много
други
услов
,
а
за
овај
јесам
чути
,
тек
кад
јесам
се
пријавити
.
бити
јесам
обојица
мало
поматор
,
већ
у
велик
брадат
клирик
.
и
они
примити
и
тај
усмено
саопштити
она
услов
и
оженити
јесам
се
,
јер
чак
и
црквењак
,
предшественик
данашњи
црквењак
Аркадија
,
знати
јесам
,
да
хтети
парохија
добити
само
они
,
који
се
бити
хтети
оженити
тај
два
лепотица
.
Шта
јесам
,
дакле
,
и
остати
свршен
клирик
и
кандидат
,
него
да
се
оженити
она
.
лепити
оне
,
а
леп
и
парохија
,
—
узети
се
и
не
покајати
се
нигда
.
од
тај
доба
једнако
јесам
лепо
живети
.
за
тај
време
много
се
штошта
променити
,
само
јесам
верност
њихов
супружански
остати
она
исти
,
она
старати
.
као
вино
из
подрум
поп-Спирина
,
или
ракија
из
подрум
поп-Ћирина
,
што
стар
сав
добар
,
—
тако
и
пажња
и
љубав
супружански
бити
јесам
све
солидан
.
али
опет
се
нешто
ипак
изменити
.
изменити
се
телесни
оба
поп
и
оба
попадија
.
кад
јесам
пре
двадесет
и
више
година
доћи
у
село
,
као
свршен
клирик
,
бити
јесам
обојица
сув
и
мршав
као
богословски
благодејање
,
а
сад
јесам
обојица
дебео
као
народни
фонд
.
не
знати
,
ко
јесам
дебео
,
поп
или
попадија
.
и
један
и
други
попадија
изгледати
мали
,
широк
а
темељан
као
она
фигура
на
господин-нотарошевом
сто
,
у
који
господин
нотарош
држати
трафика
,
а
тај
јесам
један
женски
прилика
широк
нег
дуг
,
па
се
горњи
половина
дигнути
а
у
доњи
стајати
дуван
и
увек
јесам
влажан
.
А
тек
поп
како
јесам
бити
угојен
!
мантија
само
што
она
не
прснути
испод
пазуво
,
а
појас
никако
да
се
скрасити
на
трбух
него
све
бегати
под
брада
и
ближе
врат
.
по
неко
од
боље
познат
се
усудити
па
дирнути
,
на
пример
,
поп-Спиру
за
тај
,
па
хтети
он
тек
рећи
:
—
ама
зашто
ви
,
господин-попо
,
не
стајати
тај
појас
на
свој
место
?
—
Хе-хе
!
„
Зашто
?
“
како
:
зашто
?
—
одговарати
он
поп-Спира
,
—
па
где
да
стајати
?
његов
место
и
јесам
баш
ту
где
он
видити
.
јесам
ја
одликовати
трбух
,
па
да
на
трбух
стајати
,
него
јесам
мој
чисто
срце
наградити
,
па
зато
јесам
тако
одскочити
,
да
срце
покрити
и
одликовати
.
тај
колајна
и
висити
на
груди
;
а
ко
јесам
још
,
видети
да
он
висити
на
трбух
?
!
А
бити
јесам
заиста
и
наградити
,
јер
поп-Спира
јесам
имати
црвен
,
а
поп-Ћира
само
плав
,
обичан
појас
.
А
тај
јесам
бити
формалан
„
јабука
раздор
“
између
поп
,
а
још
више
између
попадија
.
јер
људи
се
умети
,
као
што
јесам
већ
познати
и
не
требати
доказивати
,
мало
и
умеравати
и
„
политички
“
владати
,
али
жена
,
жена
богме
не
умети
!
колико
јесам
само
пута
поп-Ћириница
рећи
кад
јесам
она
споменути
поп-Спирин
црвен
појас
:
„
црвен
појас
!
уф
,
сав
ја
јесам
црвен
,
кад
он
видити
;
па
и
онај
ко
он
споменути
.
ко
ти
још
хтети
добити
црвен
појас
!
“
А
ако
јесам
веровати
поп-Ћириници
,
и
јесам
он
мало
чудновато
добити
.
она
велим
,
да
он
јесам
поп-Спира
добити
само
зато
што
јесам
једанпут
у
један
узак
друштво
певати
пред
Његов
Преосвештенством
и
екселенција
господин
владика
уз
тамбура
неки
„
мирјански
“
песма
,
казати
да
јесам
певати
:
„
Вина
пити
Дојчин
Петар
“
,
и
„
Катица
прехвалан
,
сав
свет
јаван
“
.
поп
Спира
јесам
ударати
лепо
у
тамбура
,
а
имати
још
сад
,
после
толико
година
,
диван
глас
.
—
ето
тај
јесам
певати
,
—
велим
поп
Ћириница
.
—
немати
ту
никакав
други
заслуга
,
него
певати
пред
Његов
екселенција
неки
песма
,
оне
,
знати
,
„
на
фронцла
“
песма
,
а
екселенција
се
допасти
,
па
он
послати
црвен
појас
,
кад
се
вратити
у
резиденција
.
место
да
добити
по
нос
,
к'о
што
јесам
већ
неколико
пута
и
заслужити
тај
,
он
још
одликовати
!
...
тек
штогођ
и
од
екселенција
!
!
—
велим
љутит
поп-Ћириница
и
брисати
уснени
угао
.
тако
јесам
причати
чешће
,
љутити
се
и
додавати
,
да
јесам
за
чудо
увек
срећан
тај
господин
Спира
.
увек
се
извући
из
малер
,
па
да
јесам
не
знати
какав
.
А
тај
јесам
мислити
на
онај
случај
,
кад
јесам
Његов
Преосвештенство
владика
правити
канонични
визитација
по
свој
епархија
,
па
јесам
затећи
на
време
поп-Спиру
на
дужност
.
А
тај
јесам
бити
овако
.
банути
једаред
изненада
господин
владика
у
село
,
а
баш
јесам
бити
недеља
.
он
права
у
црква
на
јутрење
,
кад
али
још
нем
поп
,
а
звонити
већ
.
А
господин
владика
отићи
у
олтар
,
па
почети
да
служити
.
црквењак
Аркадија
,
кад
сићи
са
звонара
,
па
видити
,
ко
јесам
у
олтар
,
лепо
се
скаменити
човек
већма
,
него
кад
он
се
на
сан
јавити
Св
.
Никола
и
наредити
он
да
казати
Јања
Грк
,
да
купити
црква
трећи
полијелеј
и
да
повисити
црквењак
плата
.
Аркадија
јесам
баш
свакојак
чудо
видети
;
с
покојни
се
разговарати
,
познавати
неколико
вештица
у
тај
и
околни
место
,
бити
посредник
између
угодник
Божјих
и
људи
грешан
,
—
али
овај
чудо
јесам
први
пут
сад
доживети
!
одмах
се
прибрати
и
замолити
стар
Орестију
ковач
,
да
држати
онај
његов
певница
,
док
он
часком
не
отићи
.
Орестија
,
који
јесам
ванредан
певати
и
китити
и
дизати
обрва
при
појање
чак
и
на
тема
,
радо
се
примити
тај
,
а
Аркадија
полетити
к'о
без
дух
поп-Спириној
кућа
,
који
јесам
далеко
бити
,
па
се
раздерати
још
с
авлијски
врата
:
—
Брже
,
господин
,
малер
...
несрећа
,
велик
несрећа
—
—
наопако
!
какав
несрећа
?
—
излетити
поп-Спира
.
—
како
,
како
?
да
се
јесам
откинути
клатно
па
поубијати
јадан
дечица
?
—
јесам
,
—
викати
Аркадија
сав
задуван
,
—
него
нешто
још
горе
!
Дошли
јесам
његов
екселенција
господин
владика
...
Ена
ући
јесам
јесам
у
олтар
,
па
почети
да
чинодејствовати
,
да
служити
сам
јутрење
.
—
—
Вла-вла-владика
!
јао
наопако
!
—
рећи
поп
Спира
и
стати
забленути
и
скаменити
.
да
јесам
ћосав
патер-Иноценц
из
Темишвар
пустити
брада
и
брк
и
метнути
камилавка
по
чин
ред
св
.
Василија
,
па
доћи
и
стати
пред
он
и
замолити
он
да
он
покрстити
и
превести
у
наш
православан
вера
,
—
не
бити
се
заиста
више
зачудити
поп-Спира
,
него
сад
кад
јесам
овај
чути
.
гром
,
прав
,
формалан
гром
из
ведар
небо
.
—
Брза
,
господин
,
брзо
!
—
журити
он
Аркадија
и
полетити
на
врата
натраг
црква
,
а
поп
Спира
за
он
.
обојица
лет
права
црква
.
—
еј
,
наопако
ја
звонити
!
—
хукати
поп-Спира
и
јурити
за
Аркадија
,
држати
се
оба
за
трбух
,
који
он
јесам
отежавати
трчање
.
—
А
јао
,
несрећан
Спира
,
шта
хтети
сад
?
!
отићи
ти
брада
,
к'о
да
јесам
никад
јесам
ни
имати
;
отићи
лепо
и
брада
и
брк
!
—
Даће
бог
,
па
хтети
ваљда
добро
бити
!
—
тесати
он
Аркадија
.
—
е
,
лако
јесам
ти
,
ти
не
зависити
од
он
.
него
,
реци-дер
,
бог
ти
,
шта
да
радити
,
јао
,
шта
да
радити
?
!
ти
јесам
сад
паметан
од
ја
!
—
не
знати
ништа
!
од
стра
,
господин
,
не
знати
,
ни
како
ја
јесам
име
,
—
велим
Аркадија
.
—
Али
ваљда
хтети
ја
успут
што
пасти
на
памет
!
—
велим
,
а
измакнути
испред
поп
.
—
Па
шта
сад
да
радити
,
брат-Аркадија
?
помагати
,
ако
бог
знати
,
—
рећи
јако
задуван
поп-Спира
кад
стигнути
у
порта
.
—
тај
,
ја
јесам
се
и
сетити
,
ама
не
знати
,
’
хтети
л
’
штогођ
ваљати
,
—
велим
Аркадија
.
—
А
како
бити
бити
,
онако
,
господин
,
да
казати
,
да
јесам
се
бајаги
ја
задоцнити
као
болестан
,
а
ја
и
тако
од
екселенција
не
зависити
,
немати
с
он
ништа
,
да
простити
,
к'о
ни
ветар
с
опаклија
,
па
да
ја
ви
јесам
затећи
у
црква
,
па
јесам
се
ви
сам
онда
попети
на
звонара
и
звонити
на
јутрење
!
—
о
,
бог
ти
помоћи
!
—
одахнути
поп-Спира
.
—
Врла
добро
,
тако
хтети
и
казати
.
па
тако
и
урадити
.
и
поп-Спира
се
лепо
извући
из
шкрипац
,
а
бити
јесам
већ
жив
обамрети
!
јесам
шал
,
владика
;
онако
строг
човек
!
владика
он
саслушати
и
поверовати
он
,
па
он
шта
више
још
и
похвалити
за
смиреност
и
ревност
његов
у
служба
олтар
и
звонара
.
назвати
он
јесам
чак
„
столпом
православија
“
.
и
где
год
јесам
после
бити
прилика
,
похвалити
јесам
добар
пастир
парох
Спира
,
а
видљив
доказ
и
знак
тај
његов
задовољство
и
благонаклоност
бити
онај
црвен
појас
,
на
који
толико
викати
поп-Ћириница
.
—
због
песма
,
ни
због
шта
други
!
—
говорити
бити
госпођа
Ћириница
,
кад
год
бити
се
повести
реч
о
тај
.
—
Ништа
други
,
сладак
мој
.
сад
ако
јесам
ја
заслужити
црвен
појас
,
тај
јесам
и
господин
Спира
!
—
завршити
бити
шапутати
поп-Ћириница
.
но
и
ако
јесам
тај
госпођа
попадија
говорити
,
зато
ипак
не
требати
ники
да
помислити
,
да
јесам
се
они
,
не
дати
Божа
,
мрзети
.
Живели
јесам
они
врло
лепо
,
као
што
,
на
последак
,
и
приличити
поповски
кућа
,
који
требати
да
послужити
као
пример
осталом
стадо
и
парохијан
.
Живели
јесам
,
као
што
рећи
,
врло
лепо
.
кад
поп-Спира
заклати
свиња
и
направити
диснотор
(
што
хтети
рећи
свињски
даћа
)
,
а
он
прво
послати
попа-Ћири
од
заклат
свинче
и
кожурица
и
маст
и
кобасица
и
крвавица
,
па
понекад
и
неки
шваргла
ма
и
најмању
;
тако
исто
радити
и
поп-Ћира
и
слати
поп-Спири
.
А
пример
супруга
свој
следовати
јесам
и
домаћица
.
кад
бити
се
што
умесити
у
један
,
слати
бити
се
од
тај
и
у
други
кућа
с
примедба
,
да
јесам
баш
испасти
онако
,
као
што
се
желети
,
и
молба
,
да
искрено
и
беспристрасно
оценити
,
како
она
се
допадати
милихпрот
,
торта
,
штрудла
,
куглоф
и
тај
подобан
тесто
.
—
ах
,
—
рећи
бити
сав
задовољан
и
срећан
госпођа
Ћириница
,
ређати
кисео
штрудла
по
тањир
,
да
послати
госпођа
Спирипици
.
—
знати
,
да
хтети
пукнути
од
јед
госпоја
Сид
,
кад
само
видити
,
како
јесам
добар
мој
квасац
!
па
керн-штрудла
лепо
нарасти
,
па
мекан
к'о
душа
.
гледати
само
,
како
јесам
одскочити
к'о
федер
у
канабе
!
један
лепота
!
Божа
,
Божа
,
чисто
бити
сам
однети
,
само
да
јесам
видити
,
какав
хтети
лице
да
направити
,
кад
јесам
видити
!
А
њен
штрудла
од
прошли
недеља
бити
јесам
спљоштана
к'о
слепачки
погача
,
к'о
да
јесам
спрам
месечина
пећи
.
оволико
хтети
одскакати
од
земља
од
онај
њен
пакост
,
бештија
дебео
,
само
кад
видити
,
—
велим
госпођа
Ћириница
и
показивати
невероватан
висина
,
до
који
хтети
госпођа
Спириница
поскочити
од
силан
пакост
,
и
давати
тањир
кћерца
свој
,
да
он
однети
у
комшилук
.
А
после
ручак
одмах
отрчати
преко
пут
,
да
она
затећи
за
сто
;
да
на
лице
место
видити
ефект
,
који
јесам
произвести
свој
керн-штрудлом
.
—
Баш
хтети
ви
нешто
замолити
,
сладак
госпоја-Сидо
,
па
ма
се
љутити
на
ја
,
—
рећи
бити
госпоја
Перса
,
поп-Ћирина
леп
половина
,
онај
други
попадија
,
—
сав
се
канути
да
једаред
доћи
код
ви
на
један
пола
дан
,
па
да
ви
ја
лепо
научити
,
како
ви
тај
правити
онај
ваш
чувен
путер-крофне
.
ви
тај
за
чудо
лепо
умести
и
надалеко
јесам
се
прочути
через
она
.
А
ја
,
ђаво
бити
ја
мој
знати
,
ја
никад
не
испасти
за
рука
.
Шта
сав
не
радити
,
па
не
ваљати
!
не
ваљати
,
видити
и
сам
!
—
А
,
дабоме
,
јесам
него
још
нешто
!
—
цифрати
се
госпоја
Сид
.
—
не
,
не
,
без
шал
ви
казати
.
колико
јесам
се
пута
сит
наплакати
због
тај
.
увек
ја
пребацивати
мој
супруг
.
једаред
јесам
се
баш
наљутити
,
па
он
рећи
,
кад
ја
јесам
стати
пребацивати
што
не
умети
тако
лепо
к'о
ви
,
рећи
јесам
он
,
...
’
хтети
да
ви
казати
,
сладак
госпоја-Сидо
,
па
ма
знати
,
да
хтети
се
одмах
сад
ту
наћи
увредити
,
...
„
А
тај
онда
што
јесам
,
“
река
’
он
ја
,
„
узети
ја
!
бити
узети
госпоја-Сиду
,
кад
ти
тако
пуцати
срце
за
она
,
па
бити
онда
имати
ко
,
да
ти
правити
шприц-крофне
...
а
и
леп
јесам
од
ја
,
и
дебео
“
—
—
ваљда
путер-крофне
,
хтети
јесам
рећи
?
—
поправљати
јесам
госпоја
Сид
мало
љут
због
споменут
дебљина
.
—
тај
да
,
путер-крофне
,
уш'о
ђаво
у
она
,
Божа
ја
простити
!
љут
јесам
,
слатко
,
па
не
знати
већ
,
ни
шта
говорити
.
не
моћи
ја
сав
знати
;
кад
ја
јесам
од
бог
дати
,
да
прав
путер-крофне
.
тај
,
бог
ја
,
шта
ту
ваздан
,
а
шта
ја
јесам
ту
окупити
!
А
он
онда
пун
очи
суза
,
па
само
намештати
појас
и
ћелепуш
,
па
само
казати
:
„
но
,
но
,
казати
он
.
куд
ти
опет
отићи
!
јесам
,
казати
,
тако
мислити
,
Перса
супруга
мој
;
волији
ја
ти
него
сав
путер-крофне
на
свет
!
“
А
ја
онда
доћи
жао
,
што
јесам
он
тако
ожалостити
,
па
проклињати
и
себе
и
шприц-крофне
.
А
госпоја-Сиди
мило
,
Божа
,
па
се
све
намештати
на
столица
,
а
трбух
она
се
трести
од
задовољство
,
па
јесам
тесати
:
—
е
,
госпоја-Персо
,
тако
ви
јесам
тај
у
овај
свет
.
свако
јесам
обдарити
бог
са
по
какав
дар
;
јесам
ни
у
путер-крофнама
сав
срећа
.
него
баш
кад
јесам
се
толико
каприцирати
и
држати
да
ја
боље
прав
од
ви
,
онда
с
драг
воља
,
кад
год
јесам
ви
згодно
.
Дођите
ето
један
недеља
пре
подне
,
а
повести
и
Меланија
с
ви
.
и
она
јесам
већ
велик
;
данас
сутра
па
хтети
она
се
јавити
какав
прилика
...
па
требати
да
знати
,
и
она
хтети
научити
.
али
,
слатко
,
услуга
за
услуга
;
’
хтети
и
ви
да
тај
коштати
нешто
—
—
молити
,
молити
,
да
чути
.
—
Само
тако
хтети
ви
показати
,
ако
ви
ја
научити
,
како
се
правити
онај
мелшпајз
што
се
звати
:
Саће
од
зоља
од
квасац
,
јер
јесам
ви
у
тај
,
морати
признат
,
прав
мајстор
.
А
мој
попасти
опет
тај
,
па
само
тај
,
волити
,
као
да
јесам
,
Божа
ја
простити
,
швапски
дете
.
—
хе
,
слатко
мој
,
—
велим
поносито
госпоја
Перса
,
—
јесам
тај
сваки
баш
ни
дати
!
ал
’
зато
јесам
требати
имати
добар
учитељ
,
а
ја
јесам
он
баш
имати
!
мој
покојни
мам
,
бог
да
она
духати
простити
,
јесам
бити
тај
тесто
или
мелшпајз
,
што
он
она
не
бити
знати
зготовити
.
кад
она
направити
тај
Саће
од
зоља
од
квасац
,
моћи
јесам
,
што
казати
,
и
сам
цар
послужити
!
!
господин
Јеротеј
Драгановић
,
кад
јесам
написати
онај
Кохбух
,
хтети
он
јесам
она
посветити
,
да
шта
!
—
веровати
,
слатко
.
—
Па
како
јесам
ја
мој
мам
учити
,
тако
ја
сад
учити
мој
Меланија
.
—
слатко
.
и
мој
Јуца
тако
исто
.
знати
ви
тај
свашта
.
али
казати
ви
,
слатко
,
само
једаред
да
видити
,
како
се
нешто
готов
,
одмах
ти
она
,
рано
мој
,
трчати
кућа
па
проба
.
имати
један
књига
пун
исписан
.
леп
корица
и
писати
на
она
Poesie
,
што
она
јесам
купити
за
спомен
на
презент
господин
Шандор
јурат
из
Кикинда
,
а
немати
ништа
труковати
,
него
сав
празан
лист
.
А
она
,
слатко
дете
мој
,
село
па
записати
у
она
сав
сос
,
цушпајз
и
мелшпајз
како
се
правиду
.
сав
излењирати
и
исписати
,
слатко
дете
мој
.
Пише
к'о
канцелиста
какав
;
исти
њен
отац
!
ко
јесам
узети
,
слатко
,
тај
хтети
бар
знати
,
да
имати
један
добар
виртшафтерку
.
—
рано
мој
,
знати
.
и
ја
јесам
,
веровати
,
слатко
,
никад
не
делити
од
мој
Меланија
и
увек
она
казати
,
да
се
само
са
она
дружити
и
на
она
углед
.
ето
,
тако
се
разговарати
два
попадија
.
глава
други
у
који
већ
отпочињати
по
мало
сам
причати
ма
да
се
моћи
узети
и
да
јесам
она
продужење
глава
први
А
како
јесам
живети
попадија
,
тако
јесам
лепо
живети
и
попов
међу
себе
.
мало
који
вече
да
не
проћи
,
а
да
не
отићи
поп-Спира
поп-Ћири
или
овај
онај
.
некако
и
један
и
други
изглед
да
она
јесам
пропасти
цео
дан
,
ако
се
бар
у
вече
не
видити
и
не
обићи
.
па
тако
јесам
тај
бити
и
лети
и
зими
.
ето
баш
у
петак
,
кад
и
отпочињати
управо
овај
наш
приповетка
,
чим
се
спустити
вече
и
вечерати
,
диг'о
се
поп-Спира
и
прегрнути
попадијин
зимски
велик
марама
,
који
се
обично
служити
цео
кућа
а
у
последњи
време
већ
почети
она
покривати
и
тесто
за
кисео
штрудла
и
крофна
,
—
па
се
кренути
поп-Ћири
преко
пута
мало
повише
„
у
шрех
“
,
а
за
он
попадија
и
кћер
Јуца
.
„
Ајда
,
велим
,
да
мало
поседити
;
рано
јесам
још
за
легање
!
“
—
о
,
о
,
о
!
—
зачути
се
из
поп-Ћирине
кућа
,
кад
ступити
у
соб
.
—
какав
срећа
,
какав
срећа
!
—
велим
поп-Ћира
,
па
се
дигнути
од
сто
,
брисати
брада
од
јела
и
ићи
у
сретање
.
—
Баш
добра
тај
се
сетити
и
наканити
,
а
ја
,
бог
ја
,
скоро
задремати
.
—
Бештија
један
,
—
мислити
у
себе
госпоја-Перса
,
—
морати
она
свуд
сав
нос
да
забости
!
Ништа
друго
,
него
јесам
доћи
само
за
тај
,
да
видити
шта
вечерати
.
А
баш
јесам
и
потрефити
!
—
кидати
се
госпођа
Перса
а
смешкати
се
и
велим
:
—
ех
,
ех
,
ама
к'о
да
јесам
поручити
,
е
баш
добро
!
—
А
ја
чекати
и
чекати
,
—
велим
поп-Спира
,
—
хтети
ли
се
ви
кренути
овамо
к
ми
.
па
кад
ви
немати
код
ми
,
ето
ми
код
ви
;
па
сад
бити
ви
право
не
бити
!
—
ију
,
господин-Спиро
,
шта
ви
тај
сада
падати
на
памет
!
А
ја
баш
сад
мало
час
с
мој
поп
разговарати
,
па
казати
баш
:
„
она
,
Божа
,
ала
да
се
’
хтети
нешто
,
на
наш
срећа
,
сетити
па
да
ми
доћи
мало
.
Чисто
ја
глув
и
пуст
кућа
без
она
!
“
Па
седити
!
Извол'те
,
раскомотити
се
као
код
свој
кућа
.
Јуца
душа
,
седити
ту
до
Меланија
;
знати
да
имати
шта
да
се
разговарати
.
и
поседати
сав
.
Попов
пијуцкати
по
мало
и
играти
неки
стар
игра
Фирциг
;
а
попадија
узети
плетиво
па
штрикати
или
потштрикавати
плав
чарапа
,
од
чији
се
сара
после
врло
често
правити
врло
згодан
и
добро
познат
дуванкеса
који
чак
и
у
Србија
донети
по
неки
тестераш
.
А
омладина
,
фрајла
Јула
и
фрајла
Меланија
,
само
се
цмакати
и
смести
један
на
други
.
Шта
се
разговарати
тај
хтети
јесам
бог
знати
,
шаптати
па
се
заценити
од
смеј
,
наслонити
се
један
на
други
,
па
се
њихати
и
смејати
тако
,
док
она
мамица
не
опоменути
да
тај
јесам
лепо
!
А
кад
настати
ћеретање
међу
девојка
,
оговарање
међу
мама
а
пијуцкање
међу
тата
—
проћи
поноћ
за
тила
час
.
тек
чути
неки
шуштање
,
кашљање
,
неки
ропац
а
за
тај
као
неки
избијање
.
тај
дуварски
сахат
избијати
.
бројити
сав
,
а
попасти
Спира
гласно
седамнаест
.
—
охо
!
—
чудити
се
поп-Спира
.
—
Кол'ко
тај
избити
?
—
седамнаест
,
али
тај
јесам
управо
дванаест
...
морати
увек
пет
опциговати
,
—
велим
поп-Ћира
,
—
па
онда
јесам
таман
тачно
толико
сат
.
—
Па
пре
јесам
опцигивали
четир
—
—
Тхе
,
пре
онако
а
од
неки
време
овако
.
сад
овако
поч'о
,
па
шта
он
знати
?
—
велим
поп-Ћира
.
—
А
што
он
не
дати
да
се
оправити
?
—
велим
поп-Спира
.
—
Рек'о
бити
’
да
јесам
добар
сат
...
мог'о
бити
још
да
послужити
—
—
тај
,
ман'те
он
до
ђаво
,
—
велим
госпоја
Перса
зевати
и
заклањати
уста
,
—
а
шта
већ
јесам
пробати
,
и
куд
он
јесам
шиљати
,
па
ништа
.
—
непоправим
јесам
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
не
да
се
поправити
,
он
терати
свој
:
„
терати
Јела
што
јесам
започети
,
“
—
велим
госпођа
Перса
.
—
Дође
ја
понекад
да
он
шчепати
па
да
он
треснути
на
сокак
!
него
и
јесам
чудан
бити
тај
дуварски
сахат
.
права
антика
што
наш
казати
.
бити
јесам
мало
мањити
од
икона
Св
.
Ђурђа
(
крсни
име
поп-Ћирино
)
са
облигатан
ружа
између
цифра
,
који
јесам
арапски
бити
а
записати
на
давни
пожутео
табла
.
и
пошто
бити
већ
поодавно
настати
потпун
тишина
и
пауза
у
друштво
,
да
се
његов
тиктакање
јесам
чути
,
—
тај
мислити
да
хтети
бити
на
одмет
и
он
као
један
,
бар
за
вечерас
,
тако
рећи
,
дејствујући
лице
,
описати
и
с
читалац
упознати
он
.
сахат
јесам
давнашњи
.
памтити
он
госпоја
Перса
још
дете
док
јесам
бити
,
кад
јесам
донети
;
од
онај
доба
па
до
данас
јесам
се
више
растављати
.
А
у
овај
кућа
она
он
јесам
донети
као
део
мираз
свој
попити
.
онда
јесам
још
добар
бити
и
тачно
радити
,
а
данас
не
моћи
ни
да
он
познати
,
ни
онај
ни
дати
Божа
.
сад
јесам
оматорити
па
се
прозлити
и
полудити
;
па
се
или
усићити
и
на
крај
срце
јесам
па
заћутати
као
какав
пакосна
свекрва
;
или
се
рашћеретати
па
лупати
сав
којешта
.
Дође
он
тако
па
се
усићити
,
не
знати
ни
за
што
ни
крошто
,
па
хтети
да
избијати
по
неколик
дан
;
заћутати
као
да
се
са
сав
у
кућа
посвађати
.
А
после
опет
заокупити
један
дан
избијати
,
па
не
знати
шта
јесам
доста
;
стати
он
лупа
к'о
мајстор
у
ковачница
,
лупа
к'о
на
ларма
,
као
да
сав
село
горети
.
—
Шта
јесам
,
стар
?
—
велим
он
поп-Ћира
,
—
Пост'о
јесам
разговоран
нешто
ноћас
,
а
?
разбити
он
се
ваљда
сан
па
избијати
!
не
знати
само
докле
хтети
бити
тако
добар
воља
.
—
докле
?
докле
он
опет
не
доћи
лутак
!
тај
човек
не
умести
да
бити
доста
паметан
,
—
велим
попадија
.
—
један
мука
и
невоља
,
а
немати
он
лек
!
и
доиста
,
ко
он
јесам
поправљати
и
дотеривати
,
па
ништа
!
оправљати
он
и
Лала
пудар
који
јесам
тај
научити
као
солдат
у
талијански
,
и
нов
ковач
који
јесам
знати
и
тај
мајсторија
,
јер
јесам
имати
лак
рука
,
и
један
вандрокаш
сајџија
који
јесам
бити
притворити
због
крађа
приликом
просјачење
па
он
поп-Ћира
спасти
од
батина
,
а
он
он
онда
из
благодарност
оправити
сахат
;
а
носити
он
чак
и
у
Темишвар
неколико
пута
паор
,
кад
ићи
на
житан
пијаца
;
а
и
код
кућа
јесам
он
сав
дотеривати
,
—
па
ипак
ништа
!
Ена
и
сад
висити
на
он
сијасет
неки
ствар
,
само
да
ради
к'о
и
други
сретан
сат
.
сав
тај
обесити
уз
један
и
уз
други
ђул
.
Шта
ти
ту
немати
!
и
нога
од
неки
стар
маказе
који
јесам
некад
сећи
крило
гуска
,
да
не
прелетати
у
комшилук
,
—
и
два
грдно
велик
ексер
,
—
и
тучак
од
неки
мали
аван
,
—
и
парац
потковица
и
пол
„
штогла
“
,
—
и
опет
он
ништа
оне
помагати
он
терати
свој
.
кад
он
доћи
лутак
он
заћутати
;
девиза
као
да
он
јесам
:
„
све
ил
’
ништа
“
,
па
хтети
да
прословити
,
па
да
он
поред
свити
онај
терет
обесити
још
и
госпоја-Персу
,
како
јесам
и
сам
у
очајање
толико
пута
рећи
:
„
Дође
ја
да
се
и
сам
обесити
крај
штогла
,
да
он
бити
срце
на
место
,
па
да
видити
’
хтети
л
’
онда
ланути
,
обешењак
један
!
“
А
кад
се
одобровољити
,
а
он
се
најпре
заценити
као
да
хтети
да
кашљати
.
колико
јесам
само
пута
ноћу
преварити
поп-Ћиру
.
—
ви
опет
,
мамо
,
јесам
узети
теј
од
мекиње
,
па
сад
хтети
кашљати
цео
ноћ
!
—
ословити
бити
често
забринут
син
Ћира
свој
мам
,
а
онај
мам
мирно
спавати
,
а
тај
што
јесам
поп-Ћира
чути
,
бити
јесам
сахат
који
се
спремати
да
избијати
.
кад
избијати
а
он
дигнути
толики
ларма
,
да
сав
живина
из
авлија
побећи
куд
који
.
„
Ена
он
,
опет
се
дерати
матор
магарац
!
“
велим
љутит
поп
.
па
тако
јесам
и
вечерас
радио
.
после
онај
седамнаест
искуцати
јесам
после
четврт
час
још
седамнаест
пут
,
па
јесам
ућутати
.
и
сад
се
само
шеталица
чути
као
тишлер
кад
рендисати
што
.
сав
се
насмејати
,
а
затим
настати
опет
тишина
.
—
бог
ја
,
већ
дванаест
.
е
,
време
јесам
да
се
ићи
!
велим
поп-Спира
.
—
Ајд'мо
,
диж'те
се
,
да
ићи
.
—
она
,
зар
већ
!
—
заустављати
она
госпоја
Перса
.
—
Па
ви'те
да
ми
ваш
сат
опомињати
.
седамнаест
сат
;
ако
тај
јесам
доцкан
,
онда
никад
хтети
ни
бити
.
—
тај
ман'те
он
до
ђаво
!
—
велим
госпоја
Перса
.
—
морати
,
слатко
,
—
велим
она
госпоја
Сид
.
—
сутра
морати
раније
устати
,
да
испирати
и
разастирати
;
накупити
се
не
знати
куд
пре
...
а
морати
јесам
данас
да
прекинути
через
Петка
—
—
онда
јесам
требати
ни
долазити
!
—
пребацивати
она
госпоја
Перса
.
—
знати
,
слатко
,
—
бранити
се
госпоја
Сид
,
—
ал
’
кад
човек
доћи
код
ви
,
а
ви
онда
не
знати
шта
јесам
доста
;
ви
онда
формално
заробити
човек
!
Ај'те
,
деца
,
доста
јесам
бити
ћеретање
,
оставити
што
и
за
сутра
,
—
рећи
и
прекинути
разговор
девојка
,
а
овај
баш
шапутати
о
Шаца
хирург
,
како
обешењачки
погледати
и
чешљати
кос
,
„
а
сокак
сав
мирисати
од
фин
цигара
и
миришљав
сапун
кад
проћи
,
“
велим
фрајла
Меланија
.
—
збогом
,
збогом
!
—
велим
један
други
—
Лака
ноћ
!
пријатан
спавање
!
—
ама
канда
хтети
ноћас
имати
мало
кишица
;
видити
ли
ви
како
ми
се
спремати
од
Бачка
?
зацрнити
облак
!
—
велим
поп-Спира
.
—
таман
за
кукуруз
к'о
поручити
,
—
велим
госпоја
Перса
,
зевати
и
дизати
свећа
.
—
Паз'те
,
господин-Спиро
,
да
се
не
саплести
на
грабље
!
гром
јесам
спалити
и
с
лењом
девојчура
,
опет
она
оставити
ту
!
док
се
само
окренути
,
окренути
наопако
кућа
овај
млад
!
—
е
,
дакле
,
лак
ноћ
!
—
вео
девојка
и
љубити
се
као
да
се
хтети
опет
сутра
видети
.
—
Меланија
,
пријатан
спавање
!
—
велим
она
Јула
.
—
моћи
да
сневати
штогод
страшно
,
знати
...
што
јесам
разговарати
—
—
но
,
но
!
тај
доста
већ
једаред
,
чегртаљка
један
,
—
велим
поп
Спира
.
—
Па
лак
ноћ
!
—
А
баш
кад
споменути
,
дете
,
сневање
,
—
велим
госпоја
Сид
,
—
што
јесам
ви
ја
ноћас
сневати
,
још
ни
сад
не
моћи
да
доћи
к
себе
од
чудо
откуд
ја
тај
да
сневати
!
Ајде-де
да
јесам
снев'о
мој
поп
,
па
да
ја
јесам
ни
чудо
.
—
А
шта
јесам
тај
сневати
?
—
питати
јесам
госпоја
Перса
и
изаћи
већ
на
сокак
.
—
тај
ман'те
ја
,
знати
да
хтети
ја
се
смејати
.
о
жена
,
частан
те
!
тај
помислити
само
!
цео
целцат
ноћ
јесам
сневати
како
се
куглати
,
па
све
са
неки
слуга
и
са
неки
слушкиња
.
откуд
да
се
ја
куглати
,
слатко
?
!
—
куглати
?
!
!
—
чудити
се
госпођа
Перса
,
па
се
стати
смејати
и
угасити
свећа
.
—
погледати
у
јутро
сановник
(
госпоја
Сид
јесам
увек
кришом
од
поп
метал
у
вече
сановник
под
јастук
)
,
а
оно
и
за
„
куглање
“
и
за
„
слуга
и
слушкиња
“
стајати
једно
исто
,
велим
:
значити
,
да
хтети
ти
посјетити
неко
издалека
и
да
хтети
имати
гост
.
све
,
ви'те
,
излазити
на
један
.
па
све
сад
мислити
:
ко
ли
хтети
ми
,
Божа
,
тај
доћи
и
који
јесам
до
гошћење
сад
у
овај
доба
кад
јесам
велик
посао
!
?
—
Охо-хо
!
—
смејати
се
госпођа
Перса
.
—
Шта
ја
се
тај
дати
на
смеј
.
Чисто
ви
престављати
и
гледати
како
,
тако
дебео
,
бацати
кегла
!
!
о
жена
,
жена
!
—
сневање
,
лудорија
!
Доћи
хтети
ти
сутра
Глиша
Сермијаш
,
да
процуњати
мало
по
подрум
.
ето
тај
гост
!
—
велим
она
поп-Спира
.
—
е
лак
ноћ
!
—
Лака
ноћ
.
глава
ТРЕЋА
из
који
хтети
се
читалац
уверити
да
сан
требати
веровати
и
сановник
куповати
и
читати
и
ако
учеван
људи
не
веровати
у
сан
и
викати
на
сановник
,
јер
се
све
догодити
онако
како
јесам
госпоја
Сид
сневати
и
сановник
она
прорећи
у
село
немати
ни
данас
бог
знати
какав
промена
.
један
дан
јесам
к'о
и
други
.
Живот
тећи
доста
монотоно
и
дремљиво
као
живот
какав
бака
у
запећак
.
и
данас
јесам
још
тако
а
камо
ли
пре
толико
година
кад
још
јесам
бити
ни
„
зонентарифе
“
ни
железница
ни
други
саобраћајни
средство
.
Још
јесам
крупан
и
знатан
догађај
бити
они
који
се
дешавати
недеља
кад
неко
неко
у
кола
разбити
глава
или
кад
неко
украсти
коњ
па
обеда
Бачванин
да
јесам
они
прећи
преко
Тиса
и
учинити
тај
.
Иначе
никакав
други
новост
немати
већ
поодавно
.
за
сада
јесам
нов
ствар
који
јесам
занимати
село
бити
тај
,
што
кроз
који
дан
долазити
нов
учитељ
на
место
стар
.
Ишчекивао
се
сваки
дан
тај
нов
учитељ
,
млад
један
богослов
,
на
место
стар
учитељ
,
господин
Тривуна
који
јесам
одавно
већ
бити
за
пензија
и
ишчекивати
јесам
,
а
бог
ја
она
јесам
и
заслужити
.
сад
јесам
у
пензија
.
заплакати
се
кад
јесам
он
саопштити
и
ако
јесам
ишчекивати
.
и
сад
и
ако
јесам
факација
он
се
сваки
дан
одшетати
до
школа
и
цуња
по
авлија
,
и
дозвати
деца
да
он
правити
калабалук
;
некако
он
лакше
кад
чути
ларма
на
који
се
већ
од
толико
година
научити
.
А
бити
јесам
добар
учитељ
.
неки
четрдесет
година
јесам
учитељевати
у
овај
место
.
све
што
у
овај
село
знати
да
читати
и
да
писати
,
од
он
јесам
тај
научити
.
мио
кишбиров
и
нов
бистош
и
данас
се
поносити
што
јесам
бити
његов
ђак
јер
се
на
платни
списак
у
општина
сам
без
ичији
помоћ
потписати
.
слово
у
име
и
презиме
она
,
истина
,
изгледати
као
онај
ред
деца
кад
се
тоциљати
по
лед
,
па
лети
један
за
други
и
падати
на
леђа
а
нога
он
полетети
у
вис
.
али
се
ники
јесам
одрећи
свој
потпис
;
„
какав
јесам
да
јесам
,
—
што
каз'о
нов
бистош
,
—
мој
јесам
.
“
—
Па
не
само
људи
,
него
и
толики
жена
у
место
знати
јесам
писати
,
тако
да
јесам
поред
усмен
књижевност
који
тако
дивно
и
тако
обилато
неговати
тај
леп
и
говорљив
половина
човечанство
—
у
овај
место
неговати
и
писмен
књижевност
.
данас
мало
који
да
морати
да
тражити
ко
да
она
писати
у
род
,
него
сести
сам
па
писати
;
по
три
дан
моћи
да
седити
и
да
китити
писма
,
толико
јесам
сваки
писмен
!
А
док
јесам
он
,
исти
Трифун
учитељ
,
доћи
,
бити
јесам
мука
и
невоља
доста
кад
јесам
требати
што
написати
.
Што
јесам
сад
боље
,
тај
јесам
заслуга
стар
учитељ
који
јесам
бити
и
учити
.
мало
ко
да
јесам
бити
бити
од
он
,
али
јесам
сваки
тај
подносити
,
јер
јесам
знати
да
се
тај
клонити
добра
његов
;
и
ако
јесам
мештанин
бити
осветољубив
,
ники
он
се
јесам
светити
,
н
.
пр
.
да
он
запалити
кућа
или
одвести
чилаша
.
за
тај
при
полазак
у
пензија
,
мислити
да
не
хтети
бити
леп
венац
признање
,
сплетен
за
сед
глава
стар
Трифун
учитељ
,
од
овај
мали
слика
онај
што
јесам
пре
он
бити
.
пре
Трифун
знати
она
тек
двојица
тројица
да
писати
.
Још
имати
стар
људи
који
памтити
добро
како
јесам
тешко
бити
написати
писма
на
прилика
син
који
јесам
у
солдат
или
тако
који
други
.
онда
јесам
бити
неки
Аћа
учен
човек
,
—
умрети
јесам
,
бог
да
он
духати
простити
,
више
од
пиће
него
од
наука
,
—
а
паор
јесам
он
звати
шлајбер
каз'ти
писар
,
један
древан
пијаница
,
али
јесам
за
чудо
лепо
умести
да
саставити
сав
тај
и
да
написати
,
а
,
бог
ја
,
и
наплаћивати
се
.
за
писма
јесам
он
плаћати
два
сексер
и
тај
што
попити
док
писати
и
написати
писма
.
ко
требати
тај
се
само
потрудити
и
наћи
он
,
дозвати
он
кућа
,
па
хартија
и
бокал
вино
пред
он
,
а
већ
перо
и
мастило
носити
јесам
увек
он
јесам
са
себе
.
за
тај
сести
за
сто
па
само
промућкати
мало
дивит
,
натегнути
бокал
и
похвала
вино
,
а
за
тај
опробати
перо
на
нокат
од
леви
палац
па
запитати
:
—
Шта
’
хтети
и
ко
’
хтети
да
писати
?
А
они
он
само
казати
:
„
Хоћемо
(
на
пример
)
тај
и
тај
у
Галиција
или
у
талијански
;
“
па
се
онда
онај
,
што
наручивати
писма
,
наслонити
преко
сто
на
оба
лакат
,
па
диктовати
:
„
Пишите
,
—
велим
,
—
Прока
Белеслијн
(
или
тако
неки
)
,
царски
катана
у
Галиција
,
да
јесам
сав
,
фала
бог
,
здравити
који
ја
и
он
поздрављати
и
молити
се
бог
,
да
се
и
он
ми
здраво
и
весело
вратити
,
који
ја
он
као
свој
рођеног
син
једва
чекати
да
видити
.
А
девојка
јесам
он
наћи
и
добар
кућа
,
а
за
мираз
се
хтети
постидити
девојачки
вамилија
.
и
писати
:
да
јесам
сав
здравити
;
баба
кашаљ
и
кр'ја
к'о
и
пре
и
тут
јесам
здрав
;
разбити
онај
фин
стива
лула
кад
се
облачити
на
јутрење
па
сад
само
ређати
и
псовати
и
по
некад
кашаљ
,
ал
’
јесам
сад
фала
бог
боље
.
А
ја
јесам
сав
здравити
;
брата
се
тако
угојити
да
не
моћи
да
закопчати
свилен
пруслук
што
он
јесам
купити
на
сенћански
јесењи
вашар
.
и
писати
:
да
он
слати
пет
форинта
сребро
да
он
се
наћи
недеља
у
биртија
,
да
не
постидити
Белеслијине
,
неки
не
пухати
багов
к'о
сваки
паор
,
него
неки
пухати
цигара
к'о
и
његов
штражмештер
фин
да
се
знати
што
јесам
немешка
кућа
а
неки
не
жалити
новац
који
ми
јесам
дати
бог
,
фала
бог
,
доста
и
поздрављати
он
сав
и
баба
и
нана
и
брата
и
Ката
из
комшилук
,
који
јесам
сад
већ
велик
девојка
и
спевати
јесам
јесам
већ
са
Пај
Кицошом
.
“
тако
јесам
негда
диктиран
и
писан
писма
.
Аћа
Шлајбер
примити
два
сексер
за
писање
,
испразнити
бокал
,
напунити
глава
,
узети
пет
форинта
који
хтети
радити
Прокин
боље
репрезентација
немешаг
метнути
у
писма
а
писма
послати
у
Галиција
или
у
талијански
.
атресирати
,
на
пример
,
тај
и
тај
катана
у
Галиција
,
или
тај
и
тај
солдат
у
талијански
,
а
онај
велим
:
„
Па
ви
сад
немајте
брига
,
него
напун'те
још
овај
бокал
за
сретан
пут
овај
пет
форинта
наш
Прока
.
А
,
сто
он
заверака
његов
!
Пишу
ја
оданде
,
да
јесам
први
момак
у
талијански
!
А
ди
бити
и
бити
друкчији
немешки
син
!
“
—
А
онај
задовољан
доносити
још
један
бокал
.
и
он
испразнити
Аћа
па
отићи
,
да
метнути
писма
на
пошта
;
а
домаћин
остајати
и
задовољан
размишљати
у
себе
,
како
немати
ништа
лепше
од
учен
човек
и
како
све
ићи
као
намазати
.
тако
се
ето
некад
,
још
кад
јесам
цар
бити
каплар
,
писати
и
натезати
с
учен
људи
,
јер
тек
јесам
по
један
Аћа
бити
у
село
.
али
,
бог
ја
,
од
овај
тридесет
и
нешто
мало
више
година
,
сав
јесам
боље
,
тако
да
понекад
скоро
и
не
ваљати
од
силан
писменост
;
јер
пре
ни
људи
јесам
знати
да
писати
ни
свој
син
,
а
сада
и
девојка
писати
писма
,
те
још
како
писати
,
па
још
да
знати
ко
!
ето
ономадне
јесам
тат
један
укебати
баш
кад
јесам
писати
писма
у
шпајз
тамо
неки
њен
са
рогаљ
.
Чује
тат
где
нешто
цичати
у
шпајз
,
па
поћи
да
видити
,
да
се
јесам
пацов
ухватити
у
гвожђе
па
цичати
—
кад
ал
’
оно
седити
његов
сладак
кћер
па
плакати
и
писати
неки
писма
.
па
јесам
да
писати
к'о
што
се
писати
,
него
и
неки
стих
веза
по
писма
што
она
јесам
запамтити
са
меден
колач
са
последњи
вашар
.
тај
јесам
да
се
згранио
тат
кад
јесам
дочепати
писма
и
видети
шта
јесам
писати
,
па
дочепати
вила
(
срећом
оне
дрвенити
)
-
па
за
она
,
а
она
беж
’
у
комшилук
!
тај
се
завући
у
комшиски
слама
,
па
док
јесам
крава
доћи
кућа
,
јесам
смести
ни
нос
промолити
оданде
.
А
у
тај
се
и
тат
одљутити
мало
,
а
и
мам
се
заузети
и
умиривати
он
спомињати
он
из
давни
време
неки
дерати
и
еведра
;
а
тат
се
сећати
па
само
сукати
задовољно
десни
брк
па
велим
:
„
Ал
’
и
јесам
бити
момак
;
ај
,
шта
велим
?
!
тај
јесам
ја
у
три
вармеђа
бити
!
“
но
како
сваки
ствар
на
овај
Божјем
свет
имати
свој
два
страна
,
добар
и
рђав
,
тај
поред
сав
овај
тугаљив
страна
писменост
,
свет
јесам
ипак
увидети
да
се
требати
изображавати
.
навикнути
се
на
школа
и
на
учитељ
.
па
кад
јесам
сав
поштовати
и
волети
стар
учитељ
Трифун
који
јесам
носити
до
чланак
дугачак
пепељаст
капут
на
струк
и
прслук
са
два
ред
дугмад
и
закопчавати
он
до
горе
,
а
око
врата
обавијати
два
до
три
пут
шарен
цицан
марама
и
кашљати
и
једнако
јести
жут
шећер
а
брк
увек
поткресавати
и
дотеривати
—
а
како
да
једва
не
чекати
овај
нов
учитељ
за
који
јесам
већ
причати
који
јесам
он
видети
,
да
јесам
млад
и
леп
па
тек
свршити
богословија
,
да
он
одело
стајати
к'о
катана
мундир
,
да
носити
ирошки
поша
,
да
имати
леп
брчић
и
да
лепо
певати
!
с
нестрпљење
јесам
он
очекивати
и
стар
и
млад
.
многи
отац
а
нарочито
мам
већ
јесам
правити
неки
комбинација
,
али
јесам
мамити
ђаволски
крити
један
од
други
показивати
се
све
крајње
равнодушан
.
на
последак
доћи
и
тај
дан
,
стигнути
и
нов
учитељ
.
бити
јесам
Субота
после
подне
.
Баш
јесам
звонити
на
вечерње
кад
проћи
велик
сокак
један
кола
и
у
она
један
млад
човек
.
Баба
Пел
који
јесам
седети
пред
кућа
и
подштрикавати
неки
чарапа
под
багрем
,
видети
јесам
како
јесам
онај
путник
у
кола
скинути
шешир
и
прекрстио
се
,
па
,
како
јесам
бити
мало
наглув
,
одмах
се
сетити
да
тај
звонити
на
вечерњи
па
одмах
оставити
рад
и
стати
и
сам
да
се
крстити
шапутати
:
„
о
,
Божа
,
опростити
ја
грешан
!
“
А
да
се
путник
прекрстио
неколико
пута
потврдити
јесам
и
други
један
баба
,
у
други
крај
,
што
седити
на
раскршће
преко
пут
од
велик
Крста
.
и
овај
он
јесам
видети
где
јесам
скинути
шешир
и
прекрстио
се
кад
јесам
бити
спрам
велик
Крста
.
оба
тај
баба
у
друштво
са
други
баба
сложити
јесам
се
и
закључити
,
да
тај
путник
јесам
ни
Жид
који
куповати
рана
ни
Шваба
машиниста
који
се
разумети
у
парни
ветрењача
што
вејати
жито
по
спахилук
,
него
да
јесам
тај
човек
наш
вера
.
А
девојка
јесам
рећи
,
кад
јесам
он
видети
да
пролазити
на
кола
,
да
морати
да
јесам
нежењен
,
јер
поша
око
врата
носити
баш
ирошки
;
један
он
крај
сав
лепетати
преко
леви
раме
к'о
барјак
на
дамшифу
.
кола
стати
пред
Велика
биртија
тамо
где
само
господа
и
Жид
свраћати
а
од
овај
из
село
одлазити
тамо
само
господин
попасти
и
један
и
други
,
али
врло
,
врло
ретко
,
даље
:
господин
нотарош
,
апотекар
,
хирург
,
господин-нотарошев
писар
,
али
овај
само
онај
дан
кад
господин
нотарош
јесам
ту
у
село
,
иначе
ићи
код
Шолема
Чивутин
у
трафикана
на
комовица
.
А
долазити
још
неколико
капуташ
и
житарски
трговац
што
јести
путер
и
земичка
кад
одсести
ту
.
један
реч
,
тај
и
јесам
бити
она
права
биртија
,
него
пулгерски
кафана
,
где
се
мало
говорити
а
мало
и
попити
.
Још
ники
у
село
јесам
запамтити
,
да
јесам
у
она
ко
ко
разбити
глава
,
или
да
јесам
се
потући
само
,
или
бар
да
јесам
,
лек
радити
,
ко
избацити
из
кафана
(
а
у
други
никад
рагастов
јесам
читав
!
)
.
сав
јесам
ту
мирно
,
фино
и
пулгерски
,
а
и
како
бити
друкчије
бити
кад
ту
ники
и
не
пити
из
бокал
или
холба
него
из
онај
геџав
и
жебрачки
сатљик
.
донети
пред
гост
сатљик
вино
и
холба
вод
,
па
онај
мешати
вино
с
вод
,
фртаљ
чаша
вино
а
три
фртаљ
вод
,
па
мало
пијуцнути
а
мало
читати
новина
,
пијуцнути
опет
па
опет
читати
даље
новина
.
док
прочитати
новина
и
попити
тако
сатљик
вино
и
холба
вод
,
проћи
по
два
сахат
,
а
за
тај
се
дигнути
,
платити
и
поклонити
се
кафеџија
и
овај
он
и
изићи
из
кафана
трезан
к'о
што
јесам
и
ући
.
А
кафана
јесам
држати
неки
трбушко
Шваба
у
сомоцки
комотмицни
са
златан
кваслица
,
неки
дузтабанлија
који
се
само
шетати
по
кафана
,
преглед
јесам
ли
све
у
ред
и
сравњивати
и
дотеривати
дуварски
сахат
са
свој
џепни
и
клањати
се
гост
и
кад
ући
и
кад
изаћи
,
а
после
подне
једнако
држати
у
рука
онај
чим
се
убијати
мува
па
по
ваздан
ићи
,
убијати
мува
и
растеривати
сан
,
јер
се
боја
„
шлог
“
па
не
смести
да
спавати
после
ручак
.
пред
тај
јесам
,
дакле
,
кафана
стати
кола
и
кочијаш
скин'о
два
сандук
;
један
велик
а
други
мања
,
оба
врло
смешан
изглед
,
а
видети
се
по
она
да
јесам
оба
много
путовати
и
штрапацирати
,
многи
газда
до
сад
променити
и
да
она
место
јесам
бити
у
соба
.
Кочијаш
скинути
још
један
у
хартија
умотати
кишобран
нешто
мањити
од
вашарски
ринглшпила
и
један
упакован
кревет
који
се
видити
да
јесам
бити
некад
политирати
и
да
јесам
стајати
у
гостински
соба
;
за
тај
и
један
зимски
капут
са
олињао
јак
од
крзно
и
распаран
постава
и
напослетку
један
велик
зимски
марама
кафене
бој
са
дугачак
фронцла
.
сав
јесам
тај
скинути
с
кола
у
присуство
путник
и
унети
у
кафана
.
Чим
се
умити
и
очеткати
запитати
путник
бирташ
Шваба
где
јесам
поп-Спирина
кућа
.
Шваба
он
обавестити
и
зовнути
један
дете
са
улица
да
одвести
господин
и
да
он
показати
.
умити
,
ишчеткати
и
очешљати
кренути
се
путник
али
се
на
пут
предомислити
,
па
не
отићи
поп-Спириној
кућа
.
да
дете
три
крајцара
а
овај
одлетити
заборавити
казати
:
фала
!
Лупајући
се
од
радост
и
силан
брзина
пета
у
леђа
,
отићи
,
да
се
похвалити
друг
(
јер
добити
три
крајцара
у
једаред
—
тај
јесам
доживети
још
ники
у
село
)
,
а
нов
учитељ
се
упутити
журно
црква
на
вечерње
који
јесам
по
његов
рачун
морати
још
трајати
.
Ушавши
у
црква
поклонити
се
сав
ред
по
сто
,
а
јесам
она
баш
много
ни
бити
—
неколико
старац
и
баба
који
јесам
снаја
отправити
у
црква
само
да
бар
једно
после
подне
одахнути
мало
душа
—
па
се
упутити
за
певница
и
тај
за
онај
који
јесам
држати
Аркадија
црквењак
,
а
други
јесам
певница
држати
стар
учитељ
с
ко
се
Аркадија
натпевати
и
наравно
да
он
јесам
увек
натпевати
,
јер
стар
учитељ
јесам
некада
врло
лепо
певати
али
сад
он
много
сметати
старост
.
док
јесам
он
певати
,
учитељ
се
представити
црквењак
Аркадија
,
на
што
овај
казати
да
он
јесам
мило
.
—
јесте
,
очекивати
јесам
ви
жељно
,
—
велим
Аркадија
.
—
Чим
који
кола
проћи
а
ја
мислити
:
ето
он
!
А
кад
оно
јесам
ви
него
какав
Жид
што
долазити
за
перје
,
жито
или
кукуруз
.
—
Хоћете
л
’
дозволити
да
ви
мало
одменити
?
—
питати
путник
.
—
о
,
молити
...
здраг
воља
!
—
велим
Аркадија
и
метати
преда
он
књига
.
Дође
ред
на
нов
учитељ
да
прихватити
.
кад
пустити
глас
па
запевати
,
сав
се
окренути
леви
певница
,
да
видити
ко
тај
певати
?
и
стар
учитељ
дигнути
наочари
на
чела
па
погледати
боље
преко
пут
,
а
стар
Лексо
лецедер
оставити
сто
па
прићи
ближе
певница
,
да
боље
чути
и
изближе
видити
тај
„
слаткогласан
“
како
јесам
рећи
.
како
јесам
оставити
сто
,
јесам
се
више
цео
вечерње
ни
вратити
у
он
.
бити
јесам
очаран
певање
.
„
Сушти
херувимски
глас
!
“
изразити
се
кад
јесам
изаћи
из
црква
.
па
и
сам
поп-Спира
у
олтар
(
јер
јесам
његов
чреда
бити
)
зачудити
се
кад
чути
неки
нов
непознат
он
глас
па
прићи
северни
врата
на
олтар
и
провирити
кроз
она
,
да
видити
,
ко
јесам
тај
?
тако
се
нов
учитељ
представити
на
вечерњи
свој
будући
суграђанин
.
јесам
тај
први
корак
његов
у
село
и
први
приказ
његов
допасти
се
сав
,
запленити
јесам
све
,
казати
ви
све
од
поп-Спире
у
олтар
па
до
онај
дечурлија
што
јесам
поваздан
на
звонара
и
који
служити
у
неки
вид
црква
и
олтар
олакшавати
служба
и
Аркадија
и
који
јесам
стрчати
,
да
јесам
све
тутњити
,
кад
она
доћи
и
рећи
неко
да
јесам
доћи
нов
учитељ
.
за
пол
сахат
знати
јесам
цео
село
да
јесам
онај
путник
—
што
се
онако
побожно
крстити
кад
јесам
звонити
и
кад
јесам
проћи
поред
велик
Крста
,
како
приметити
баба
;
и
што
онако
ирошки
носити
поша
око
врата
,
како
рећи
девојка
—
да
јесам
,
дакле
,
тај
путник
давно
очекиван
учитељ
.
сав
јесам
тај
брз
разнети
и
разгласити
по
село
онај
деца
са
звонара
.
кад
јесам
вечерњи
свршен
,
учитељ
се
наћи
с
поп-Спиром
у
порта
црквен
и
представити
он
се
:
—
Петар
Петровић
свршен
клирик
и
изабран
и
потврђен
учитељ
за
овај
место
!
—-
рећи
путник
и
поклонити
се
поп-Спири
и
пољубити
он
у
рука
што
се
овај
јако
допасти
,
јер
се
до
сада
јесам
баш
најпохвалније
изражавати
о
садашњи
младеж
,
управо
омладина
који
јесам
предлагати
да
се
свако
казати
:
ти
,
тај
брата
и
тај
сестра
или
:
Србин
брата
а
сваки
госпођица
:
Српкиња
сести
,
а
тај
ни
један
поп
јесам
ићи
у
глава
.
овај
се
умирити
и
помислити
у
себе
:
„
Благообразан
младић
!
исти
ја
!
“
А
за
тај
продужити
гласно
:
—
Мило
ја
јесам
...
парох
Спиридон
овдашњи
...
е
,
наравно
!
моћи
мислити
да
ви
јесам
тешко
бити
растати
се
и
доћи
амо
.
јесам
овај
Карловци
;
немати
овде
господство
и
благовање
.
село
јесам
овај
,
млад
господин
,
село
.
Биће
ви
прилично
тешко
док
се
не
навикнути
,
а
нарочито
ако
јесам
самац
.
Жењен
—
но
ја
,
још
и
који
како
;
али
самац
—
бог
ја
врло
тешко
!
—
о
молити
молити
!
свугде
јесам
добро
,
—
рећи
г
.
Пера
а
чисто
се
стрести
кад
се
сетити
свој
господство
и
благовање
у
Карловци
и
танак
благодејање
свој
.
—
знати
како
стајати
тамо
:
добар
пастир
не
смести
на
себе
ни
да
мислити
,
него
куд
овца
,
односно
поверити
он
стадо
,
туд
и
он
.
А
знати
,
и
ја
јесам
у
неки
рука
пастир
,
хехе
,
—
смешити
се
,
—
чувати
поверити
ја
стадо
млад
и
несташан
јарић
овоселски
.
—
да
,
да
,
баш
са
сав
тако
к'о
што
изволети
лепо
казати
.
за
сада
као
учитељ
ђак
пастир
јарић
к'о
што
рећи
,
а
после
,
ако
бог
да
,
као
парох
пастир
богобојажљив
овца
.
постепено
,
само
постепено
.
јер
ви
се
,
наравно
,
ја
држати
,
мислити
време
запопити
,
зар
не
?
—
А
па
наравно
.
тај
јесам
идеал
и
мој
и
мој
родитељ
бити
...
хе
,
ал
’
тај
зависити
од
случај
,
од
срећа
...
ако
бити
тако
срећан
па
дочекати
да
се
упразнити
какав
добар
парохија
—
—
е
,
знати
,
кад
бити
само
моћи
добити
какав
добра
,
масну
парохија
;
као
на
прилика
ево
овај
што
јесам
у
наш
село
.
добар
ви
не
бити
знати
пожелети
.
мој
чесњејши
пријатељ
,
господин
Кирило
,
он
јесам
,
ето
на
примјер
,
узети
парохов
кћер
,
кћер
предшественик
свој
,
и
онда
,
кад
јесам
доћи
време
—
лепо
он
дош'о
на
његов
место
.
ја
јесам
,
ето
,
овде
тако
задовољан
,
да
се
не
бити
мењати
ни
с
Крушедолским
господин
архимандрит
а
сигуран
јесам
да
бити
јесам
тако
и
мој
последоватељ
ценити
.
—
е
,
сад
мој
јесам
да
чекати
,
—
велим
г
.
Пера
,
—
а
остати
јесам
,
што
казати
,
у
Божијој
рука
!
—
наравно
,
наравно
!
сав
јесам
у
Божијој
рука
.
али
опет
...
—
велим
поп
Спира
.
—
знати
како
оно
казати
кад
се
онај
давити
па
викати
:
„
помоћи
,
Света
Никола
!
“
а
Света
отац
Николај
он
одговорити
:
„
хе
,
синак
,
мана
и
тај
рука
,
а
већ
мој
тај
помоћ
,
хтети
оскудјевати
!
“
хе
,
па
тако
ви
јесам
ето
и
овај
!
у
Божијој
јесам
рука
сав
тај
,
наравно
,
али
не
требати
ни
ви
да
седити
скрштен
рука
.
добар
парохија
јесам
—
Божа
ја
простити
кад
већ
морати
да
јесам
с
тај
уподобљавати
—
к'о
и
добар
и
леп
девојка
:
„
Ко
пре
девојка
,
онај
јесам
и
девојка
!
“
—
завршити
поп
Спира
и
погледати
он
значајно
.
А
бити
он
се
јако
допасти
.
бити
бити
тај
славан
поп
,
мислити
поп
Спира
,
а
поп
Спира
јесам
,
као
добар
отац
,
добар
срећа
желети
свој
Јула
него
да
и
она
бити
попадија
као
и
њен
мам
што
јесам
.
—
тај
,
оно
знати
,
тај
бити
значити
искушавати
бог
кад
бити
одмах
тражити
тај
.
требати
се
упражњавати
у
стрпљење
,
тај
јесам
наш
први
дужност
,
велим
ја
!
—
додати
г
.
Пера
.
—
тај
,
но
,
но
!
сав
јесам
тај
лепо
,
—
велим
поп
Спира
,
—
тај
јесам
леп
христијански
добродјетељ
,
знати
ја
тај
,
али
опет
,
к'о
велим
,
што
моћи
бити
вечерас
,
не
требати
одлагати
за
јесенас
,
казати
паор
.
како
јесам
оженити
,
моћи
бити
одмах
—
—
А
,
извин'те
,
—
упасти
он
г
.
Пера
у
реч
,
—
још
јесам
,
још
јесам
—
—
Шта
,
још
не
?
!
—
чудити
се
поп
Спира
,
(
а
знати
јесам
добро
да
јесам
г
.
Пера
нежењен
)
.
—
не
,
још
јесам
изабрати
себе
сапутница
живот
—
—
тако
!
е
ви'те
молити
ви
!
тај
шта
говорити
!
—
чудити
се
као
поп
Спира
.
—
Па
тај
јесам
ви
онда
сам
доћи
.
—
јесам
самцит
.
—
Па
тај
јесам
ваљ'да
у
биртија
одселити
?
—
наравно
.
—
ех
„
наравно
“
!
какав
„
наравно
“
!
?
А
,
таман
послати
!
—
Зашто
за
бог
?
—
Па
тако
ето
,
не
шиковати
се
тај
ви
,
код
ми
толики
—
—
не
,
не
,
кроз
дан
два
само
,
па
хтети
одмах
да
се
уселити
у
школа
...
а
дотле
хтети
се
стрпјети
већ
.
—
но
,
квартир
још
и
разумети
,
али
да
се
хранити
у
кафана
...
код
Шваба
...
а
,
тај
тек
никако
хтети
допустити
!
бар
код
ја
јесам
тај
обичај
.
Ви'ш
ти
тај
он
!
...
него
ма'нимо
се
тај
сад
,
па
како
бити
бити
да
ви
провести
мало
кроз
село
до
школа
—
—
о
,
молити
,
молити
—
—
А
ја
хтети
само
да
сврнути
мало
кућа
,
а
на
тај
хтети
страна
и
ударити
,
па
хтети
о
један
трошак
видети
и
мој
кућа
,
да
бити
јесам
знати
сутра
наћи
,
ако
се
ја
,
тај
јесам
,
мало
задржати
после
служба
,
јер
се
надати
да
хтети
бити
тако
љубазан
па
да
хтети
ја
сутра
почествовати
посјет
на
ручак
.
—
о
молити
!
какав
пажња
!
здраг
воља
!
—
рећи
г
.
Пера
и
поклонити
се
учтиво
.
—
дакле
извол'те
,
да
се
кренути
!
—
велим
поп
Спира
и
упутити
се
из
порта
.
глава
ЧЕТВРТА
какав
тај
опис
немати
у
она
!
ту
јесам
описан
и
стар
шаров
,
и
лопов
мачак
,
и
млад
гушчић
и
стар
патак
,
и
попин
ћерка
и
учитељев
посета
;
други
реч
,
описати
јесам
једно
идиличко
пред
вече
у
очи
недеља
у
кућа
поп-Спириној
Поп-Спирина
кућа
јесам
бити
далеко
од
црква
,
одмах
у
други
сокак
.
леп
,
велик
кућа
а
на
она
ни
крајцара
дуг
.
пет
прозор
са
сокак
а
прозор
пун
цвеће
а
међу
цвеће
два
кавез
са
канаринка
.
Пешаци
улазити
на
врата
,
а
кола
на
браун-капију
са
дугачак
и
чест
ексер
са
врх
горе
поређан
због
лопов
а
још
више
због
Мађарица
слушкиња
.
пред
кућа
ред
багрење
и
два
велик
јалов
дуд
а
испод
дудов
јесам
клупа
а
на
клупа
испод
онај
диван
хлад
врло
згодан
за
претресање
и
оговарање
сав
и
свашта
седети
јесам
радо
и
често
оба
попадија
.
стигнути
јесам
већ
пред
кућа
.
Поп-Спира
отворити
врата
и
понудити
гост
напред
који
после
мали
нукање
ући
поребарке
.
попин
јесам
чути
већ
за
долазак
учитељев
;
дотрчати
јесам
и
известити
она
један
деран
који
јесам
поваздан
у
порта
,
помагати
Аркадија
,
звонити
и
пирити
у
кадионица
а
за
тај
добити
увек
пола
поскурица
,
а
послати
он
јесам
Аркадија
да
јавити
.
знати
јесам
,
дакле
,
да
јесам
путник
доћи
,
али
он
се
,
наравно
,
јесам
надати
.
из
авлија
он
јесам
први
опазити
попин
шаров
,
један
грдан
глават
и
чупав
пас
са
чупав
и
пун
чичак
реп
који
јесам
издалека
,
кад
зинути
,
изгледати
да
се
смејати
,
али
јесам
тај
спољашњост
његов
бити
фалишан
,
јер
бити
јесам
љут
баш
к'о
пас
,
што
рећи
.
кад
опазити
странац
а
он
стати
тако
страшно
лајати
и
скакати
на
ланац
,
да
у
мал
’
што
јесам
ишчупати
колац
за
који
јесам
бити
везан
,
док
јесам
опазити
и
поп-Спиру
и
тако
се
обавестити
и
умирити
мало
.
после
тај
јесам
мање
лајати
за
сав
време
визита
.
тек
по
некад
лан
,
поглед
сумњив
на
тај
страна
од
време
на
време
,
као
да
прогунђати
нешто
на
форма
:
хм
,
ајд
,
ајд
!
а
за
тај
се
смирити
,
легати
јесам
и
продужити
спавање
„
лењштина
један
,
што
бадава
јести
хлеб
“
(
да
се
послужити
реч'ма
који
он
јесам
попадија
често
грдити
мрзети
он
и
замерати
он
нарочито
што
јесам
постати
непоуздан
па
хтети
да
лајати
на
Жужин
многобројан
курмахер
)
.
у
авлија
се
указати
путник
диван
призор
.
права
идила
;
диван
идила
сеоски
газдинство
!
ах
,
шта
ти
ту
све
јесам
бити
!
један
спахилук
,
један
богатство
,
па
не
знати
где
пре
да
се
зауставити
ока
и
поглед
!
Домаћин
и
гост
се
зауставити
на
авлијски
врата
па
се
нешто
разговарати
.
док
се
они
разговарати
имати
прилика
читалац
да
разгледати
авлија
.
авлија
простран
,
отегнути
се
читав
дуж
њива
,
да
једва
моћи
довикати
онај
с
други
крај
авлија
.
А
у
авлија
свашта
;
један
богатство
достојан
завист
.
ту
јесам
шупити
,
амбар
,
голубињак
.
трп
камара
слама
,
камара
гањ
и
шапурика
од
који
се
добијати
добар
жеравица
за
„
штогл
“
који
се
пеглати
фрајла-Јулине
бео
сукњица
са
шлингерај
,
и
гомила
орезан
лоз
спремити
за
печење
јагањац
који
јесам
почешће
поп-Спира
омастити
брк
.
тај
јесам
даље
у
авлија
бити
бунар
са
диван
хладан
вод
у
који
поп-Спира
хладити
вино
и
лубеница
.
уз
бунар
јесам
стајати
нов
валов
око
који
се
непрестано
гуркати
и
џакати
живина
а
нарочито
патак
и
пачић
,
а
онај
стар
већ
олупан
валов
бити
јесам
привезати
за
доњи
крај
ђерам
да
се
лакше
вући
огроман
кабао
из
бунар
.
и
у
авлија
као
и
са
сокак
бити
јесам
испред
кућа
ред
багремов
дрво
и
два
велик
дуд
али
не
јалов
као
она
на
сокак
него
родна
који
јесам
сваки
година
доносити
род
и
стократан
наградити
негдашњи
труд
поп-Спирин
око
она
.
увек
јесам
под
он
бити
брбљав
патка
и
пачић
и
други
живина
а
на
он
дечурлија
који
се
частити
дуд
.
попадија
јесам
никад
потребно
бити
да
изаћи
на
сокак
и
да
кривити
шија
и
лево
и
десно
да
видити
хтети
л
’
откуд
који
дете
угледати
да
јесам
послушати
.
требати
само
да
изаћи
из
кујна
па
да
викнути
:
„
о
Неца
,
Пера
,
(
или
)
Рада
!
“
а
оно
тек
полетити
најпре
шешир
а
одмах
и
они
с
грана
к'о
мајмун
уз
стабло
па
пред
она
по
два
три
треснути
од
силан
услужност
па
залармати
и
грабити
се
који
хтети
пре
.
А
у
попин
вредан
кућа
увек
јесам
бити
послати
и
да
се
помагати
.
или
јесам
требати
плевити
башта
,
или
кљукати
гусак
,
или
чувати
од
живин
разастрт
тарана
који
се
сушити
на
сунце
,
или
тако
нешто
из
домаћи
виртшафта
,
а
за
тај
она
јесам
попадија
оцекла
парац
леб
и
дозволити
она
да
се
попети
и
натрести
себе
дудати
.
моћи
јесам
се
ситити
најести
па
чак
и
напунити
шешир
и
понет
кућа
свој
убог
родитељ
.
за
тај
јесам
дечији
шешир
у
тај
село
и
бити
изнутра
као
калајисати
.
родитељ
јесам
обично
после
заблагодаривати
и
извињавати
се
бог
знати
како
због
деца
она
који
имати
,
хвала
бог
,
шта
да
јести
код
кућа
,
али
који
јесам
,
говорити
они
,
деца
к'о
деца
безобразан
,
па
сваки
дан
досађивати
господин-попи
,
а
попасти
она
извињавати
па
велим
:
„
ех
,
јесам
него
још
нешто
!
какав
благодарност
?
!
немати
ту
ништа
од
тај
!
с
народ
јесам
,
велим
,
стећи
,
па
неки
сад
тај
народ
и
јести
!
Ваљ'да
хтети
,
велим
,
понети
дуд
на
онај
свет
?
!
тај
ти
јесам
сав
што
на
земља
учинити
!
„
безуман
,
велим
евангелист
,
још
овај
ноћ
узеће
тај
душа
“
...
А
човек
,
што
казати
,
„
ништа
себе
не
понети
већ
скрстити
бео
рука
и
праведан
дело
свој
!
“
—
„
тај
јесам
,
одговарати
паор
.
каста
:
ватати
душа
место
!
“
из
авлија
се
видети
леп
ходник
у
који
јесам
у
јесен
поп-Спира
,
Аркадија
и
Жужа
крунити
кукуруз
,
а
летити
кад
јесам
велик
врућина
бити
,
у
он
јесам
под
комарник
спавати
домаћин
сам
глава
.
Поп-Спира
јесам
бити
из
паорски
али
немешке
кућа
,
па
се
никако
јесам
моћи
одвикнути
—
како
се
поп-Ћира
изражавати
—
од
тај
паорендерски
навика
да
спавати
лети
пред
кућа
под
комарник
.
Међутим
тај
јесам
имати
свој
добар
страна
не
само
што
се
тицати
поп-Спириног
гојазан
тело
и
комоција
него
и
што
се
тицати
поп-Спирине
кућа
,
па
чак
и
за
комшински
кућа
бити
јесам
добро
.
колико
јесам
само
пута
лопов
стати
па
не
знати
у
који
хтети
авлија
,
јер
чути
неки
хркање
,
али
не
знати
:
у
који
тај
кућа
хркати
?
—
па
не
смести
преко
зид
ни
у
један
кућа
!
тако
јесам
поп-Спира
свој
спавање
под
комарник
и
свој
ужасан
немешко-паорским
хркање
,
спасти
често
и
себе
и
још
бар
пет
шест
комшијски
кућа
.
по
сав
се
видети
одмах
на
први
поглед
да
јесам
кућа
богат
.
неки
судити
сада
читалац
:
колико
се
она
морати
родити
,
венчати
и
развенчати
и
умрети
у
село
,
па
да
се
овако
домаћинство
подигнути
!
и
тај
јесам
само
крупан
ствар
који
до
сад
споменути
,
а
где
јесам
тек
онај
ситан
?
!
на
пример
живина
!
Шта
јесам
и
какав
јесам
сав
тај
бити
ту
у
авлија
!
прав
нојев
ковчег
!
бити
гусак
угојен
тако
,
да
,
кад
она
поп-Спира
видити
онако
у
перје
још
,
а
он
поћи
вод
на
уста
,
па
луцкаст
ћурак
и
међу
она
глуп
и
уображен
ћурак
,
задовољство
комшиски
деца
.
и
ако
јесам
пазити
на
себе
и
достојанствено
се
понашати
,
ипак
јесам
пропадати
међу
комшиски
деца
као
какав
невешт
педагог
.
врло
јесам
он
често
секирати
деца
из
комшилук
кад
изаћи
на
сокак
,
тако
да
се
обично
морати
и
сам
госпоја
Сид
умешати
и
заузети
за
он
.
„
срам
ви
бити
,
бећар
један
,
грдити
бити
она
она
тада
,
немати
ни
срце
ни
дух
!
А
шта
ви
радити
,
да
он
секирати
тако
!
?
јао
наопако
,
а
каки
јесам
у
други
шор
и
шта
тек
радити
с
други
паорски
ћурак
,
кад
јесам
таки
арамија
пред
господин-попином
кућа
?
!
“
А
деца
се
правдати
и
беда
један
други
.
—
ту
и
силан
кокошка
са
свој
петао
један
дугачак
грлат
клипан
који
јесам
са
свој
диван
креста
изгледати
као
какав
јакобинац
са
свој
црвен
капа
.
он
један
,
а
оне
толики
!
правити
мормонски
фамилија
!
—
А
тек
патка
и
пачић
шта
јесам
бити
!
и
сав
јесам
тај
бити
пород
,
породица
један
красан
али
и
врло
похотљив
патак
.
тај
он
јесам
мана
тако
компромитовати
,
да
јесам
већ
ући
у
пословица
у
село
:
„
Лола
к'о
попин
патак
!
“
рећи
бити
обично
за
извикан
човек
.
А
тај
јесам
доћи
и
поп-Спири
од
некуд
до
уш
и
наравно
,
да
он
јесам
јако
заболети
тај
,
што
патак
ни
најмање
не
водити
рачун
о
кућа
у
који
јесам
.
требати
бити
,
да
јесам
срећа
,
да
јесам
пример
село
,
а
он
се
осушити
већ
од
тај
несрећан
љубаван
чежња
као
какав
провансалски
трубадур
.
од
тај
доба
поп-Спира
очи
да
он
не
видити
;
и
једнако
јесам
због
он
бити
реч
у
кућа
с
госпоја-Сидом
,
који
јесам
,
као
добар
домаћица
на
којој—
кућа
стајати
,
имати
у
вид
само
економни
обзир
.
Поп
наредити
да
се
патак
заклати
,
а
попадија
одлагати
смрт
једнако
:
„
јао
ја
жалосне
!
—
говорити
бити
попадија
,
—
а
куд
бити
бити
виршафт
без
патак
.
А
ако
овај
заклати
,
морати
други
наћи
,
па
опет
морати
тај
патак
да
бити
!
“
—
„
ма
ко
,
само
он
мој
очи
више
да
погледати
;
да
не
гледати
тај
—
замуцкивати
љут
к'о
ватра
поп-Спира
—
то-то-то-тога
Ту-ту-турчина
!
тај
,
тај
Ага-га-га-гарјанина
!
“
—
Пак-пак
?
Пааак-пак-пак
!
дерати
се
патак
готов
на
свађа
па
чути
замуцкивати
домаћинов
и
мислити
да
јесам
неки
од
живина
вољан
да
се
свађати
с
он
(
јер
поп
Спира
јесам
имати
и
луксузан
ствар
,
који
јесам
за
јела
као
на
пример
Гага
,
један
глават
гавран
,
грдан
свађалица
и
опасан
лопов
кућеван
,
чији
јесам
:
га-га
!
увек
наљутити
патак
)
.
А
поп
Спира
доћи
напослетку
смешан
,
одобровољити
се
па
велим
:
ићи
бестрага
!
а
госпоја
Сид
срећан
што
јесам
продужити
живот
њен
клијент
и
љубимац
до
први
прилика
.
А
да
не
бити
до
тај
доћи
,
јесам
жалити
труд
него
јесам
учинити
од
свој
страна
и
последњи
покушај
за
који
се
надати
да
хтети
спасти
живот
њен
вредан
и
полезан
штићеник
.
направити
он
јесам
кецеља
од
кожа
који
јесам
опарати
са
један
стародреван
кожњи
фотеља
у
који
јесам
још
њен
баба
одмарати
стар
свој
кости
и
последњи
пет
шест
година
пред
смрт
слабо
се
и
мицати
из
она
.
од
тај
кожа
јесам
направити
и
припасати
лепо
патак
кожан
кецеља
,
па
сад
изгледати
у
она
као
какав
пинтерски
калфа
.
сад
се
лепо
владати
,
и
сав
јесам
с
он
у
кућа
задовољан
а
нарочито
поп-Спира
.
он
се
одобровољити
и
не
тражити
више
његов
крв
.
Шта
више
,
сад
он
радо
гледати
сваки
дан
и
смејати
он
се
,
кад
се
овај
саплетати
преко
свој
мало
подуг
кежње
кецеља
и
кад
заџакати
онај
његов
:
пак-пак
?
поред
гусак
бити
јесам
ту
и
гушчић
.
Баш
тај
јесам
ранити
један
млад
румен
девојка
,
фрајла
Јула
,
попин
ћерка
,
и
задубити
се
у
посао
кад
се
наједаред
тргнути
,
јер
засиктати
стар
гусак
иза
њен
леђа
на
гост
који
се
(
после
дуг
приповедање
поп-Спириног
о
тај
како
јесам
скинути
сав
дуг
с
кућа
)
већ
приближити
,
стати
и
,
скинути
шешир
,
клањати
она
се
.
—
клањати
се
,
госпођица
!
Петар
Петровић
учитељ
овдашњи
...
тај
јесам
скородошавши
,
новопостављен
.
господин
ваш
отац
имати
јесам
доброта
да
ја
свратити
и
довести
амо
,
и
сад
јесам
наравно
,
његов
,
ако
смети
рећи
,
кривица
што
јесам
ви
,
узнемирити
у
виртшафту
тај
јесам
газдинство
.
—
о
,
ни
најмање
,
—
одговорити
Јула
који
се
брзо
исправити
,
а
збунити
се
па
у
рука
једнако
држати
један
лепо
жут
гушче
јер
он
остати
његов
браћа
никако
јесам
дати
,
као
стидљив
,
да
прићи
чанак
пун
каша
;
—
на
против
,
ако
ко
,
онда
ја
требати
да
се
извинити
што
у
оваки
вашар
дочекивати
гост
.
—
А
,
баш
на
против
,
госпођица
;
вазда
сим
жудети
да
се
наслађавати
једном
така
слика
.
—
рећи
мало
збуњен
путник
,
па
се
сагнути
,
да
помиловати
један
кривоног
гушче
,
али
он
маторити
гусак
напад
и
још
више
збунити
сиктање
свој
.
и
Јула
се
збунити
још
више
и
спустити
на
земља
онај
гушче
.
обојити
стајати
тако
и
с
неки
као
родитељски
милошта
гледати
гушчић
који
се
гурати
и
претуривати
и
падати
на
тртица
око
чанак
с
каша
.
—
А
где
јесам
мати
?
—
запитати
поп
Спира
.
—
Ена
јесам
код
крава
.
—
Ида
јесам
,
синак
,
зовнути
;
она
и
не
знати
да
имати
посјет
.
госпоја
Сид
бити
јесам
тамо
где
се
обично
мусти
крава
.
крава
јесам
мусти
Жужа
слушкиња
,
здрав
један
дунда
једар
образ
,
што
казати
,
да
ударити
по
једном
прснути
бити
онај
други
!
тај
казати
,
али
ники
она
јесам
тај
урадити
;
сваки
јесам
више
волети
да
јесам
уштинути
за
образ
или
чак
и
пољубити
и
пошто
се
она
јесам
никад
отимати
,
па
она
јесам
доста
често
и
пасирати
.
само
јесам
госпоја
Сид
никад
јесам
уштинила
за
образ
него
јесам
,
шта
више
,
често
грдити
и
називати
јесам
лен
девојчура
што
дању
по
ваздан
дремати
а
ноћу
красти
маст
и
пећи
крадом
лукумић
,
кад
сав
по
кућа
заспати
,
и
частити
се
са
себе
раван
,
да
се
послужити
сопствен
речма
госпоја
Сид
који
јесам
већ
чути
за
гост
и
одмах
се
сетити
прексиноћни
сан
и
доћи
амо
пред
кућа
.
Дошавши
поклонити
се
гост
и
овај
она
.
—
Мојо
супруга
,
.
.
г
.
Петар
Петровић
наш
нов
учитељ
,
—
представити
она
поп
Спира
.
—
Мило
ја
јесам
!
—
велим
гђа
Сид
.
и
доиста
бити
она
јесам
мило
!
Чим
он
јесам
видети
,
допасти
она
се
,
а
особито
она
јесам
мило
бити
,
што
се
тај
баш
тако
стрефити
да
јесам
и
она
и
ћерка
гост
затећи
у
посао
,
знати
јесам
она
да
јесам
овај
учен
човек
,
па
хтети
знати
онај
што
се
казати
:
„
гледати
мајка
па
шацовати
ћерка
!
“
А
баш
она
се
допасти
чим
он
јесам
спазити
,
учтив
па
смеран
,
па
кос
разделити
по
средина
;
исти
к'о
њен
попасти
пре
толико
година
кад
јесам
свршити
богословија
Карловачку
и
бити
у
она
заљубити
па
она
певати
:
„
ах
,
Венера
,
ужасан
богиња
,
над
смертнима
свирјепа
књагиња
!
“
ах
,
какав
бити
тај
красан
пар
бити
да
се
узети
!
он
леп
висок
,
а
она
леп
и
мало
низак
;
али
жена
и
требати
да
јесам
мало
низак
,
тај
јесам
много
лепше
него
кад
јесам
и
муж
и
жена
висок
,
а
сачувати
Божа
кад
јесам
муж
мали
,
а
жена
се
отегнути
у
висина
!
Ена
како
ружан
стајати
кад
Арса
грк
поћи
кудгод
са
жена
,
па
она
дугачак
ко
торањ
а
он
мали
и
снизак
к'о
патак
.
па
још
кад
се
узети
испод
рука
изглед
онај
жена
,
издалека
кад
гледати
,
као
да
јесам
упртити
с
пијаца
какав
пун
цегер
па
он
вући
кућа
.
тако
јесам
мислити
у
себе
гђа
Сид
па
прекинути
сам
пауза
.
—
А
ја
баш
јуче
разговарати
,
ја
и
мој
супруг
,
о
тај
кад
хтети
доћи
.
мислити
јесам
да
већ
хтети
ни
доћи
.
„
Можда
се
предомислити
,
“
разговарати
се
:
„
ваљ'да
јесам
пасти
на
тема
да
доћи
,
па
да
се
закопати
у
овај
наш
каљав
село
код
толики
красан
варош
и
толики
варошки
фрајлица
.
млад
,
учен
човек
волити
провађање
,
клавир
,
немецки
унтерхалтунг
,
и
он
сад
да
доћи
овде
па
да
се
попаорити
међ
ми
!
“
А
зар
бити
и
ја
седити
овде
да
не
морати
.
—
о
,
милостив
,
—
прекинути
јесам
гост
,
—
ви
слабо
шацовати
село
и
његов
красота
кад
тако
говорити
.
о
,
и
у
село
се
да
сасвим
лепо
живити
,
веровати
!
—
Па
онај
јесам
,
господин
,
—
поправљати
се
гђа
Сид
,
—
али
тек
тек
опет
к'о
велим
:
друго
јесам
варош
а
други
село
.
сав
јесам
овде
друкчије
.
ето
само
девојка
да
узети
.
овде
у
село
јесам
доста
неокретан
,
стидљив
;
не
моћи
она
кљеште
реч
један
ишчупати
.
кад
она
штогођ
казати
а
она
поцрвенити
до
уш
па
у
земља
да
пропасти
,
а
већ
од
унтерхалтунг
ни
спомен
!
А
јесам
да
јесам
простити
или
завезати
и
да
не
знати
—
него
,
тако
!
А
у
варош
фин
,
па
штелунг
па
персона
па
клавир
са
немецки
арија
,
хе
,
а
тај
се
сав
сваки
млад
човек
увек
више
допадати
.
признати
,
зар
јесам
к'о
што
казати
?
—
Пак-пак
?
—
умешати
се
патак
у
разговор
и
прекинути
мали
пауза
који
постати
после
госпоја-Сидиног
питање
.
погледати
он
гост
онако
са
онај
кецеља
па
се
насмешити
.
—
Али
Сида
...
—
велим
поп
Спира
,
—
што
досађивати
господин
?
—
о
,
на
против
!
—
велим
гост
.
—
како
ко
,
ал
’
ја
,
веровати
,
увек
се
више
допадати
и
увек
ја
више
импоновати
један
добра
прост
уређен
кућица
,
у
који
скроман
и
вредан
домаћица
умести
да
водити
газдинство
,
да
претходити
пример
,
на
пример
,
свој
ћерка
,
да
овај
бити
време
добар
кућаница
и
домаћица
,
да
помагати
мати
у
кујна
,
да
,
да
и
тај
подобан
,
—
велим
гост
који
се
мало
уплести
бити
.
—
тај
шта
говорити
?
—
чудити
се
госпоја
Сид
.
—
Ко
бити
тај
и
помислити
,
да
ви
се
тај
допадати
?
!
—
не
,
не
,
милостив
,
веровати
.
тај
јесам
мој
идеал
.
један
мали
кућица
и
баштица
.
прост
кујна
,
скроман
,
прост
али
укусан
јела
;
какав
пилећи
чорба
,
паприкаш
са
ноклица
и
један
српски
гужвара
—
па
више
не
тражити
да
један
домаћица
умести
свој
муж
зготовити
ручак
.
—
тај
шта
говорити
?
!
—
чудити
се
опет
госпоја
Сид
.
—
Ко
бити
тај
и
помислити
!
...
збиља
,
кад
споменути
ручак
,
—
рећи
и
окренути
се
поп
,
—
а
јесам
ли
ти
,
Спира
,
позвати
за
сутра
господин
на
ручак
?
Шта
да
се
потуцати
који
где
?
ваљда
код
онај
Шваба
да
ручати
што
он
јесам
куварица
Чифутка
,
како
казати
!
Што
баш
у
наш
недеља
да
тамо
ручати
да
јести
леб
с
ким
и
други
чуфуцка
јела
?
!
—
А
па
дабоме
да
јесам
,
и
господин
јесам
бити
тако
добар
,
па
ја
јесам
одбити
,
—
велим
поносито
поп
Спира
.
—
о
молити
,
молити
,
—
клањати
се
гост
,
—
ви
јесам
и
одвише
гостољубив
.
—
А
сутра
јесам
баш
Јула
редуша
,
—
велим
госпоја
Сид
,
—
а
запамтити
јесам
лепо
сав
шта
господин
гост
волити
.
она
ви
не
марити
баш
да
читати
и
да
писати
али
да
скувати
—
у
тај
се
не
бојити
ни
један
свој
вршњак
надалеко
.
Јуца
дете
мој
,
ићи
у
кујна
,
још
мало
па
требати
вечерати
;
знати
да
тат
волити
раније
да
вечерати
.
—
Јуца
синути
,
па
кад
већ
ићи
,
донети
ми
по
један
ракија
,
ако
ви
смети
,
тај
јесам
,
понудити
,
—
рећи
поп
Спира
и
окренути
се
гост
.
—
и
донети
столица
један
,
два
столица
донети
.
имати
чрезвичајни
сремачки
шљивовица
,
како
оно
казати
патер
Иноценц
кад
искапити
,
а
,
Сида
?
-
„
Ajn
vares
getlihes
getrenk
,
ajn
varer
nektar
,
dize
slingovic
.
“
—
послати
ја
јесам
један
мој
пријатељ
из
Фрушке
...
само
један
чашица
.
—
А
,
захваљивати
лепо
.
—
ама
само
један
.
—
не
,
не
,
веровати
...
не
пити
.
—
Чашицу
за
бог
—
—
ах
,
ни
капа
,
ни
капљица
,
—
бранити
се
гост
,
устајати
и
клањати
се
и
благодарити
,
—
ни
кад
не
пити
.
веровати
—
—
зар
јесам
баш
никад
јесам
окусити
?
—
Тааа
,
јесам
баш
да
јесам
...
јесам
кол'ко
се
сећати
само
као
утук
,
само
после
шљива
...
па
знати
,
само
у
цео
да
предупредити
грозница
—
—
дакле
,
шљива
за
љубав
’
хтети
а
ми
за
љубав
хтети
,
—
велим
гђа
Сид
и
гурнути
и
шанути
кришом
Јула
:
—
Кажи
:
„
Ал
’
ја
за
љубав
,
господин
“
—
—
ја
за
љубав
,
господин
,
зар
хтети
?
—
рећи
Јула
и
погледати
он
усплахирено
а
црвен
до
уш
и
принети
он
послужавник
с
ракија
.
—
е
,
ви
већ
не
моћи
одбити
,
—
рећи
гост
,
—
али
веровати
да
овај
чинити
преко
принцип
!
—
Па
узити
чашица
и
испити
јесам
до
пол
па
јесам
клањати
се
вратити
на
послужавник
.
—
зар
толицни
чашица
па
и
она
само
до
пол
?
—
протестовати
гђа
Сид
.
—
веровати
не
моћи
више
.
одмах
осећати
како
штетно
утицати
на
организам
и
конштрукција
тело
.
—
А
за
тај
се
дигнути
и
поклонити
учтиво
.
—
е
,
дакле
,
ја
се
клањати
и
молити
да
ја
извинити
што
јесам
ви
задржати
од
посао
.
—
Па
кад
баш
хитати
,
оно
ви
хтети
задржавати
,
а
сутра
?
сутра
се
,
дакле
,
смети
надати
да
хтети
ми
почаствовати
посјет
!
—
велим
гђа
Сид
.
—
ја
хтети
бити
тако
слободан
—
—
е
,
дабоме
!
тек
штогођ
...
—
велим
гђа
Сид
.
—
како
слободан
?
!
ваљда
јесам
ја
неки
туђина
,
какав
шваба
—
—
клањати
се
.
љубити
рука
,
милостив
...
љубити
рука
,
госпођица
,
—
рећи
г
.
Пера
и
мајка
пољубити
у
рука
а
ћерка
се
учтиво
поклонити
.
—
Службеница
!
—
одговорити
Јула
и
поклонити
он
се
онако
како
се
обично
фрајла
са
село
клањати
,
тај
јесам
извући
мало
врат
к'о
корњача
.
кад
јесам
изаћи
гост
,
сав
јесам
задовољан
бити
посета
а
нарочито
тај
сретан
случај
,
што
јесам
баш
при
посао
затећи
Јула
.
—
Баш
красан
,
фајн
млад
човек
!
—
велим
гђа
Сид
.
—
како
само
лепо
говорити
,
к'о
из
књига
.
бадава
,
наш
богословија
моћи
се
пофалити
што
таки
васпитати
младеж
излазити
из
она
.
фин
младић
к'о
из
штифт
,
к'о
из
штифт
!
—
понављати
гђа
Сид
.
—
Па
како
се
само
учтиво
извињавати
!
Каже
:
„
Шкодиће
ја
конштрукција
!
“
једва
јесам
попити
пола
чашица
!
Сирома
’
младић
,
и
јесам
се
чудити
шта
он
јесам
сад
снаћи
.
—
Баш
,
бог
ја
!
и
сад
ја
он
јесам
жао
.
—
велим
поп
Спира
у
иронија
,
а
и
ди
бити
богословац
пити
ракија
!
?
тако
јесам
се
и
ја
некад
,
сећати
се
,
штимавати
;
а
,
Сида
,
памтити
ли
?
А
,
бог
ја
,
данас
,
данас
—
—
е
,
тек
штогођ
!
А
шта
ти
себе
сравњаваш
са
шњим
?
његов
конштрукција
и
твој
—
и
бити
!
—
е
,
јесам
него
још
нешто
...
Конштрукција
!
А
знати
ли
ти
,
Сида
,
да
јесам
мршавити
нилски
крава
појести
дебео
?
!
гледати
он
само
,
како
се
тај
цифра
!
не
познавати
ја
богословац
!
и
ја
никад
јесам
бити
у
богословија
;
јесам
јесам
учити
!
ајде
,
бог
ти
,
Сида
,
говорити
к'о
к'о
...
пити
тај
,
бојити
се
,
к'о
смук
баш
за
тај
што
јесам
сув
,
тај
ти
ја
само
казати
.
—
е
,
дабоме
,
—
бранити
он
гђа
Сид
и
не
да
на
он
.
—
Ајд-ајд
!
ја
ти
ипак
казати
,
да
ја
добро
познавати
сав
ти
,
што
се
тако
цифрати
...
тај
јесам
тек
они
,
они
правити
.
—
тај
шта
јесам
заокупити
ту
пред
дете
?
!
Јуца
,
дете
мој
,
не
слушати
тај
тат
...
он
доћи
тако
понекад
па
он
срце
и
душа
да
секира
човек
.
—
е
,
ја
тај
река
’
—
велим
поп
Спира
.
и
јесам
се
преварити
искусан
поп
Спира
који
ни
најмање
јесам
збунити
позивање
г
.
-Перино
на
конштрукција
.
волети
јесам
г
.
Пера
,
као
сваки
богословац
,
шљивовица
.
колико
јесам
пута
уз
она
певати
она
онај
сав
богослов
тако
добро
познат
тропар
шљивовица
:
„
Пресвјатаја
мученица
препеченица
.
“
пити
јесам
он
често
и
јесам
и
у
друштво
с
друг
и
бити
често
меланхоличан
као
сваки
богословац
.
глава
пета
у
који
јесам
описати
рапорт
који
јесам
Ержа
слушкиња
донети
и
рапортирати
он
гђа
Перса
.
у
она
хтети
већ
читатељ
наслутити
сукоб
и
заплет
без
који
јесам
сваки
приповетка
досадан
Још
одмах
тај
исти
дан
у
исти
доба
кад
се
у
поп-Спириној
сазнати
се
и
у
поп-Ћириној
кућа
да
јесам
доћи
нов
учитељ
.
како
јесам
у
овај
село
,
као
и
у
сваки
село
мало
ко
свраћати
,
јесам
чудо
што
јесам
одмах
по
село
пукнути
глас
да
јесам
доћи
давно
очекиван
нов
учитељ
,
а
и
Ержа
,
поп-Ћирина
слушкиња
,
који
јесам
стајати
баш
у
тај
пар
на
врата
и
пратити
свој
лојан
очи
Лацко
кишбиров
,
млад
и
по
староста
и
по
година
служба
кишбиров
,
видети
јесам
лепо
,
кад
јесам
поп-Спира
ући
у
кућа
,
а
пред
он
ући
један
стран
човек
и
одмах
јесам
тај
рапортирати
гђа-Перси
.
—
ето
!
Шта
јесам
рећи
!
—
рећи
љутит
гђа-Перса
.
—
онај
паор
он
већ
упец'о
.
унцут
један
!
—
додати
у
себе
па
се
да
у
мисао
.
радозналост
јесам
морити
;
да
се
изести
жив
.
како
само
већ
да
дознати
:
какав
јесам
гост
,
како
изгледати
и
шта
хтети
се
разговарати
.
да
отићи
сад
кад
се
крава
мусти
,
—
не
ићи
,
нем
смисао
.
Каијафа
јесам
она
гђа-Сида
,
сетити
се
одмах
.
аја
,
не
ићи
!
мислити
се
,
шта
да
радити
.
како
јесам
бити
комшија
—
трећи
четврти
кућа
—
како
бити
бити
,
сетити
се
гђа-Перса
(
као
сваки
забринут
мамица
који
имати
ћер
на
удаја
,
а
опасност
тако
близу
)
—
да
послати
часком
Ержа
какав
бити
посао
,
да
разгледати
и
јавити
.
—
Ержа
,
снага
,
—
викнути
гђа-Перса
,
—
ићи
часком
до
поп-Спирини
’
,
па
казати
госпоја-Сиди
:
„
поздравити
ви
,
казати
,
мој
госпоја
,
да
ми
позајмити
часком
,
управо
за
ноћас
,
ваш
мачак
.
“
Кажи
да
се
јавити
од
некуд
из
комшински
амбар
један
велик
пацов
,
па
начинити
чудо
и
покор
по
шпајз
и
изгриз'о
и
чизма
милостив
господин
и
појести
она
,
казати
,
све
до
штруфла
;
остати
само
,
казати
,
штруфла
и
штикла
.
тако
казати
и
замолити
јесам
неки
ти
уфатити
и
дати
њихов
мачак
,
он
јесам
већ
чувен
мајстор
за
пацов
.
ајд
,
ићи
сад
.
стајати
!
ти
хтети
тај
заборавити
к'о
и
запушач
.
дакле
,
шта
јесам
све
казати
?
Шта
хтети
да
казати
?
—
запитати
јесам
гђа-Перса
и
формало
јесам
преслишати
.
А
тај
јесам
и
потребно
бити
,
јер
Ержа
јесам
бити
један
врло
забораван
девојчура
,
за
тај
она
и
пребацивати
гђа
Перса
за
запушач
од
стакло
,
који
увек
заборавити
у
дућан
код
грк
.
ето
тако
јесам
искумстирала
гђа
Перса
и
досетити
се
лепо
.
Можда
хтети
ко
од
читалац
овде
стати
и
сумњив
завртети
глава
и
зачудити
запитати
:
„
Шта
,
зар
поп-Ћира
јесам
имати
мачак
!
?
зар
попин
кућа
и
богатство
,
па
да
бити
без
такав
један
чувар
?
!
“
питање
сасвим
умесно
,
али
писац
хтети
збунити
,
јер
имати
готов
одговор
на
тај
.
имати
јесам
и
поп-Ћирини
мачак
.
али
јесам
поп-Ћира
несретан
бити
са
свој
мачак
.
јер
исти
и
ако
јесам
бити
од
рана
младост
код
он
,
и
ако
јесам
васпитавати
цигло
у
тај
правац
,
да
бити
тако
рећи
,
један
ступ
кућа
—
ипак
се
он
изметнути
у
нешто
са
сав
други
,
са
сав
супротно
.
са
година
се
развити
у
он
пагубне
и
опак
душеван
особина
.
бити
јесам
непоуздан
.
прав
скуп
свити
порок
а
између
свити
два
најпагубнија
,
порок
лењствовање
и
порок
крађа
.
бити
јесам
ужасан
лењштина
и
чмавалица
.
по
он
јесам
се
слободно
моћи
не
само
пацов
него
и
миш
до
мио
воља
шетати
и
трчкарати
,
он
јесам
само
себе
склањати
.
пацов
се
бојати
а
миш
опет
изгледати
да
јесам
багателисати
.
А
сем
тај
бити
јесам
као
лопов
бескрајно
лукав
и
дрзак
.
красти
јесам
где
шта
стигнути
и
по
кућа
и
по
комшилук
.
ако
јесам
веровати
тужба
комшија
,
насртати
јесам
и
на
живина
,
давити
комшиски
пилић
и
вребати
голубић
,
а
конабити
млад
голубчић
као
какав
стар
пензионер
.
с
тај
јесам
сав
комшилук
бити
против
он
и
вребати
он
да
он
убити
,
али
за
чудо
,
да
јесам
крај
сав
тај
претња
и
опасност
још
жив
бити
,
ма
да
се
један
комшиница
зарећи
пред
кандило
,
у
који
јесам
горети
чист
барабанц-зејтин
,
тако
она
не
бити
жив
,
и
не
бити
госпоја
перзекуторовица
ако
од
његов
крзно
не
направити
себе
„
муф
“
на
зима
.
но
што
јесам
красти
по
комшилук
,
тај
бити
он
гђа
Перса
још
и
опростити
,
али
он
јесам
красти
и
по
кућа
.
један
реч
,
јесам
украсти
само
оно
,
што
јесам
о
небо
бити
обесити
.
од
кућеван
лопов
—
говорити
јесам
гђа
Перса
,
—
тешко
сачувати
.
Ушуња
се
само
у
кујна
,
скупити
се
и
упреподобити
и
зажмурити
као
да
јесам
равнодушан
према
сав
,
а
међу
тај
само
вребати
,
и
на
што
бацити
око
—
тај
јесам
већ
сигурно
његов
.
па
чим
зграбити
а
он
бегати
из
сав
снага
;
права
бегати
на
таван
,
на
кров
или
на
какав
други
безбедан
место
где
хтети
моћи
на
тенан
омастити
брк
.
А
насртати
јесам
и
на
крупан
ствар
;
јесам
се
устручавати
ни
од
врео
кобасица
,
дрзнути
јесам
и
на
читав
обарен
шунка
,
хватати
се
у
коштац
и
са
читав
очупан
гусак
,
само
ако
он
се
дати
прилика
!
звати
се
Марка
,
али
он
госпоја
Перса
јесам
друкчије
ни
звати
него
лопов
.
лопов
један
што
ја
јести
век
!
—
рећи
бити
љутит
.
А
и
он
јесам
као
да
јесам
добро
знати
да
он
поред
име
Марка
још
и
тако
звати
.
јер
чим
бити
чути
реч
„
лопов
“
па
ма
тај
и
о
неки
други
,
о
неки
коњокрадица
реч
бити
,
одмах
бити
,
будући
увек
нечист
савест
и
свестан
свој
кривица
и
грех
,
бегати
из
кујна
на
какав
узвишен
и
безбедан
место
,
где
сести
,
обвити
реп
око
нога
,
зажмирити
па
ћутети
.
А
гђа
Перса
он
наћи
па
он
стати
грдити
:
„
’
Оћеш
голубић
,
лопов
један
маторити
!
“
он
само
ћутети
,
зажмирити
очи
,
разглавити
вилица
,
заврнути
језик
па
зев
као
какав
блазиран
аристократа
који
се
тај
свет
баш
ништа
не
тицати
,
а
гђа
Перса
да
се
изести
жив
.
„
гледати
само
обешењак
један
,
како
се
прав
светац
!
па
још
зевати
,
лопов
преисподњи
!
ху
,
вити
он
однети
!
—
па
он
гађати
метла
или
портвиш
,
а
метла
она
пасти
на
глава
,
а
мачак
се
и
не
мицати
с
место
него
се
и
даље
спокојно
и
натенани
умивати
и
глад
и
дотеривати
тоалета
.
но
ја
јесам
се
мало
повише
удалити
од
предмет
и
заборавити
се
описивати
овај
лопов
.
али
тако
јесам
тај
у
свет
!
права
јесам
рећи
да
:
добар
глас
далеко
ићи
,
а
зао
још
даље
;
па
за
тај
се
о
поп-Ћирином
мачак
више
говорити
него
о
поп-Спирином
о
који
последњи
хтети
с
тај
и
ја
врло
кратак
бити
.
он
јесам
бити
нешто
сасвим
други
.
бити
јесам
идеал
прав
добар
мачак
;
јер
кад
се
он
каприцирати
да
ухватити
миш
или
пацов
,
у
стање
јесам
да
заборавити
и
на
јела
и
на
пиће
и
да
он
сахат
вребати
(
а
у
осталом
,
на
тај
јесам
он
и
научити
.
„
не
дати
он
,
боме
;
ено
он
миш
па
нек
она
хватати
!
“
рећи
бити
гђа
Сид
кад
транжирати
месо
;
само
кад
јесам
чистити
риба
,
онда
бити
он
бацати
оно
што
извадити
из
риба
.
)
А
хватати
се
у
коштац
и
са
сам
касапски
пацов
који
јесам
већ
познати
као
врло
дрзак
.
по
он
јесам
дакле
отрчати
Ержа
.
—
поздравити
ви
јесам
милостив
госпоја
и
молити
ви
,
један
ми
пацов
направити
велик
штета
по
шпајз
,
изгриз'о
милостив
господин
сав
чизма
,
па
ја
послати
да
ви
молити
да
ми
позајмити
само
за
ноћас
ваш
„
нотарош
“
...
овај
...
мачак
ваш
.
(
Мачак
јесам
звати
,
онако
међу
себе
,
нотарош
,
за
тај
што
и
сеоски
нотарош
јесам
шиљити
него
јесам
рашчешљавати
брк
,
па
јесам
изгледати
к'о
мачак
,
а
мачак
се
опет
шетати
по
кров
онако
исто
госпоствен
и
мајестетичан
—
корак
два
па
стати
—
као
господин
нотарош
кад
ићи
шор
по
званичан
дужност
.
)
Ержа
јесам
баш
као
што
ваљати
потрефити
.
Дошла
јесам
баш
кад
јесам
се
разговарати
с
гост
,
и
док
јесам
тражити
и
хватати
мачак
,
она
јесам
имати
време
да
лепо
посматрати
гост
и
запамтити
он
све
и
стас
и
лице
и
кос
и
очи
и
одело
и
свој
рођеним
уш
чути
кад
јесам
он
позвати
сутра
—
у
недеља
—
на
ручак
.
Чим
се
вратити
и
донети
мачак
који
одмах
однети
и
затворити
у
„
шпајз
“
,
одмах
јесам
салетети
с
питање
и
мајка
и
керка
,
гђа
Перса
и
гђица
Меланија
,
а
Ержа
само
одговарати
.
казати
јесам
да
јесам
висок
,
леп
к'о
„
фирер
“
,
а
брк
да
имати
мали
и
мали
брадица
;
кос
леп
,
смеђ
,
пасти
на
раме
онако
омладински
,
а
разделити
по
среда
онако
богословски
,
а
кад
говорити
што
а
он
гледати
у
земља
.
—
сутра
хтети
,
—
свршавати
Ержа
рапорт
,
—
бити
код
милостива
на
ручак
.
мајка
и
ћерка
се
само
згледати
на
тај
глас
.
—
Видиш
,
молити
ти
,
а
ништа
ја
не
јављати
лукав
паорски
бештија
,
—
велим
гђа
Перса
љутит
.
—
гледати
ти
,
молити
ти
,
ди
хтети
медвед
добар
крушка
да
изести
!
...
А
,
јесам
ли
,
Ержа
дете
мој
,
а
какав
јесам
у
лице
,
јесам
л
’
сув
или
онако
пун
?
—
сув
,
па
онако
мало
блед
у
лице
,
—
велим
Ержа
,
—
онако
господски
фарба
у
лице
...
онако
к'о
Шаника
апотекарски
калфа
—
—
какав
„
калфа
“
,
паоруша
један
!
—
дрекнути
гђа
Перса
.
—
не
звати
се
он
калфа
него
„
господин
асистент
“
!
ти
пун
глава
калфа
,
зато
и
заборављати
увек
запушач
од
стакло
у
дућан
!
само
ти
јесам
до
анђарања
,
несрећа
маџарски
!
—
грдити
јесам
гђа
Перса
не
знати
на
који
да
искати
сав
јед
.
—
Али
,
мам
!
—
умиривати
јесам
Меланија
.
—
уф
!
—
хукати
гђа
Перса
,
па
не
моћи
да
стајати
на
један
место
,
него
се
успропадати
па
она
све
сметати
по
кућа
.
—
ето
,
шта
ја
казати
!
Чим
јесам
чути
за
онај
њен
сан
,
одмах
јесам
казати
и
помислити
:
да
хтети
тај
бити
неки
њи'ова
хунцутарија
.
удесити
они
тај
све
још
раније
.
па
к'о
бајаги
сневати
да
се
куглати
,
нада
се
гост
и
шта
ти
ту
још
немати
!
тај
док
јесам
видити
,
знати
јесам
и
шта
мислити
!
гледати
јесам
к'о
да
јесам
од
стакло
...
дакле
шта
казати
:
фин
блед
младић
!
зар
јесам
тај
прилика
за
онај
њен
цвекла
?
!
он
блед
,
а
она
с
онај
њен
паорски
румен
образ
—
па
тек
онај
њен
паорски
име
!
Јуца
,
фрајла
Јуца
.
Баш
јесам
она
неки
Јуца
!
Пударуша
један
.
—
Па
каз'о
јесам
још
и
тај
шта
водити
да
јести
,
—
настављати
Ержа
сав
рапорт
.
—
Па
,
морати
да
казати
сирома
’
;
видити
и
сам
да
јесам
запасти
међ
паор
!
—
велим
гђа
Перса
.
—
питати
он
милостиван
,
—
настављати
Ержа
,
—
волити
ли
„
покенес
“
—
—
о
паоруша
један
!
и
она
знати
шта
јесам
„
покенес
“
!
—
А
он
казати
да
волити
гужвара
са
сир
!
—
настављати
Ержа
.
—
Па
морати
,
сирома
’
!
дати
,
мислити
у
себе
,
ма
шта
,
само
да
не
остати
гладан
.
боме
пишкота
он
и
хтети
спремити
!
...
и
како
тај
да
се
само
стрефити
,
да
јесам
баш
сад
његов
чреда
а
не
Ћирин
!
?
па
он
сад
онај
зграбити
лепо
па
права
кућа
с
он
!
ху
,
отровати
бити
’
се
,
а
држати
јесам
к'о
у
восак
!
—
за
бог
,
мам
,
а
што
се
ви
толико
кренковати
!
јесам
тај
ништа
тако
страшно
!
имати
још
,
фала
бог
,
недеља
,
па
ето
моћи
и
код
ми
доћи
.
—
ху
!
моћи
ја
бар
ти
пристајати
на
јед
!
—
обрецнути
се
гђа
Перса
.
—
јесам
се
ти
,
ћерка
,
још
удавати
,
па
за
тај
тако
и
говорити
.
Данашње
јесам
младожења
к'о
чик
;
таман
он
упецати
и
да
казати
:
фала
бог
!
а
он
исклизити
к'о
чиков
.
—
ту
се
гђа
Перса
сетити
свити
негдашњи
мајсторија
који
јесам
се
послужити
(
и
поред
свити
онако
повољан
придика
)
да
уловити
млад
клирик
Ћира
.
какав
он
јесам
само
диван
ћелепуш
сам
свој
рука
направити
,
први
видљив
знак
нежан
наклоност
према
он
.
—
С
тај
се
јесам
шалити
,
—
продуживати
гђа
Перса
.
—
не
знати
ти
,
рано
,
онај
матор
бештија
;
јесам
тај
ништа
у
њи'овој
фамилија
...
ајд
’
већ
видити
шта
хтети
!
—
тесати
се
гђа
Перса
.
глава
Шесто
у
који
јесам
описати
један
недељни
дан
у
село
,
а
моћи
се
цео
прескочити
,
јер
јесам
само
као
епизода
у
овај
приповетка
.
осванути
јесам
свет
недеља
,
тај
једно
ваљада
леп
и
користан
дело
благ
створитељ
.
он
јесам
јесам
заповедити
да
се
тај
дан
ништа
не
радити
и
побожан
свет
поп-Ћириног
и
поп-Спириног
село
ни
један
ни
написан
заповест
Божју
јесам
тако
свесрдно
испуњавати
као
овај
усмен
.
леп
јесам
недеља
свуд
на
овај
Божјем
свет
;
леп
и
у
град
,
али
тек
,
мислити
,
да
јесам
нигде
леп
недеља
него
у
село
.
у
село
се
још
у
Субота
после
подне
опажати
да
се
приближивати
.
Друкчије
јесам
у
кућа
и
пред
кућа
.
у
кућа
се
рибати
и
чистити
.
Дечурлија
јесам
комотан
Субота
;
моћи
се
играти
и
каљати
до
мио
воља
.
„
нека
,
и
тако
јесам
сутра
недеља
,
пресвуће
се
,
“
вео
стар
прљав
деца
.
девојка
спремати
шлингован
сукња
за
рогаљ
,
момак
мазати
чизма
да
омекшати
,
а
баба
тражити
дугмад
и
наливати
зејтин
у
кандило
и
пасти
кандило
и
крстити
се
кад
зазвонити
на
вечерњи
и
распитивати
,
који
хтети
господин-попа
сутра
да
служити
и
наређивати
да
се
татин
чизма
добро
намазати
маст
и
истрљати
јер
се
прошли
недеља
тужити
да
јесам
он
убијати
и
морати
она
још
у
порта
скинути
.
бити
јесам
леп
летњи
дан
,
овај
данашњи
недеља
.
јутрењи
свршен
,
излазити
свет
из
црква
.
оба
попадија
се
враћати
с
јутрење
сваки
свој
кућа
.
разговарати
се
ићи
тако
из
црква
о
свашта
;
о
дан
,
како
јесам
леп
а
како
јесам
и
ноћас
изгледати
да
хтети
бити
киша
.
о
гост
ни
реч
!
Гђа
Перса
се
решити
да
не
споменути
,
а
гђа
Сид
ћутети
или
о
који
шта
говорити
.
„
Видиш
бештија
један
,
“
мислити
у
себе
гђа
Перса
,
„
како
се
каприцирати
па
баш
ни
један
реч
!
ни
да
се
бар
пошалити
,
да
ми
позвати
после
ручак
!
“
сав
она
јесам
мораст
изгледати
,
али
она
јесам
дати
приметити
да
се
љутити
.
Растадоше
се
љубазно
и
отићи
сваки
свој
кућа
.
ах
,
како
јесам
леп
недеља
у
село
!
леп
од
ран
јутро
па
сав
до
понедељник
у
јутро
.
и
у
варош
па
имати
неки
разлика
између
радног
и
недељни
дан
,
али
никада
таки
као
у
село
.
неки
свечан
тишина
још
с
јутро
казивати
да
јесам
празник
.
испред
сваки
кућа
почишћен
и
поливен
а
сав
мирисати
на
мокар
прашина
.
сво
сести
чисто
као
умивен
лице
.
испред
кућа
овде
онде
виђати
се
гомила
деца
чисто
обући
где
стајати
,
не
играти
се
да
се
искаљати
.
на
нога
она
чизмица
,
на
плећа
преко
кошуља
од
танак
српски
платно
,
пруслучић
свилен
са
сребрн
пуцад
а
на
глава
нов
чист
шеширић
,
(
у
деца
велик
газда
свилен
и
чупав
)
из
који
још
јесам
пити
вод
на
Тиса
,
ни
јести
дуд
,
нити
се
она
играти
„
шоркапа
“
.
за
шешир
жућкаст
ковиље
;
расцветати
се
на
сунце
па
покрити
и
умотати
сав
шешир
.
сав
деца
умити
и
очешљати
а
косица
она
намазати
зејтин
.
сав
на
она
чисто
а
често
и
нов
,
па
и
деца
добити
неки
свечан
,
недељни
изглед
,
па
и
сам
она
нешто
необичо
;
некако
јесам
ограничити
,
не
смејати
да
се
хрвати
,
да
се
пентрати
на
дрво
и
јед
дуд
,
не
смејати
да
се
јурити
и
шорати
нога
прашина
,
који
јесам
неупотребљен
са
шака
мирно
лежати
на
сред
пут
,
него
морати
да
стајати
тако
мирно
,
па
да
се
гледати
чији
јесам
пруслук
леп
и
ко
имати
велик
ред
сребрн
дугмад
.
али
чим
се
свршити
литургија
онај
се
одмах
раскомотити
;
још
у
црквен
порта
свући
чизма
па
бос
лет
кућа
са
чизмица
у
рука
.
по
неки
девојка
промакнути
брзо
у
комшилук
,
испод
стар
рекла
видити
се
чист
кошуљица
а
шуштати
и
жуборити
чист
бео
сукња
на
она
.
али
тек
после
подне
,
на
рогаљ
хтети
тек
да
синути
у
сав
лепота
свој
,
а
сад
јесам
отрчати
у
комшилук
да
позајмити
часком
оклагија
;
њихов
се
скрхати
прекјуче
кад
јесам
мам
бити
нешто
љут
а
тат
баш
онда
дон'о
андрак
,
да
она
се
умешати
у
посао
и
да
она
показивати
како
да
зготовити
неки
јела
.
—
стар
сести
пред
кућа
па
пућкати
на
лула
;
по
неки
се
тужити
на
камиш
и
вајкати
се
што
он
јесам
синоћ
заборавити
да
ишчистити
,
па
сад
добити
к'о
крајник
вући
дим
,
те
он
пресести
сво
задовољство
и
уживање
.
девојка
се
провреднити
па
радити
код
свој
кућа
;
радити
да
се
сатрти
.
трпити
све
и
не
одговарати
,
само
да
она
пустити
после
подне
на
рогаљ
у
кола
.
Ал
хтети
да
се
шаренити
после
подне
сокак
од
момак
и
од
девојка
;
ала
хтети
да
замирисати
од
калопер
и
мајкин
душица
рогаљ
где
се
вити
кола
!
ту
хтети
сваки
свој
видети
,
а
сав
хтети
видети
Тим
нотарошев
писар
који
у
село
живити
као
мали
бог
са
свој
тридесет
форинта
месечно
.
и
он
се
радовати
недеља
,
а
особито
ако
се
десити
тај
јесам
недеља
бити
леп
,
без
ветар
или
киша
;
јер
онда
бити
моћи
обући
свој
бео
панталоне
и
метнути
на
глава
сав
,
једини
у
село
сламњи
шешир
који
јесам
почешће
сумпор
прати
.
тада
бити
обући
и
сомотски
капут
и
лакован
ципела
а
кос
очешљати
онако
,
што
казати
,
„
на
ларма
“
,
па
бити
се
шетати
по
село
певуцати
„
седам
шора
седам
дика
мој
’
“
и
поглед
унесрећавати
сав
девојка
и
лево
и
десно
,
са
шта
јесам
навући
на
себе
не
мали
мрзост
и
опасност
од
паорски
момак
.
недеља
се
пре
подне
смести
слободно
шетати
,
јер
пре
служба
он
јесам
моћи
ништа
снаћи
.
бар
ники
не
памтити
тако
штогод
.
ни
стар
брица
Јефта
не
памтити
да
јесам
за
четрдесет
година
свој
бријање
и
ординирање
у
село
ико
,
на
пример
,
прати
глава
и
заустављати
крв
недеља
пре
подне
.
такав
се
случај
дешавати
тек
после
подне
.
А
тај
јесам
Тим
знати
добро
,
можда
чак
и
из
сопствен
и
горак
искуство
,
јер
се
тако
нешто
зуцкати
и
причати
,
да
јесам
као
једаред
,
један
пред
вече
,
ђаволски
перјати
сокак
.
А
после
,
вероватно
јесам
још
и
с
тај
,
да
јесам
нешто
на
тај
форма
морати
бити
,
јер
што
бити
тај
баш
он
певати
,
кад
проћи
,
онај
данас
већ
јако
раширен
и
познат
песма
:
„
сад
пулгер
постати
швалер
,
Ал
’
не
след
ноћом
да
идеду
,
од
вашка
паворски
’
момак
;
Вил
вући
,
а
пулгер
тући
,
Вил
звечати
,
а
пулгер
дречати
!
“
тај
јесам
песма
постати
у
овај
село
али
јесам
доброта
(
односно
:
пакост
)
Шаца
брица
публиковати
у
Велико-Бечкеречком
календар
и
тако
спасти
од
заборав
и
постати
данас
већ
познати
„
од
Пешта
даж
до
Черне
Гор
“
.
Писар
Тим
се
,
истина
,
у
себе
секирати
и
љутити
на
тај
,
али
јесам
свако
уверавати
,
да
се
тај
никако
на
он
не
односити
,
јер
он
тако
што
јесам
никад
у
живот
пасирати
,
премда
јесам
он
један
обешењак
односно
женски
.
он
терати
само
„
хец
“
,
од
дуг
време
.
А
иначе
,
он
се
и
не
мислити
овде
на
село
заробити
и
оковати
,
него
чекати
само
тај
,
да
он
умрети
неки
стар
богат
стрина
,
па
кад
јесам
наследити
,
он
хтети
одмах
у
варош
,
а
тамо
хтети
имати
на
сваки
прст
по
десет
.
знати
„
бухалтерај
“
;
тражити
принципал
,
где
хтети
имати
леп
практика
и
леп
принципалов
ћерка
,
па
јесам
онда
на
коњ
,
што
вео
.
јер
он
не
познавати
још
тај
женски
створење
,
који
јесам
у
стање
да
он
се
одупрети
,
само
кад
јесам
он
онако
обешењачки
,
онако
по
његовски
,
поглед
.
А
знати
јесам
кад
и
како
требати
погледати
.
на
капуташки
,
тај
јесам
пулгерски
,
девојка
само
погледати
и
уздахнути
,
а
на
паорски
намигнути
и
креснути
очи
тако
жестоко
,
да
он
понекад
спасти
и
сламњи
шешир
с
глава
.
и
данас
јесам
већ
почети
свој
обешењаклук
.
један
он
јесам
већ
рећи
:
„
о
мустра
!
“
али
тај
он
јесам
много
женирати
.
знати
јесам
да
јесам
боље
кад
женски
грдити
него
кад
се
чинити
невешт
,
па
се
јесам
бојати
;
он
се
само
бојати
онај
дренов
буџа
који
се
дању
по
дућан
продавати
а
ноћу
и
забадава
по
сокак
делити
.
али
данас
пре
подне
у
недеља
он
се
ни
тај
јесам
бојати
него
јесам
продужавати
пут
у
црква
.
А
већ
јесам
први
и
други
пут
звонити
у
црква
на
служба
.
Чуло
се
да
јесам
нов
учитељ
доћи
,
а
онда
,
наравно
да
се
надати
,
да
хтети
он
данас
као
гост
и
херувика
певати
,
па
јесам
и
гомила
свет
сав
чешће
бивати
.
Чим
јесам
први
пут
зазвонити
,
старац
истрести
лула
и
турити
она
у
чизма
,
прекрстише
се
,
наредити
у
кућа
шта
требати
па
се
достојанствено
поштапати
кренути
у
црква
.
Пошао
свет
на
литургија
па
се
сав
шарен
сокак
од
лепота
.
Час
из
овај
час
из
онај
кућа
испасти
тек
из
авлијски
врата
кит
;
придружити
се
гомила
и
гомила
расти
сав
веће
и
веће
што
ближе
црква
.
људи
се
кретати
достојанствено
напред
,
ни
један
нем
лула
у
уста
него
са
штап
у
рука
ићи
и
разговарати
се
а
жена
и
ћерка
за
она
.
Жене
држати
у
рука
марама
савијен
на
троугао
,
баба
марама
са
завијен
кит
босиљак
од
који
кидију
струк
и
дати
млада
кад
она
овај
пољубити
у
рука
а
онај
она
у
образ
,
а
девојка
носити
сунцобран
држати
она
по
средина
обавити
марама
да
она
не
упрљати
.
сав
тај
ићи
у
црква
полако
и
достојанствено
,
да
се
помолити
бог
,
да
се
проразговорити
,
да
поседити
мало
у
порта
,
да
разгледати
како
јесам
који
обучен
—
и
ко
хтети
ти
све
знати
и
овде
набројати
,
за
што
све
ићи
свет
у
црква
недеља
преко
година
.
али
овај
недеља
сав
јесам
ићи
у
један
цео
;
баба
да
чути
а
девојка
да
видити
нов
учитељ
.
само
старати
гркиња
Соса
,
она
се
јесам
кренути
у
црква
ни
да
чути
ни
да
видити
нов
учитељ
,
него
да
чути
свој
унук
Савица
,
који
јесам
овај
исти
година
са
два
радост
већ
обрадовати
баба
;
пре
три
месец
јесам
први
пут
понети
гаће
и
сада
ево
први
пут
читати
апостол
!
Већ
два
јесам
недеља
,
како
он
баба
преслишавати
,
онако
стар
,
цео
апостол
на
памет
!
тај
јесам
желети
и
молити
бог
да
дожави
па
онда
немар
да
склопити
очи
.
Међутим
њен
зет
Палчика
,
отац
мали
Савица
,
велим
да
баба
тај
само
тако
казати
;
увек
она
имати
изговарати
и
разлог
да
се
што
више
задржати
на
овај
грешан
земља
.
тако
јесам
желети
и
за
први
унук
свој
,
Савичин
много
стар
брата
,
Гавра
.
кад
се
родити
,
приповедати
Палчика
,
а
баба
казати
:
„
фала
бог
кад
јесам
дочекати
унука
;
сад
само
молити
бог
да
ја
не
узети
к
себе
,
док
он
баба
не
сашити
гаћице
.
“
А
кад
он
јесам
сашити
,
а
она
опет
велим
:
„
Само
да
ја
бог
да
дан
да
он
видити
калфа
.
“
А
кад
Гавра
постати
калфа
а
она
опет
велим
:
„
о
Божа
,
подрж
’
још
који
дан
,
да
он
баба
оженити
лепо
!
“
А
кад
јесам
дочекати
и
тај
,
и
оженити
Гавра
,
а
она
после
оставити
Гавра
к'о
да
он
никад
јесам
ни
бити
,
па
окупити
молити
бог
да
доживити
да
видити
Ђура
,
средњи
брата
,
да
јесам
отворити
дућан
и
постати
јесам
сав
газда
.
е
,
и
тај
јесам
дочекати
.
сад
узети
млад
унук
Савица
и
сад
он
чекати
да
оженити
.
„
Видећете
само
,
“
говорити
јесам
Палчика
,
„
ја
јесам
малерозан
човек
,
преживети
тај
сав
ми
,
оженити
и
Савица
и
посашивати
и
праунук
гаћице
—
а
по
тестамент
док
јесам
она
жив
,
она
све
уживати
и
не
смести
се
ништа
ни
продати
ни
делити
.
Неће
баба
у
труц
да
умрети
!
“
тако
се
отприлике
јадати
Палчика
пријатељ
,
а
баба
једнако
здрав
,
ићи
у
црква
на
сав
јутрење
,
сав
служба
,
сав
вечерњи
и
све
погребати
,
—
па
тако
и
данас
,
тај
пре
ићи
што
хтети
њен
Савица
да
осветлити
фамилија
образ
.
сав
се
кренути
,
само
редуша
остати
код
кућа
код
ручак
а
међу
редуша
наравно
да
јесам
понајвише
баба
.
онај
хтети
се
већ
код
кућа
молити
бог
;
кад
зазвонити
„
достојно
“
а
оне
стати
па
се
прекрсте
и
очитати
„
Оченаш
“
или
и
само
„
вјеровати
“
;
овај
последњи
,
наравно
,
никад
цео
,
прескочити
многи
члан
вера
,
али
тек
очитати
и
дотерати
крај
.
Служба
јесам
бити
и
свршити
се
.
сав
се
очекивање
испунити
;
и
Савица
читати
Апостол
,
и
нов
учитељ
певати
херувика
па
чак
(
преко
очекивање
)
и
поп
Спира
говорити
предика
.
кад
јесам
Савица
читати
Апостол
а
госпоја-Соси
гркиња
очи
пун
суза
,
и
она
полако
у
себе
читати
Апостол
,
а
само
чути
како
брисати
нос
од
силан
суза
.
бити
јесам
сретан
преко
сваки
мера
и
једва
јесам
чекати
да
он
кроз
дан
два
да
што
он
јесам
обећати
ако
се
лепо
показати
.
А
обећати
јесам
он
код
кућа
,
да
хтети
он
купити
чизмица
са
мамуза
и
поклонити
ждребе
кад
се
ождребити
стар
Пирош
и
да
хтети
он
дати
дугачак
бич
са
кратак
ишаран
бичаље
и
швигар
.
кад
јесам
нов
учитељ
запевати
,
сав
јесам
се
људи
претворити
у
уво
а
девојка
у
ока
,
па
он
слушати
и
гледати
и
уживати
у
појање
и
персона
његов
.
као
и
на
вечерњи
јуче
,
тако
и
данас
,
многи
јесам
он
похвалити
глас
.
А
кад
јесам
поп
Спира
говорити
предика
о
спокојан
жизни
неки
се
отети
:
„
тај
гле
поп
Спира
!
“
—
сав
јесам
се
просто
зачудити
и
питати
:
откуд
сад
он
да
говорити
,
кад
он
тај
баш
јесам
марити
!
тај
једва
он
натерати
поп
Ћира
и
о
велик
празник
да
говорити
!
за
тај
јесам
се
многи
,
чим
поп
Спира
отпочети
са
„
Љубимоје
стадо
!
“
примакнути
ближе
не
веровати
ваљда
свој
очи
и
уш
;
по
неки
се
окренути
у
пол
олтар
па
направити
шака
као
неки
заклон
од
уво
да
чути
боље
.
кад
се
свршити
све
и
запевати
Буда
имја
и
стати
делити
навора
,
прићи
и
нов
учитељ
и
узити
три
комад
:
за
гђа
домаћица
где
хтети
бити
на
ручак
,
за
фрајла-Јулу
и
за
себе
.
куљати
свет
из
црква
;
пун
црквен
порта
.
пролазити
један
мимо
други
,
поздрављати
се
,
мера
се
од
глава
до
пета
,
тако
да
ни
један
ситница
хтети
остати
неопажен
а
нарочито
што
се
тицати
женски
свет
.
како
јесам
који
очешљан
,
обучен
,
јесам
ли
блед
или
румен
него
радњи
дан
—
сав
се
тај
почети
да
посматрати
у
црква
а
довршити
у
порта
или
на
сокак
.
баба
се
разговарати
о
редуша
и
о
тај
,
како
јесам
летити
лакше
него
зими
сетити
се
,
шта
да
се
зготовити
за
ручак
;
људи
о
пољски
рад
и
о
разним
лоповлук
пударски
;
а
млад
момак
и
девојка
пролазити
један
поред
други
,
али
не
говорити
ништа
него
се
само
погледати
крадом
испод
очи
,
само
се
погледати
али
тај
поглед
много
више
казати
него
дебео
књига
и
брбљав
језик
.
Још
мало
па
порта
остати
скоро
празан
.
у
порта
још
остати
само
нов
и
стар
учитељ
очекивати
поп-Спиру
,
који
се
задржати
мало
с
тутор
и
прегледати
приход
што
јесам
пасти
на
тас
у
који
се
наћи
доста
крајцара
,
госпоја-Сосин
двогрошак
,
па
чак
и
један
сексер
.
кад
и
с
тај
бити
готов
,
изаћи
поп
Спира
и
поздравити
се
с
учитељ
,
који
он
јесам
чекати
.
глава
седми
из
она
хтети
читалац
видети
како
јесам
бити
код
поп-Спире
на
ручак
који
се
са
сав
мимо
програм
госпоја-Сидиног
завршити
гост
јесам
седети
на
клупа
у
порта
под
један
орах
,
на
који
јесам
сеоски
деца
увек
тако
жељно
погледати
али
он
јесам
Аркадија
чувати
као
очи
у
глава
,
и
разговарати
се
са
стар
учитељ
који
он
јесам
понудити
бурмут
,
о
поп-Спириној
беседа
хвалити
он
и
упоређивати
он
са
не
знати
који
стар
свет
отац
и
са
труба
јерихонски
.
—
извинити
што
јесам
ја
морати
чекати
;
али
јесам
мор'о
да
остати
,
задрж'о
јесам
се
мало
ради
црквен
рачун
.
—
тај
ништа
,
ништа
,
—
извињавати
он
стар
учитељ
.
—
А
и
онако
,
поњати
ја
тај
већ
...
и
због
слово
јесам
мало
возбуђени
—
—
А
,
господин
,
мило
ја
јесам
што
ви
моћи
честитати
—
—
А
,
дакле
јесам
слушати
.
—
о
,
врло
пажљиво
...
врло
,
врло
лепо
—
—
ја
тај
тако
почешће
...
знати
,
кад
се
човек
примити
неки
посао
,
онда
требати
да
он
својски
радити
.
ако
јесам
пастир
паства
,
а
оно
требати
да
јесам
к'о
што
требати
пастир
—
—
свакојако
,
свакојако
...
Кажем
ви
формално
јесам
се
у
уво
претворити
слушати
,
—
велим
г
.
Пера
.
—
о
молити
,
молити
...
ви
ја
прецењивати
,
—
велим
задовољан
поп-Спира
.
—
е
,
баш
ја
јесам
жао
што
јесам
морати
толико
да
чекати
—
—
о
,
ништа
,
ништа
.
ја
јесам
се
у
осталом
лепо
забављати
.
мој
господин
предшественик
им'о
јесам
доброта
да
ја
да
неки
податак
о
црквен
општина
и
црквен
имање
.
па
,
бог
ја
,
ви
се
моћи
честитати
;
овај
општина
,
к'о
што
видити
,
добро
стајати
.
—
јесте
,
врло
добро
.
фала
бог
,
како
који
година
,
све
боље
.
хе
,
ја
се
старати
и
штедити
,
парохијан
не
жалити
него
дати
.
кад
јесам
ја
,
тај
јесам
,
ја
и
господин
Кирило
,
доћи
на
парохија
,
бити
јесам
,
бог
ја
,
свакојако
.
по
четир
тас
се
носити
недеља
,
тако
да
јесам
свет
избегавати
црква
через
тај
силан
дација
,
а
данас
,
као
што
јесам
и
сам
видити
,
само
један
,
па
и
тај
хтети
скоро
укинути
.
Можемо
,
фала
бог
.
црква
богат
;
имати
толики
дућан
,
земља
,
виноград
,
а
и
готов
новац
доста
.
него
извол'те
.
Пођоше
.
поп
Спира
продужити
са
податак
о
стање
црква
.
успут
он
јесам
показати
многи
и
интересантан
ствар
.
заустављати
јесам
се
код
неки
касапница
од
који
јесам
црква
примати
леп
кирија
и
ако
се
касапити
тужити
на
пацов
.
тај
приликом
он
јесам
испричати
историја
један
матор
кус
пацов
који
јесам
пре
толико
година
реп
одсећи
кад
јесам
касапин
једном
изненада
банути
,
па
од
тај
доба
јесам
ужасно
обазрив
и
први
бег
с
пањ
и
ако
бити
касапин
не
знати
шта
дати
,
да
он
моћи
укебати
.
г
.
Пера
он
јесам
препоручити
неки
лек
против
пацов
.
показивати
он
неки
празан
плац
опет
црквен
,
где
хтети
до
година
зидати
неки
дућан
и
житан
магаза
,
што
јесам
сав
г
.
Пера
наравно
интересовати
,
јер
јесам
непрестано
узвикивати
:
„
Ита
,
молити
ви
!
“
или
:
„
тај
шта
говорити
!
“
или
:
„
тај
јесам
л
’
могуће
!
“
Ишли
јесам
полако
,
нога
пред
нога
.
поп
Спира
он
јесам
даље
показати
сав
добар
кућа
и
укућанин
не
споменути
,
наравно
,
нигде
девојка
удавача
,
ако
јесам
где
бити
.
кад
стигнути
пред
кућа
сести
на
клупа
што
јесам
пред
кућа
где
поседити
мало
у
разговор
док
она
не
јавити
:
да
изволети
,
суп
јесам
на
сто
.
господин
Пера
јесам
одмах
повадити
нафора
из
чист
танак
џепни
марама
,
и
дати
један
гђа
Сида
а
други
гђица
Јула
.
—
Госпођице
,
рећи
она
јесам
,
—
ви'те
како
се
ја
старати
за
ваш
душа
.
„
Тјело
Христов
примити
,
источник
бесмертнаго
фкусите
!
“
на
што
он
јесам
гђица
Јула
рећи
„
фала
!
“
узети
нафора
и
одмах
јесам
прогутати
и
поцрвенети
до
уш
.
сто
јесам
бити
наместити
у
леп
и
простран
,
тако
зван
,
гостински
соба
.
Намештај
леп
и
јак
али
стар
мода
.
сав
јесам
бити
јак
и
темељан
и
све
простран
и
комотан
;
ако
јесам
кревет
тај
јесам
бити
широк
за
два
персона
,
ако
јесам
јорган
опет
за
два
персона
,
амбрел
тако
исто
,
јер
поп
Спира
што
год
јесам
куповати
,
куповати
јесам
за
два
персона
.
у
соба
два
велик
тежак
орахов
шифонир
стајати
као
два
мали
капела
,
а
на
она
поређати
порцулан
и
тегла
с
разним
компот
.
по
дувар
неки
слика
мал
’
тај
хтети
бити
све
из
прошли
век
.
бити
јесам
тај
неки
стар
контрафа
са
црн
оквир
;
неки
тица
на
дрвеће
са
природан
прилепљен
перје
;
један
урамљен
рад
с
перлица
,
неки
частан
трпеза
,
шта
ли
,
са
силан
крст
и
чирак
са
свећа
,
тај
јесам
давнашњи
рад
фрајла-Јуле
кад
јесам
још
као
дете
у
лер
ићи
,
па
јесам
на
поп-Спирин
имен-дан
обрадовати
тат
и
поднети
он
заједно
са
спремљен
слово
који
јесам
заборавити
и
завршити
с
плакати
;
а
изнад
тај
један
фотографија
цео
породица
,
поп
Спира
и
гђа
Сид
сести
а
измеђ
она
стајати
с
албум
у
рука
мали
Јула
у
кратак
сукњица
и
дугачак
хозлица
са
шлингерај
,
па
изгледати
к'о
мали
гаћаст
голуб
;
и
слика
добар
цар
Јозефа
како
јесам
узети
један
паор
плуг
из
рука
па
јесам
он
орити
,
а
паор
Шваба
диг'о
рука
а
упрети
сав
благодаран
телећи
поглед
у
небо
па
велим
:
„
о
,
Божа
,
оваки
монарх
дати
да
получити
сваки
нација
!
“
А
до
овај
слика
онај
други
Јосиф
,
онај
прекрасан
Јосиф
из
стар
завет
,
како
се
отимати
похотљив
госпоја
Пентефриница
и
како
бегати
,
шмокљан
један
,
кроз
прозор
,
а
остављати
она
у
рука
сав
горњи
капут
који
хтети
овај
мало
после
послужити
као
corpus
delicti
.
даље
имати
још
неки
слика
,
старозаветни
и
други
за
који
се
видити
да
јесам
без
икакав
план
набављати
;
али
пошто
јесам
фрајла
Јула
сав
запурен
и
румен
,
донети
чорба
и
ставити
јесам
на
сто
,
тај
се
г
.
Пера
оставити
прегледање
слика
по
дувар
.
—
Извол'те
,
господин
,
—
рећи
поп
Спира
,
—
седити
ту
,
—
и
показати
он
место
.
—
ти
хтети
,
Сида
,
тамо
,
ја
овде
,
а
Јуца
тамо
ближе
врата
,
она
хтети
сваки
час
устајати
.
Поседаше
сав
пошто
се
прекрстише
.
поп
Спира
извадити
из
џеп
федермесер
и
стати
он
оштрити
оцило
који
он
јесам
увек
метати
уз
тањир
.
—
не
моћи
никако
,
—-
велим
поп
Спира
,
—
да
се
научити
на
нож
,
брица
па
брица
.
овако
јесам
се
научити
;
некако
ја
јесам
сладак
с
федермесер
.
двадесет
и
више
година
јесам
код
ја
;
јесам
енглески
челик
,
оштар
к'о
бријач
.
Извол'те
се
уверити
!
—
па
он
дати
г
.
Пера
.
овај
се
чудити
челик
и
рећи
значајно
један
„
о
!
“
а
за
тај
поп
Спира
окренути
кашика
на
учитељев
страна
:
—
Извол'те
,
служити
се
,
код
ја
немати
много
нукање
.
—
о
молити
,
молити
,
—
велим
г
.
Пера
и
окренути
кашика
на
страна
гђе
Сид
.
—
А
не
,
гост
припадати
велик
кашика
,
—
рећи
гђа
Сид
и
окренути
кашика
на
г
.
-Перину
страна
.
г
.
Пера
извадити
у
тањир
и
почети
јести
.
Чорба
јесам
бити
пилећи
,
баш
што
он
волити
,
и
допасти
он
се
.
за
часак
покус
из
тањир
.
—
Ева
ви
и
нога
...
да
ви
волити
пуница
,
што
казати
!
—
смејати
се
гђа
Сид
и
сипати
он
у
тањир
.
—
благодарити
,
—
клањати
се
г
.
Пера
.
—
изредан
,
чрезвичајни
чорба
!
—
е
,
тај
јесам
Јуцин
слава
,
она
јесам
данас
бити
редуша
—
—
А
,
госпођица
,
морати
се
признати
...
у
тај
година
,
па
тако
мајсторски
зготовити
!
моћи
бити
гастгеберај
отворити
!
—
извалити
г
.
Пера
,
и
кад
рећи
а
он
се
тек
онда
тргнути
и
поцрвенити
,
видити
да
јесам
претерати
,
па
похитати
да
поправити
и
додати
.
—
То
јесам
,
они
тамо
јесам
прав
шегрт
према
ви
.
родитељ
као
паметан
људи
учинити
се
к'о
и
да
јесам
ни
приметити
,
а
и
сам
Јула
као
да
јесам
сав
ни
дочути
;
она
се
предати
јела
и
сркати
,
и
сваки
час
брисати
наизменце
уста
салвета
или
лице
кецеља
.
—
Извол'те
паприкаш
,
ако
ви
се
допадати
;
извадити
још
једаред
,
—
нудити
он
поп-Спира
.
—
хвала
лепо
!
—
одбијати
гост
.
—
Врла
добро
,
к'о
да
јесам
ја
питати
.
Штелујте
се
и
за
„
покенес
“
,
—
велим
гђа
Сид
.
—
видити
само
како
се
сав
румен
!
—
рећи
и
метнути
пред
гост
.
поп
Спира
јесам
марити
за
покован
пилећи
;
као
Србин
и
правослне
црква
син
мрзети
јесам
на
тај
швапски
печење
и
чекати
јесам
гужвара
омилети
свој
јела
:
—
не
марити
ти
ја
за
тај
покенес
и
нокенесе
,
како
ли
она
звати
!
никад
не
знати
шта
јесам
извадити
!
Тражиш
и
хтети
бео
месо
,
а
кад
развити
а
онај
шијати
с
глава
!
Швапски
жебраклук
и
ништа
други
,
враг
она
мати
,
кад
већ
тако
морати
да
се
изразити
!
од
један
пиле
хтети
стотину
да
угостити
;
хтети
и
да
почастити
и
да
он
опет
мало
коштати
!
немати
ти
ништа
лепше
,
него
онако
српски
зготовити
;
па
лепо
онда
видити
још
из
кујна
шта
он
јесам
глава
а
шта
опет
тртица
,
да
простити
!
кад
јесам
доћи
гужвара
,
онда
јесам
настати
општи
хваљење
.
и
сам
поп
Спира
који
јесам
увек
наглашавати
да
прав
родитељ
не
требати
свој
дете
пред
он
сам
да
хвалити
—
овде
јесам
одступити
од
тај
принцип
и
похвалити
гужвара
.
—
Добра
пећи
,
па
масна
,
е
,
тај
вредити
!
—
велим
поп
Спира
.
—
ја
ви
не
марити
за
торта
и
други
којекакав
керефеке
.
него
један
гужвара
,
али
да
ја
јесам
пре
тај
само
један
јела
па
одмах
гужвара
.
немати
ти
ту
мелшпајз
кад
јесам
мастан
,
па
не
цурити
маст
низ
брада
.
ама
,
фино
јесам
казати
:
аја
,
не
марити
ти
ја
за
тај
!
—
сасвим
тако
,
имати
права
.
и
ја
претпостављати
добар
савијача
сваки
цукербекерају
,
—
велим
гост
.
са
гужвара
јесам
завршен
ручак
,
а
отпочети
јесам
живаљ
разговор
.
дотле
се
јела
и
помало
говорити
,
а
сад
јесам
настати
разговор
уз
вино
.
поп
Спира
јесам
бити
приличан
ћуталица
и
иначе
,
а
кад
јесам
јести
држати
се
онај
златан
Доситејев
правило
:
„
кад
јести
јести
,
а
не
разговарати
ни
с
ко
.
“
Вина
јесам
бити
изврсно
,
а
поп
Спира
он
јесам
хвалити
и
ређати
добар
особина
и
дејство
његов
.
—
код
ја
јесам
тај
правило
,
—
говорити
поп
Спира
,
—
да
јесам
човек
весео
.
А
како
хтети
враг
и
бити
весео
брез
вино
;
јер
„
вино
веселит
сердце
человјека
“
,
што
рек'о
цар
Давид
у
један
псалм
.
А
овај
вино
хтети
надалеко
наћи
.
ето
,
господин
нотарош
баш
знати
шта
јесам
вино
,
па
кад
год
хтети
добар
вино
да
пити
,
а
он
ето
ти
он
па
к
ја
.
„
срдити
се
ви
или
не
срдити
,
ја
дођо
’
казати
,
на
један
чашица
.
“
кад
ал
’
јесам
,
враг
,
чашица
!
бити
ту
и
десет
!
—
Па
и
двадесет
!
—
додавати
г
.
Пера
смешити
се
.
—
тај
да
,
да
,
што
казати
и
двадесет
!
А
да
шта
ви
мислити
!
?
јесам
он
још
видити
,
а
да
видити
,
какав
он
јесам
црвен
нос
!
дакле
,
молити
...
—
А
благодарити
!
—
Али
коштати
!
аја
,
не
трпити
устручавање
!
—
Мог
,
на
последак
,
—
попуштати
гост
,
—
али
само
с
вод
,
онако
к'о
стар
философ
грчки
—
—
А
,
тај
ман'те
она
бестрага
!
како
јесам
радити
онако
јесам
и
проћи
.
онај
јесам
стар
завет
бити
а
овај
јесам
сад
нов
!
—
шалити
се
поп
Спира
.
—
него
ви
ајде
онако
по
Хришћански
,
чисто
вино
,
онако
по
српски
натегнути
к'о
наш
Краљевић
Марка
!
Коштајте
он
само
!
г
.
Пера
узити
и
попити
пола
чаша
,
а
поп
Спира
се
наслонити
на
десни
рука
,
а
леви
држати
брада
па
он
гледати
блажен
и
не
трептати
.
—
А
,
шта
ја
казати
?
!
Шта
велим
на
тај
?
—
изредан
,
—
велим
г
.
Пера
и
гледати
с
израз
дивљење
по
домаћи
и
пуцати
полако
језик
.
—
бог
ја
!
...
А
,
колико
он
имати
још
у
подрум
?
—
Хехе
!
колико
он
имати
да
имати
,
тек
велим
:
данас
он
хтети
попити
,
па
све
да
узети
у
компанија
и
сам
Краљевић
Марка
.
—
ја
се
,
до
дух
,
не
разумети
баш
много
у
вино
,
али
ви
уверавати
,
—
велим
г
.
Пера
,
—
да
овако
што
још
јесам
пити
.
овако
јесам
!
—
А
тај
ви
веровати
,
тај
ви
веровати
,
—
смејати
се
задовољно
поп
Спира
.
—
Па
ја
ви
говорити
:
чисто
натуралан
...
брез
шпеција
,
а
ви
ја
се
ту
једнако
цифрати
.
ех
,
такав
ти
јесам
садашњи
младеж
!
па
онда
се
чудити
,
што
толики
умирати
од
апцерунга
!
кад
јесам
ја
бити
ваш
’
година
,
ја
јесам
толико
моћи
наште
срце
попити
колико
тројица
ви
садашњи
после
мастан
карменадла
—
—
ама
,
Спира
,
како
тај
још
,
говорити
!
?
ко
ти
не
познавати
,
мислити
бити
само
да
јесам
сав
тај
истина
!
—
велим
гђа
Сид
.
—
е
,
јесам
него
јесам
!
па
кад
грунути
:
„
у
јутро
рано
чим
зор
заплавити
,
Вожд
Новак
тајно
—
“
—
но
,
врло
лепо
!
ваљда
хтети
сад
још
приповедати
твој
„
штикл
“
—
—
А
да
шта
бити
ти
’
тело
?
ако
ти
се
не
допадати
тај
песма
,
певати
јесам
ја
онда
и
другојаче
!
—
тај
марити
ја
за
песма
,
—
бранити
се
гђа
Сид
,
—
моћи
јесам
шта
јесам
хтети
певати
—
—
певати
јесам
ја
и
овај
,
—
дирати
јесам
поп
Спира
па
запевати
:
„
о
,
незлобан
голубица
,
невин
мој
грлица
!
како
тихо
ти
почивати
,
и
конечно
не
чувствовати
Бол
сердце
мој
!
“
—
тај
ићи
молити
ти
!
—
љутити
се
гђа
Сид
.
—
Па
тек
овај
!
—
дирати
јесам
опет
поп-Спира
,
па
запевати
:
„
Сјећаш
ли
се
онај
сат
,
кад
јесам
ја
око
врата
Бјеле
рука
савити
?
и
крити
твој
лице
ја
скоро
“
—
—
тај
који
ти
јесам
ђаво
!
—
прекинути
он
гђа
Сид
љутит
.
—
она
,
извин'те
,
господин
!
Јуца
душа
,
ићи
у
кујна
па
спрема
црн
кафа
.
знати
да
варошанин
радо
пити
.
ја
по
три
дан
не
моћи
да
спавати
,
само
један
шољица
кад
попити
.
с
кафа
јесам
ићи
мало
потегнути
,
јер
јесам
једва
наћи
жрналица
;
како
јесам
често
у
поп-Спириној
кућа
пити
кафа
,
тако
она
јесам
и
требати
.
после
неки
време
Јула
унети
кафа
и
послужити
она
све
.
кафа
јесам
бити
таман
колико
требати
врућ
и
црн
,
и
учитељ
јесам
пити
и
хвалити
пљуцкати
онај
крупан
самлевен
који
јесам
пливати
по
површина
.
—
А
где
јесам
ви
кафа
,
госпођица
?
—
ја
не
пити
!
тат
казати
,
да
узбуњивати
крв
и
не
да
спавати
.
—
А
пити
ли
бар
бео
кафа
?
—
да
.
—
А
пунш
?
—
не
.
—
А
гефроренес
?
—
да
.
—
А
ајскафе
?
—
не
.
—
Чудновато
,
заиста
!
ко
бити
тај
рећи
!
?
—
чудити
се
гост
не
знати
ни
јесам
,
шта
више
да
питати
Јула
.
—
е
,
—
предложити
поп
Спира
,
—
хтети
ли
да
мало
испрати
гуша
вино
?
—
А
колико
он
имати
у
подрум
,
заборавити
јесам
да
ви
запитати
!
—
рећи
г
.
Пера
.
—
Па
имати
тако
тридесет
аков
.
ни
једно
јесам
млад
од
пет
година
,
нити
слабије
од
овај
што
он
сад
пити
а
пити
овај
лети
.
али
једно
јесам
,
боме
,
отерати
далеко
и
старином
и
квалитет
.
А
наточити
јесам
у
бурад
некако
још
први
година
кад
јесам
се
,
во
времја
онај
,
ја
и
Сид
узети
.
од
он
мислити
да
хтети
бити
давно
и
надалеко
добар
.
ако
бити
боље
само
онај
што
јесам
он
—
Божа
ја
простити
—
у
стар
време
пити
онај
сват
у
кана
галилејски
—
—
А
тај
вино
,
—
упасти
он
гђа
Сид
у
реч
,
—
решити
се
мој
супруг
да
отворити
кад
узудајемо
наш
Јуца
;
па
о
њен
сват
неки
се
потрошити
.
К'о
велим
,
кад
јесам
мираз
к'о
што
требати
,
нек
бити
и
вино
;
кад
већ
младожења
добијати
вредан
девојка
и
добар
мираз
,
неки
онда
и
сват
видити
асна
...
А
већ
ту
јесам
,
тек
што
јесам
...
јављати
она
се
добар
прилика
,
ето
—
—
А-а-а
,
тако
зар
ви
знати
?
!
—
зачути
се
још
из
кујна
глас
гђе
Перса
.
—
Видиш
ти
тај
њи
’
само
!
добити
гост
,
па
се
ником
и
не
фалити
!
А
,
а
,
дати
ја
ви
!
гледати
ти
само
њи
’
!
е
,
сад
представити
себе
,
драг
читатељ
,
да
јесам
ви
нешто
на
место
гђе
Сид
.
како
јесам
изгледати
и
шта
јесам
помислити
гђа
Сид
кад
јесам
таман
почети
,
а
гђа
Перса
јесам
из
кујна
прекинути
!
писац
лепо
себе
представљати
све
тај
у
памет
,
али
он
јесам
слабо
перо
,
слаб
сав
писаћи
прибор
,
да
тај
веран
нацрт
,
зато
молити
читалац
,
неки
се
потрудити
па
неки
тај
они
сам
представити
себе
,
јер
јесам
и
лакше
сав
тај
машта
представити
него
перо
описати
.
толико
само
додавати
,
да
јесам
гђа
Сид
,
кад
јесам
поп-Ћирини
већ
ући
у
соб
,
нарочито
изаћи
у
кујна
,
да
се
тамо
од
чудо
трипут
прекрсти
.
А
и
јесам
бити
чудо
и
изненађење
!
са
овај
изненађење
моћи
бити
се
поредити
само
оно
пре
година
и
више
дан
,
пре
онај
велик
ексер
на
капија
кад
јесам
једном
банути
у
Жужин
соб
па
затећи
тамо
један
курмахер
Жужин
где
седити
,
па
се
наместити
тај
син
,
као
да
јесам
доћи
и
сести
да
се
фотографирати
.
поред
он
стајати
пун
бокал
вино
,
а
он
,
безобразник
један
пуштати
густ
дим
из
поп-Спирине
скупоцен
стива
лула
са
дуг
камиш
.
ни
онда
јесам
умести
од
чудо
ништа
да
прословити
,
па
ни
сада
.
и
сада
да
јесам
неко
убацити
споља
кроз
прозор
читав
цигља
и
полупати
она
сав
порцулан
,
не
бити
се
тако
скаменити
гђа
Сид
као
кад
јесам
чути
глас
гђе
Перса
.
„
кад
ја
јесам
јуче
шлог
ударити
,
“
говорити
јесам
сутра
дан
гђа
Сид
,
„
живити
бар
петнаест
година
дуже
од
покојни
мам
.
“
—
А
ја
,
богме
,
јесам
’
телити
да
чекати
лимун
,
него
се
кренути
сам
,
—
рећи
гђа
Перса
кад
јесам
ући
,
за
она
поп
Ћира
,
а
за
он
Меланија
.
и
таман
јесам
изрећи
тај
,
а
она
се
’
тргнути
,
па
наставити
:
—
ах
,
извинити
!
но
,
лепо
хтети
изгледати
.
А
ја
казати
:
код
поп
-Спирини
’
гостити
;
а
ја
мислити
,
ваљда
доћи
Лалика
из
Перјамош
с
деца
,
а
оно
гле
...
о
,
молити
,
молити
по
сто
пут
—
—
Ништа
,
ништа
,
—
велим
поп
Спира
задовољно
и
устајати
.
—
јесам
Лалика
,
али
јесам
неки
други
још
редак
,
па
још
боље
.
Извол'те
,
отац
Ћира
,
седити
,
седити
,
госпоја-Персо
;
Меланија
дете
,
ето
ти
ту
до
Јуца
.
Меланија
поћи
тамо
,
али
јесам
гђа
Перса
повући
и
гурнути
брзо
на
други
столица
баш
до
г
.
Пера
,
тако
да
јесам
овај
сада
с
десни
страна
бити
Јула
а
с
леви
Меланија
.
—
е
,
баш
,
баш
јесам
добро
учинити
што
сто
доћи
,
—
велим
гђа
Сид
;
—
а
ја
јесам
баш
мислити
,
да
послати
по
ви
да
доћи
;
или
да
ми
чекати
код
ви
.
—
ето
видити
,
а
оно
испасти
па
хтети
да
бити
и
једно
и
друго
.
јер
ја
мислити
,
да
ми
ни
сад
хтети
одбити
позив
на
„
јаузн
“
.
—
о
,
с
драг
воља
,
с
драг
воља
!
само
ако
,
тај
јесам
,
господин
Пера
пристати
,
—
велим
гђа
Сид
,
а
у
тај
пар
доћи
она
гђа
Перса
сав
зелен
.
—
о
,
колико
ласкаво
за
ја
,
—
велим
г
.
Пера
;
—
располагати
,
молити
,
са
ја
како
ви
јесам
воља
.
—
е
,
е
,
—
велим
задовољно
поп
Спира
,
—
ал
’
баш
добро
кад
јесам
доћи
.
Сида
,
ајде
брже
дати
други
чист
чаша
и
други
,
хладан
вино
.
А
за
тај
се
окренути
поп-Ћири
,
да
он
одговорити
на
питање
колико
јесам
данас
пасти
у
тас
.
затим
јесам
похвалити
херуфика
,
а
учитељ
опет
предика
.
докле
се
поп
Спира
и
поп
Ћира
разговарати
седети
јесам
г
.
Пера
као
на
игла
између
два
лепотица
.
господин
Пера
јесам
бити
од
онај
многи
салонски
лутак
и
глупак
,
што
се
одмах
у
први
мах
умети
да
наћи
и
допасти
у
женски
друштво
са
онај
досадан
стереотипан
фраза
од
који
јесам
неколико
туце
на
памет
знати
,
и
тај
пленити
ћуркаст
женскиња
;
али
који
после
обично
код
паметан
женскиња
постати
досадан
,
јер
што
јесам
знати
,
тај
јесам
одмах
издекламовати
и
у
права
,
занимљив
говор
,
и
не
моћи
участвовати
.
не
,
он
јесам
бити
од
онај
који
јесам
с
почетак
неспретан
ћуталица
,
али
који
са
жив
и
интересантан
разговор
постајати
и
сам
живаљ
и
интересантан
.
(
А
такав
јесам
бити
и
гђица
Јула
.
)
г
.
Пера
се
завезати
језик
,
па
ни
реч
да
рећи
,
него
јесам
узети
па
разгледати
један
нож
који
јесам
остати
ту
на
сто
и
прочитати
јесам
у
који
јесам
фабрика
лити
.
сав
„
есцајг
“
јесам
бити
стар
шлог
,
добро
очуван
али
давнашњи
.
донети
он
јесам
гђа
Сид
у
мираз
свој
попити
,
и
износити
се
из
шифонер
само
онда
кад
јесам
у
гостински
соба
скидан
футрола
од
конофос
са
столица
,
фотеља
и
канабе
,
а
тај
јесам
бити
само
онда
кад
јесам
гостити
долазити
.
фрајла
Јула
јесам
моћи
у
пауза
да
живити
,
али
она
фрајла
Меланија
јесам
трпети
и
за
тај
она
почети
:
—
Па
како
ви
се
допадати
,
господин
,
овај
наш
место
?
—
ванредан
,
госпођица
.
—
ех
,
ви
само
шмајхловати
!
—
одговарати
Меланија
.
—
откад
пре
да
ви
се
допасти
тако
?
!
Доћи
из
Карловци
из
онаки
’
романтиш
предео
у
овај
равница
без
околина
!
—
ах
,
госпођица
,
овако
леп
околина
,
(
па
показати
на
она
два
,
)
ко
да
се
не
допасти
!
?
—
она
,
господин
,
тај
тај
бити
још
врло
рано
бити
!
—
велим
Меланија
.
—
е
,
да
боме
,
тај
јесам
увек
дело
један
момент
.
—
јесам
знати
,
веровати
,
да
јесам
Карловачки
богословац
такав
шмајхлер
!
—
рећи
Меланија
и
крадом
гурнути
Јула
лепеза
.
—
ја
јесам
,
веровати
,
један
од
најгорих
,
управо
никакав
„
шмајхлер
“
или
ласкатељ
,
али
што
јесам
истина
,
истина
—
—
јесам
ли
,
Јула
,
да
јесам
господин
шмајхлер
?
—
дабоме
,
—
велим
Јула
.
—
Шта
,
зар
и
ви
тако
мислити
!
?
тај
тај
јесам
ја
онда
запасти
међу
сав
сам
непријатељ
.
—
она
!
А
зар
јесам
ви
ја
непријатељ
?
јесам
ли
,
Јула
,
—
питати
јесам
Меланија
иза
гостов
леђа
љуљати
се
на
столица
,
—
јесам
јесам
л
’
тај
непријатељ
господ'на
Пера
?
—
јесам
...
а
за
што
бити
’
бити
!
—
велим
Јула
а
сав
јесам
облити
румен
и
размишљати
,
шта
бити
тај
сад
моћи
радити
у
кујна
ил
’
ма
где
,
само
да
не
седити
тако
.
—
ето
ви'те
,
—
велим
Меланија
.
—
Ал
’
ви
јесам
свакојако
.
—
но
,
за
сад
још
не
,
ал
’
моћи
бити
.
.
време
...
—
велим
Меланија
.
—
но
,
госпођица
,
—
велим
Пера
који
се
мало
вештачки
ослободити
попити
два
наискап
.
—
јесам
ни
слутити
да
јесам
тако
опак
.
—
А
,
не
,
не
,
ја
мислити
тај
ако
,
тај
јесам
,
заслужити
.
—
Па
онда
молити
ви
рец'те
ја
напред
да
се
чувати
!
А
шта
бити
’
ја
тај
заслужити
?
—
Па
ето
тај
...
ако
бити
,
тај
јесам
,
пред
ми
фалити
варошки
госпојица
.
јесам
л
’
,
Јула
?
—
јесте
!
—
велим
Јула
.
-—
на
мој
частан
реч
,
веровати
ја
,
—
велим
Пера
,
—
и
да
јесам
она
до
сада
хвалити
,
од
данас
бити
’
морати
престати
и
променити
мишљење
.
—
А
како
тај
да
разумети
?
—
запитати
он
Меланија
кокетан
и
стати
се
хладити
лепеза
тако
да
ветрић
додирнути
и
Перин
кос
.
—
дакле
,
молити
...
одговор
?
како
тај
мислити
?
—
како
мислити
?
како
и
да
мислити
,
кад
ја
тако
гледати
?
—
Па
добро
,
а
ја
хтети
онда
гледати
у
Јула
,
а
ви
ја
онда
казати
.
јесам
ли
,
Јула
?
—
Па
тако
...
мислити
...
мислити
,
дакле
,
да
се
варошки
госпођица
не
моћи
ни
сравњавати
са
госпођица
на
село
,
—
велим
Пера
ко
се
одрешити
језик
.
—
Или
управо
:
варошка
јесам
према
онај
са
село
као
...
као
онај
без
мирис
дућански
цвеће
према
миомиран
натуралан
и
природан
цвеће
из
башта
или
перивој
.
—
ију
!
—
кликнути
Меланија
.
—
Ал
ви
тај
лепо
сравњавате
,
само
кад
бити
тај
бити
истина
!
—
Лака
јесам
сравњавати
,
—
велим
Пера
,
—
кад
јесам
већ
тако
.
—
питати
,
Јула
,
господин
:
какав
јесам
ја
цвеће
,
ја
и
ти
?
како
бити
ми
назв'о
.
—
А
зашто
да
он
ја
баш
питати
?
—
велим
Јула
збуњен
и
румен
.
—
питати
он
ти
.
—
еј
,
срећа
мој
,
—
шанути
у
себе
гђа
Сид
који
јесам
једнако
гледати
како
Меланија
успешно
водити
офанзива
.
—
Хоћете
л
’
да
ви
баш
казати
?
—
питати
Пера
.
—
она
,
слати
—
...
пардон
...
господин
Пера
,
овако
ви
молити
,
—
рећи
и
склопити
рука
,
—
и
ја
и
Јула
.
—
Па
,
ето
...
ви
јесам
руж
,
дуплован
руж
;
а
госпојица
Јула
јесам
смеран
љубичица
.
—
ух
,
—
хукнути
гђа
Сид
,
—
овај
мува
.
„
Добра
кад
не
рећи
:
цвекла
!
“
рећи
у
себе
гђа
Перса
који
се
такође
сав
у
уво
претворити
.
А
бити
јесам
задовољан
;
видети
јесам
већ
,
да
се
ствар
врло
повољно
развијати
.
—
ах
,
ви
мушкарац
!
Што
јесам
ви
мајстор
у
исмевање
,
тај
више
немати
!
—
рећи
Меланија
и
попрети
он
затворен
лепеза
.
А
за
тај
се
развити
врло
жив
разговор
између
Меланија
и
Пера
у
који
јесам
Меланија
много
више
говорити
а
Јула
се
само
благо
и
питомо
смешити
и
тек
по
некад
„
да
“
или
„
не
“
или
„
да
боме
“
рећи
.
исто
се
тако
жив
разговор
повести
и
између
поп
.
они
јесам
се
разговарати
о
летина
,
о
банатски
шеница
и
о
влашки
шеница
.
—
и
добро
јесам
и
не
ваљати
,
драг
суседа
,
—
велим
поп-Ћира
,
—
што
јесам
тако
понети
година
.
Жита
пун
амбар
а
котарка
очекивати
кукуруз
,
а
кукуруз
изредати
,
па
нађикати
,
гледати
он
баш
јуче
;
хуланер
на
коњ
да
проћи
кроз
он
,
не
бити
се
видети
;
а
клип
к'о
левча
дугачак
.
ал
’
хтети
паор
да
побеснити
,
враг
он
баба
!
и
добро
јесам
,
и
не
ваљати
!
запамтити
јесам
добро
,
кад
год
јесам
тако
родна
година
бити
и
јефтин
бити
рана
,
увек
јесам
бити
рат
.
сад
како
јесам
тај
,
ја
не
знати
!
ваљда
и
тај
цар
побеснити
к'о
и
паор
.
ал
’
видити
само
,
да
хтети
Баћушка
заокупити
!
.
.
Биће
,
држ
’
не
дати
!
—
Бома
ако
се
умешати
онај
наш
сјеверни
стриц
,
бити
повући
потегнути
;
сав
јесам
изглед
за
тај
.
и
ја
исто
тако
шацовати
,
—
потврђивати
поп
Спира
.
—
Ена
гледати
само
на
асентирунг
;
какав
ти
не
узимати
у
војска
.
Чисто
вео
:
дати
само
нек
јесам
више
каноненфутер
!
сад
она
јесам
сваки
жгеба
и
навртати
добра
;
немати
више
унтауглих
!
Ена
и
Перин
онај
муцати
,
немати
предњи
два
зуб
а
не
умести
сексер
крајцара
да
израчунати
,
па
и
он
ост'о
у
катана
.
не
ваљати
,
ништа
не
ваљати
!
Биће
,
што
рећи
наш
стар
,
„
кровопролитија
“
неки
,
биће
,
биће
!
док
се
они
тако
разговарати
,
чаша
се
непрестано
пун
и
празан
.
пити
оба
поп
,
а
пијуцкати
,
бог
ја
,
и
гост
;
заборавити
на
стар
философ
па
пити
без
вод
вино
.
Послушао
јесам
поп-Спиру
који
рећи
:
„
да
јесам
вод
добра
,
не
бити
у
она
крекетати
жаба
него
људи
.
“
сав
јесам
живо
и
пријатно
разговарати
,
само
јесам
код
попадија
нешто
запети
,
нешто
ићи
ћошкаст
.
и
један
и
други
се
извињавати
умор
и
врућина
.
тако
јесам
трајати
до
пет
час
.
тада
гђа
Перса
подсетити
друштво
,
да
бити
добро
бити
да
прећи
мало
код
она
.
А
тај
јесам
бити
врло
добро
.
јер
да
јесам
још
мало
само
остати
,
отворити
бити
се
гротло
на
вулкан
препун
гнев
,
хтети
рећи
,
планути
бити
гђа
Сид
и
заборавити
бити
сав
обзир
,
који
требати
да
имати
један
гостољубив
домаћица
.
А
узрок
јесам
бити
већ
и
сувише
.
прво
и
прво
:
јесам
бити
ни
најмање
задовољан
са
Јуца
и
Меланија
.
она
први
јесам
бити
до
зло
бог
стидљив
,
да
не
казати
завезати
,
овај
после
подне
;
а
овај
други
,
тај
јесам
,
Меланија
,
пустити
се
у
унтерхалтунг
с
гост
али
тај
тако
,
као
да
јесам
сам
она
ту
.
„
Оно
јесам
више
ни
изгледати
да
јесам
у
кућа
,
“
приповедати
јесам
после
гђа
Сид
;
„
него
к'о
кад
се
неки
Бечкеречка
чифуцки
фрајла
у
промонади
унтерхалтовати
с
лајтнант
уланерски
,
кад
о
Шабецу
свирати
регименцки
банда
у
промонади
.
Вид'ла
јесам
,
“
велим
,
„
сваки
чудо
,
али
тај
покора
—
никад
!
“
А
други
,
што
јесам
тако
исто
,
ако
не
још
и
горе
наљутити
гђа-Сиду
,
бити
јесам
и
само
госпоја-Персино
понашање
.
тај
до
дух
јесам
ники
видети
,
али
видети
јесам
гђа
Сид
,
а
тај
јесам
доста
.
видети
јесам
,
наиме
,
како
гђа
Перса
брисати
свој
чист
шнуфтихла
један
чаша
—
бајаги
чаша
јесам
чист
!
„
А
чаша
бити
чист
,
к'о
дијомант
!
“
уверавати
јесам
гђа
Сид
.
е
,
тај
јесам
тако
наљутити
,
да
у
мал
’
што
јесам
планути
и
очитати
она
у
свој
рођеној
кућа
.
но
срећа
,
тај
јесам
овај
напоменути
да
се
полазити
и
поп
се
дигнути
већ
.
и
тако
јесам
за
тај
пар
одложити
бити
ерупција
гнев
гђа-Сидина
.
глава
осми
Или
продужење
глава
седми
у
она
јесам
описати
„
јаузн
“
код
поп-Ћириних
,
на
који
се
десити
сукоб
и
отпочети
се
отворено
непријатељство
,
између
попадија
а
после
,
наравно
,
и
између
поп
.
Кућа
поп-Ћирина
бити
јесам
нешто
сиромашан
,
у
она
се
,
истина
,
мање
богатство
али
више
укус
опажати
.
сав
ући
у
гостински
соб
по
који
се
распростирати
благ
мирис
миришљав
сапун
и
вербена
(
а
код
поп-Спире
опет
мирис
од
млад
сир
и
босиљак
)
.
канабе
и
сав
столица
открити
,
без
конофоски
навлака
,
а
по
канабе
и
фотеља
исхеклован
јастучић
и
комадић
хеклерај
а
на
она
сав
неки
голи
Аморчићи
са
тулац
стрела
(
а
код
поп-Спириних
јесам
бити
танак
пешкирић
од
српски
платно
и
веза
)
По
штелажа
порцулански
и
стаклен
посуђе
а
по
дувар
неколик
слика
:
неки
битка
,
неки
слика
из
Геснеров
идила
и
сцена
из
живот
блаженопочивши
Марија
Терезија
.
ту
и
слика
поп-Ћириног
отац
стар
кабаничар
Аверкије
,
насликати
масном
боја
.
он
насликати
са
врло
благ
израз
лице
а
поред
он
неколико
дебео
књига
ма
да
јесам
слабо
читати
али
,
као
човек
који
јесам
поштовати
учен
људи
и
бити
увек
међу
пренумерант
,
захтевати
јесам
да
се
што
више
књига
поред
он
налазити
.
и
молер
он
јесам
и
учинити
по
воља
;
тако
јесам
доћи
крај
он
четири
дебео
свеска
Рајић
,
Макровиотика
Хуфеландов
и
Собрание
Вещеи
од
Доситеј
,
а
Совѣте
Здраваго
разум
од
исти
држати
јесам
Аверкије
у
рука
.
али
што
јесам
највише
моћи
да
изненадити
сваки
гост
,
тај
јесам
бити
један
клавир
.
клавир
у
село
у
онај
доба
!
у
село
јесам
и
кринолин
бити
још
једнако
доста
редак
и
бар
непопуларан
ствар
.
Кол'ко
јесам
само
фрајла
баш
у
овај
исти
село
извући
батинати
и
бегати
у
шупа
или
у
зелен
метла
кад
се
баба
згранути
при
спомен
кринолина
,
и
онда
јесам
никакав
чудо
,
што
јесам
се
људи
чудити
кад
јесам
наћи
клавир
у
село
где
јесам
од
музички
инструмент
познати
само
дромбуља
,
фрула
и
гајде
,
али
кад
он
(
тај
јесам
тај
клавир
)
дознат
историја
,
онда
се
хтети
толико
чудити
.
он
јесам
поп-Ћира
добити
од
неки
његов
до
зло
бог
рђав
дужник
а
тешити
се
тај
:
боље
ишта
него
ништа
,
а
после
,
и
процес
он
јесам
већ
изаћи
на
потиљак
.
на
он
јесам
често
фрајла
Меланија
ждронцати
неки
арија
.
кад
јесам
поп-Спира
добар
воља
бити
,
он
јесам
уживати
у
свирац
па
ма
тај
бити
и
швапски
арија
,
а
кад
јесам
бити
зловољан
,
Меланија
јесам
остављати
клавир
и
јесам
смести
да
свирати
ни
омиљен
поп-Ћирину
песма
„
сјајан
месец
иза
горе
“
јер
поп-Ћира
се
толико
пута
у
љутина
зарећи
да
хтети
он
сав
секира
разлупати
или
он
продати
какав
верглаш
.
—
молити
ви
извол'те
сести
.
молити
извол'те
ту
на
канабе
.
Меланија
голубица
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
склонити
ти
твој
књига
;
не
моћи
човек
,
да
,
се
макнути
од
тај
њен
књига
,
стајати
кућа
к'о
штајеромт
.
узети
онај
са
канабе
,
да
сести
господин
Пера
.
и
доиста
бити
јесам
неколико
књига
тако
отворен
и
почет
,
један
на
канабе
,
други
на
фотеља
а
трећи
на
прозор
.
—
Ништа
,
ништа
;
не
трудити
се
,
госпођица
,
ја
хтети
већ
тај
јесам
,
—
рећи
Пера
и
узити
књига
и
стати
јесам
разгледати
.
Беше
тај
неки
немачки
књига
,
тридесет
седми
хефт
Риналда
Риналдини
интересантан
роман
из
разбојнички
живот
,
који
се
тај
година
радо
чатао
.
Меланија
јесам
добити
прилично
васпитање
;
бити
јесам
у
лер
код
неки
стар
фрајла
у
Бечкерек
и
тамо
научити
многи
за
млад
девојка
врло
корисне
ствар
а
између
осталога
у
први
ред
немачки
;
немачки
јесам
тако
владати
,
да
јесам
,
како
јесам
гђа
Перса
уверавати
,
ноћу
„
бунцати
само
на
немецки
“
.
док
се
гостити
намештати
и
пауза
трајати
,
ући
Ержа
са
послужавник
на
који
бити
порцулански
ибрик
,
шоља
и
сребрн
кашичица
,
и
послужити
гост
.
Отпоче
„
јаузн
“
и
разговор
опет
као
да
пауза
јесам
ни
бити
.
и
опет
јесам
ићи
лепо
и
код
поп
и
код
младеж
.
најпре
се
пити
бео
кафа
;
Меланија
јесам
наливати
свако
и
питати
свако
:
волити
ли
више
кафа
или
више
млеко
,
више
или
мање
шећер
.
—
Господин-Перо
,
какав
кафа
волети
,
сладак
или
обичан
?
—
о
,
госпођица
Меланија
,
из
ваш
рука
сваки
јесам
ствар
пресладак
.
—
ух
,
—
хукнути
госпођа
Сид
,
—
тај
јесам
л
’
још
ко
овако
врућина
?
—
ви
фурт
шмајхловати
.
ево
ви
и
обрст
,
знати
да
ви
тај
волети
!
—
рећи
и
спустити
он
још
два
грумен
шећер
и
сести
до
он
.
—
тај
јесам
,
сав
јесам
он
обрст
и
одранити
у
богословија
,
—
хтети
гђа
Сид
да
рећи
,
али
,
што
рећи
:
„
бог
да
простити
предњи
зуб
“
,
уздржати
се
.
сав
поседати
и
почети
јаузновати
.
настати
један
повећати
пауза
.
сав
се
дати
на
посао
.
Чује
се
само
сркање
кафа
;
сав
срча
као
по
неки
команда
.
оба
попадија
подметле
шнуфтикла
под
шоља
па
пити
кафа
а
једнако
испод
ока
гледати
на
девојка
и
на
учитељ
.
госпоја
Перса
бити
јесам
задовољан
,
блажен
!
Још
код
поп-Спириних
моћи
јесам
већ
видети
,
како
се
ствар
сретно
упутити
,
и
да
јесам
нешто
знати
латински
,
моћи
јесам
још
тамо
рећи
онај
староримски
:
vena
,
viditi
,
vidac
.
А
гђа
Сид
јесам
бити
кисео
јер
јесам
већ
,
отприлике
,
видети
и
свој
и
Јулин
,
што
казати
,
„
добројтро
“
.
у
осталом
јесам
никакав
ни
чудо
што
јесам
страховати
и
већ
почети
очајавати
за
успех
,
јер
јесам
и
не
бити
тај
бити
први
случај
,
да
њен
Јула
пасирати
тако
што
.
увек
се
она
така
неки
ђаво
морати
десити
.
бадава
,
морал
јесам
признати
и
сад
и
толико
пута
већ
пре
тај
,
да
јесам
Меланија
много
и
срећан
али
и
умешан
.
„
А
да
боме
,
ето
таки
хтети
несрећа
увек
пре
наћи
себе
срећа
,
него
овај
мој
!
“
говорити
јесам
чешће
гђа
Сид
.
„
гледати
,
молити
ти
,
само
,
како
он
пиљити
у
очи
к'о
какав
чифуцки
фрајла
.
мој
ти
,
да
боме
,
тај
нит
’
умести
а
,
бог
ја
,
нит
’
’
хтети
.
А
садашњи
јесам
момак
ћорав
па
не
видити
сав
тај
.
она
се
не
допадати
скроман
и
смеран
девојка
,
него
ето
таки
шиндивила
,
што
она
играти
очи
к'о
на
зејтин
.
таки
правити
у
данашњи
време
ероберунг
!
“
овде
хтети
,
мислити
,
бити
згодан
,
док
гостити
пити
кафа
и
јаузнују
,
да
упознати
мало
боље
читалац
са
оба
овај
девојка
,
—
да
она
тај
јесам
„
ауфировати
“
.
јесам
тај
учинити
онај
вече
кад
јесам
бити
заједно
с
тај
,
што
јесам
тај
бити
спрам
свећа
,
него
јесам
оставити
за
данас
,
на
дан
тај
јесам
.
спрам
свећа
се
преварити
човек
,
а
женски
јесам
опет
за
чудо
вешт
па
се
дотерати
,
тај
не
моћи
човек
никако
да
сазнати
права
истина
.
него
овако
лепо
на
дан
,
ту
се
сваки
показати
баш
онакав
какав
јесам
;
ту
не
помагати
много
никакав
вештина
и
апотека
.
Јуца
јесам
бити
мали
,
округао
,
румен
и
здрав
као
од
брег
одвалити
,
а
Меланија
висок
витак
и
блед
у
лице
а
увек
се
тужити
да
она
нешто
јесам
добро
.
Јуца
јесам
умести
добро
да
кувати
а
Меланија
да
критиковати
јела
;
Јула
јесам
волети
хаљина
отворен
бој
са
цвет
а
Меланија
јесам
увек
носити
хаљина
затворен
бој
.
јул
јесам
радо
проводити
време
у
башта
,
заливати
јесам
и
плевити
,
а
Меланија
јесам
гледати
само
свој
кактус
и
роман
.
Меланија
јесам
прочитати
сијасет
српски
а
још
много
више
немачки
роман
у
фотеља
,
на
прозор
,
или
се
сакрити
иза
клајдершток
;
а
Јула
врло
мало
,
прочитати
јесам
Љубомир
у
Јелисиуму
,
Аделајиду
алписки
пастирка
и
Геновева
.
Завуче
се
у
зелен
метла
иза
кућа
па
читати
Геновева
.
Биче
јесам
мам
колико
јесам
грло
доносити
,
а
она
се
занети
па
и
не
чути
него
се
гушити
у
суза
и
гнушавати
се
безбожан
Голоса
који
јесам
напаствовати
и
оклеветати
невин
Геновева
.
„
ти
јесам
опет
читати
онај
проклет
књига
!
“
—
„
јесам
,
“
лагати
Јула
.
—
„
јесам
,
јесам
!
гле
,
само
како
се
умацурати
од
плач
!
“
велим
гђа
Сид
па
јесам
физитирати
и
отимати
она
Аделајиду
,
стар
један
књига
који
јесам
још
Јулин
баба
донети
у
мираз
Јулин
дед
.
на
последњи
листа
сваки
јесам
читатељ
записати
свој
име
и
примедба
,
препоручујући
књига
сваки
топао
.
Меланија
јесам
знати
немачки
,
знати
у
клавир
;
а
Јуца
тек
натуцати
нешто
мало
и
знати
по
мало
само
у
гитар
,
јер
кад
бити
гђа
Перса
запитати
поп-Спиру
за
што
и
он
не
купити
Јула
клавир
,
овај
бити
она
одговорити
да
она
јесам
купити
клавир
на
вашар
.
„
Ена
он
,
велим
,
у
шупа
,
па
нек
свирати
у
он
сваки
други
недеља
у
дујет
с
њен
мам
!
“
Меланија
јесам
ићи
чешће
на
бал
у
Темишвар
или
Велика
Бечкерек
и
тамо
јесам
играти
немачки
игра
који
јесам
научити
у
лер
,
унтерхалтовати
се
,
правило
ероберунг
и
вазда
срећан
и
задовољан
остављати
доцни
бал
;
а
Јула
јесам
знати
од
швапски
игра
само
некакав
шотиш-полку
и
неки
тајч
,
који
она
јесам
мам
,
кад
јесам
бити
добар
воља
,
под
дуд
показивати
.
на
бал
јесам
ићи
од
година
до
година
,
о
Св
.
Сава
,
а
на
бал
јесам
увек
бити
малерозан
.
окренути
ли
јесам
само
двапут
тенцер
по
сала
,
—
она
се
морати
десити
неки
малер
;
морати
да
она
пукнути
хаљина
испод
пазуво
или
на
леђа
.
тек
чути
гђа-Сиду
где
велим
,
кад
овај
довести
тенцер
и
предати
јесам
мамити
:
„
еј
,
терет
мој
,
срећа
мој
—
опет
малер
!
“
А
сирот
Јула
после
тај
не
моћи
да
играти
,
него
седити
поред
мам
међу
жена
,
а
после
неки
време
ајд
’
кућа
баш
кад
јесам
бал
у
велик
јек
,
кад
се
и
сам
мам
распасти
па
поручивати
по
тендер
и
хтети
да
играти
,
и
кад
се
и
Шаца
распомамити
па
ударити
у
поскочица
и
подврискивати
:
ијују
!
цео
пут
плакати
и
проклињати
час
кад
се
тако
дебео
родити
на
свет
.
—
Меланија
јесам
бити
мало
сањалица
и
сентименталан
;
а
Јула
онако
,
не
знати
ни
јесам
како
да
казати
,
онако
обичан
.
—
Јула
јесам
певати
најрадије
:
„
Ничи
,
ницати
,
крин
бео
,
“
а
Меланија
од
српски
:
„
Ко
јесам
срце
у
тај
дир'но
“
,
а
од
немачки
сав
неки
у
који
се
излагати
презрење
мушки
пол
и
питати
се
:
што
хтети
он
на
свет
?
и
на
последак
Јуца
јесам
бити
скроман
и
богобојажљив
девојка
,
који
јесам
имати
свој
воља
и
који
јесам
све
слушати
у
кућа
,
и
отац
звати
:
тат
а
мати
мам
.
А
Меланија
јесам
родитељ
звати
:
папа
и
мам
,
имати
јесам
свој
воља
и
она
јесам
сав
морати
да
слушати
па
јесам
увек
бити
онако
како
јесам
она
хтети
.
Гђа
Перса
јесам
стрепити
за
она
па
се
бојати
,
ако
јесам
наљутити
,
да
не
учинити
што
од
себе
,
јер
јесам
бити
слаб
живац
,
врло
осетљив
.
падати
јесам
често
у
несвест
и
бити
—
како
јесам
гђа
Перса
тврдити
—
склон
самоубиство
.
колико
јесам
пута
само
полетети
бунар
да
се
удавити
,
и
срећом
се
увек
ту
десити
Аркадија
црквењак
који
јесам
стигнути
и
спасти
јесам
родитељ
.
А
једаред
у
мало
што
јесам
завити
гђа-Персу
у
црн
;
јер
кад
јесам
полетети
бунар
,
а
Аркадија
за
она
саплести
се
несрећа
преко
вал
па
колик
јесам
дуг
нос
о
земља
,
и
док
се
он
освестити
и
дигнути
,
она
јесам
комотан
моћи
скочити
у
бунар
,
да
јесам
,
срећом
,
баш
пред
сам
бунар
пасти
у
несвест
.
—
после
тај
увек
јесам
следовати
какав
поклон
;
нов
шешир
,
нов
хаљина
или
вођење
на
бал
у
Бечкерек
,
„
да
се
дете
мало
разонода
и
да
избити
себе
из
глава
те
црн
мисао
“
,
како
јесам
обично
говорити
гђа
Перса
.
па
и
малочас
споменут
клавир
купити
јесам
после
три
четири
такав
учестан
несвестица
.
ето
таки
јесам
бити
тај
два
попин
ћерка
.
и
како
знати
већ
,
како
тај
ићи
данас
у
овај
свет
,
мислити
да
немати
ни
један
читалац
који
хтети
већ
у
напред
знати
који
хтети
од
она
два
триумфовати
а
тако
исто
и
разумети
,
да
јесам
тај
баш
тако
морати
бити
.
—
А
ви
се
,
госпођица
,
к'о
што
видити
,
радо
бавити
читање
!
—
рећи
Пера
прелиставати
онај
књига
.
—
о
,
ја
јесам
,
веровати
,
страстан
у
тај
.
—
Ман'те
јесам
,
молити
ви
,
—
умешати
се
гђа
Перса
,
—
кад
узети
књига
,
тај
ви
ондак
не
знати
шта
јесам
доста
!
тај
бити
ви
заборавити
и
да
јести
и
да
пити
,
кад
наћи
какав
такав
књига
.
—
е
,
ви
,
мам
,
увек
преувеличавати
!
—
бранити
се
Меланија
.
—
сав
ви
јесам
тај
,
драг
господин
,
прочитати
,
—
велим
гђа
Перса
;
—
сав
српски
,
а
тек
шта
мислити
за
немецки
књига
!
узети
само
књига
после
фруштук
па
казати
:
„
Ајда
,
мам
,
ви
бити
данаске
у
кујна
!
“
па
јесам
текем
нестати
.
Вичем
ја
:
Мелани
,
о
Меланија
!
ајак
,
она
немати
па
немати
!
Тражим
јесам
по
сав
соба
и
по
цео
авлија
и
шиљ
у
комшилук
код
госпоја-Сиде
,
а
она
казати
:
„
јесам
она
од
јутрос
ни
долазити
.
“
А
ја
опет
тражити
,
а
она
,
шта
мислити
!
завући
се
иза
клајдершток
па
се
сав
предати
читање
а
ноћом
у
сан
сав
говорити
из
књига
:
„
о
,
Едмонд
,
ја
се
морати
на
вјеки
растати
!
“
А
ја
јесам
питати
:
„
Шта
ти
јесам
,
рано
?
тај
јесам
опет
назепсти
,
“
а
она
опет
у
сан
говорити
:
„
Мен
јесам
немилосрдан
судба
,
казати
,
други
опредјелила
!
“
Ал
’
сав
тај
говорити
на
немецки
,
па
доћи
много
лепше
!
па
мало
који
ноћ
да
не
говорити
тако
из
књига
;
а
ја
седити
у
кревет
па
све
плакати
у
помрчина
и
клети
тај
проклет
списатељ
и
њихов
књига
гром
она
спалити
!
сести
тако
какав
гладница
,
ко
мрзети
да
радити
ил
’
не
моћи
да
добити
у
амт
место
,
па
писати
и
мамити
новац
и
залуђивати
младеж
.
—
тај
...
оно
,
милостив
,
—
велим
Пера
,
—
ви
јесам
у
права
али
само
донекле
.
ви
ту
мислити
на
онај
сензациони
роман
у
који
јесам
све
измислити
,
лажно
.
—
тај
јесам
!
—
упад
гђа
Перса
.
—
ето
баш
одономад
читати
ја
Меланија
,
како
јесам
један
лађа
пропасти
на
мора
и
сав
се
подавити
,
а
само
један
се
спас'о
на
један
даски
па
се
и
он
после
један
дан
удавити
.
па
сад
,
откуд
се
у
књига
знати
шта
јесам
он
радити
и
разговар'о
се
јесам
кад
после
он
ники
јесам
ост'о
,
а
и
он
се
три
дан
далеко
од
сваки
земља
удавити
јесам
самцит
;
само
даска
остати
после
он
!
!
—
да
,
да
,
имати
права
,
—
велим
Пера
,
па
настављати
даље
.
—
ви
ту
мислити
на
онај
роман
где
се
износити
људи
какав
нигде
немати
и
доживљај
који
не
моћи
бити
у
реалност
;
типовати
људи
који
јесам
ништа
други
него
створ
пишчев
болестан
фантазија
.
против
таки
јесам
и
ја
,
и
сваки
који
знати
шта
се
захтевати
од
један
добар
роман
.
али
имати
веровати
и
корисних
ствар
,
који
јесам
веран
огледало
,
веран
слика
друштво
;
имати
роман
у
који
се
бич
немилосрдан
и
неумитан
сатира
шибати
страшан
поквареност
друштвен
.
—
Па
сад
...
оно
не
казати
баш
да
немати
;
оно
што
имати
боље
,
тај
част
и
поштење
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Али
тек
,
ја
бар
увек
помислити
да
јесам
други
сретан
мати
што
она
ћерка
јесам
тако
пасиониран
за
наука
и
за
читање
,
па
казати
у
себе
:
„
Божа
,
како
јесам
,
ето
,
овај
наш
госпоја
Сид
срећан
мати
!
“
и
толико
пута
говорити
овај
мој
:
„
Што
се
не
угледати
,
казати
,
на
твој
стар
другарица
Јуца
?
!
ето
,
кад
јесам
,
казати
ја
,
она
видити
да
јесам
узети
књига
па
да
читати
!
?
него
тај
лепо
стајати
све
уз
свој
искусан
мати
па
се
учити
и
помагати
она
к'о
добар
ћерка
мати
;
радити
по
кућа
сав
:
кисео
краставац
,
прав
комлов
,
кувати
сапун
,
копунити
живина
и
ради
сав
така
кућеван
ствар
и
учити
се
виршафту
још
док
јесам
за
време
“
—
—
богме
читати
и
мој
Јула
и
ако
јесам
млад
!
до
дух
не
велим
баш
да
се
завлачити
по
шифонер
,
али
тек
читати
и
тај
преда
ја
читати
!
не
,
не
,
читати
она
;
варати
се
,
слатко
,
кад
мислити
да
само
ваш
Меланија
читати
!
—
прекинути
јесам
јетко
гђа
Сид
видити
куд
циљати
гђа
Перса
.
—
те
још
како
читати
она
,
па
све
на
глас
!
—
ако
јесам
тако
страстан
читатељка
,
—
умешати
се
обазрив
Пера
обратив
се
Меланија
,
—
моћи
ви
послужити
заиста
леп
роман
о
који
се
сувремен
критика
најпохвалније
изразити
.
—
Баш
хтети
ви
молити
,
—
велим
Меланија
.
—
Ишти
и
тај
,
несрећа
,
један
!
—
шанути
брзо
гђа
Сид
Јула
и
гурнути
јесам
кришом
појаче
.
—
ако
желити
работник
на
мора
или
последњи
дан
Помпеја
или
преходница
који
јесам
издати
српски
омладина
.
—
ја
хтети
ви
молити
за
овај
трећи
књига
за
мој
Јула
,
—
похитати
гђа
Сид
.
—
о
,
с
драг
воља
,
—
велим
Пера
.
—
ако
јесам
на
немецки
написати
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
онда
хтети
боље
бити
,
да
јесам
послати
Меланија
;
она
здраво
добро
говорити
немецки
,
па
хтети
она
прочитати
и
Јула
све
на
српски
исприповедати
и
протолковати
.
—
А
не
,
милостив
!
сав
јесам
баш
на
српски
,
ту
скоро
превести
.
работник
јесам
превести
Ђорђе
Поповић
а
Помпеја
Лаза
Костић
.
А
преходница
јесам
већ
оригинал
;
у
она
имати
један
красан
приповетка
,
Карловачки
ђак
од
Коста
Руварац
.
—
ах
,
бештија
један
,
гледати
само
како
јесам
пакосна
,
морати
да
ујести
!
—
рећи
у
себе
гђа
Сид
љутит
а
посматрати
Пера
и
Меланија
како
јесам
сести
један
до
други
па
разгледати
албум
.
—
Перса
,
дед
мали
вино
,
—
велим
поп
Ћира
.
—
Господин-Перо
,
тај
дете
,
моћи
се
ту
снебивати
и
женирати
због
промена
,
мој
кућа
и
господин-Спирина
кућа
тај
јесам
једно
исто
.
моћи
после
да
се
тужити
да
ви
јесам
бити
дуго
време
.
—
А
благодарити
.
ја
јесам
себе
наћи
пријатан
забава
;
разгледати
албум
,
—
извињује
се
Пера
који
се
већ
почети
знојити
по
чела
и
око
себе
помало
све
у
дупликат
виђати
.
—
ајте
још
по
један
,
—
наваљивати
поп
Ћира
.
—
разговор
,
к'о
што
видити
к'о
да
малаксавати
.
Донеше
и
вино
и
чист
чаша
и
стати
сипати
.
Гђа
Сид
јесам
бити
љут
као
змијати
видити
да
она
јесам
превући
штрикла
преко
свити
њен
рачун
и
у
тај
срдит
свој
немоћа
бити
јесам
готов
да
учинити
свашта
.
и
оно
,
шта
се
писац
бојати
у
прошли
глава
у
овај
се
и
догодити
.
јер
наливати
чаша
гђа
Перса
на
један
мах
пребледети
и
као
окаменити
посматрати
гђа
Сид
шта
радити
.
тај
јесам
приметити
и
Меланија
и
слутити
бура
приближити
се
Пера
тако
близу
да
јесам
,
разгледати
с
он
заједно
албум
,
кос
свој
додиривати
образ
Перин
.
Пера
јесам
претурати
лист
албум
,
гледати
и
питати
,
а
Меланија
он
одговарати
.
какав
ти
ту
сав
фотографија
јесам
бити
.
Различних
и
по
пол
и
по
година
староста
и
по
сталеж
,
а
највише
јесам
бити
Меланијин
.
кроз
цео
албум
бити
јесам
највише
њен
фотографија
у
разним
позитура
,
израз
,
разном
одело
,
у
разном
душеван
расположење
и
на
последак
у
разним
сезона
годишњи
а
према
сваки
њен
слика
визави
по
какав
млад
јурат
,
медецинар
,
доктор
,
официр
уланерски
,
хусарски
,
инфантериски
па
чак
и
један
(
невероватно
у
Банат
!
)
„
маринерски
“
официр
!
тако
на
један
Меланија
замишљено
читати
,
а
према
она
на
други
страна
млад
медецинар
;
на
други
са
рајтпајч
а
према
она
бркати
хуланерски
официр
;
на
трећи
неки
стена
и
шкољка
неки
на
морски
обала
а
према
она
маринерски
обријан
официр
;
на
четврти
јесењи
суморан
ландшафт
а
она
наслонити
на
неки
рујина
,
суморан
такође
,
а
мисао
она
блудити
некуд
у
даљина
;
на
петој
с
рука
у
муф
и
пахуљица
снег
;
на
шести
с
лала
и
зумбул
у
рука
;
на
седми
у
лак
,
врло
,
врло
лак
одело
са
сноп
житан
влаће
као
онај
древан
божица
Церера
.
за
тај
долазити
силан
други
слика
.
неки
солгабиров
са
зашиљен
и
трговац
са
опуштен
брк
;
неки
баба
са
солуфи
са
какав
малати
Изабела
шпански
краљица
,
неки
пријести
са
велик
кринолин
и
удавача
са
Амор
од
гипс
покрај
она
;
неки
омладинац
у
душанка
са
дуг
кос
и
разастрт
„
застава
“
и
„
Даница
“
на
сто
и
удовица
са
брош
незаборављен
покојник
;
неки
група
са
лице
као
порцулански
„
супшисле
“
без
нос
и
уста
а
са
очи
мастило
поправљен
,
и
на
последак
као
последњи
у
албум
слика
чувен
лопов
Рожа
Шандор
бавећи
се
на
поправак
у
Куфштајн
—
Док
јесам
овај
разгледати
фотографија
,
гђа
Перса
јесам
посматрати
гђа
Сид
а
гђа
Сид
један
празан
чаша
који
јесам
дигнути
и
стати
окретати
и
разгледати
према
прозор
,
па
за
тај
хукнути
у
она
два
три
пут
и
стати
јесам
брисати
свој
чист
цицан
кецеља
.
сад
,
да
ли
јесам
баш
чаша
бити
прљав
или
јесам
,
тај
ви
писац
не
умести
казати
,
јер
таки
ситница
у
стање
јесам
само
женски
оштро
соколов
око
(
па
чак
и
кад
наочари
понети
!
)
да
приметити
,
а
гђа
Сид
јесам
бити
пажљив
,
врло
хаглих
и
врло
чисменка
.
—
проклети
мува
!
—
рећи
као
више
за
себе
гђа
Сид
,
—
за
тај
ја
увек
казати
да
јесам
добар
зима
.
—
А
шта
ви
јесам
сад
наспети
,
госпоја-Сидо
?
!
—
питати
јесам
гђа
Перса
а
сав
позеленети
од
притајен
јед
.
—
проклети
овај
млад
!
Баш
се
човек
ни
за
часак
не
моћи
на
она
ослонити
!
—
тај
знати
,
знати
,
сладак
госпоја-Сидо
,
—
велим
гђа
Перса
а
усна
она
сав
побелео
и
сув
,
а
глас
дрхтати
,
—
ал
’
тек
баш
јесам
морати
ви
тај
да
радити
,
драг
госпоја-Сидо
!
—
Тхе
,
шта
хтети
,
кад
јесам
напред
знати
шта
ја
чекати
!
...
А
ја
боме
не
повести
сад
за
ваш
љубов
за
себе
један
пединтер
!
—
велим
гђа
Сид
и
метнути
рука
на
трбух
.
—
тај
ман'те
...
знати
ви
већ
,
знати
...
ви
већ
морати
ту
ваш
—
—
Тхе
,
тако
јесам
научити
од
мој
покојни
мати
,
тако
и
ја
воспитавати
мој
кћер
Јуца
,
—
велим
гђа
Сид
а
гледати
једнако
у
Пера
,
—
боље
ја
да
она
казати
сад
,
него
свекрва
или
муж
после
!
А
други
,
научити
јесам
код
свој
кућа
,
да
ја
јесам
сав
чисто
,
—
рећи
гђа
Сид
сав
блед
а
ноздрва
она
побелети
и
прекрсти
рука
па
опет
погледати
на
Пера
(
који
оставити
албум
и
почети
читати
Риналда
Риналдини
)
,
као
да
он
очи
хтети
рећи
:
зар
јесам
тако
?
—
Чудо
,
госпоја-Сидо
,
...
кад
јесам
баш
таки
„
чисменка
Анка
“
,
...
чудо
да
јесам
понети
са
себе
поред
„
шнуфтикла
“
и
какав
опирача
.
—
А
,
„
шнуфтикла
“
јесам
ви
научити
да
брисати
чаша
;
јесам
,
ако
хтети
баш
да
знати
!
—
велим
гђа
Сид
па
и
опет
погледати
у
Пера
који
се
само
окретати
час
један
час
други
попадија
.
—
та
,
тај
,
тај
,
госпоја
Сида
,
...
Перса
.
тај
који
ви
јесам
ђаво
сад
опет
?
!
—
питати
она
поп
Ћира
који
јесам
,
живо
разговарати
се
с
поп-Спиром
,
тек
при
крај
овај
сцена
приметити
нешто
.
—
А
шта
јесам
тај
сад
опет
?
—
питати
поп
Спира
који
никако
јесам
ни
опазити
како
се
развијати
дијалог
,
јер
јесам
баш
приповедати
поп-Ћири
докле
мисао
хранити
и
кад
мислити
заклат
крмак
.
—
тај
,
шта
јесам
тај
?
!
тај
,
шта
јесам
почети
к'о
деца
!
—
тај
ето
,
—
велим
госпоја
Перса
,
—
доћи
она
лутак
к'о
обично
,
одавно
јесам
—
—
Јуца
!
—
устајати
гђа
Сид
сав
зелен
и
огртати
велик
марама
.
—
Ајд'мо
кућа
;
време
јесам
,
стизати
крава
.
—
тај
,
госпоја
Сида
,
тај
ман'те
се
комендија
!
—
заустављати
јесам
поп
Ћира
.
—
тај
,
пустити
јесам
!
—
велим
поп
Спира
,
—
боље
нек
се
тамо
испраскати
.
ето
она
сутра
—
—
аја
,
хтети
мој
нога
више
крочити
у
овај
умацуран
кућа
!
...
Спира
,
ајд
’
одма
’
и
тај
кућа
!
—
е
,
баш
јесам
потрефити
!
—
велим
поп
Спира
.
—
седити
,
Јуца
дете
,
а
мам
нек
ићи
.
—
Јуца
,
напред
,
олбрекц
!
—
командир
гђа
Сид
и
залупити
врата
и
пљунути
за
себе
.
Шта
хтети
Јула
него
се
дигнути
,
погледати
Пера
благо
и
тужно
и
следовати
разјарен
мама
.
—
А
ви
кад
јесам
таки
чисменка
,
госпоја-Сидо
,
—
рећи
и
потрчати
за
она
гђа
Перса
,
—
а
ви
онда
ето
бар
доћи
сутра
после
подне
,
да
помоћи
и
екшплицирате
мој
Ержа
,
кад
—
—
звати
ти
твој
покојни
дека
,
бештија
чифуцки
!
—
грмити
из
авлија
гђа
Сид
.
овај
последњи
јесам
ни
чути
оба
поп
,
јер
јесам
Меланија
одмах
скочити
за
клавир
,
да
забашурити
,
па
засвирати
и
запевати
омиљен
папин
песма
:
„
сјајнути
мјесец
иза
горе
“
,
па
тако
јесам
ни
придавати
много
важност
овај
сукоб
.
и
пошто
тај
јесам
први
пут
бити
,
надати
јесам
се
да
хтети
ни
последњи
пут
бити
;
а
после
,
и
један
и
други
поп
бити
јесам
после
ручак
увек
мирољубив
и
добар
воља
,
за
тај
јесам
и
после
овај
сцена
продужити
—
к'о
да
ништа
јесам
ни
бити
—
да
пити
и
да
се
разговарати
о
економија
.
—
молити
ви
,
моћи
да
ви
тај
збунити
ни
најмање
,
господин
,
—
велим
он
гђа
Перса
,
—
ви
јесам
сад
први
пут
видити
па
ви
јесам
чудно
можда
.
она
јесам
таки
,
доћи
она
тако
,
па
...
ал
’
иначе
јесам
,
уверавати
ви
,
добар
срце
,
до
сутра
хтети
она
тај
већ
све
заборавити
.
за
тај
молити
,
молити
ви
само
се
забављати
.
Слушајте
само
!
како
ви
се
допадати
Меланијин
глас
и
свирање
?
у
село
доста
,
боме
,
и
оволико
.
А
тај
јесам
папин
омиљен
песма
,
јербо
знати
она
и
модерн
песма
,
јесам
ли
,
Николајевич
?
(
тако
јесам
гђа
Перса
пред
странац
ословљавати
свој
поп
.
)
—
ама
шта
јесам
тај
бити
,
Перса
?
—
запитати
поп
Ћира
.
—
тај
ништа
,
за
бог
;
наљутити
се
госпоја
Сид
што
јесам
јесам
двапут
понудити
компот
,
а
знати
јесам
да
јесам
увек
таки
кад
јесам
врућина
и
кад
она
мува
досађивати
.
—
Божа
!
па
зар
за
тај
?
—
ах
,
божанствен
песма
!
—
велим
Пера
и
терати
прст
свој
бујан
кос
на
више
.
—
тај
и
запустити
се
доста
.
како
ретко
свирати
,
још
добро
и
свирати
.
А
како
јесам
пре
лепше
свирати
!
неки
комад
свирати
па
и
не
марити
,
к'о
од
беда
.
тек
кад
ми
тако
неко
доћи
онда
још
и
’
хтети
,
а
иначе
не
моћи
јесам
намолити
.
А
тако
радо
слушати
и
ја
и
Николајевич
.
(
ту
се
„
Николајевич
“
мало
почети
иза
врата
,
ал
’
не
рећи
ништа
.
)
—
о
,
па
тај
бити
онда
требати
почешће
да
имати
гост
,
—
велим
Пера
.
—
Па
ето
,
кад
бити
на
пример
бити
тако
срести
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
па
да
ви
почешће
виђати
у
кућа
,
и
она
бити
опет
онако
к'о
и
пре
свирати
.
—
о
,
молити
...
како
бити
’
ја
тај
желети
,
—
велим
Пера
.
—
ја
хтети
,
дакле
,
бити
тако
слободан
.
—
Биће
ми
здраво
мило
.
Извол'те
.
Извол'те
кад
имати
слободан
време
од
наука
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Врла
добро
!
Баш
и
тако
имати
сутра
да
донети
госпођица
тражен
књига
.
—
тај
ман'те
она
до
враг
!
ја
к'о
људи
требати
да
јесам
паметан
.
тај
због
она
јесам
,
што
казати
,
и
царство
наш
изгубити
.
ајд
’
,
спасти
бог
!
—
велим
поп
Ћира
поп-Спири
па
се
куцати
и
пити
.
—
Ал
’
баш
јесам
ја
из
уста
извадити
!
ајд
’
спасти
бог
!
па
,
да
се
тај
ићи
,
—
велим
задовољно
поп-Спира
устајати
.
—
знати
ја
она
добро
!
али
до
довече
морати
ја
се
она
од-дурити
!
е
,
па
сад
,
збогом
!
—
праштати
се
поп
Спира
са
сав
и
одлазити
са
поп-Ћиром
.
—
Срећа
ти
јесам
сав
паметан
од
она
у
кућа
па
она
не
дати
за
права
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Простакуша
један
...
жао
ја
само
онај
дете
,
онај
Јула
;
какав
тај
воспитаније
моћи
добит
!
—
о
,
госпојица
Јула
јесам
доиста
симпатичан
девојчица
,
—
велим
Пера
ко
се
учинити
нешто
празан
соб
по
одлазак
Јула
.
—
онај
њен
поглед
остати
он
дубоко
у
срце
.
како
питомо
гледати
,
па
како
јесам
само
смеран
и
стидљив
—
—
и
ви
се
тај
допадати
!
?
—
чудити
се
очевидно
мало
уплашен
гђа
Перса
.
—
Божа
,
господин
’
Пера
,
баш
јесам
ви
...
баш
јесам
овај
садашњи
младеж
!
сваки
она
се
женски
допадати
—
—
тај
не
,
ал
’
веровати
,
пасти
ја
на
памет
онај
песма
:
„
у
Милица
дуг
трепавица
“
...
па
она
њен
збуњеност
...
идеалан
Српкиња
!
па
тек
онај
стидљивост
—
—
простота
,
простота
боље
казати
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
сад
,
хтети
да
казати
да
јесам
она
крив
,
она
јесам
красно
дете
,
добро
дете
,
љубак
дете
.
(
Пера
завијати
дуг
кос
за
уш
и
слушати
јесам
пажљиво
.
)
Тхе
,
али
сав
јесам
тај
само
за
први
два
три
магновеније
.
тај
,
бог
ви
,
и
лепо
лице
(
а
она
јесам
ружан
)
шта
вредити
ако
немати
ту
и
воспитаније
?
!
лепота
проћи
а
воспитаније
трајати
,
што
казати
,
до
гроб
.
А
кад
паметан
човек
већ
хтети
да
век
вековати
,
а
он
гледати
,
до
дух
,
на
онај
прво
,
али
,
бог
ја
,
још
више
и
на
овај
други
.
зар
не
?
—
тај
,
оно
,
до
дух
,
тако
јесам
—
—
ах
,
ви
,
ви
!
—
претити
он
прст
Меланија
и
гађати
он
цвет
који
дотле
држати
на
груди
.
—
знати
ли
ви
да
ни
један
ваш
поглед
на
она
јесам
измакнути
мој
оштар
ока
!
Чувајте
се
,
господин
’
Пера
!
знати
ли
ви
шта
тај
значити
до
срце
увређен
сујета
?
знати
ли
шта
све
моћи
један
очајница
да
учинити
?
!
...
па
бар
да
ви
јесам
одговорити
раван
пажња
,
него
—
—
е
,
а
зар
јесам
она
сирот
крив
,
—
умешати
се
гђа
Перса
,
—
што
јесам
бог
таки
створити
и
она
њен
мам
јесам
тако
воспитати
!
само
„
јесте
“
и
„
јесам
“
,
па
ни
реч
више
да
бекнути
.
Сачувај
,
Божа
,
такав
какав
какав
муж
који
се
бавити
наука
па
он
требати
да
се
разговарати
и
разгалити
мало
—
—
о
,
пардон
,
—
прекинути
Пера
и
скочити
са
столица
.
—
тај
овај
се
већ
сав
разићи
!
Извин'те
,
што
јесам
се
толико
задржати
.
први
пут
,
па
толико
да
трајати
визита
—
—
први
пут
,
ал
’
моћи
последњи
пут
да
бити
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
господин
’
Пера
,
ја
хтети
цео
ноћ
мислити
на
ви
како
јесам
ја
обећати
књига
.
Догод
ја
јесам
не
донети
,
мислити
на
ви
,
само
на
ви
.
—
ах
,
госпођица
,
кад
не
бити
желети
,
да
ви
што
пре
видити
,
не
бити
јесам
задуго
донети
,
...
само
да
што
дуже
мислити
на
ја
.
—
А
да
не
бити
заборавити
,
ево
ви
овај
пукет
цвеће
.
он
неки
ви
подсетити
на
мој
молба
и
на
ваш
обећање
,
—
велим
Меланија
.
—
Сећаће
ја
на
ви
—
—
збиља
,
господин
’
Петровић
’
,
—
прекинути
он
Меланија
,
—
знати
ли
„
говор
цвеће
“
?
—
говор
цвеће
?
не
знати
,
госпођица
.
—
Штета
!
—
рећи
Меланија
и
погледати
он
свој
црн
очи
тако
значајно
,
да
благ
Јулин
слика
ишчезнути
једаред
за
свагда
из
срце
он
.
Пера
обор
очи
.
—
ах
,
и
тај
велик
школа
!
—
јесте
,
—
велим
Пера
.
—
Омилитике
,
догматика
,
ех
—
—
Шта
бити
само
прочитати
из
тај
неколик
цветић
!
—
А
ви
извесно
знати
?
—
питати
Пера
а
гледати
у
земља
.
—
Па
што
ја
не
научити
?
—
е
,
тај
хтети
,
ал
’
кад
добити
од
ви
пукет
,
онда
хтети
ви
он
растумачити
и
поучити
,
али
тражити
од
ви
да
ви
ники
,
ал
’
ники
не
преслишавати
...
па
ни
мој
добар
другарица
Јула
.
—
ах
,
какав
,
—
рећи
и
манути
сетан
рука
а
гледати
у
она
.
—
моћи
,
моћи
,
—
прекидати
он
Меланија
,
—
знати
ја
мушки
неверан
род
.
—
Ал
’
уверавати
ви
—
—
Вероваћу
,
али
дати
ја
прилика
,
доказ
и
време
.
—
Па
...
дакле
да
ви
,
не
узнемиривати
овај
недеља
-
—
А
не
,
не
.
сутра
ви
чекати
.
—
Добра
,
—
рећи
Пера
.
—
дакле
...
љубити
рука
,
милостив
,
—
рећи
и
пољубити
гђа
Перса
.
—
клањати
се
,
госпођица
Меланија
,
—
рећи
и
руковати
се
,
па
куражан
као
сваки
богословац
у
тај
расположење
додати
плашљиво
и
полако
:
„
Лака
ноћ
,
и
мило
и
драго
.
“
Меланија
он
одговорити
пријатан
стисак
рука
и
Пера
сав
сретати
изаћи
праћен
гђа
Сид
и
Меланија
.
—
но
,
не
знати
шта
бити
’
дати
,
—
говорити
јесам
гђа
Перса
,
купити
шоља
и
чаша
са
сто
после
јаузна
,
—
да
се
нешто
моћи
сад
створити
код
поп-Спириних
,
па
да
онако
из
прикрајак
гледати
и
слушати
,
како
ђипати
и
праскати
она
паорски
бештија
!
—
Божа
,
онај
сирот
брже
одовуд
него
одонуд
,
—
велим
Меланија
.
—
А
шта
јесам
тај
бити
,
бог
ти
,
Перса
?
—
запитати
поп
Ћира
који
се
вратити
у
соб
.
—
„
Шта
јесам
бити
?
“
...
ја
јесам
она
крив
,
што
она
се
ћерка
не
умести
ни
окренути
!
А
кад
јесам
совјетовати
:
„
воспитавати
дете
,
госпоја-Сидо
,
тај
се
данас
тражити
:
без
немецки
воспитање
данас
никуд
“
,
а
она
мислити
да
потрчати
у
очи
...
ето
она
сад
!
мој
пророчество
се
обистинити
;
јербо
ја
никад
којешта
хтети
да
казати
...
клавир
,
хеклерај
,
валцер
и
немецки
—
—
ајд
,
ајд
,
видити
и
твој
памет
,
—
манути
рука
поп-Ћира
досадно
.
—
ајд
’
уклонити
се
с
тај
лулетина
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
да
излуфтирати
мало
соб
.
—
Шта
хтети
само
тај
млад
човек
помислити
?
!
—
Шта
јесам
помислити
тај
јесам
и
рек'о
,
а
ти
ајд
пред
кућа
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
тај
тек
да
јесам
без
комендија
,
—
рећи
поп
Ћира
,
напунити
лула
и
изаћи
напоље
.
—
А
тај
сад
,
драго
дете
мој
,
гледати
шта
хтети
!
А
поћи
јесам
само
тако
моћи
бити
!
Учинила
јесам
„
ероберунг
“
,
па
сад
не
пуштати
он
ни
за
часак
.
—
не
брин'те
се
,
мам
!
Остав'те
ви
тај
само
ја
.
тај
зар
јесам
забадава
бити
у
пансионат
!
...
тај
залудити
ја
он
к'о
Дон
Игнација
Дон
Маријана
у
љубаван
напитак
.
—
еј
,
терет
мој
,
—
рећи
гђа
Сид
кад
се
наћи
код
кућа
,
—
боље
да
јесам
пањ
родити
него
ти
!
од
пањ
бити
’
вид'ла
бар
неки
асна
,
...
село
бити
’
па
се
одмарати
у
староста
...
а
од
ти
баш
никакав
!
—
Мамо
,
’
хтети
л
’
да
погријати
вече
?
—
питати
јесам
понизно
Јула
.
—
јао
,
и
ти
јесам
још
до
вечера
!
—
дрекнути
гђа
Сид
па
стати
па
јесам
гледати
.
—
тај
други
на
твој
место
дрекати
бити
:
„
отворити
се
,
земља
,
па
ја
прогутати
!
“
а
ти
к'о
да
ништа
јесам
ни
бити
!
—
Па
знати
како
се
јести
тат
кад
јесам
вечерати
на
време
?
!
—
А
што
јесам
говорити
?
—
Па
говорити
јесам
,
—
велим
Јула
.
—
„
Па
говорити
јесам
“
...
Шта
јесам
говорити
!
дед
,
шта
јесам
говорити
?
—
Па
што
ја
јесам
пит'о
.
—
Младић
учеван
и
воспитан
,
дош'о
из
варош
...
(
из
Карловци
,
несрећа
!
)
па
к'о
велим
:
„
ако
се
хтети
са
господин-попином
ћерка
унтерхалтовати
а
да
с
ко
хтети
!
“
А
она
,
гледати
јесам
,
село
па
к'о
банацки
млад
гледати
предати
се
па
само
:
„
јесте
“
...
„
јесам
“
.
—
Али
,
мамо
—
—
Ида
ја
с
очи
,
сав
јесам
ја
мораст
!
—
моћи
ја
,
мамо
,
само
псовати
,
—
молити
јесам
Јула
,
покрити
лице
кецељица
и
заплакати
се
.
—
Лепа
јесам
младић
питати
,
а
она
се
укипити
к'о
...
светити
Бон
у
шокачки
црква
,
па
ни
словце
—
—
Па
кад
ја
сав
којешта
питати
,
—
рећи
мало
јогунаст
Јула
.
—
Којешта
он
и
одговарати
!
—
обрецнути
се
гђа
Сид
.
—
„
Којешта
питати
“
...
Којешта
јесам
се
и
ја
некад
с
твој
тат
разговарати
;
па
,
фала
бог
,
ето
шта
ми
данас
фалити
!
?
да
се
јесам
којешта
разговарати
,
не
бити
се
ни
узети
!
...
ваљда
јесам
се
Доситејев
филозофија
разговарати
!
...
„
Којешта
ја
питати
!
“
Видиш
ти
она
,
мустра
један
!
ваљда
тај
неки
питати
колико
ми
јесам
крмача
опрасити
!
?
—
јесам
,
ал
’
он
ја
се
прдачити
—
—
торњати
ја
се
с
очи
,
потпрда
светски
!
други
бити
се
,
да
она
јесам
тако
штогођ
пасирати
,
сав
умацурати
од
плач
.
—
ја
ићи
код
Жужа
—
—
Ида
бестрага
кад
јесам
ни
за
шта
!
за
вече
јесам
ћутали
и
јести
.
поп
Спира
јесам
бити
уморан
,
гђа
Сид
љут
а
Јула
к'о
убити
што
се
сав
тај
тако
догодити
,
а
господин
Пера
јесам
тако
лепо
неколико
пута
погледати
,
а
она
се
тако
добро
осећати
ал
’
не
умести
и
не
знати
ништа
да
казати
.
за
тај
јесам
сав
ћутали
.
јул
јесам
једва
чекати
да
остати
мало
насамо
,
да
се
сито
исплакати
као
сваки
несретан
девојка
који
босиљак
сејати
а
пелен
она
ницати
.
кад
јесам
Јула
отићи
,
да
намештати
кревет
,
гђа
Сид
једва
дочекати
,
па
хтети
рећи
:
—
јесам
јесам
вид'о
само
онај
бештија
чифуцки
какав
јесам
?
—
Која
бештија
?
—
запитати
поп
Спира
уморно
.
—
тај
ту
твој
„
слатко
“
госпоја-Персу
!
—
Па
шта
:
јесам
ли
вид'о
?
—
Божа
,
Спира
,
и
ти
јесам
већ
сав
тај
заборавити
!
!
—
А
да
!
е
,
па
јесам
требати
онако
на
крај
срце
да
бити
!
—
ето
,
сад
ја
на
крај
срце
!
...
тај
јесам
јесам
вид'о
само
како
јесам
салетиле
онај
јадан
момак
па
не
моћи
наш
Јуца
до
реч
да
доћи
—
—
Па
...
неки
!
Шта
тај
фалити
!
Мог
се
сутра
,
прексутра
сит
наразговарати
.
ако
јесам
за
разговор
,
тај
код
ви
никад
јесам
изгубљен
.
—
но
,
и
ти
јесам
ја
неки
красан
отац
!
тај
и
куд
хтети
се
овај
наш
мерити
с
онај
њен
!
!
тако
и
на
бал
,
тако
свуд
,
свуд
...
увек
овај
наш
отићи
у
запећак
.
тај
знати
јесам
само
на
бал
!
оно
имати
,
имати
играње
...
ал
’
оно
њен
...
већ
,
већ
...
к'о
она
Иродијадин
ћерка
што
јесам
упропастити
,
Божа
ја
простити
,
онако
красан
један
светац
—
—
Ајда
моћи
ту
којешта
говорити
—
—
ти
којешта
говорити
—
—
ама
ја
и
не
говорити
ништа
;
видити
да
дремати
,
спав'о
бити
’
.
—
Ида
,
не
пробудити
се
,
—
прогунђати
гђа
Сид
.
—
овај
све
к'о
да
се
најести
буника
данас
,
тако
говорити
!
севати
напоље
,
шта
јесам
ја
задимити
ту
с
тај
твој
лулекања
.
и
овај
други
поп
истерати
у
авлија
да
пухати
.
Баш
кад
јесам
Нића
боктер
проћи
испод
поп-Спирина
прозор
и
дунути
једанаест
пут
у
рог
и
огласити
век
скоро
успавао
шор
и
село
да
јесам
једанаест
сахат
,
подигнути
гђа
Сид
глава
тужити
се
на
врућина
и
викнути
преко
соб
поп-Спиру
:
—
Спира
!
о
Спира
,
спавати
ли
?
—
А
?
—
Спаваш
ли
,
река
’
?
—
спавати
,
манути
ја
—
—
А
морати
ли
господин-Пера
узети
баш
поп-Ћирину
Меланија
,
кад
јесам
добити
за
учитељ
?
—
А
?
—
ху
,
—
хукнути
гђа
Сид
.
—
Мор
ли
учитељ
узети
Меланија
?
—
А
шта
хтети
старац
два
жена
—
—
ух
,
тај
не
стар
,
него
нов
учитељ
,
господин
Пера
—
—
А
,
он
!
...
не
морати
—
—
Мог
,
јесам
ли
,
који
’
хтети
?
—
Мог
ако
хтети
и
наш
Жужа
...
манути
ја
да
спавати
.
—
Ал
’
баш
јесам
хтети
узети
!
о
Божа
,
Божа
!
—
рећи
зевати
гђа
Сид
па
се
прекрсти
и
наместити
добар
шлофкапа
(
који
јесам
кришом
у
помрчина
метал
на
глава
,
јер
јесам
поп
Спира
страшно
мрзио
на
тај
швапски
женски
шлофкапа
)
,
а
напољу
се
чути
тром
корак
сеоски
боктер
Нића
који
се
у
даљина
гегати
и
гласно
зевање
.
тај
се
завршити
овај
доиста
буран
дан
.
глава
девети
у
који
хтети
читалац
видети
да
јесам
истина
оно
што
јесам
још
давно
рећи
песник
и
филозоф
,
и
тај
јесам
:
да
јесам
сав
зло
у
свет
(
од
Адам
па
до
наш
дан
)
доћи
баш
од
онај
половина
који
гђа
Сид
и
гђа
Перса
припадати
;
јер
јесам
један
мали
искра
,
мех
свој
пакост
и
мржња
,
распирити
у
ужасан
пожар
.
у
она
хтети
се
изнети
све
онај
што
се
сутра
дан
,
а
,
и
следећи
дан
,
после
познат
ручак
и
јаузна
,
догодити
Поп
Спира
јесам
сутра
дан
им'о
послати
у
поље
у
виноград
и
по
њива
,
па
јесам
са
сав
заборавити
шта
јесам
јуче
бити
,
јер
кад
јесам
бити
после
вечера
,
узити
лула
и
дуванкеса
па
хтети
рећи
попадија
:
—
’
Оћемо
л
’
тамо
преко
?
—
јесам
него
уздуж
!
—
велим
он
гђа
Сид
.
—
бог
с
ти
,
Спира
;
а
какав
ти
„
преко
“
наспети
!
зар
ти
јесам
доста
бити
јуче
?
—
А
изветрити
јесам
тај
чим
јесам
изиш'о
на
јарош
!
А
па
онда
...
не
морати
сваки
дан
пита
,
него
да
се
мало
видити
и
разговарати
—
—
јао
ја
!
А
какав
тај
разговор
нап'о
сад
,
наопако
ти
звонити
—
—
ето
ти
сад
она
,
како
само
говорити
!
—
тај
да
!
А
какав
бити
’
ја
мати
(
јао
жалосној
ја
!
)
бити
,
да
данас
ићи
тамо
?
!
—
е
,
а
као
за
што
да
не
ићи
?
—
тај
зар
испред
нос
тај
он
одвући
па
сад
ми
се
смејати
и
он
и
она
бештија
чифуцки
!
и
ја
,
ја
да
ићи
!
?
—
Па
шта
јесам
он
одвући
?
—
и
одвући
јесам
он
,
и
дочепати
јесам
он
,
и
хтети
он
шал
пустити
.
не
искобељати
се
више
тај
к'о
ни
паор
из
фишкалски
шака
!
—
Па
ваљда
се
сад
хтети
тући
због
он
?
!
...
—
Па
ваљда
да
остати
флегматичан
.
е
,
Спира
,
Спира
,
не
носити
ја
тај
мантија
!
—
Па
девојачки
јесам
врата
сваки
отворити
...
А
он
нека
бирати
;
имати
очи
,
фала
бог
,
јесам
ћорав
,
па
неки
бирати
.
ваљда
он
хтети
наметати
к'о
фалишан
форинта
.
—
Ху-у-у
!
тај
што
хтети
јесам
изабрати
и
јесам
ја
за
тај
толико
,
ал
’
што
хтети
ја
пуцати
под
нос
онај
бештија
!
.
.
и
онако
знати
шта
и
како
о
ми
говорити
—
—
ех
,
ти
све
знати
!
—
све
,
све
!
све
знати
,
Спира
,
сав
видити
,
Спира
,
и
сав
чути
,
Спира
,
ал
’
пусто
,
женски
јесам
,
па
к'о
женски
морати
да
ћутети
—
—
е
,
тај
јесам
тај
први
женски
што
ћутети
!
—
Ћутим
,
Спира
,
и
јести
се
само
у
себе
...
јесам
неки
свађалица
.
Слушам
па
гутати
.
Слушам
само
шта
говорити
за
ми
—
—
А
шта
говорити
?
—
запитати
озбиљно
поп
Спира
и
сести
,
а
устати
јесам
бити
да
ићи
поп-Ћиринима
.
—
Шта
говорити
!
говорити
да
јесам
паоренда
...
да
јесам
ни
за
звонара
а
камо
л
’
за
поп
—
—
е
,
тај
ти
знати
и
ники
више
.
—
То
сав
свет
знати
и
чути
,
само
јесам
ти
уш
восак
залити
.
—
Па
ко
тај
говорити
?
—
Па
говорити
они
.
и
тај
откад
.
па
ја
се
све
чинити
и
невешт
...
К'о
велим
:
комшија
јесам
,
па
јесам
лепо
да
се
свађати
пред
паства
,
и
ваљда
хтети
престати
већ
једном
,
казати
.
е
,
ал
’
оно
како
који
дан
сав
горе
.
—
хм
!
—
хукнути
поп
Спира
.
—
Па
кад
јесам
чути
,
што
ја
јесам
тај
одма
’
каз'ла
?
—
Па
ја
јесам
гђа
Перса
,
да
прав
сплетка
.
али
сад
јесам
већ
доста
,
и
сувише
.
само
кад
помислити
како
јесам
он
салетили
па
он
напунити
уш
!
...
сирот
Јуца
,
она
ја
јесам
само
жао
!
она
,
дабоме
,
не
умести
онако
пиљити
мушкарац
у
очи
и
преврћати
очи
к'о
она
њи'на
актерка
.
—
ама
,
Сида
,
сав
ја
се
чинити
да
ти
—
—
ето
!
Што
он
немати
код
ми
;
а
код
она
јесам
бити
и
пре
и
после
подне
!
Дош'о
јесам
после
подне
још
кад
јесам
Жужа
ићи
по
вешплау
,
а
изаш'о
јесам
кад
јесам
се
крава
враћати
кућа
!
Изашли
пред
кућа
,
па
се
читав
сат
шпацирати
.
А
ја
јесам
гледати
,
па
ја
се
све
привртати
у
ја
и
кувати
к'о
у
шпорерт
.
(
Спира
,
треб'о
јесам
видити
,
а
ја
ти
не
умети
све
казати
!
)
Шпацира
се
с
он
испред
кућа
,
а
изнети
велик
лопта
што
јесам
на
презент
добити
од
онај
Шваба
капетан
сас
лађа
„
Maria-Anne
“
,
па
се
лоптати
,
па
сваки
час
испустити
,
к'о
бајаги
,
лопта
,
а
лопта
се
откотрљати
,
а
она
он
онда
молити
да
она
донети
,
па
кад
она
он
донети
лопта
а
она
он
зафалује
а
све
превртати
с
очи
и
стиснути
он
за
рука
.
кад
брж
’
тај
,
казати
ти
тај
ја
и
протолмачити
?
!
А
фурт
се
нешто
смејати
а
особито
она
.
он
и
којекако
;
снебивати
се
сирома
’
младић
,
па
се
чудити
,
шта
он
јесам
снаћи
.
ал
’
она
,
смејати
се
,
Божа
,
смејати
,
смејати
,
па
мислити
све
звонити
сокак
од
њен
смеј
!
она
он
нешто
говорити
а
све
гледати
овамо
на
наш
капија
—
баш
лепо
јесам
видити
кроз
избијен
чвор
на
капија
—
а
он
се
само
смешити
.
А
она
смејати
се
,
Божа
,
смејати
,
па
забацити
глава
па
све
бацати
нога
и
шорати
нога
по
земља
,
па
дигнути
нос
у
небо
,
мислити
Венус
јесам
,
ники
к'о
она
!
ху
!
тај
у
мал
’
она
јесам
притрчати
преко
сокак
;
а
купити
бити
она
мам
кофпуц
и
хорнодле
по
сокак
а
локна
по
комшилук
...
присести
бити
она
и
лоптање
и
смејање
!
...
морати
да
се
нешто
преко
ми
подсмевати
,
не
смести
фалити
,
тај
јесам
,
Спира
,
к'о
ајмол
ајнц
;
јер
што
ја
видити
тај
јесам
видити
,
Спира
,
па
пунктум
!
—
хм
,
хм
!
—
вртети
јесам
глава
поп
Спира
.
Прошло
јесам
неколико
дан
после
овај
,
а
одношај
се
не
само
да
јесам
ни
мало
побољшати
,
него
јесам
се
све
више
и
више
заплетати
.
Пера
јесам
редовно
сваки
дан
долазити
поп-Ћиринима
а
тек
једаред
или
највише
дваред
ако
јесам
бити
код
поп-Спириних
.
Гђа
Сид
јесам
увидети
наскоро
,
да
за
њен
Јула
немати
никакав
изглед
.
јер
Јула
јесам
и
надаље
остати
онако
миран
и
повучен
а
после
онај
сцена
у
поп-Ћириној
кућа
још
више
.
Гђа
Сид
јесам
бити
љут
и
чудно
она
јесам
бити
као
што
јесам
,
знати
,
чудно
и
читалац
,
али
писац
обећавати
,
да
хтети
скорити
сваки
читалац
видети
у
шта
јесам
ствар
.
Казаће
она
он
тај
већ
на
свој
место
,
и
знати
да
хтети
она
онда
још
чудан
бити
,
како
тај
да
се
јесам
раније
сетити
,
кад
јесам
давно
у
роман
рећи
да
се
срце
не
да
заповедати
а
у
песмарица
записан
„
јесам
благо
ни
сребро
ни
злато
,
већ
јесам
благо
што
јесам
срце
драго
.
“
Међа
тај
док
јесам
Јула
силазити
,
и
као
звезда
залазити
за
оризонат
,
Меланија
се
све
више
пењати
.
знати
јесам
око
Пера
тако
вешто
и
умиљато
да
се
понашати
,
да
он
јесам
већ
тешко
бити
и
пола
дан
без
она
.
и
не
знати
како
,
већ
тада
он
јесам
падати
на
памет
страшан
мисао
:
какав
бити
тај
велик
несрећа
бити
,
да
нешто
као
поп
остати
удовац
да
он
—
не
дати
Божа
,
—
умрети
таки
попадија
!
Осећао
јесам
,
да
тај
не
бити
бити
у
стање
преживети
.
и
слика
Меланијин
постајати
он
јесам
сав
дражија
.
А
и
она
од
свој
страна
колико
он
јесам
само
свој
жртва
обвезати
!
уклонити
јесам
из
албум
сав
мушкарац
испод
педесет
година
;
и
хуланерски
,
и
инфантериски
,
и
артелирски
,
па
чак
и
„
маринерски
“
официр
,
уступити
место
свршен
клирик
Петар
Петровић
чији
се
четир
фотографија
од
сад
налазити
у
албум
према
она
.
сваки
дан
бити
она
одлазити
и
доносити
књига
који
јесам
заједно
у
башта
под
орах
читати
и
заједно
уздисати
ако
бити
што
жалостив
бити
;
на
онај
тронљив
место
Пера
бити
дрхтати
глас
,
а
Меланија
брисати
танак
шнуфтихла
нос
,
да
бити
предупредити
поток
суза
.
Гђа
Перса
седити
и
подштрикавати
попин
чарапа
,
и
она
слушати
,
само
што
она
не
плакати
,
али
се
ипак
чудити
,
како
тај
све
тако
лепо
умети
људи
да
измислити
и
саставити
,
к'о
да
јесам
баш
тамо
бити
!
после
читање
чекати
она
„
јаузн
“
,
а
после
овај
излаз
и
шетати
се
испред
кућа
и
разговарати
,
а
разговор
заљубљен
никад
крај
.
Шетају
се
тако
већ
у
мрак
.
па
дваред
триред
изаћи
Ержа
и
јављати
,
да
јесам
сто
поставити
,
и
Пера
се
клањати
,
а
Меланија
он
не
пуштати
а
поручивати
:
„
Кажи
мамити
,
одма
’
хтети
!
“
па
се
даље
шетати
.
„
И-ју
!
е
,
тај
баш
не
знати
шта
јесам
ни
стид
ни
срам
!
“
чудити
се
и
велим
гђа
Сид
гледати
кроз
чвор
на
капија
.
„
гледати
само
,
какав
јесам
;
уфатити
момак
к'о
крља
,
па
он
не
пуштати
!
тај
тај
бити
,
какав
јесам
,
и
осванути
на
сокак
.
да
ја
јесам
жао
момак
,
баш
бити
’
он
питати
:
мислити
ли
се
тако
сав
ноћ
шпацирати
,
па
бити
’
он
послати
боктерски
рог
,
бар
да
знати
ноћу
кол'ко
јесам
сат
!
“
и
опет
излазити
Ержа
и
нудити
и
господин
Пера
на
вече
,
а
он
ил
’
примити
понуда
ил
’
се
учтиво
извинити
,
клањати
,
руковати
и
одлазити
,
а
она
на
полуотворен
вратити
стајати
и
гледати
за
он
,
све
док
не
савити
у
други
сокак
;
а
кад
савити
у
други
сокак
,
а
он
још
једаред
погледати
на
врата
,
а
она
још
стајати
и
гледати
за
он
,
махати
он
марама
и
улазити
,
а
он
она
манути
шешир
и
залаз
у
други
сокак
па
сав
цупкати
од
милина
и
ники
не
видити
,
или
се
сваки
јављати
.
А
гђа
Сид
се
само
крстити
иза
онај
рупа
од
чвор
на
капија
,
крстити
се
и
чудити
и
велим
:
„
о
,
частан
те
,
девојка
!
“
Гђа
Сид
јесам
моћи
тај
да
трпити
,
сметати
она
јесам
,
управо
кварити
њен
дојакошњи
ред
и
навика
.
и
она
јесам
научити
свако
предвече
да
сести
на
клупа
пред
кућа
,
па
да
се
јављати
мимопролазећи
и
да
давати
савет
Јула
који
седити
поред
она
или
Жужа
који
у
тај
доба
обично
поливати
улица
или
плева
зубача
,
да
не
бити
седети
беспослен
,
јер
беспосленост
јесам
,
говорити
јесам
гђа
Сид
,
извор
толики
порок
.
тај
јесам
старати
њен
навика
од
толико
година
,
и
сада
,
гле
,
морати
да
јесам
се
одвикнути
од
како
јесам
Меланија
почети
да
се
шетати
испред
кућа
!
Међутим
,
да
попустити
кад
јесам
она
у
права
,
и
кад
јесам
она
газдарица
испред
свој
кућа
па
сав
до
пола
сокак
—
тај
,
бог
ја
,
никако
јесам
хтети
,
а
јесам
ни
тражити
.
мислити
јесам
и
мислити
,
како
бити
она
доскочити
—
и
на
последак
се
досетити
,
славно
досетити
.
у
село
немати
баш
бог
знати
колико
полицијски
уредба
,
управо
она
имати
доста
,
али
мало
она
имати
који
она
зарезивати
у
што
.
сокак
или
авлија
,
тај
јесам
све
један
,
у
сваки
село
.
за
тај
и
у
овај
наш
јесам
бити
реткост
,
да
се
разапети
пајван
и
да
се
сушити
веш
преко
сокак
.
псовати
,
истина
,
свет
и
пајван
и
газда
,
али
опет
остајати
све
по
стар
;
како
јесам
који
удесан
тако
и
радити
.
па
кад
јесам
тај
све
тако
,
онда
хтети
ви
разумљив
бити
и
овај
што
јесам
гђа
Сид
сад
урадити
.
А
баш
она
јесам
згодно
доћи
да
урадити
што
јесам
смислити
;
јесам
имати
ко
да
питати
,
него
јесам
моћи
сам
да
урадити
,
јер
поп
Спира
ни
поп
Ћира
јесам
бити
у
село
.
Отишли
јесам
као
прекјуче
,
а
бавити
се
још
не
знати
колико
који
на
пут
.
дакле
,
сав
к'о
поручити
,
жив
згода
.
сутра
дан
већ
јесам
бити
наместити
један
решето
за
жито
(
ветрењача
)
и
радити
јесам
од
рана
зор
до
мркли
мрак
.
грдан
прашина
и
плева
летети
јесам
и
падати
,
благодарити
поспешном
ветар
,
на
поп-Ћирину
кућа
баш
кад
јесам
изаћи
да
се
шетати
,
а
решето
јесам
ужасно
заблебетати
и
лупати
,
да
јесам
Меланија
формално
ућуткати
и
овај
не
моћи
до
реч
доћи
.
—
А
,
а
,
тај
се
не
моћи
издржати
!
—
викати
Меланија
.
—
заиста
не
моћи
.
готово
да
оставити
шетња
за
сутра
.
клањати
се
,
госпођица
!
—
викати
Пера
.
—
Службеница
!
Баш
ја
јесам
жао
.
ал
’
сутра
морати
ја
обећати
да
хтети
раније
доћи
и
дуже
остати
,
да
накнадити
данашњи
губитак
.
—
С
драг
воља
!
љубити
рука
!
—
рећи
Пера
и
пољубити
јесам
у
рука
и
отићи
.
али
ни
сутра
дан
јесам
бити
боље
.
опет
јесам
решето
изнети
и
опет
јесам
почети
да
радити
баш
у
онај
доба
кад
јесам
леп
бити
за
шетња
испред
кућа
.
па
тако
и
прексутра
,
тако
да
се
тај
досадити
не
само
Меланија
који
се
унтерхалтовати
,
него
и
сав
у
комшилук
па
чак
и
баба-Тини
који
се
још
пре
педесет
година
унтерхалтовати
.
Шетња
јесам
давно
бити
прекинути
,
за
читав
недеља
дан
,
и
у
кућа
поп-Ћириној
бити
дрвље
и
камење
на
гђа-Сиду
.
Госпођа
Ћириница
бити
јесам
сав
зелен
од
љутина
и
чекати
само
да
се
поп
Ћира
вратити
и
да
он
се
потужити
,
јер
,
како
се
изражавати
,
јесам
бити
рад
„
да
имати
посао
са
језичним
жена
“
;
а
не
мање
јесам
у
исти
време
бити
зелен
и
гђа
Сид
што
јесам
још
ники
од
поп-Ћириних
не
протестирати
,
а
ето
већ
читав
недеља
дан
проћи
!
!
глава
десети
она
се
враћати
за
неколик
недеља
уназад
.
кад
јесам
прочитати
читалац
,
уједаред
хтети
она
пукнути
пред
очи
и
морати
узвикнути
:
„
Вида
,
видити
Јула
!
“
јер
хтети
она
са
сав
појмљив
и
разумљив
бити
Јулин
понашање
и
признати
,
да
јесам
златан
и
уместан
она
познати
народни
пословица
који
велим
:
„
испод
мир
три
ђаво
вир
.
“
знати
да
јесам
многи
читалац
,
(
па
ма
и
не
бити
критичар
)
сумљив
вртити
глава
кад
јесам
прочитати
претходан
глава
,
јер
она
се
чудно
и
невероватно
учинити
,
што
се
Јула
тако
лако
утешити
,
док
она
мам
још
једнако
праскати
због
Меланијин
успех
.
Пребациваће
писац
,
да
јесам
добар
познавалац
људи
,
односно
женски
,
а
ако
се
међу
читалац
још
и
критичар
наћи
—
он
хтети
извесно
додати
:
да
сво
даље
понашање
Јулин
јесам
довољно
мотивисати
.
зар
један
млад
женски
створење
—
рећи
хтети
они
—
у
тај
година
(
а
колико
јесам
пак
година
Јула
,
колико
и
Меланија
,
тај
писац
никако
јесам
моћи
да
дознати
)
,
па
да
не
осећати
,
него
да
јесам
као
камен
према
ласкав
реч
један
онако
леп
и
пријатан
и
учен
младић
,
и
после
да
јесам
тако
равнодушан
кад
она
,
тако
рећи
,
испред
нос
односити
прилика
?
!
—
тако
јесам
!
истина
јесам
!
али
јесам
и
тај
истина
да
се
много
што
шта
у
овај
шарен
свет
и
не
моћи
да
мотивисати
—
па
ипак
се
догађати
.
али
писац
хтети
се
ипак
потрудити
да
осветлити
ствар
са
сваки
страна
,
тако
да
хтети
све
и
мотивисати
и
јасно
бити
.
Биће
свега
доста
к'о
водити
.
јесам
дакле
ни
Јула
бити
„
каменит
стена
“
.
онако
једар
и
здрав
и
она
јесам
осећати
,
и
њен
крв
јесам
бујан
струјити
у
жила
,
срце
она
јаче
бити
,
образ
се
запламтети
жар
који
се
једном
и
никад
више
у
живот
не
враћати
и
мислити
јесам
њен
од
неки
време
често
блудити
изван
кућа
и
занимати
се
једном
она
милом
и
драг
слика
већ
од
неколик
недеља
.
али
тај
јесам
још
бити
велик
тајна
.
за
она
јесам
мало
она
знати
;
она
двоје
млад
,
један
стар
тетак
и
онај
што
сав
радња
људски
знати
.
Башта
поп-Спирина
,
који
јесам
бити
велик
,
сучељавати
се
с
башта
тетка-Макре
који
јесам
цео
село
звати
тетак
,
али
који
јесам
бити
права
тетак
само
Шаца
хирург
.
он
се
,
до
дух
,
звати
хирург
,
али
тај
јесам
још
једнако
само
његов
жеља
бити
,
јер
у
ствар
још
јесам
тај
бити
;
бити
јесам
само
берберски
калфа
.
али
што
јесам
бити
моћи
да
бити
,
вео
паметан
људи
,
а
код
наш
Шаца
у
толико
лакше
,
што
јесам
Шаца
већ
од
рана
младост
бити
намењен
за
медецина
за
тај
јесам
и
дати
у
гимназија
али
јесам
већ
из
четврти
„
латински
“
бити
истерати
због
атеизам
у
неки
вид
,
и
онда
шта
хтети
с
он
,
него
он
,
као
Србин
и
српски
газдачки
син
,
дати
у
берберин
.
А
чим
јесам
казати
шта
јесам
бити
,
јесам
нужан
да
напомињати
,
да
јесам
леп
у
лице
,
нежан
састав
и
питом
нарав
а
појетски
наклоност
,
један
реч
,
господски
персона
,
што
рећи
.
тако
исто
јесам
излишно
напоменути
,
да
се
лепо
носити
,
кицошки
чешљати
и
учтиво
понашати
,
те
он
јесам
и
женски
свет
радо
имати
.
доста
јесам
само
да
проћи
један
сокак
,
па
се
тек
осетити
како
се
просипати
и
разлевати
по
кућа
мирис
од
миришљав
сапун
и
помада
па
тек
затутњити
какав
босоног
на
капија
и
наћи
баш
онда
да
звати
комшиница
из
преко
пут
,
само
да
он
да
на
знање
,
да
јесам
ту
и
да
он
пратити
очи
.
наравно
да
тај
паорски
момак
јесам
бити
права
,
и
да
јесам
вребати
прилика
,
да
он
се
некако
одужити
;
али
он
јесам
,
не
марити
много
за
подвиг
јунаштво
,
увек
гледати
да
не
да
какав
крупан
повод
,
познавати
паорски
грубијанство
.
многи
јесам
женски
бити
спевати
са
Шаца
у
песма
па
после
излемати
код
кућа
;
и
обратно
,
тај
јесам
,
најпре
излемати
код
кућа
па
после
спевати
у
песма
,
што
,
у
осталом
,
све
на
један
излазити
.
но
на
ствар
.
дакле
Шаца
хирург
јесам
имати
тетак
,
чији
се
башта
граничити
,
сучељавати
,
са
поп-Спирином
башта
.
као
што
јесам
познат
читалац
који
се
бријати
,
берберница
ни
у
варош
не
радити
сваки
дан
,
него
већина
Субота
и
недеља
,
па
тако
јесам
и
у
село
.
Читаве
недеља
Шаца
,
берберски
калфа
,
бавити
се
други
посао
.
или
ударати
у
тамбура
,
ићи
преписивати
песмарица
,
или
тражити
глиста
па
ићи
да
пецати
риба
(
у
јесен
хватати
штиглиц
)
или
,
на
последак
,
отићи
код
тетка-Макре
.
ту
јесам
један
леп
дан
имати
прилика
да
видити
кроз
баштенски
плот
Јула
како
се
запурити
плевити
башта
,
и
да
јесам
чути
кад
певати
.
тако
данас
,
тако
сутра
,
еле
,
он
се
некако
тако
навикнути
,
па
он
чудан
дан
кад
не
отићи
свој
тетка-Макри
макар
на
неколик
тренутак
,
или
кад
Јула
немати
у
башта
да
јесам
видити
или
чути
.
мало
који
дан
да
јесам
доћи
.
понети
зејтин
и
пол
туце
бријач
,
па
седити
у
башта
и
оштар
бријач
а
певуцати
кроз
зуб
.
доносити
јесам
понекад
и
тамбура
;
па
кад
Јула
нешто
запевати
,
а
он
јесам
пратити
тамбура
.
с
почетак
се
Јула
к'о
и
женирати
и
љутити
по
мало
,
јер
она
се
учинити
,
да
јесам
Шаца
и
сувише
слободан
.
„
е
,
а
откад
тај
?
!
“
питати
се
у
себе
Јула
.
сутра
дан
кад
јесам
доћи
и
запевати
,
јесам
чути
тамбура
да
јесам
пратити
.
сада
јесам
видети
да
јесам
јуче
ваљда
нешто
љут
бити
,
јер
,
напослетку
,
а
за
што
момак
и
да
не
певати
у
свој
башта
уз
свој
тамбура
!
!
данас
се
већ
не
бити
ништа
љутити
.
не
жети
баш
,
ал
’
не
бити
она
ни
неправо
бити
.
тако
мислити
а
једнако
копати
мотичица
што
она
јесам
тат
наручити
код
Орестија
ковач
.
коп
и
мисао
.
Учини
она
се
к'о
да
јесам
залупити
баштенски
врата
.
Слуша
.
немати
ништа
.
оставити
мотичица
и
прићи
плот
,
па
вирити
кроз
плот
.
немати
ники
,
учинити
она
се
само
.
А
тако
бити
волети
да
чути
мало
тамбура
;
нешто
јесам
расположити
данас
.
гледати
у
башта
.
Тишина
;
нигде
ники
.
Ћарлија
ветар
,
ваљда
јесам
он
и
залупити
баштенски
врата
.
љуљати
се
ластар
и
дрвеће
и
цвеће
.
—
гле
,
гле
!
Божа
,
баш
к'о
да
јесам
живити
!
—
велим
Јула
и
гледати
слатко
и
насмејати
на
цвеће
,
на
родин
кљун
и
руж
,
како
се
један
други
клање
и
приближивати
и
падати
у
наручје
,
па
к'о
да
се
љубити
.
па
се
опет
раздвојити
и
стајати
свако
на
сав
место
,
па
ћутети
к'о
да
ослушкивати
да
она
когод
не
гледати
и
вребати
;
па
се
онда
опет
,
као
крадом
од
свет
,
занихати
и
пасти
једно
други
у
наручје
па
се
опет
љубити
.
„
о
,
о
!
“
чудити
се
Јула
.
прексутра
,
кад
јесам
Јула
доћи
пре
подне
у
башта
и
стати
плевити
,
запевати
јесам
по
сав
обичај
.
песма
јесам
потећи
из
неки
расположење
који
давати
младост
и
расположење
,
а
не
из
какав
љубав
,
јер
Јула
још
јесам
бити
заљубљен
(
и
ако
јесам
овај
већ
десети
глава
приповетка
)
.
она
још
јесам
мислити
ни
на
ко
,
јесам
ни
дању
ни
ноћу
снивати
још
ники
.
она
јесам
волети
свој
пилић
и
гушчић
и
свој
Милка
,
који
она
јесам
тат
још
као
јуница
поклонити
,
а
од
чији
јесам
продан
млеко
спуштати
крајцара
и
сексер
у
свој
лончарски
„
шпаркаса
“
.
па
опет
,
како
она
јесам
мило
бити
,
кад
зачути
из
баба-Макрине
башта
тамбура
!
Јула
јесам
тако
мило
бити
,
и
тако
јесам
весело
плевити
башта
,
да
јесам
с
травуљина
почупати
и
сав
мирођија
,
тако
да
јесам
сутра
дан
из
комшилук
морати
узајмити
мирођија
за
краставац
из
вод
бедити
онај
Ракилин
дерлад
који
чинити
пустош
по
сав
комшијски
башта
.
А
дан
после
,
већ
се
толико
ослободити
,
да
јесам
запевати
баш
онај
исти
песма
који
јесам
Шаца
малочас
ударити
у
тамбура
.
ах
,
како
јесам
Шаца
бити
,
кад
јесам
чути
,
да
он
се
неко
одазивати
из
комшијски
башта
.
одмах
после
тај
песма
,
ударити
јесам
Шаца
у
тамбура
и
јесам
запевати
:
„
Чија
ли
јесам
тараба
,
Чија
ли
јесам
врата
,
А
чији
јесам
оно
лучити
,
Што
оданде
гукати
?
“
јесам
проћи
ни
колико
један
добар
Оченаш
да
се
прочитати
,
а
из
поп-Спирине
башта
зачути
се
најпре
(
очевидно
форма
радити
)
неки
старински
песма
„
таван
луг
и
брег
,
казати
ја
бједној
“
а
после
тај
песма
и
један
мали
пауза
,
зачути
се
из
поп-Спирине
башта
—
као
кад
певница
певница
одговарати
—
и
други
строфа
онај
песма
који
јесам
Шаца
почети
:
„
мамин
јесам
тараба
,
мамин
јесам
врата
,
А
мој
јесам
оно
лучити
,
Што
кроз
пенџер
гукати
“
!
тај
бити
као
неки
одговор
на
раније
питање
,
бар
тако
он
јесам
Шаца
,
познавати
—
што
рећи
—
лавиринат
женски
лукавство
,
разумети
.
остављати
сада
фантазија
мој
читалац
,
да
представити
себе
(
ако
јесам
,
тај
јесам
,
икад
у
живот
тако
преко
плот
и
тараба
отпочињати
—
или
чак
и
имати
какав
—
роман
)
,
она
остављати
,
да
представити
себе
,
како
јесам
бити
и
Шаца
и
Јула
тај
тренутак
,
јер
тај
се
и
не
моћи
описати
,
тај
вредити
доживети
и
осетити
и
после
он
се
довека
сећати
.
мило
оба
,
и
он
и
она
.
„
немати
сумња
,
—
мислити
и
један
и
друго
,
—
тај
се
ја
тицати
!
“
он
мило
што
знати
,
да
тај
сигурно
не
певати
госпоја
Сид
попадија
,
а
она
опет
тако
исто
,
што
јесам
сигуран
,
да
старати
тетка-Макра
не
ударати
у
тамбура
.
тако
јесам
се
још
после
неколик
дан
тамбура
разговарати
,
а
после
јесам
се
већ
служити
проза
;
почети
јесам
се
,
тај
јесам
,
помало
и
разговарати
.
—
А
,
јесам
л
’
сваки
дан
тако
вредан
,
фрајлица
?
—
осмелити
се
Шаца
један
дан
и
запитати
јесам
.
јул
ћутети
и
радити
даље
.
кратак
пауза
.
—
Фрајла-Јулијана
,
—
започети
опет
Шаца
,
—
јесам
л
’
,
река
’
,
увек
тако
вредан
...
хе
,
хе
,
тако
к'о
данаске
?
—
А
шта
се
тај
ви
тицати
?
!
—
рећи
Јула
и
продужити
копање
.
—
А
помагати
л
’
ви
когођ
?
—
То
се
ви
баш
ништа
не
тицати
!
—
велим
Јула
и
стати
разбијати
један
грудва
земља
.
—
хе
,
а
можда
ја
се
и
тицати
!
—
велим
Шаца
.
—
е
,
а
за
што
да
ви
се
тицати
?
—
Па
уморити
се
,
фрајла-Јулијана
!
ето
ознојити
јесам
се
,
.
.
па
хтети
назепсти
,
па
—
—
е
,
па
неки
озепсти
!
—
е
,
ал
’
моћи
се
и
разболети
!
—
е
,
бранити
ја
,
па
неки
се
разболем
!
—
е
,
ал
’
моћи
онда
и
умрети
!
—
Па
неки
умрети
...
имати
,
фала
бог
,
ко
хтети
ја
жалити
.
ваљда
хтети
ја
ви
оплакивати
?
!
—
рећи
Јула
и
престати
копати
.
—
те
још
како
!
ја
хтети
баш
највише
жалити
!
...
сав
хтети
се
умотати
у
флор
,
бог
ја
,
фрајла-Јуцо
!
не
знати
ви
још
,
фрајла-Јуцо
,
како
јесам
ја
здраво
чувствителан
—
—
И-ју
!
Ал
јесам
безобразан
!
(
стати
Јула
с
рад
и
погледати
он
)
.
срам
ви
бити
!
севати
одма
’
с
тај
дерати
.
ма
...
сад
хтети
звати
мам
.
настати
опет
пауза
.
јул
продужити
копање
,
а
љут
јако
,
па
пребацивати
себе
,
што
се
и
упустити
у
разговор
.
—
он
да
ја
жалити
!
—
говорити
Јула
онако
за
себе
.
—
Ви'ш
ти
тај
он
!
унцут
један
.
ал
’
јесам
он
добро
и
одговорити
!
немати
он
!
—
велим
,
а
уво
она
окренути
комшијски
башта
.
—
јао
крста
,
не
знати
да
јесам
мој
!
—
рећи
и
наслонити
се
на
мотика
да
се
одморити
мало
.
—
Што
не
бекнути
сад
штогођ
,
мустра
берберски
!
?
А
из
други
башта
се
зачути
најпре
тамбурати
а
затим
и
песма
:
„
еј
,
да
јесам
ја
лећи
па
умрети
,
Ал
’
да
ја
јесам
смрт
не
видити
;
да
ја
видити
,
ко
хтети
ја
жалити
?
Жалиће
ја
мој
мио
нана
,
и
жалити
још
мио
дика
;
Нан
жалити
за
година
дан
,
Дик
жалити
за
недеља
дан
—
еј
,
тај
мио
јесам
дикин
недеља
,
Нег
’
нанин
’
сто
година
дан
!
“
—
И-ју
,
ала
јесам
безобразан
!
—
прошапутати
Јула
,
кад
онај
почети
песма
,
али
јесам
за
тај
опет
пажљиво
до
крај
саслушати
!
—
е
,
баш
јесам
безобразан
!
—
А
за
тај
уздахнути
,
па
стати
даље
да
копати
.
—
јесам
л
’
он
само
берберин
,
...
унцут
јесам
он
!
—
велим
Јула
,
а
окопавати
све
што
она
под
мотичица
доћи
.
—
Фрајла-Јуло
,
—
осмелити
се
опет
Шаца
,
и
загазити
опет
у
проза
,
—
а
јесам
л
’
се
уморити
?
...
Хоћете
л
’
да
ви
помоћи
?
—
тај
окан'те
се
ви
ја
!
Шта
јесам
ја
заокупити
ту
!
—
обрецнути
се
Јула
на
он
.
—
Па
зар
ја
диванити
што
зло
!
?
велим
:
да
ви
мало
помоћи
.
ако
ја
к'о
први
комшија
хтети
,
а
да
ко
хтети
?
!
„
дрво
се
на
дрво
наслањати
,
казати
паор
,
а
комшиница
на
комшија
!
“
—
пробати
само
ако
’
хтети
да
пустити
наш
шаров
с
ланац
!
Нећете
се
скрасити
ни
у
тај
ваш
башћа
.
—
И-ју
,
фрајла-Јуцо
,
јесам
знати
,
да
јесам
баш
тако
свирјепи
!
Хе-хе
,
ал
’
хтети
,
хтети
,
знати
ја
тај
добро
!
...
знати
ја
,
фрајла-Јуло
,
ваш
добар
срце
!
е
,
баш
хтети
да
пробати
!
—
рећи
Шаца
,
па
се
ухватити
за
ограда
,
као
да
хтети
да
прескочити
.
—
И-ју
!
Ма—
—
тргнути
се
Јула
и
хтети
да
викнути
мам
.
—
пробати
само
,
сад
хтети
да
викнути
тат
!
Ви'ш
ти
тај
он
!
одма
’
шибати
из
башћа
—
—
тај
шта
ви
ту
ја
фурт
плашити
с
ваш
тат
...
овај
,
господин-парохом
...
и
шаров
,
у
мој
рођеној
башћа
?
!
—
е
,
а
откуд
јесам
тај
ваш
башћа
?
—
велим
он
збунити
Јула
.
—
е
,
па
тај
јесам
башћа
мој
тетак
,
а
ја
јесам
теткин
...
к'о
што
јесам
и
ви
татин
—
—
јесам
ја
татин
!
—
Па
ондак
јесам
мамин
—
—
јесам
ја
мамин
—
—
Па
да
чији
јесам
?
—
јесам
ничији
!
—
рећи
Јула
као
љутит
.
—
Баш
ничији
!
о
,
мај
!
...
И-ју
!
Фрајла-Јулијана
,
па
,
ајде
,
бити
ондак
мој
—
—
И-јуф
!
!
!
ала
јесам
безобразан
!
—
викнути
запрепастити
Јула
.
—
срам
ви
бити
!
гледати
ти
само
унцут
један
!
—
велим
Јула
сав
ознојити
и
зајапурити
,
па
не
моћи
још
да
доћи
к
себе
од
чудо
,
него
се
наслонити
на
мотика
па
гледати
зачудити
око
себе
по
дрвеће
као
да
она
призивати
себе
за
сведок
овај
грдан
безобразлук
Шацин
.
—
ако
још
тако
усипати
кроз
тараба
,
одма
’
хтети
ви
овај
мотика
!
севати
така
од
тараба
!
Мол'те
бог
,
што
јесам
тат
код
кућа
!
срам
ви
бити
!
настати
опет
пауза
.
јул
коп
,
а
Шаца
се
ућутати
и
повући
па
ћутети
.
Тишина
.
Кај
се
обојити
,
и
једно
и
друго
;
Шаца
што
јесам
бити
тако
дрзак
,
а
Јула
што
јесам
бити
тако
суров
.
не
чути
се
ништа
из
башта
,
само
зелен
жабица
се
чути
,
како
певати
са
један
не
знати
који
дрво
,
и
голуб
како
гукати
не
знати
у
чији
авлија
.
Јула
жао
баш
озбиљно
.
Час
крив
,
час
правдати
себе
,
ал
’
опет
на
крај
крај
,
кад
озбиљно
промислити
,
па
шта
јесам
тај
тако
баш
страшно
казати
;
тај
ено
и
у
песма
,
трукован
још
,
—
па
шта
се
све
не
казати
,
па
се
ники
не
налазити
увредити
!
„
Хо
,
—
мислити
у
себе
Јула
,
—
како
јесам
он
само
страшно
изгрдити
!
сад
се
ваљда
застидити
,
па
отићи
у
други
крај
башта
,
а
уш
он
се
,
—
мислити
Јула
,
—
сав
црвен
к'о
цвекла
из
комбост
од
силан
стид
.
Сирома
’
младић
!
Можда
и
плакати
сад
од
јед
и
срамота
!
ал
’
баш
да
видити
!
“
рећи
у
себе
Јула
па
притрчати
лако
тараба
,
и
стати
завиривати
кроз
тараба
у
тетка-Макрину
башта
.
гледати
по
башта
.
не
видити
ники
;
само
дрвеће
и
цвеће
,
и
висок
зелен
метла
и
бик
од
црн
лук
како
се
издужити
у
висина
.
Тишина
,
она
права
баштенски
тишина
пред
подне
;
само
се
чути
зујање
и
треперење
вилин
коњица
око
онај
силан
бик
у
леја
и
силно
лупање
у
груди
Јулин
од
неки
страх
.
—
немати
он
,
.
.
отиш'о
јесам
,
—
прошапутати
Јула
.
—
хунцут
један
!
...
мислити
он
,
ја
јесам
он
она
са
шор
паоруша
...
Отиш'о
јесам
!
—
рећи
гласно
.
—
хе
,
хе
!
Фрајла-Јуло
,
а
ви
канда
завиривати
!
канда
ја
,
тражити
!
Баш
јесам
најгириг
!
ту
јесам
,
ту
,
—
смејати
се
Шаца
демонски
.
—
јуф
!
—
цикнути
Јула
и
тргнути
се
као
опарити
од
тараба
,
кад
спазити
Шаца
који
она
,
и
ако
баш
леп
момчић
бити
,
доћи
сад
гадан
,
гадан
као
сам
ђаво
с
онај
његов
смејање
.
—
хе
,
хе
!
ту
јесам
,
ту
,
—
понављати
Шаца
.
—
срам
ви
бити
!
—
дрекнути
Јула
на
он
склањати
збуњен
бујан
кос
свој
под
плав
цицан
марама
који
јесам
повезати
глава
.
—
е
,
леп
парада
!
ви
требати
да
јесам
срам
,
а
не
ја
!
ја
баш
ако
и
гледати
,
а
ја
јесам
барем
мушкарац
,
па
ја
се
и
шиковати
,
.
.
ал
’
ви
,
ви
!
...
фрајла
,
па
још
господин-попина
ћерка
!
—
велим
Шаца
срећан
што
она
се
осветити
за
ранију
увреда
.
—
Свештеничка
кћер
,
па
извиривати
на
дерати
—
—
А
откуд
јесам
тај
дерати
!
—
бранити
се
Јула
не
знати
шта
да
казати
.
—
немати
овде
никакав
дерати
...
.
Још
хтети
и
с
ви
да
имати
дерати
!
—
тај
како
јесам
тај
почети
,
моћи
јесам
још
и
бити
!
но
,
тај
ја
се
допадати
!
...
Још
само
требати
да
ви
чуједу
...
и
да
ви
спеваду
шор
—
—
пробати
само
!
—
велим
Јула
па
продужити
рад
мотичица
,
али
шта
јесам
радити
и
шта
окопавати
,
тај
ни
она
сам
јесам
знати
.
А
Шаца
узити
задовољан
тамбура
и
запевати
,
онако
ради
свој
задовољство
,
ево
овај
песма
:
„
Сека-Јуцо
,
што
гледити
?
Ал
јесам
ви
смешан
!
ако
ја
не
љубити
,
Душа
ја
јесам
грешан
!
Чисто
знати
шта
мислити
кад
се
насмијати
;
казати
бити
,
ал
’
не
смести
,
да
ја
миловати
.
“
—
она
!
она
!
—
цикнути
Јула
и
бацити
мотика
,
па
се
ударити
очајно
шака
у
глава
,
поразити
толики
дрскост
Шацин
.
—
она
,
како
јесам
брезобразан
!
—
рећи
и
полетити
из
башта
,
који
она
се
сав
окретати
.
силно
полетити
да
побећи
,
тако
силно
,
да
се
ударити
о
један
дрво
,
као
зец
кад
у
страх
нагнути
да
бежати
а
ништа
,
па
ни
велик
предмет
,
не
видити
пред
себе
.
од
силан
срамота
и
силан
бол
од
чворуга
,
који
она
јесам
искочити
,
ударити
у
плач
кад
се
наћи
у
авлија
.
у
тај
доћи
и
г
.
перо
у
село
и
збити
се
онај
што
јесам
читалац
већ
из
ранијих
глава
познати
.
ни
Јула
ни
Шаца
јесам
неколико
дан
долазити
у
башта
.
први
јесам
Јула
попустити
и
доћи
.
од
тај
дан
јесам
опет
почети
долазити
сваки
дан
,
па
пре
подне
јесам
плевити
а
после
подне
заливати
башта
.
Ослушкује
,
али
не
смести
никако
да
погледати
у
комшиски
башта
.
мало
она
чудно
,
што
не
чути
оданде
песма
ни
тамбура
.
„
Па
шта
јесам
тај
баш
тако
страшно
урадити
?
—
питати
се
Јула
у
себе
.
—
Баш
ништа
страшно
!
лепо
ја
питати
:
помагати
л
’
ја
когођ
?
па
тај
баш
јесам
ништа
неучтив
!
“
Већ
се
кајати
,
што
јесам
тако
груб
бити
кад
јесам
он
спочетка
онако
лепо
запитати
,
и
желети
јесам
,
да
се
само
још
једаред
показати
на
плот
,
па
да
он
лепше
дочекати
.
„
хе
,
ваљда
јесам
луд
да
доћи
,
кад
он
тако
дочекивати
.
тако
ја
и
требати
,
кад
јесам
бити
луд
!
ал
’
канда
хтети
заборавити
!
“
тешити
се
Јула
,
ал
’
Шаца
никако
немати
,
тако
да
се
Јула
учинити
оно
неколико
дан
читав
век
.
један
јутро
тај
дан
устати
Јула
врло
суморан
и
расејан
.
тај
јесам
бити
узрок
ноћашњи
сан
,
управо
не
ноћашњи
него
сан
у
сам
зор
.
и
откуд
само
тај
да
снивати
!
?
он
да
снивати
!
А
снивати
он
јесам
врло
лепо
;
и
као
попин
дете
,
васпитати
,
наравно
,
у
страх
Божјем
,
снивати
јесам
један
сан
који
јесам
,
моћи
се
рећи
,
помало
и
побожан
бити
.
снивати
она
,
а
она
се
као
шетати
по
башта
,
па
као
немати
више
еведра
између
њихов
и
тетка-Макрине
башта
.
А
у
башта
ништа
јесам
онако
весело
као
пре
,
него
сав
некако
суморно
,
као
неки
омарина
,
па
све
у
неки
сутон
;
и
тичица
спавати
,
и
шарен
лептир
се
полепити
по
дрвеће
као
мртав
,
па
сав
ћутети
и
куњати
,
само
се
чути
неки
тих
јецање
и
плакање
,
испрекидано
гукање
гавранов
,
оданде
из
онај
комшијски
јоргован
.
кад
ближе
јоргован
,
а
оно
под
он
неки
црн
,
велик
као
човек
гавран
,
њихов
Гага
.
кад
мало
после
,
а
оно
јесам
гавран
него
Шаца
под
јоргован
плакати
.
А
поред
он
,
на
један
грана
стајати
њихов
Гага
стар
гавран
онолики
колик
и
јесам
,
па
и
он
тужан
јако
опустити
крило
па
само
ћутети
,
па
и
он
гледати
жалосно
на
она
.
А
на
Шаца
као
јесам
оне
његов
леп
ирошки
хаљина
,
него
неки
као
мантија
,
и
неки
камилавка
;
а
у
он
неки
дуг
брада
па
се
бог
молити
.
А
она
пролазити
једнако
поред
онај
јоргован
,
а
он
јесам
тужно
гледати
,
па
она
велим
:
„
Јула
,
видити
ли
како
јесам
црн
као
овај
гавран
!
“
—
„
јесте
,
—
одговарати
и
гавран
.
—
До
сад
јесам
бријати
туђ
брада
,
а
од
сад
хтети
смести
ни
свој
.
“
А
Шаца
као
опет
настављати
:
„
Јула
!
неки
ви
бог
опростити
,
ви
јесам
ја
до
овај
довести
;
ал
’
ја
хтети
се
опет
за
тај
за
ви
бог
молити
!
“
велим
она
он
,
а
после
тихо
запевати
,
тако
тихо
и
тужно
,
као
грана
зелен
кад
запиштати
на
ватра
,
тако
запевати
он
њен
мио
песма
:
„
Теба
љубав
јавит
’
не
смети
,
јер
твој
бити
не
моћи
;
А
да
с
други
сретан
бити
,
Молић
се
ја
бог
!
“
А
затим
се
заплакати
и
он
и
црн
гавран
,
а
заплакати
се
и
Јула
.
и
морати
да
јесам
дуго
и
гласно
плакати
,
кад
се
и
сам
мам
пробудити
и
отерати
Гага
с
врата
,
а
она
викнути
и
пробудити
,
и
питати
јесам
:
што
плакати
?
А
Јула
она
казати
,
да
јесам
снивати
страшно
.
—
„
А
тај
узети
,
рано
,
мало
водити
па
попити
,
тај
помагати
;
одма
’
хтети
ти
проћи
стра
’
,
“
велим
она
мам
и
казати
она
,
нек
се
прекрсти
и
нек
прекрсти
јастук
.
и
Јула
јесам
послушати
;
попити
јесам
чаша
вод
,
прекрстила
јастук
,
али
он
одмах
окренути
други
страна
,
да
бити
и
Шаца
снивати
она
као
она
он
.
за
тај
јесам
у
јутро
седети
дуго
на
кревет
и
гледати
расејано
и
замишљено
у
папучица
свој
.
Дошао
она
Шаца
много
мио
.
јесам
она
вређати
као
до
сада
,
него
она
тужно
цвилити
говорити
онај
сладак
реч
.
тај
дан
она
једнако
у
глава
;
и
тај
и
други
и
трећи
дан
једнако
она
јесам
посред
срце
,
—
али
он
у
башта
немати
!
срести
се
с
он
само
једном
у
шор
.
он
проћи
па
она
се
јављати
,
али
учтиво
,
хладно
се
јављати
,
и
пролазити
.
А
Јула
доћи
чисто
чудно
што
се
Шаца
тако
чинити
невешт
,
а
у
сан
она
тако
мити
и
искрен
и
тужан
бити
,
а
сад
прилично
расположен
.
тај
јесам
заболети
јако
.
и
она
постати
сав
суморан
,
једнако
она
зујати
у
глава
онај
реч
и
онај
песма
из
сан
а
пред
очи
она
онај
тужан
поглед
његов
!
јако
она
жао
,
што
јесам
онаки
бити
.
ах
,
мислити
јесам
у
себе
,
само
још
једаред
ако
се
наћи
с
он
,
хтети
више
бити
таки
као
до
сада
.
Ишла
јесам
сваки
дан
у
башта
.
један
дан
ради
она
тако
у
башта
,
кад
чути
где
се
нешто
у
комшински
башта
провлачити
,
па
шуштати
лишће
.
сав
претрнути
;
срце
она
јаче
закуцати
а
образ
подићи
мали
румен
.
—
он
јесам
за
цео
!
—
мислити
у
себе
и
хитно
дотеривати
кос
и
одело
на
себе
.
затим
чути
неки
корак
,
али
се
још
никако
не
освртати
,
него
се
дати
и
као
задубити
у
посао
па
радити
,
а
сав
се
претворити
у
ухо
,
па
чекати
кад
хтети
јесам
оданде
он
нешто
запитати
.
—
уф
,
баш
јесам
шмокљан
!
Баш
јесам
пипав
!
—
рећи
у
себе
,
а
једнако
ишчекивати
,
да
чути
бар
тамбура
.
али
сав
тај
не
бити
.
зато
стати
сам
певуцати
тихо
кроз
зуб
неки
песма
а
нешто
она
се
стегнути
у
грло
,
тако
она
јесам
жао
и
неправо
.
постати
већ
и
нестрпљив
,
а
и
понос
девојачки
бити
дирнути
.
—
Шта
се
само
скањивати
ту
ваздан
!
?
—
рећи
у
себе
,
па
,
не
могав
више
да
издржати
,
полако
прилетети
плот
,
поглед
страшљив
око
себе
,
па
се
примакнути
и
завирити
у
комшиски
башта
.
видити
лепо
онај
бура
насред
башта
на
сунце
,
а
видити
и
тај
,
како
се
неко
сагнути
иза
буре
па
се
мицати
али
никако
да
се
исправити
.
—
Видиш
,
молити
ти
,
како
се
крити
;
е
,
баш
јесам
обешењак
!
’
Оће
да
ја
уплашити
,
па
ја
вребати
!
—
велим
Јула
,
одобровољен
,
сладак
и
мек
глас
.
—
А
јао
,
кости
мој
!
—
чути
се
оданде
иза
буре
.
—
Ко
јесам
тај
сад
?
—
рећи
полако
Јула
па
се
издигнути
на
прст
да
боље
видити
.
—
еј
,
староста
,
староста
!
—
чути
се
глас
тетка-Макрин
,
који
јесам
доћи
у
башта
,
да
обићи
бура
и
наточити
сирће
.
какав
непријатан
изненађење
!
—
дакле
,
јесам
тај
бити
он
!
и
Јула
осетити
нешто
тешко
у
груди
,
као
кад
човек
прогутати
врућ
мекан
хлеб
.
—
добар
дан
,
тетка-Макро
!
—
ословити
јесам
Јула
.
—
бог
ти
помог'о
,
дете
!
—
зашиштати
оданде
баба
Макра
.
—
А
шта
радити
тај
,
сладак
тетка-Макро
?
ди
јесам
за
толико
?
—
ето
обилазити
,
овако
старати
,
сирће
,
синак
.
снивати
јесам
ноћаске
тако
којешта
,
а
утувити
јесам
добро
,
рано
,
да
,
кад
гођ
тако
што
снивати
,
увек
ја
се
после
тај
морати
стрефити
какав
гођ
штета
у
кућа
,
тај
јесам
к'о
свет
;
па
зато
,
ето
,
дођо
’
да
видити
,
да
јесам
пукнути
славина
,
ил
’
да
јесам
прећи
овај
Ракилин
ђаво
из
комшилук
,
па
одврнути
славина
...
А
ретко
,
дете
,
и
долазити
у
башта
.
Нешто
јесам
ти
слаб
...
једва
се
вући
.
—
Па
јесам
,
—
велим
Јула
,
—
ники
и
не
надледа
тај
бура
.
—
тај
обићи
он
покаткад
мој
Аца
.
—
да
,
вид'ла
јесам
он
канда
ту
одономадне
.
—
јесте
,
рано
,
немати
он
већ
седам
осам
дан
.
газда
он
најпре
иш'о
по
неки
Бачким
салаш
и
мет'о
„
купица
“
,
а
после
отиш'о
посао
у
рит
,
у
лов
на
пијавица
,
па
на
он
оставити
дућан
...
а
сутра
долазити
,
рано
.
—
фала
бог
,
кад
јесам
само
због
тај
!
—
рећи
Јула
у
себе
а
после
додати
гласно
:
—
Па
поздрав'те
он
,
сладак
тетка-Макро
,
поздрав'те
.
—
е
,
оздравити
ја
,
рано
,
кад
ја
пронети
велик
сокак
,
—
велим
тетка-Макра
одлазити
.
—
кад
ја
закопаду
—
после
тај
јесам
Јула
весело
продужити
рад
у
башта
,
и
решити
се
,
кад
опет
доћи
на
плот
,
да
он
одговорити
,
да
јесам
она
засад
татин
и
мамин
,
а
оно
одономадне
да
јесам
у
љутина
казати
.
и
,
доиста
,
сутра
дан
,
чим
јесам
чути
тамбура
,
одмах
јесам
понети
кантица
за
поливање
и
наћи
се
у
посао
у
башта
.
Ела
,
да
не
бити
дугачак
и
досадан
,
толико
моћи
рећи
,
да
се
опет
разговор
отпочети
.
Шаца
јесам
питати
,
а
Јула
јесам
одговарати
,
али
сад
како
меко
и
како
нежно
!
и
на
последак
свршити
се
тај
,
да
јесам
Шаца
бити
послужен
дуд
,
онај
крупан
„
шпански
“
дуд
,
какав
надалеко
јесам
бити
,
а
набрати
он
јесам
Јула
сам
свој
рука
;
бирати
он
к'о
голуб
зрно
,
и
наслагати
лепо
на
широко
винов
лишће
,
па
он
дати
кроз
дерати
који
се
тај
дан
први
пут
појавити
на
ограда
баштенски
.
А
Шаца
јесам
опет
из
благодарност
изрезати
на
један
дрво
у
њихов
башта
један
срце
и
два
писмен
у
он
,
писма
Ю
и
А
.
—
ао
,
фрајла-Јуло
,
—
рен
она
Шаца
сав
блажити
,
—
кад
хтети
бити
тако
срећан
да
ја
јесам
,
свој
сопствен
рука
,
моћи
брата
у
тај
башћа
и
ја
ви
понудити
!
А
затим
она
јесам
приповедати
,
држати
јесам
за
рука
,
како
јесам
он
од
велик
и
богат
породица
,
и
како
хтети
дуго
остати
у
село
.
Ићи
хтети
у
Пешта
или
Беч
,
да
изучити
хирургија
.
А
његов
јесам
породица
велик
;
сав
сам
нотарош
и
вармеђаш
,
а
имати
и
два
архимандрит
у
породица
.
и
шта
тај
сав
јесам
разговарати
!
и
кад
једно
говорити
онај
други
и
не
дисати
и
не
трептати
од
силан
пажња
и
милошта
.
Разишли
јесам
се
задовољан
.
Шаца
јесам
отићи
блажити
.
бити
јесам
поетски
расположен
.
цео
дан
јесам
преписивати
неки
песмарица
и
из
она
преписивати
сав
песма
који
јесам
годити
расположење
његов
.
после
овај
састанак
врло
јесам
се
често
састајати
и
разговарати
.
колико
јесам
само
пута
пречути
Јула
кад
јесам
мам
звати
.
—
„
ти
кад
се
на
штогођ
наканити
,
не
знати
шта
јесам
доста
!
“
—
карати
јесам
гђа
Сид
и
претити
она
,
да
хтети
издати
башта
под
аренда
ако
се
бити
једнако
у
она
бавити
.
али
и
јесам
бити
башта
уредити
;
све
окопати
,
оплевити
,
увек
залити
,
као
какав
променада
!
и
ники
она
жив
јесам
знати
и
затицати
сем
баба-Макре
,
а
и
она
јесам
,
сирот
,
бити
и
слаб
очи
и
мало
наглув
од
староста
.
„
Божа
,
а
да
л
’
јесам
се
који
пут
пољубити
,
онако
стојећи
и
разговарати
се
на
ограда
?
“
запитати
можда
који
радознао
читатељка
,
који
бити
—
кад
се
већ
жртвовати
да
ћутети
и
наканити
да
читати
—
хтети
одмах
,
да
све
у
један
књига
наћи
.
—
А
ко
хтети
она
знати
;
и
ко
она
јесам
,
што
казати
,
светлити
!
—
одговарати
писац
.
Шаца
јесам
бити
баш
тако
шмокљан
,
а
ограда
јесам
бити
тако
чест
—
по
сав
прилика
да
јесам
.
и
какав
бити
тај
опет
роман
бити
без
пољубац
чак
и
у
десети
свој
глава
!
!
!
ето
тако
се
отпочети
и
заплетати
један
роман
у
поп-Спириној
кућа
на
месец
и
више
дан
пре
и
неколико
дан
после
господин-Перина
долазак
.
долазак
г
.
Пера
јесам
изменити
битно
ништа
,
—
а
моћи
јесам
врло
лако
.
да
јесам
г
.
Пера
обратити
довољно
пажња
;
да
јесам
отворити
очи
за
чисто
злато
а
затворити
уш
сиренски
глас
—
бити
бити
све
друкчије
.
стар
наш
вео
:
да
јесам
дечији
срце
као
восак
—
моћи
правити
од
он
шта
хтети
—
;
а
ја
велим
,
да
јесам
и
у
млад
девојка
срце
као
восак
.
тако
јесам
и
с
Јула
!
јер
Јула
јесам
г
.
Пера
само
једаред
боље
посматрати
,
кад
јесам
,
тај
јесам
,
пити
из
велик
чаша
вод
,
па
он
онако
,
како
већ
тај
смеран
девојка
чинити
,
преко
чаша
посматрати
пити
полако
,
и
допасти
она
се
.
и
да
јесам
г
.
Пера
само
имати
вешто
око
,
да
разазнати
чисто
злато
од
лажан
варак
и
да
јесам
бити
мало
мало
обазрив
—
ишчезнути
бити
слика
Шацин
из
Јулин
срце
,
као
да
јесам
никад
ни
бити
јесам
!
А
овако
,
Јула
се
осетити
мало
потиснути
од
другарица
свој
.
и
она
одмах
поносно
уступити
сасвим
;
и
одмах
наћи
утеха
пораз
у
самоћа
,
у
мисао
на
Шаца
,
и
у
мисао
који
се
тако
радо
бавити
млад
,
први
пут
заљубљен
девојка
,
а
тај
јесам
:
у
мисао
о
свој
смрт
.
најрадије
јесам
мислити
о
тај
:
кад
бити
умрети
,
ко
бити
јесам
све
жалити
,
и
како
бити
јесам
Шаца
тек
жалити
!
и
да
л
’
бити
се
од
тежак
жалост
за
она
из
пиштољ
убити
,
или
бити
у
Тиса
скочити
?
па
како
бити
она
један
до
други
укопати
и
сав
ожалити
и
цвеће
она
гроб
засадити
,
а
она
спевати
паорски
девојка
:
како
јесам
се
волети
и
како
један
без
други
јесам
моћи
да
живити
на
овај
свет
.
А
тек
онај
сан
о
Шаца
,
како
она
јесам
живо
остати
у
памет
!
тек
после
тај
сан
Шаца
она
јесам
доћи
много
мио
,
јер
јесам
тек
у
сан
видети
,
колико
бити
она
тешко
бити
кад
бити
он
изгубити
.
ни
она
не
бити
моћи
преживети
такав
губитак
,
сањати
јесам
Јула
будан
;
и
она
бити
се
убити
,
мислити
јесам
у
себе
;
убити
из
пиштољ
или
бити
у
Тиса
с
брег
.
после
тај
сан
никако
да
она
из
глава
изаћи
Шаца
!
за
тај
овај
и
јесам
имати
права
кад
јесам
опет
један
дан
напасти
Јула
,
што
она
јесам
г
.
Пера
донети
обећан
књига
Преодницу
.
Шаца
јесам
бити
љубоморан
и
љут
;
Јула
он
се
исповедити
све
како
јесам
бити
.
али
она
он
јесам
веровати
;
пребацивати
она
јесам
тако
немилосрдан
,
да
јесам
сирот
Јула
сав
уплакан
изаћи
тај
дан
из
башта
.
—
но
,
шта
ти
јесам
...
шта
слинити
ту
?
!
Шта
плакати
?
—
питати
јесам
гђа
Сид
.
—
Па
кад
ви
јесам
добар
!
—
одговарати
Јула
јецати
.
—
боље
да
ја
немати
;
да
се
јесам
ни
родити
.
—
но
,
но
!
не
морати
ти
баш
тако
на
крај
срце
бити
!
...
рано
мој
!
гле
,
какав
јесам
она
само
очи
!
—
умиривати
јесам
гђа
Сид
и
љубити
јесам
.
—
Ида
одма
’
на
бунар
,
па
се
умити
’
ладан
вод
.
јул
јесам
пољубити
у
рука
и
отићи
.
—
како
јесам
сирот
хаглих
и
осетљив
!
пре
толико
дан
сам
јесам
карати
,
а
она
,
видити
ти
тај
чудо
,
још
ни
сад
да
се
утјешити
!
!
—
велим
гђа
Сид
а
очи
она
пун
суза
.
—
Ал
’
са
сав
на
мој
фамилија
!
глава
једанаести
у
који
јесам
исприповедати
сав
што
јесам
бити
природан
последица
Јулин
чест
одлажење
и
састанак
у
башта
на
ограда
,
а
што
јесам
још
више
заплести
ствар
и
довести
до
сукоб
за
који
се
чак
у
Темишвар
чути
.
у
кратак
,
цео
јесам
глава
пун
врло
интересантан
ствар
;
између
осталих
,
завршивати
се
подуг
монолог
и
један
чаробан
лукративан
сан
Нића
боктер
давно
јесам
стигнути
из
поље
крава
у
село
и
сваки
ући
у
свој
авлија
са
виме
пун
млеко
;
давно
јесам
већ
и
помусти
бити
и
домаћица
се
један
други
хвалити
невероватан
количина
млеко
,
тако
невероватан
да
ни
један
јесам
већ
ни
веровати
.
на
село
се
почети
спуштати
благ
летњи
ноћ
и
,
како
се
тај
песник
лепо
изражавати
,
почети
јесам
умотавати
у
свој
мрачан
копрена
сво
сести
са
кућа
и
башта
,
амбар
и
авлија
,
само
висок
ђерам
као
да
пробити
врх
свој
тај
копрена
и
дизати
се
право
тамо
звезда
.
давно
јесам
проћи
и
последњи
кола
попин
сокак
,
и
прашина
,
који
се
бити
дигнути
високо
изнад
кућа
,
спуштати
се
полако
и
слагати
мирно
два
педаљ
дебео
а
на
јесен
хтети
од
она
један
славан
блато
да
бити
.
ко
јесам
шта
имати
да
свршити
и
купити
у
болта
код
грк
,
свршити
јесам
и
купити
;
и
грк
јесам
већ
унети
све
што
он
јесам
стајати
испред
дућан
;
унети
и
крупица
со
и
кењеча
,
и
лула
и
камиш
,
и
бичаље
и
дренов
буџа
,
и
оцило
и
кремење
и
труд
у
свежњић
и
бардак
сирће
и
грдан
стакло
кисео
паприка
и
прекјучерањи
земичка
и
читав
четврт
сланина
,
који
јесам
висити
на
завидан
висина
и
око
који
јесам
поваздан
обилазити
,
гледати
,
шклоцати
зуб
и
тужно
маукати
комшински
мачак
сав
дотле
док
не
изгубити
глас
и
очи
она
не
избелити
.
ники
живити
не
ићи
више
сокак
.
изумирати
полако
и
бахат
људи
и
топот
коњ
и
тандрк
кола
и
торокање
жена
.
један
по
један
клупа
испред
кућа
под
багрење
остајати
празан
.
Укућани
седети
испред
кућа
после
вечера
и
разговарати
се
о
многи
разним
ствар
.
разговарати
се
о
колера
;
о
велик
рат
и
топовски
кугла
колик
јесам
у
стар
доба
велик
бити
а
колик
јесам
сад
;
о
месечар
како
ићи
уз
висок
двокатница
к'о
по
патос
,
па
тај
прилика
споменути
и
о
Глиша
,
који
јесам
бити
дванаест
година
у
солдат
далеко
тамо
у
буковина
чак
,
како
јесам
и
он
или
месечар
или
лопов
,
тако
нешто
,
јер
ићи
и
онда
по
сокак
и
којекуда
кад
никако
и
нем
месечина
;
разговарати
о
гладан
година
кад
се
шапурика
млети
и
јела
и
од
шапурикин
брашно
чесница
и
василица
правило
;
о
скакавац
и
пацов
и
о
Талијан
мајстор
што
имати
некакав
свирајка
па
умети
она
да
она
извабити
из
свити
кућа
и
амбарова
,
па
она
извести
за
себе
а
пацов
трчати
к'о
на
даћа
за
она
,
а
мајстор
једнако
свирати
па
она
извести
чак
иза
варош
до
велик
бар
или
на
Тиса
,
а
пацов
сав
један
преко
други
па
к'о
људи
скакати
у
бар
или
у
Тиса
.
пред
други
кућа
опет
приповедати
о
Рус
.
један
приповедати
:
како
јесам
Рус
велик
царство
,
и
како
са
сваки
ратовати
и
свако
тући
у
рат
;
а
бог
она
помагати
,
јер
држати
сав
пост
,
па
пост
и
на
сам
други
дан
Божић
,
ако
се
,
тај
јесам
,
стрефити
,
да
пасти
у
среда
или
у
петак
.
док
јесам
лето
,
они
хтети
нешто
и
да
отрпети
,
па
ћутети
али
тувити
све
,
и
чекати
зима
јер
јесам
,
казати
,
лети
млитавети
,
а
кад
засвирати
северац
и
заокупити
мећава
,
а
она
тек
онда
доћи
права
њихов
снага
,
па
се
онда
њихов
цар
само
прекрсти
са
три
прст
к'о
и
ја
,
па
бацити
капа
од
себе
,
па
запитати
други
цар
од
други
вера
(
јер
он
јесам
српски
вера
)
:
„
Ко
’
хтети
да
се
бити
?
ево
,
тај
јесам
;
нек
ја
изаћи
!
“
А
они
ћутети
к'о
миш
.
пред
трећи
кућа
опет
седети
баба
Савка
,
кочоперан
баба
,
па
приповедати
свој
комшиница
,
други
један
баба
,
како
она
се
јуче
на
ноћ
приснити
њен
покојни
Лала
.
—
Дош'о
па
стати
прид
ја
,
—
приповедати
Савка
,
—
али
ни
налик
на
онај
жив
Лала
.
А
кер
залајати
из
цео
комшилук
,
па
лајати
,
лајати
,
а
ја
и
’
растеривати
жарач
и
бранити
покојни
мој
.
А
он
ослабити
,
Божа
,
па
поцрнити
у
лице
а
на
глава
он
неки
стар
подеран
шешир
к'о
да
он
јесам
са
страшило
скин'о
,
а
дорац
он
сав
искрпити
,
па
стати
па
ја
гледати
и
жалостив
махати
глава
.
А
ја
не
моћи
к'о
одма
’
да
он
познати
.
А
он
се
заплак'о
па
казати
:
„
хе
,
ко
јесам
оданде
,
одакле
ја
долазити
,
тај
тешко
познати
.
ето
,
казати
,
и
ја
,
па
мој
ја
не
познати
.
“
—
„
тај
јесам
ли
тај
тај
,
лала
?
река
’
ја
.
о
лала
мој
,
а
откуд
ти
?
“
А
он
ја
казати
:
„
е
,
мој
Савка
,
мој
Савка
!
не
питати
ја
,
велим
,
одакле
јесам
дош'о
!
ја
јесам
ти
издалека
,
од
туђ
земља
из
туђ
свет
,
ди
петао
не
појати
,
ди
звоно
не
звонити
да
се
оџак
не
пухати
;
ја
јесам
ти
,
мој
Савка
,
са
онај
свет
,
казати
ја
он
,
ди
немати
род
за
ја
.
“
А
ја
он
питати
:
„
Па
шта
бити
’
тео
,
родити
;
што
не
сести
?
“
А
он
ја
казати
:
„
јесам
ја
до
седење
ни
дивањење
,
кратко
јесам
време
,
бојити
се
,
казати
,
петао
,
него
јесам
дош'о
да
ти
видити
и
да
ти
надгледати
и
да
ти
казати
,
Савка
,
добро
да
утубити
овај
:
Тражи
друга
,
тражити
стубац
кућа
;
а
већ
ја
тамо
како
јесам
да
јесам
,
него
се
бар
ти
не
мучити
и
не
злопатити
на
тај
ваш
свет
,
казати
!
А
ја
хтети
се
,
казати
,
стрпјети
и
причекати
ти
!
“
А
ја
он
питати
:
„
јесам
јесам
ли
гладан
,
старатељ
и
један
тутор
мој
;
да
ти
спремити
,
род
,
голубић
у
расол
,
тај
јесам
ти
увек
радо
јево
?
“
А
он
ја
одговорити
:
„
Прошло
јесам
тај
ја
,
снага
мој
,
него
ти
урадити
к'о
што
јесам
ти
каз'о
;
слушати
ти
само
менека
,
ја
јесам
ти
,
казати
,
увек
добар
желити
!
“
А
ја
све
једнако
к'о
не
знати
да
јесам
он
умрети
,
па
казати
:
„
А
ко
хтети
ти
,
родити
,
неговати
и
по
табан
тај
чешкати
,
ако
се
ја
,
не
дати
Божа
,
и
по
трећи
пут
удати
,
к'о
што
ја
ти
,
ето
садакана
,
советовати
?
“
А
он
казати
:
„
е
,
мој
Савка
,
јесам
ја
до
жена
!
тамо
ја
и
не
знати
,
казати
,
јесам
л
’
сам
мушки
ил
’
јесам
!
удати
се
ти
само
,
тај
можда
ја
,
казати
,
хтети
више
ни
требати
!
“
А
после
он
као
уједаред
нестати
,
а
место
он
ост'о
само
неки
дороц
,
па
раширити
рукав
па
као
ићи
ја
,
а
ја
се
у
тај
тргнути
.
и
сад
,
никако
да
ја
изаћи
из
глава
тај
што
ја
јесам
говорити
.
па
јесам
тај
садакана
,
друго
,
на
муки
велик
.
један
ја
замерање
пристојати
;
ако
послушати
он
,
каста
,
један
тестамент
његов
,
—
замерити
се
свет
,
а
око
послушати
свет
,
замерити
се
њемукана
!
А
увек
јесам
он
за
живот
слушати
,
родити
мој
,
па
зар
сад
да
он
не
послушати
!
?
еј
лала
,
лала
!
како
јесам
меникана
брез
ти
,
брез
свој
,
каста
,
други
!
...
бадава
јесам
ту
Арса
...
и
пун
кућа
!
Шта
јесам
ја
тај
Арса
?
Шогор
!
Шогор
што
казати
,
туђ
форинта
!
еј
,
лала
,
лала
!
фурт
ја
твој
реч
и
твој
тестамент
зујати
у
глава
и
у
уш
.
А
пред
четврти
кућа
приповедати
о
неки
свекрва
како
јесам
вештица
,
па
се
ископистити
на
свој
снаха
,
завадити
јесам
с
муж
па
долазити
сваки
ноћ
;
докле
јесам
ту
,
сав
се
чути
издалека
шијачки
гајде
како
танко
свирати
,
а
она
јесам
давити
и
викати
она
једнако
:
„
ти
јесам
ја
,
велим
,
у
овај
нечист
сила
отерати
и
ја
душа
мој
изгубити
!
“
па
се
све
затрчавати
од
врата
кревет
,
седати
она
на
груда
па
се
чешљати
гребен
и
давити
јесам
.
и
тако
тај
сваки
ноћ
радити
,
и
тако
тај
трајати
док
петао
не
запевати
,
а
онда
одједаред
као
да
у
земља
пропасти
.
пред
пета
се
кућа
опет
скупити
око
један
који
се
одономадне
вратити
из
Бечкерек
—
камо
јесам
одвести
бити
неки
Чивутин
,
грошићарити
житарски
—
и
који
она
јесам
приповедати
много
нов
и
чудноват
ствар
.
приповедати
она
јесам
:
како
јесам
у
Бечкерек
слушати
и
чути
од
један
господар
који
јесам
многи
књига
прочитати
а
и
сад
још
једнако
,
по
ваздан
читати
сав
новина
,
како
јесам
се
ту
скоро
,
лане
или
ономлане
,
неки
људи
,
чак
тамо
преко
морати
у
Америка
,
спремати
,
да
пуцати
из
топ
на
месец
.
па
већ
и
израчунати
лепо
сав
креда
:
колик
требати
да
јесам
топ
,
колико
тане
и
колико
барут
и
до
који
термин
требати
да
стигнути
тамо
тане
и
да
треснути
о
месец
.
па
баш
таман
кад
јесам
већ
хтети
да
припасти
топ
,
сетити
се
један
Банаћанин
,
баш
хтети
бити
да
јесам
бити
из
Иђош
,
који
се
ту
стрефити
,
па
скинути
шешир
и
манути
рука
и
казати
:
„
молити
лепо
,
—
казати
,
—
господар
!
сад
ви
’
хтети
,
наприлику
,
каста
,
онако
,
к'о
људи
,
да
опалити
на
онај
месец
горе
.
тај
јесам
све
лепо
и
красно
и
фајн
,
—
велим
Иђошанин
,
—
али
јесам
л
’
ви
пасти
на
ум
,
шта
хтети
бити
ондакана
од
наш
’
уш
,
кад
овај
топ
рикнути
к'о
сто
магарац
;
тај
хтети
ту
остати
читав
уво
одавде
све
до
Иђош
!
ај
,
јесте
л
’
тај
промислити
?
!
А
после
,
неки
—
велим
,
—
ђаво
носити
и
наш
уш
...
ни
магарац
се
,
казати
,
јесам
прославити
са
онолики
његов
...
ал
’
шта
хтети
брез
месечина
?
Шта
он
хтети
тај
шталог
пробити
и
коњ
покрађени
бити
,
кад
и
поред
месесечине
,
па
једва
да
сачувати
вранац
од
рђав
’
људи
!
ај
,
тај
ја
ви
питати
?
“
—
А
они
се
,
велим
,
ухватити
сваки
за
свој
уш
,
па
зинути
па
се
замислити
а
после
он
питати
:
„
А
одакле
јесам
ти
,
пријатељ
?
“
—
А
он
казати
:
„
ја
јесам
из
Иђош
!
“
—
„
из
Иђош
?
“
питати
они
.
—
„
Баш
из
Иђош
!
“
—
„
А
ди
јесам
тај
?
“
—
„
тај
Иђош
,
—
казати
он
,
—
„
зар
Иђош
не
знати
?
!
тај
измеђ
Сајан
и
Кикинда
,
ал
’
ја
јесам
дишкрећанин
!
“
—
„
е
,
фала
ти
,
—
казати
он
они
,
—
„
и
за
наш
уш
а
и
за
месечина
.
Нећемо
пуцати
;
само
штета
,
што
јесам
се
толико
истрошити
!
...
А
добро
јесам
каз'о
;
откуд
ти
само
пасти
на
памет
тај
?
А
чути
јесам
,
—
казати
они
,
—
да
јесам
сав
Иђошанин
на
твој
ворма
паметан
!
А
,
баш
тај
фала
!
“
—
и
тако
од
ото
доба
,
—
приповедати
онај
даље
,
—
кад
јесам
тамо
само
казати
,
да
с
’
из
Иђош
,
па
не
брати
брига
;
јербо
јесам
Банаћанин
спасти
свет
месечина
и
месец
остати
на
стар
сав
место
.
и
тако
одонда
јесам
сваки
Иђошанин
фрај
на
скела
и
на
ћуприја
и
свуд
,
и
не
морати
имати
пасош
кад
куповати
барут
за
чворак
и
зец
,
и
не
морати
да
пухати
трафика
,
нити
он
ико
тражити
пасош
кад
продавати
коњ
.
тај
јесам
Иђошки
права
одондак
.
“
—
тако
онај
приповедати
,
а
они
око
он
зинути
па
слушати
;
по
неки
још
четврт
сахат
остати
са
ражјапљеним
уста
од
чудо
сав
док
он
јесам
казати
да
заклопити
уста
и
да
ићи
спавати
.
тако
се
ето
,
један
наш
Банаћанин
у
далек
свет
прочути
,
а
Иђошанин
обећати
један
звоно
од
онај
топ
.
тако
се
ето
разговарати
о
свашта
испред
кућа
по
клупа
.
разговарати
се
најпре
живље
,
па
сав
лакше
и
лакше
,
па
кад
се
уморити
и
приповедати
и
слушалац
,
и
сав
се
већ
почети
крпити
очи
,
настати
зевање
и
настати
чешће
пауза
.
изумирати
разговор
дуж
цео
шор
и
замењивати
се
лавеж
пас
и
концерт
жаба
из
свити
јендек
испред
кућа
.
тек
чути
овде
онде
где
неко
зевати
и
велим
:
„
Ха-а-ај
,
хајати
,
ајде
да
се
тај
мало
поспавати
;
бити
и
сутра
дан
за
разговор
!
“
—
„
Лака
ноћ
!
“
викати
с
један
страна
.
„
Лака
и
благ
!
“
одговарати
с
други
.
—
„
зар
тако
рано
?
А
штета
овако
фајн
ноћ
!
“
—
„
тај
бити
јесам
разговор
па
и
сувише
.
и
тако
сутра
ваљати
подранити
;
до'ће
ми
наполичар
,
“
велим
опет
неко
.
—
„
А
шта
знати
!
готово
и
ја
хтети
скоро
.
требати
и
ми
да
подранити
,
“
—
чути
се
опет
неки
глас
из
прек
;
—
„
ваљати
у
рит
,
да
насећи
трска
,
да
покрпити
кров
,
јербо
јесам
већ
срамота
какав
јесам
.
изгледати
чупав
и
одрпан
к'о
бојтаров
капа
.
лак
ноћ
!
“
Док
мало
после
и
тај
не
умукнути
заједно
са
нестанак
онај
силуета
испред
кућа
.
Још
мало
живот
имати
по
авлија
,
одакле
чути
како
се
ракољити
и
ћућорити
кокошка
на
дрво
или
како
шкрипити
ђерам
;
тај
вући
вод
да
баба
опера
нога
,
и
док
прати
он
грдити
и
издавати
наредба
за
сутра
.
за
тај
још
чути
како
се
затварати
авлијски
врата
и
како
чупав
зељов
вући
ланац
по
авлија
и
лан
по
некад
обичај
радити
,
док
и
тај
не
нестати
напослетку
.
мрак
јесам
притиснути
и
омотати
све
.
нем
месечина
.
А
и
што
хтети
јесам
вечерас
,
кад
се
Шаца
спремати
на
нешто
велик
и
одважан
;
а
за
тај
јесам
таман
довољан
и
онај
ситан
звездица
који
светао
и
швалерски
жмиркати
с
небо
амо
доле
на
заспао
село
и
будан
Шаца
у
он
,
који
се
журно
упутити
па
на
једаред
застати
.
Чуо
јесам
неки
корак
из
даљина
,
па
се
склонити
у
хлад
испод
неки
багрење
.
тај
бити
корак
сеоски
боктер
ча-Ниће
који
јесам
јављати
село
који
јесам
доба
и
чувати
село
од
лопов
поред
сав
клевета
који
јесам
он
бедити
да
јесам
и
јесам
с
она
по
некад
бивати
у
ортаклук
.
Шаца
јесам
чути
Нића
како
ићи
,
како
се
лено
вући
кроз
сокак
,
како
зевати
и
после
кресати
оцило
у
труд
,
пасти
лула
и
псовати
Чивутин
,
што
он
јесам
дати
ситан
трафика
;
а
после
грдити
неки
газда
што
држати
зло
гаров
који
гристи
капија
кад
год
он
проћи
и
лајати
на
власт
.
и
боктер
јесам
проћи
попин
шор
,
отићи
у
други
,
и
из
овај
у
трећи
сокак
и
ту
јесам
дунути
равно
дванаест
пут
у
сав
боктерски
рог
,
а
после
четврт
сат
још
једанпут
,
и
украсти
тако
читав
један
сат
,
легати
јесам
,
као
сваки
уморан
човек
који
јесам
благ
творац
одредити
ноћ
за
одмор
и
спавање
,
и
захркати
јесам
и
јесам
приметити
кад
јесам
Шаца
савити
у
попин
сокак
.
Шаца
јесам
ићи
полако
све
испод
багрење
док
јесам
доћи
близу
поп-Спирине
кућа
.
тад
он
јесам
јаче
залупати
срце
као
сваки
,
ма
како
смести
човек
да
јесам
,
што
закуцати
пред
дрзак
предузеће
.
и
он
узити
тамбура
и
почети
још
издалека
полако
ударати
у
она
онај
већ
добро
познат
песма
:
„
ти
већ
спавати
,
злато
мој
“
,
тако
тихо
,
да
јесам
гласе
њен
моћи
чути
само
Јулин
заљубљен
ухо
.
Шаца
се
пре
три
дан
споречкати
с
Јула
на
дерати
у
башта
,
као
што
јесам
читалац
већ
познати
из
завршетак
прошли
глава
,
и
опет
јесам
долазни
три
дан
,
и
зарећи
се
,
да
хтети
никад
више
доћи
,
ни
бог
она
назвати
,
него
хтети
отићи
у
свет
.
па
као
што
јесам
рећи
,
тако
јесам
и
порећи
.
јесам
моћи
да
продужити
бар
још
три
дан
,
и
ако
јесам
рад
бити
,
него
се
кренути
да
се
јавити
Јула
.
Чуо
јесам
од
тетак
да
јесам
питати
за
он
и
мило
он
бити
што
јесам
намучити
мало
свој
љубоморност
.
после
мало
кавга
леп
јесам
да
доћи
један
серенада
,
а
тако
захтев
и
логика
догађај
.
А
Јула
хтети
он
чути
једина
у
кућа
,
јер
тат
она
спавати
чак
у
авлија
испод
комарник
,
а
она
с
мам
у
соба
са
сокак
где
обично
сав
удавача
најрадије
спавати
.
ни
мам
у
соба
јесам
моћи
чути
тамбура
.
али
Јула
јесам
чути
и
одмах
јесам
скочити
из
кревет
к
прозор
па
кроз
разређен
шалукатре
видети
неки
прилика
и
одмах
у
она
познати
Шаца
;
чути
ситан
тамбура
и
разумети
реч
добро
познат
она
песма
,
и
ако
јесам
Шаца
као
обазрив
и
мирољубив
берберски
асистенат
и
јесам
смести
запевати
.
он
јесам
само
тихо
ударати
у
тамбура
,
тихо
као
зујање
пчела
у
пролеће
,
а
она
јесам
,
у
себе
наравно
,
пратити
реч
:
„
ти
већ
спавати
,
злато
мој
(
говорити
Јула
у
себе
песма
)
,
ти
грлити
сладак
сан
;
спавати
,
спавати
,
лак
ноћ
,
о
Јула
,
бог
ти
у
помоћ
!
“
јесам
,
тај
казати
драган
кроз
јасан
жица
и
кроз
сув
дрво
тамбурово
.
ех
!
Шта
бити
казати
сада
Јула
,
да
смести
од
мам
,
да
се
,
тај
јесам
,
не
бојити
да
јесам
пробудити
.
зар
бити
мање
поезија
бити
у
реч
Јулин
него
у
овај
готов
стих
,
сад
после
поноћ
кад
сав
село
па
и
јесам
Нића
боктер
спавати
,
кад
јесам
ноћ
тако
леп
,
звезда
тако
лепо
жмиркати
с
тамно-плавога
небо
и
крв
кључ
и
кип
у
овај
два
будан
заљубљен
створ
?
!
зар
бити
њен
одговор
на
песма
бити
слаб
песма
,
само
да
јесам
смести
дати
од
себе
глас
.
срце
она
јесам
ударати
у
груди
,
као
пијан
домаћин
кад
грувати
на
авлијски
врата
,
ударати
да
искочити
!
ваљда
јесам
за
тај
и
притиснути
леви
рука
груда
а
десни
дигнути
полако
завеса
и
стати
и
слушати
песма
и
кроз
шалукатре
рећи
он
:
—
Лака
ноћ
,
лак
ноћ
!
—
Јуца
!
—
чути
се
глас
гђа-Сидин
.
—
о
,
Јуца
!
—
јао
,
тај
мам
јесам
будан
!
—
прошапутати
Јула
.
—
Јуца
!
...
јесам
јесам
ли
тај
тај
?
—
ја
јесам
,
мамо
!
—
одговарати
плашљиво
Јула
.
—
Шта
радити
тамо
у
тај
доба
?
—
питати
јесам
гђа
Сид
који
јесам
комарац
пецнути
и
кашаљ
пробудити
.
—
Па
...
ето
...
врућина
ја
—
—
Шта
јесам
тај
тамо
напољу
?
—
тај
онај
њихов
мачак
дош'о
ту
под
наш
пенџер
,
па
сав
ларма
!
тако
јесам
брезобразан
—
—
какав
јесам
они
,
—
велим
гђа
Сид
зевати
,
—
таки
она
јесам
и
мачак
.
настати
мали
пауза
.
—
Јуца
...
јесам
л
’
још
на
пенџер
?
—
јесам
,
мамо
!
—
отворити
мало
тај
шалукатре
!
...
у
соба
јесам
к'о
у
рерна
...
врућина
ја
јесам
.
па
запалити
мало
оман
...
ено
на'ћеш
тамо
на
орман
...
поред
штрикерај
,
па
запалити
...
овај
проклет
комарац
уједати
к'о
кер
...
морати
да
јесам
они
правити
ритски
.
један
ја
отоич
уј'о
баш
испод
ока
,
тако
,
да
ја
јесам
из
тврд
сан
пробудити
,
обешењак
један
!
у
тај
заурлати
поп-Ћирин
пас
не
трпети
као
и
сав
у
његов
род
музика
.
—
за
газда
!
—
прошаптати
гђа
Спириница
.
јул
радо
и
весело
послушати
мам
и
отворити
широм
прозор
,
а
Шаца
се
привући
полако
,
а
Јула
он
пружити
свој
бео
пун
ручица
,
који
јесам
овај
(
моћи
мислити
да
писац
претеривати
и
ако
се
сав
овај
догађати
у
један
село
)
галантан
и
обилно
обасипати
пољубац
.
—
Лака
ноћ
...
доста
јесам
,
укебати
ми
!
—
шапутати
Јула
и
отимати
рука
за
који
се
Шаца
као
дављеник
ухватити
,
и
не
пуштати
она
,
него
она
шапатом
одговарати
,
па
се
тако
тихо
разговарати
.
—
А
шта
ти
ту
стајати
?
—
рећи
хтети
гђа
Сид
који
се
доцније
опет
пробудити
кад
јесам
Јула
кинути
.
—
Па
ви
јесам
ја
казати
,
да
отворити
мало
пенџер
!
—
о
частан
те
,
дете
!
па
што
он
јесам
одма
’
затворити
?
—
Па
чекати
јесам
,
да
ја
ви
опет
казати
.
—
Па
зар
тај
одондак
фурт
ту
стајати
?
!
!
о
дете
,
дете
!
ајд
’
затворити
...
доста
јесам
...
накупити
се
комарац
опет
.
—
’
Оћу
,
мамо
.
—
да
јесам
озепсти
,
рано
?
’
Оћеш
да
ти
дати
мој
„
шлофкапа
“
?
—
фала
,
мамо
!
топло
ја
јесам
здраво
,
—
рећи
Јула
па
затворити
прозор
и
легати
у
кревет
,
али
не
склопити
ока
и
не
заспати
цео
тај
ноћ
.
А
и
што
хтети
она
спавање
и
сан
,
кад
овако
будан
леп
сања
.
А
и
Шаца
се
брзо
наћи
код
кућа
.
летети
јесам
сав
блажити
на
крило
срећан
и
утешан
љубав
тако
лако
,
да
чисто
јесам
осећати
да
табан
додиривати
земља
.
успут
јесам
срећом
ники
срести
до
ча-Мићу
боктер
.
брзо
натући
шешир
на
очи
па
убрзати
поред
он
,
али
он
оштро
око
ча-Нићино
ипак
познати
.
—
’
Бројтро
,
брицо
!
—
викнути
он
мало
лолински
ча-Нића
,
па
се
искашљати
онако
у
српски
смисао
.
—
Лака
ноћ
,
ча-Нићо
!
—
одговарати
он
брзо
и
тихо
Шаца
,
па
гурати
тамбура
под
капутић
и
сав
брз
перје
.
—
А
ди
јесам
тај
бити
ноћоске
,
синовац
,
ај
?
ко
се
тај
ноћом
у
глув
доба
бријати
,
ај
?
—
Ника
!
—
одговарати
Шаца
издалека
већ
.
—
Хе-хе
!
—
смејати
се
Нића
.
—
„
све
по
’
лада
,
да
он
не
познати
!
“
.
Ааа
!
Синовче
,
не
ваљати
тај
пос'о
!
—
Ајда
не
лармати
ту
,
него
дувати
сат
,
кад
јесам
за
тај
платити
!
—
чути
се
још
издаље
Шацин
глас
.
—
Ајд-ајд
,
—
продужити
Нића
више
за
себе
.
—
носити
тај
ђаво
,
а
и
тражити
ђаво
!
само
моћи
после
дрекати
,
кад
ти
тако
дигођ
у
бријање
укебати
,
па
тај
вила
натруковати
на
леђи
’
слово
„
шча
“
!
Хе-хе
!
—
продуживати
Нића
намештати
се
на
један
клупа
пред
кућа
,
—
моћи
само
после
дрекати
,
тај
ја
велим
,
кад
ти
стати
левча
ићи
тако
чимгођ
поливати
.
Тражите
ђаво
ноћом
,
—
настављати
Нића
,
пошто
се
добро
наместити
на
клупа
,
—
а
после
ви
ча-Нића
крив
,
кад
стати
вила
да
играти
по
леђи
;
крив
ви
ча-Нића
,
што
не
чувати
варош
,
к'о
да
ја
имати
солгину
плаћа
!
Чудна
ја
плаћати
,
ал
’
јесам
се
и
прикинули
!
не
стигнути
ни
за
травику
!
Још
да
немати
онако
по
мало
,
кад
неко
запасти
у
шкрипац
,
па
помагати
ча-Нићо
,
...
мор'о
бити
’
багов
да
пушити
к'о
последњи
павор
!
да
јесам
се
који
срећом
погодити
за
пудар
или
бојтар
,
ухо
!
ди
бити
мој
крај
бити
садакана
!
...
него
’
хтети
ја
држава
да
служити
;
’
хтети
Нића
да
јесам
и
он
неки
мајкин
„
беамтер
“
,
кад
он
ни
његов
чукундека
а
ни
ико
у
вамилија
јесам
тај
’
лебац
јево
ни
тај
бити
!
ал
’
како
јесам
радио
,
тако
јесам
лепо
и
прош'о
;
тако
ја
и
требати
!
једва
за
дуван
и
сланина
!
А
затим
стати
зевати
.
—
Ха-а-ај
,
хај-хај
!
—
зевати
и
велим
:
—
Дај
да
се
тај
задиманити
један
!
—
рећи
па
напунити
и
запалити
лула
и
стати
пућкати
и
пљуцкати
онако
по
банацки
,
па
се
да
у
дубок
мисао
.
дуго
јесам
пућкати
и
мислити
а
после
опет
отпочети
монолог
сав
.
—
Ди
ли
јесам
тај
,
да
ја
јесам
само
знати
,
бити
ноћоске
овај
берберче
?
!
тај
ја
фурт
штудирати
,
па
ево
никако
не
моћи
да
искумстирам
!
ди
јесам
тај
само
,
лола
један
,
до
овај
доба
мог'о
бити
?
!
...
ако
не
бидне
код
Аћимов
’
?
!
...
Аћим
јесам
јуче
у
јутро
пре
свет
,
одвез'о
ники
Джида
у
Темишвар
;
тек
ако
приксутра
доћи
натраг
.
А
његов
Криста
,
...
ђаво
од
жена
!
А
лепо
јесам
ја
он
учити
и
диванити
он
:
„
Аћим
,
мора
,
Аћим
,
слушати
ти
ја
!
јесам
стар
,
ал
’
јесам
паметан
од
ти
!
сав
јесам
ја
тај
,
ви'ш
,
протер'о
и
проживјети
и
више
,
што
казати
,
свет
видити
од
ти
.
Аћим
,
Аћим
!
не
узимати
млад
жена
,
не
узимати
себе
беда
на
врат
,
Аћим
,
магарац
Аћим
,
јесам
тај
за
тебекана
,
тај
кадашњи
јесам
тај
човек
!
Биће
на
ворма
што
певати
гигати
Бачванин
свирац
:
седам
дерати
,
четрнајст
швалер
!
аја
,
хтети
он
да
слушати
ја
,
’
хтети
он
да
јесам
паметан
од
ја
.
е
мој
Аћим
,
мој
Аћим
!
боље
да
седити
код
кућа
,
па
да
чувати
кућа
,
кад
ти
јесам
бог
дати
доста
од
шта
хтети
да
живити
,
него
што
кочијашити
који
куд
по
бео
свет
.
тако
завршити
Нића
сав
монолог
,
па
опет
продужити
да
мислити
;
набити
понова
лула
,
укресати
и
запалити
јесам
.
и
опет
пухати
,
пљуцкати
и
мисао
,
а
од
силан
мисао
заболети
он
већ
глава
.
—
Ил
’
ако
јесам
бити
баш
код
сам
господин
...
хе-хе
,
а
он
и
јесам
ту
,
него
на
пут
,
—
велим
Нића
па
вртити
глава
.
—
А
шта
ја
ту
лупати
глава
,
—
велим
Нића
.
—
А
какав
јесам
фајн
овај
ноћ
,
јесам
ни
чудо
!
тај
чудо
бити
бити
да
јесам
баш
ники
срести
.
еј
да
јесам
само
на
дужност
,
доћи
ја
јесам
,
да
се
и
ја
овако
матор
кеш
прођаволити
мало
...
хе
,
хе
!
А
шта
бити
к'о
фалити
!
?
не
да
се
баш
ни
Нића
сваки
шуша
!
него
убити
ја
овај
мој
сиротиња
,
па
ја
јесам
ни
до
шта
!
А
да
ви'ш
да
натући
свилен
шешир
прика
десни
ока
,
па
чизма
на
бор
на
нога
,
па
стива
лула
пустити
на
дугачак
камиш
нуз
трба
,
да
ви'ш
ондак
ђаволство
!
него
овако
у
овај
масном
шешир
и
дороц
,
па
и
не
мити
ја
се
ни
да
погледати
кудгођ
...
ето
,
па
и
овако
какав
јесам
,
да
јесам
,
...
па
опет
се
стрефити
па
по
неки
замакнути
за
ока
...
Ена
баш
у
Татићев
шор
,
она
Арсин
пуница
,
к'о
рек'о
бити
,
да
ја
јесам
бегенисати
;
јербо
кадгод
проћи
поред
она
а
она
се
увек
ондак
сетити
па
намешћати
марама
и
зулови
,
па
намешћати
уста
и
погледати
ја
,
а
кад
већ
проћи
,
а
она
се
увек
ондак
искашљати
мало
,
па
ја
питати
:
„
како
ти
јесам
,
Нића
!
брез
жена
?
“
А
ја
она
казати
:
„
Баш
к'о
и
тебикана
брез
човек
.
“
А
она
се
опет
накашљати
,
а
ја
к'о
велим
:
кад
баш
’
хтети
и
бити
ти
!
...
фајн
жена
,
што
јесам
;
жустар
баба
!
А
штета
што
јесам
у
мој
„
парокија
“
!
па
через
тај
баш
и
мислити
,
да
се
променити
сас
онај
мој
пајташ
и
колега
,
онај
Мића
,
јербо
тај
јесам
његов
парокија
,
његов
кварт
,
—
па
да
ви'ш
ондак
весеље
!
А
шта
јесам
ја
тунакара
стати
да
лупати
глава
через
Шаца
брица
!
е
,
чудо
ја
ники
!
тај
кад
сад
хтети
,
а
да
кад
хтети
ђаво
!
А
зар
јесам
ја
опет
бити
добар
,
кад
јесам
бити
његов
’
година
?
!
Тана
он
госин
!
тај
да
јесам
и
ја
прика
јего
тер'о
брез
фењер
кер
,
зар
бити
’
данас
стати
да
биднем
боктер
,
па
да
к'о
ники
шаров
режим
и
лајати
через
туђ
имање
а
за
туђ
асна
?
ди
бити
мој
газдашаг
бити
!
ал
’
проћи
!
—
одмахнути
Нића
рука
.
—
А
да
јесам
остати
онај
стар
,
тај
не
бити
’
он
бити
боктер
ни
у
сам
Беч
око
царев
палата
,
а
камо
л
’
у
овај
кавоним
село
!
али
,
шта
јесам
ту
јесам
;
фала
бог
,
кад
јесам
и
горе
!
—
ха
аааа
!
—
зевати
и
настављати
;
—
Чисто
ја
већ
заболети
глава
од
овај
’
силан
’
мисао
.
дати
да
се
тај
мало
прилегнути
и
продремати
,
ево
већ
и
петао
!
—
рећи
Нића
па
узити
рог
и
дунути
три
пут
—
и
ако
јесам
тек
два
сат
по
поноћ
бити
,
—
а
лула
заденути
за
кајиш
од
десни
опанак
па
легати
на
клупа
и
наслонити
се
на
десни
рука
,
склопити
свој
вазда
будан
очи
и
заспати
по
други
пут
.
јесам
потрајати
дуго
а
ча-Нића
се
стати
у
сан
смешити
.
Блажени
осмејак
он
лебдити
на
усна
испод
брк
који
јесам
бити
онако
по
банацки
поткресати
па
изгледати
над
усна
као
ивица
или
стреја
добро
збијен
и
управљен
кров
од
трска
.
Беше
тај
осмех
праведник
који
спавати
и
снивати
како
получивати
награда
.
и
сан
стати
плести
свој
танак
ткиво
око
Нића
боктер
који
хркати
и
брзо
оградити
око
он
диван
кућа
од
тврд
материјал
,
а
без
интабулација
и
крајцара
дуг
,
оградити
он
кућа
велик
,
простран
и
пун
свега
и
свашта
.
и
Нића
снивати
диван
јутарњи
сан
.
снивати
,
а
он
као
већ
оженити
баш
онај
исти
Арсин
пуница
,
онај
Савка
,
па
јесам
сад
к'о
муж
и
жена
.
Ушао
Нића
у
газдашаг
па
он
сав
у
кућа
поштовати
и
радити
,
а
он
не
дати
ништа
да
радити
,
него
вео
:
„
нека
,
ча-Нићо
,
не
трудити
се
,
ја
хтети
сав
тај
већ
и
сам
брез
ви
!
“
А
он
се
баш
и
не
отимати
много
,
него
се
тако
поваздан
одмарати
.
не
морати
чак
ни
чизма
ујутру
да
навлачити
,
него
се
само
ујутру
преместити
из
кревет
на
креветац
(
одмах
ту
до
кревет
)
па
легати
тако
цео
целцат
дан
босоног
потрбушке
на
креветац
,
а
овај
мало
потврд
.
Осећа
лепо
ча-Нића
како
легати
на
тврд
даска
,
па
он
само
по
мало
чудно
,
како
тај
тако
газдачки
кућа
,
а
тако
тврд
креветац
.
али
се
ипак
добро
осећати
.
Лежи
тако
потрбушке
па
пухати
и
пљуцкати
преко
свој
кратак
камиш
(
јер
ча-Нића
и
ако
јесам
ући
у
газдашаг
и
моћи
сад
запалити
к'о
онај
солгабиров
стива
лула
,
ипак
се
јесам
поневидити
,
него
јесам
и
после
пушити
на
сав
кратак
камиш
од
крајцара
)
.
Пуши
тако
и
само
изволевати
.
А
Савка
,
садашњи
његов
баба
,
као
месити
у
наћве
хлеб
па
он
окренути
леђа
.
мало
мало
па
се
тек
окренути
на
он
па
он
лепо
погледати
,
а
једнако
месити
жив
и
жустар
а
сав
се
на
она
трести
,
а
Нића
јесам
задовољно
гледати
како
јесам
вредан
.
А
она
се
као
окренути
,
па
он
онако
лепо
гледати
и
питати
:
„
’
Оћеш
ли
,
снага
,
да
тај
Савка
направити
лепити
?
“
А
он
она
велим
:
„
тај
баш
јесам
с
раскид
,
само
јесам
онако
подебео
намазати
с
машћом
;
метнути
на
она
двапут
онолико
маст
кол'ко
метати
у
жижак
...
па
и
мало
сланина
,
кад
бити
испећи
на
ватра
,
не
бити
ја
шкодити
због
кашаљ
проклет
...
А
и
мало
кожурица
...
знати
да
сав
у
мој
фамилија
радо
јести
кожурица
с
ватра
.
“
—
„
Па
кол'ко
да
испећи
кожурица
,
перзекутор
мој
?
“
—
питати
он
као
Савка
.
—
„
Па
,
онако
...
кол'ко
за
један
добар
опанак
“
,
велим
она
Нића
.
„
не
шкодити
ако
бидне
и
више
...
ако
штогођ
и
претећи
;
јесам
згорег
да
увек
имати
у
кућа
пржен
кожурица
...
А
требати
и
через
миш
;
накотити
се
поган
,
нос
да
одгристи
...
ја
хтети
натакнути
на
мишоловка
,
а
знати
да
јесам
миш
попашан
на
печен
кожурица
к'о
Вла
’
на
риба
,
“
велим
она
Нића
па
па
се
окренути
мало
на
леђа
да
се
мало
одморити
,
а
она
он
погледати
сваки
час
,
па
он
одговарати
:
„
Биће
све
к'о
што
јесам
рек'о
и
изволев'о
,
солгабиров
мој
!
’
Оћу
,
снага
мој
,
а
да
ко
хтети
ако
ти
хтети
дебело
мазати
,
тај
да
што
јесам
се
узети
?
!
Газдачка
јесам
овај
кућа
,
род
,
ти
само
изволевати
!
тај
стек'о
јесам
мој
покојни
Лала
,
радио
од
јутро
до
мрак
и
стек'о
доста
,
да
ти
сада
не
морати
радити
,
него
ти
само
,
Нића
,
изволевати
!
тај
бити
тебикана
,
макар
ни
Арса
не
дотегнути
,
јербо
јесам
ја
ти
ближе
род
!
“
А
Нића
мило
,
Божа
,
кад
јесам
гледати
како
месити
;
како
се
бринути
за
он
и
како
се
наднети
над
наћве
па
месити
хлеб
,
па
се
сав
на
она
трести
.
мило
он
,
па
јесам
гледати
једнако
,
и
једнако
се
смешити
!
ах
,
јутарњи
сан
,
врашки
,
несташан
сан
!
какав
диван
и
заношљив
,
шарен
и
мио
слика
изаткивати
ви
зором
и
варати
она
човек
,
слабо
тај
створење
!
—
гледати
само
срећан
и
задовољан
Нића
,
како
јесам
заварати
и
очарати
она
;
како
он
се
смешити
брк
очекивати
врућ
,
посољен
и
маст
дебео
премазан
лепиња
,
и
печен
сланина
и
кожурица
с
ватра
(
што
сав
у
његов
фамилија
радо
јести
)
и
гледити
с
леђа
једар
и
округао
свој
Савка
,
како
живо
месити
и
како
се
сав
трести
.
и
сав
хтети
тај
красан
слика
до
мало
,
за
тренут
један
,
нестати
и
ишчезнути
и
!
Нестаће
она
као
дим
или
пепео
од
трафика
,
кад
он
ча-Нића
духнути
са
лула
;
продерати
се
наскоро
леп
и
шарен
слика
тај
,
као
танак
паучина
што
се
продерати
кад
бумбар
пролетити
кроз
она
—
чим
само
први
паор
јутрос
проћи
крај
спаваћив
Нића
и
викнути
он
:
„
’
Бројтро
,
ча-Нићо
!
“
глава
дванаести
у
који
хтети
,
што
казати
,
прснут
тиква
и
догодити
се
оно
шта
се
ники
јесам
надати
и
што
бити
се
замерити
и
сам
прост
парохијан
кад
урадити
овај
неколико
дан
,
док
јесам
оба
попадија
мех
мрзост
и
пакост
једнако
потпиривати
и
сав
више
распаљивати
огањ
кавга
и
свађа
,
ни
један
од
оба
поп
јесам
бити
у
село
код
кућа
,
него
обојица
негде
на
пут
.
да
јесам
тај
дан
одсуствовати
,
бог
знати
да
ли
бити
бити
сав
тај
па
наравно
и
сам
овај
приповетка
.
не
бити
се
,
можда
,
ствар
до
тај
степен
,
тако
несретан
развити
.
али
,
овако
...
.
али
узалуд
сав
декламација
;
опучити
се
низ
брдо
,
—
и
ко
хтети
сад
пред
тај
стати
и
зауставити
?
!
и
један
и
други
попадија
једва
јесам
чекати
да
она
се
попасти
вратити
,
да
се
сито
најадати
и
потужити
на
,
тако
рећи
,
дојучерањи
свој
добар
други
и
пријатељица
.
најпре
се
вратити
поп
Спира
,
а
дан
после
и
поп
Ћира
.
Гђа
Сид
јесам
већ
добро
спремити
поп-Спиру
и
напунити
он
уш
,
остати
јесам
само
још
да
и
гђа
Перса
не
изостати
иза
свој
комшиница
.
—
Ержа
,
о
Ержа
!
—
викнути
гђа
Перса
кад
чути
да
стати
кола
пред
капија
,
—
оставити
тај
пила
,
ја
хтети
он
очупати
,
па
стрчати
и
отворити
капија
,
ето
ми
милостив
господин
с
пут
.
затутњити
Ержа
онако
босоног
и
отворити
капија
кроз
који
улазити
кола
а
у
она
поп
Ћира
сав
прашан
у
неки
стар
шешир
који
јесам
још
ђакон
купити
.
—
Добра
доћи
!
—
боље
ви
наш'о
,
—
рећи
поп
Ћира
скидати
се
с
кола
.
—
ја
јесам
се
мало
подуг
задрж'о
на
пут
.
хе
,
ал
’
шта
он
знати
;
те
ајд
овај
,
ајд
оно
...
еле
,
к'о
што
видити
,
ост'о
јесам
читав
три
дан
преко
термин
.
тај
јесам
онај
што
казати
:
у
град
кад
’
хтети
,
а
из
град
кад
ти
пустити
!
пазити
,
Ержа
,
полако
...
порцулан
јесам
,
полупати
се
!
цео
јесам
пута
им'о
с
он
главобоља
.
—
но
,
добро
само
кад
јесам
и
сад
дош'о
.
ја
се
већ
забринути
,
ди
јесам
тај
...
А
већ
Меланија
сирота
не
моћи
да
умирити
.
„
јух
,
казати
,
да
јесам
само
папа
унангенем
што
гођ
пасирати
.
“
А
ја
казати
:
„
јесам
,
јесам
,
рано
,
добар
јесам
бог
!
“
—
јесам
,
фала
бог
...
ја
јесам
,
а
ваљда
ни
ви
јесам
.
—
Тхе
...
како
се
узети
...
здравити
јесам
...
а
већ
чути
,
док
се
одморити
,
сав
красан
ствар
...
сав
леп
иза
леп
.
—
но
,
па
како
,
како
?
ви
ја
се
и
не
фалити
како
јесам
провести
овај
неколико
дан
без
ја
.
како
у
село
?
...
како
у
кућа
?
Дад
’
бог
ти
,
пешкир
,
Перса
,
—
рећи
умивати
се
.
—
како
јесам
живити
и
проводити
се
?
—
како
!
?
...
наопако
!
К'о
кер
у
бунар
,
што
рек'о
паор
.
добро
ти
јесам
дош'о
а
да
јесам
још
мало
потрајати
,
мор'о
бити
ми
тражити
по
свет
.
Дошло
ја
јесам
бити
у
један
ма
’
,
да
оставити
овај
пустољину
.
—
ето
ти
сад
!
—
велим
поп
Ћира
.
—
тај
јесам
ваљда
?
—
тај
ти
већ
да
богмити
да
ја
јесам
никад
веровати
!
А
од
кад
ти
говорити
ја
.
—
Шта
ја
говорити
?
.
.
па
шта
јесам
тај
,
даклем
,
бити
?
да
се
јесам
какав
несрећа
догодити
?
—
А
баш
на
против
,
сав
јесам
весело
ићи
.
Штета
,
што
јесам
бити
ту
,
можда
бити
и
ти
давати
„
нахтмузика
“
,
—
велим
заједљиво
гђа
Перса
.
—
не
разумети
ти
баш
ништа
,
—
велим
поп
Ћира
.
—
Па
тај
и
јесам
лако
разумети
.
—
Ајда
моћи
ја
ту
...
и
тако
не
знати
ни
ди
ја
јесам
глава
од
пут
и
силан
труцкање
.
—
Били
јесам
к'о
у
ариште
,
—
настављати
гђа
Перса
.
—
Меланија
само
седити
па
плакати
...
Што
се
овај
дан
сирот
дете
наплакати
,
хтети
се
цео
свој
век
толико
наплакати
.
—
но
,
па
шта
јесам
дакле
?
—
код
свој
родити
кућа
,
па
да
не
смети
ни
нос
да
промолити
кроз
капија
.
ето
тако
јесам
време
,
Ћира
,
доживети
и
дочекати
.
К'о
да
јесам
последњи
у
село
!
—
тај
’
хтети
ли
већ
једанпут
казати
:
шта
јесам
тај
бити
?
—
тај
...
она
тамо
.
.
она
поп-Спирина
,
гром
она
спалити
!
моћи
ја
ни
питати
.
не
волети
ни
да
се
сетити
тај
а
камо
л
’
да
ти
још
приповедати
.
—
но
,
па
шта
јесам
бити
тај
опет
сад
?
—
Па
од
онај
јаузна
.
сида
дрвље
и
камење
на
ми
овамо
...
да
пропасти
у
земља
пред
онај
млад
човек
!
од
он
ја
највише
срамота
!
—
охо
!
па
тај
ти
ја
нешто
крупан
казивати
!
—
такав
секирација
,
што
јесам
овај
дан
од
она
имати
,
не
бити
’
ни
у
сан
снивати
,
нит
’
бити
веровати
,
да
ја
јесам
пре
тај
когођ
рек'о
да
хтети
до
тај
доћи
.
—
Па
шта
казати
онај
паор
?
—
запитати
већ
мало
љутит
поп
Ћира
.
—
Па
тај
и
јесам
што
ја
јести
!
потпустити
онај
бештија
,
а
он
се
извук'о
отиш'о
некуд
на
пут
,
а
она
оставити
да
газдовати
.
—
Ал
’
ти
ја
још
не
рећи
:
шта
јесам
тај
све
радити
?
—
од
кад
јесам
се
ти
кренути
на
тај
проклет
пут
,
—
отпочети
гђа
Перса
пошто
се
наместити
у
стар
фотеља
,
—
јесам
ти
ја
,
Ћира
,
ни
ја
ни
Меланија
,
имати
ни
миран
дан
,
ни
миран
сан
.
Кажем
ти
;
ни
дањом
ни
ноћом
јесам
бити
миран
од
њихов
безобразлук
.
таман
једно
престати
,
кад
ал
’
ето
ти
друго
се
почети
...
па
тако
фурт
.
Дања
метнути
неки
решето
пред
кућа
,
па
се
сетити
ту
да
решетати
жито
;
па
неки
плева
,
неки
прашина
,
к'о
да
јесам
и
онако
мало
на
сокак
;
а
ноћом
неки
гајдаш
,
тамбураш
,
трумбеташ
,
Ћира
,
неки
курмахер
и
неки
нахт-музике
,
к'о
да
јесам
на
„
Тиса-парту
“
тако
ја
јесам
изгледати
.
—
охо
!
но
,
тај
јесам
,
к'о
што
видити
,
све
лепше
и
лепше
.
—
да
шта
ти
мислити
!
?
цео
боговетан
дан
лупа
онај
проклети
решето
и
терати
плева
сав
на
наш
страна
;
не
моћи
к'о
човек
изићи
на
сокак
од
прашина
.
А
ноћом
се
опет
вући
читав
компанија
;
ту
јесам
ти
са
неки
трумбета
,
неки
вергл
,
да
цео
шор
не
моћи
ока
да
склопити
.
—
Па
што
јесам
ти
се
завезати
уста
,
кад
она
имати
,
фала
бог
,
па
да
она
казати
,
да
ваљда
још
неко
седити
у
овај
сокак
?
—
А
да
шта
јесам
него
тај
урадити
!
па
мислити
да
ја
јесам
штогођ
помоћи
?
Шиљала
јесам
Ержа
,
да
она
казати
:
како
тај
јесам
лепо
,
да
,
изнети
решето
за
жито
на
сокак
,
код
онолики
њи'ве
авлија
...
како
ми
сав
смет
и
прав
ларма
по
сокак
.
тај
јесам
да
јесам
ђипати
и
праскати
,
тај
јесам
да
јесам
викати
,
већ
мислити
сад
хтети
јесам
шлог
.
сав
скакати
к'о
гумаластика
од
земља
,
кол'ко
јесам
пакосна
,
бештија
и
аспида
један
василијска
,
па
поручивати
по
Ержа
и
казати
:
„
поздравити
ти
,
казати
твој
милостив
тејшасоњку
,
нек
она
не
турати
,
казати
,
сав
нос
у
мој
виршофт
;
који
јесам
дати
бог
,
тај
и
решетати
жито
.
тако
ти
казати
,
казати
,
да
јесам
јесам
поздравити
!
“
умал
’
сирота
наш
Ержа
ни
крив
ни
дужну
јесам
истући
.
—
но
,
тај
ја
се
допадати
!
—
велим
љутито-поп
Ћира
,
а
попадија
доливати
уље
на
пламен
гнев
поп-Ћирина
па
настављати
:
—
„
боље
,
поручивати
ја
она
по
Ержа
,
неки
пазити
она
,
тај
јесам
ја
да
пазити
,
неки
причувати
она
онај
њен
принцеза
...
а
тај
јесам
,
знати
,
нишанити
на
наш
Меланија
,
...
нек
причувати
онај
шенути
Генофефу
,
казати
,
док
јесам
јесам
спевати
паор
у
шор
!
“
—
охо
!
—
рећи
поп
Ћира
и
дигнути
обрва
чак
под
ћелепуш
.
—
охо
!
—
е
,
сад
гледати
ти
само
,
молити
ти
,
тај
унцутарија
и
тај
брезобразлук
од
један
аспида
,
шта
се
она
усудити
да
казати
.
и
она
се
наћи
да
ја
чувати
кућа
;
она
и
тај
мој
кућа
да
чувати
.
ал
’
и
ја
јесам
она
к'о
што
требати
и
одговорити
,
—
велим
задовољно
и
блажен
гђа
Перса
.
—
поздравити
јесам
јесам
и
рећи
јесам
она
:
нек
чувати
она
,
боље
хтети
бити
,
онај
њен
дунда
да
не
ускочити
за
какав
у
дороц
са
рогаљ
.
—
А-а-а
!
па
тај
јесам
,
бог
ја
,
баш
загустити
?
А
тај
се
не
смести
више
тако
оставити
ни
трпити
.
—
А
,
па
видити
само
сутра
!
и
сутра
хтети
сигурно
бити
ларма
по
сокак
.
ето
и
господин
Пера
се
од
ото
доба
формално
одбити
од
ми
,
па
он
немати
,
ређе
ми
посјећивати
.
Изађе
јадан
младић
с
Меланија
пред
кућа
,
па
не
моћи
реч
да
чути
кад
се
разговарати
,
од
онај
проклет
решето
!
...
.
један
јед
само
.
Видићеш
већ
!
—
А
тај
хтети
тек
видити
!
нек
пробати
само
!
—
велим
љутит
поп
Ћира
.
—
тај
...
сад
и
ја
мислити
,
да
јесам
већ
крајње
време
,
да
и
тај
к'о
отац
...
а
не
бити
ја
на
твој
место
,
тај
само
ја
велим
,
а
ја
бити
’
већ
—
—
но
,
доста
,
доста
!
Знаћу
ја
већ
и
јесам
шта
ја
требати
радити
!
—
рећи
љутит
поп
Ћира
.
—
Очитаћу
ја
он
већ
—
—
да
он
очитати
,
јесам
,
—
храбрити
он
госпођа
Перса
,
—
те
још
како
да
он
очитати
.
еј
да
ти
ја
мој
језик
позајмити
!
—
те
још
како
хтети
да
он
очитати
!
зар
јесам
тај
лепо
,
да
се
ја
као
комшија
и
парох
тако
мрзети
?
!
зар
јесам
он
ја
крив
,
или
мој
дете
?
—
Или
ја
?
—
велим
гђа
Перса
.
—
он
он
јесам
први
дочепати
и
одвести
бити
свој
кућа
.
—
Па
бити
он
чувати
.
—
А
девојачки
јесам
врата
сваки
,
што
казати
,
отворити
.
—
ваљда
јесам
он
дете
,
јесам
ваљда
још
мајорент
,
па
не
знати
шта
он
требати
.
—
него
он
сад
требати
тутор
да
он
туторисати
.
—
А
,
тај
казати
ја
он
сав
тај
!
Видиш
ти
,
молити
ти
,
да
човек
јесам
ни
у
свој
рођеној
кућа
миран
!
—
велим
поп
Ћира
па
стати
ходати
љутит
по
соба
.
—
ако
штогођ
стати
да
прибацује
,
а
ти
он
рећи
:
да
сваки
према
себе
тражити
прилика
;
казати
он
,
да
младић
имати
и
очи
и
свој
наука
,
па
видити
и
разликовати
,
шта
јесам
поморанџа
,
а
шта
цвекла
.
—
не
бринути
се
ти
!
Запушићу
он
уста
,
да
хтети
памтити
док
јесам
жив
кад
се
са
ја
дишпут'о
.
—
А
моћи
он
и
тај
рећи
:
да
се
доцкан
сетити
.
Младић
јесам
већ
разговарати
са
ја
,
а
и
Меланија
ја
се
исповједити
...
тај
јесам
већ
свршити
...
сав
он
јесам
забадава
сад
.
—
Немај
тај
брига
.
ти
пазити
кујна
,
а
ја
овај
оставити
.
Кол'ко
сутра
наћи
хтети
се
с
он
.
имати
и
иначе
посао
неки
да
свршити
.
сутра
дан
јесам
се
наћи
и
разговарати
подуг
поп
Ћира
и
поп
Спира
.
поздравити
јесам
се
,
разумети
се
,
хладно
.
до
сад
јесам
се
увек
питати
за
здравље
и
онда
кад
се
обојица
јесам
макнути
ни
из
сокак
,
а
сад
се
вратити
обојица
јесам
пута
,
—
па
један
други
ама
ни
једном
речица
да
не
запитати
!
!
кад
јесам
почети
званичан
посао
,
један
други
јесам
у
очи
гледати
,
него
и
један
и
други
кад
нешто
имати
да
казати
а
он
говорити
и
гледати
у
онај
писмен
акт
,
или
окретати
плајваз
,
или
намештати
перо
у
држаљица
,
или
тако
ма
штогод
,
тек
да
се
наћи
у
посао
.
Сврше
и
тај
посати
,
а
изгледати
јесам
да
се
поп
Ћира
већ
предомислити
,
и
да
хтети
ни
отпочињати
какав
приватан
разговор
,
него
да
хтети
се
у
мир
растати
.
поп
Спира
јесам
већ
узети
сав
штап
и
шешир
и
гладити
он
рука
низ
длака
,
дакле
већ
бити
спремати
да
поћи
,
кад
хтети
он
поп
Ћира
једак
и
дрхћући
глас
ословити
и
зауставити
.
—
ама
...
отац
Спира
,
’
тедо
’
се
нешто
с
ви
мало
разговарати
,
ако
се
,
тај
јесам
,
с
ви
,
уопште
и
моћи
,
разговарати
.
—
е
,
да
!
?
А
откуд
тај
сад
,
господар-комшија
?
!
А
за
што
као
да
не
моћи
разговарати
?
!
К'о
и
до
сад
,
драг
комшија
и
колега
.
—
тај
...
не
знати
,
знати
,
—
рећи
поп
Ћира
и
подигнути
обрва
,
а
добити
два
озбиљан
бразда
око
ноздрва
—
јесам
ли
се
,
тај
јесам
,
добро
атресир'о
,
и
’
хтети
л
’
вредити
што
ви
говорити
?
—
Па
како
јесам
ви
тај
„
ви
“
некако
чудно
изговорити
?
!
.
.
и
после
,
’
хтети
л
’
о
црквено-општественим
ствар'ма
да
разговарати
?
...
ако
мислити
о
она
,
стајати
ви
на
служба
...
о
она
се
ваљда
тек
хтети
са
мој
Сид
разговарати
?
!
—
Добра
ти
јесам
рећи
,
с
ваш
Жужа
!
—
А
шта
бити
ви
фалити
,
само
ако
она
.
.
—
охо
!
—
велим
поп
Ћира
.
—
охо
!
да
како
!
—
велим
поп
Спира
и
оставити
штап
.
—
о
фамилијаран
ствар
желити
бити
’
да
се
разговорити
с
ви
,
господар-комшија
,
о
фамилијаран
.
.
ако
,
ако
,
тај
јесам
,
немати
што
против
тај
.
—
молити
ви
,
извол'те
само
!
—
велим
поп
Спира
.
—
Шта
ту
ваздан
правити
некакав
предисловија
!
—
тај
...
знати
,
чесњејши
господин
’
Спиридон
,
мислити
,
јесам
л
’
вредно
и
да
почињати
с
ви
;
јербо
не
знати
:
ко
јесам
стар
у
тај
ваш
кућа
,
ви
или
она
...
она
ваш
...
ваш
супруга
?
—
но
,
па
ја
јесам
...
ја
,
пречесњејши
господин
’
Кирило
!
А
шта
бити
ко
хтети
?
дед
,
моћи
обилазити
као
мачак
око
врео
кобасица
!
—
но
,
па
ако
јесам
ви
стар
у
кућа
,
к'о
што
казати
,
а
оно
молити
бити
’
ви
...
кад
бити
бити
тако
снисходителан
према
ја
,
па
наредити
онај
тамо
...
онај
ваш
.
.
да
оставити
мој
кућа
на
мир
.
знати
,
јесам
рад
ни
да
се
свађати
с
ви
,
а
ни
да
вармеђа
имати
посао
.
ето
,
тај
јесам
желити
да
ви
казати
.
’
Оћу
,
—
подигнути
поп
Ћира
глас
као
да
диктандо
говорити
,
—
’
хтети
да
јесам
од
сад
миран
пред
свој
кућа
,
отац
Спиридон
.
—
По
ја
баш
,
—
упасти
он
у
реч
поп
Спира
,
—
отац
Кирило
,
моћи
слободно
,
ако
’
хтети
,
и
чловити
пред
кућа
!
—
...
а
за
решето
јесам
авлија
а
не
сокак
,
—
настављати
поп
Ћира
.
—
А
не
изнети
он
насред
сокак
,
као
да
јесам
сокак
ваш
спахилук
,
...
да
човек
не
моћи
да
изаћи
пред
свој
рођену
кућа
од
лупа
,
прашина
и
плева
...
—
ја
водити
виртшафт
како
ја
знати
!
—
јесте
!
ви
водити
впртшафт
како
ви
знати
;
ваш
супруга
како
она
знати
,
а
ваш
сладак
ћерчица
опет
како
она
знати
!
неко
дањом
,
неко
ноћом
;
тек
доћи
време
,
да
се
поштен
комшилук
раселити
од
тај
ваш
виртшафта
.
—
охо
,
охо
!
ама
ви
,
господин
’
Ћира
,
баш
онако
...
—
јесте
;
ја
онако
а
ваш
кућа
свакојако
.
—
охо
!
—
узвикнути
зачуђен
и
увређен
поп
Спира
па
оставити
шешир
.
—
Само
кад
јесам
ваш
кућа
пример
село
.
—
богме
и
јесам
.
-
—
До
духати
,
имати
се
шта
и
поносити
;
к'о
мачак
с
огорео
шап
!
—
но
,
тек
на
ваш
се
кућа
хтети
угледати
.
—
но
,
тај
ви
и
хтети
бити
можно
,
јер
јесам
јуче
забранити
мој
Јуца
и
да
примати
визита
ваш
,
а
још
мање
да
смести
одлазити
к
вами
.
дакле
госпођица
Меланија
хтети
ми
поштедити
.
—
Неће
ви
ни
доћи
,
не
бојити
се
баш
,
да
јесам
звати
.
—
тај
да
!
имати
она
доста
унтерхалтунг
и
код
свој
кућа
.
фала
бог
,
онај
ви
и
не
избивати
из
кућа
.
А
збиља
,
господар-комшија
,
а
откуд
јесам
ви
тај
постати
хаузмајстор
па
издавати
квартир
?
—
запитати
поп
Спира
.
—
јесам
,
ал
’
бар
долазити
дањом
...
а
ту
јесам
и
стар
!
...
А
код
ви
онако
,
што
певати
паор
...
„
све
по
’
лада
,
да
он
не
познати
!
“
—
То
јесам
лаж
!
—
грмнути
поп
Спира
.
—
Па
извол'те
запитати
и
известити
се
код
Нића
боктер
...
он
,
к'о
што
ви
јесам
познати
,
најбоље
знати
тај
ствар
.
—
охо
!
—
викнути
поп
Спира
.
—
Мож'те
ви
викати
:
„
охо
“
,
кол'ко
’
хтети
,
али
тај
јесам
све
тако
.
не
моћи
човек
у
вече
да
разладити
соб
и
да
пустити
фришак
луфт
,
од
ларма
и
музика
;
дигнути
сокак
на
глава
!
—
е
,
е
!
ама
тај
хтети
канда
да
изаћи
на
дебео
,
господар-комшија
!
—
план
поп
Спира
,
који
изгледати
тек
да
јесам
сад
схватити
домашај
поп-Ћириних
заједљив
реч
.
—
ко
ви
тај
мислити
,
кад
тако
говорити
,
молити
лепо
?
—
Па
говорити
,
—
велим
јетко
поп
Ћира
,
—
о
ваш
красан
ћерка
Јуца
,
...
нек
ви
јесам
жив
’
и
здрав
!
—
господин
’
Ћира
,
—
викнути
императивно
поп
Спира
,
—
ћер
да
јесам
ја
оставити
на
мир
!
не
испирати
уста
с
она
!
она
ја
оставити
на
мир
.
—
нек
оставити
она
мој
кућа
на
мир
или
боље
рећи
:
нек
оставити
на
мир
момак
по
село
,
па
хтети
онда
и
мој
кућа
бити
поштедити
!
—
А
шта
имати
она
тај
с
ваш
кућа
?
!
—
имати
тај
,
што
јесам
миран
сокак
од
нахтмузика
.
сав
трештати
од
неки
трумбета
.
—
Па
зар
јесам
само
мој
кућа
у
сокак
?
!
!
—
е
,
јесам
него
ваљда
онај
баба-Тини
прав
музика
?
!
—
тај
какав
јесам
ћорав
садашњи
младеж
,
и
за
што
као
и
не
?
!
—
Па
кад
правити
баба-Тини
,
а
што
хтети
онда
ваш
Јуца
,
ваш
безазлен
и
кротак
ћерчица
на
прозор
?
...
сигурно
се
одати
на
астрономија
и
звјездочтеније
,
—
велим
заједљиво
поп
Ћира
,
—
па
погађати
’
хтети
л
’
бити
рат
и
ко
хтети
добити
батина
.
—
Па
и
биће
и
рат
и
батина
!
—
дрекнути
поп
Спира
љут
као
звер
и
полетити
на
противник
...
.
.
Шта
јесам
одмах
следећи
секунда
бити
,
дознати
читалац
одмах
у
следећи
глава
од
један
са
сав
детаљ
тај
догођај
добро
обавестити
госпођа
.
глава
тринаести
у
који
јесам
приповедање
,
или
боље
рећи
извештај
,
гђица
или
гђе
Габриела
,
који
јесам
увек
врло
добро
обавестити
бити
о
сав
и
свашта
,
и
знати
до
ситан
детаљ
сав
што
се
догодити
(
па
и
што
се
никад
ни
догодити
јесам
)
у
село
;
и
који
јесам
,
будући
доста
беспослен
,
вршити
улога
и
подмиривати
потреба
сеоски
„
Тагблата
“
или
још
боље
„
Интересантеблата
“
овај
састанак
и
разговор
између
поп
бити
јесам
тако
око
девет
час
.
тај
исти
дан
после
подне
,
приповедати
јесам
се
чудан
и
невероватан
ствар
о
тај
догађај
.
у
вече
тај
дан
,
знати
јесам
цео
место
,
и
лево
и
десно
од
велик
сокак
приповедати
се
у
сав
кућа
о
тај
збитије
.
А
заслуга
за
тај
припадати
гђица
Габриела
.
она
јесам
бити
као
неки
врста
машамода
у
село
.
отмен
јесам
јесам
звати
„
сеоски
телеграф
“
а
паор
„
сеоски
добош
“
,
а
назвати
јесам
тако
не
онако
на
памет
,
него
што
јесам
доиста
личити
и
на
један
и
на
други
.
Што
се
год
добро
или
зло
,
леп
или
ружан
,
десити
у
један
крај
,
за
тила
час
сазнати
јесам
сав
остати
крај
од
Швабин
сувача
па
сав
до
иза
вашариште
.
А
знати
јесам
добро
и
немачки
,
па
она
јесам
у
толико
ширити
бити
терен
и
поље
рад
за
купљење
и
распростирање
новост
,
и
са
тај
преимућство
,
бити
јесам
присан
пријатељица
са
гђа
Цвечкенмајерка
,
месном
бабица
,
који
јесам
сваки
дан
ићи
на
јаузн
са
штрикерај
у
корпица
.
ту
јесам
један
други
рапортирати
што
јесам
који
дознати
и
после
разносити
врло
савесно
и
ревносно
новост
по
село
.
који
јесам
од
она
први
дознати
за
тај
страшан
догађај
,
тај
ви
писац
не
умести
да
казати
,
јер
јесам
сваки
присвајати
за
себе
тај
заслуга
да
јесам
она
први
сазнати
па
онај
други
казало
.
одмах
после
ручак
,
узети
јесам
гђа
Габриела
(
молити
читалац
за
извињење
,
што
хтети
јесам
звати
час
гђа
час
гђица
,
јер
тако
јесам
и
у
село
сваки
час
грешити
)
узети
,
дакле
,
штрикерај
у
корпица
па
полетети
и
заредити
по
кућа
и
сокак
.
прво
јесам
отићи
гђа-натарошевици
,
дакле
у
беамтерски
,
одатле
у
трговачки
а
после
у
мајсторски
кућа
и
тако
даље
све
по
ранг
.
—
о
,
пардон
,
извинити
!
нека
,
нека
,
ручати
ви
само
,
—
велим
гђица
Габриела
улазити
код
г
.
-натарошевих
,
—
ја
хтети
мало
после
доћи
.
—
о
,
ништа
,
ништа
!
—
веда
гђа
натарошевица
.
—
ја
јесам
мало
повише
закаснити
,
извин'те
и
ви
!
бар
да
јесам
раније
доћи
,
а
красна
јесам
рибљи
чорба
имати
.
—
молити
,
молити
,
—устручава
се
гђа
Габриела
,
—
к'о
што
јесам
рећи
,
ја
моћи
и
мало
после
!
па
мој
дуварски
сат
већ
проћи
два
.
—
Па
и
јесам
ви
преварити
,
—
веда
гђа
натарошевица
,
—
него
се
ја
мало
задоцнити
;
а
у
други
кућа
,
да
бо'ме
да
јесам
давно
и
давно
ручати
.
—
Бо'ме
,
како
где
!
како
код
ко
!
—
рећи
задовољно
Габриела
.
—
код
господин
Ћира
,
парох
,
знати
да
она
данас
јесам
до
ручак
—
—
код
господна
Ћира
?
!
—
рећи
радознало
гђа
натарошевица
и
постати
одмах
много
услужан
.
—
А
шта
јесам
тај
бити
тамо
,
слатко
?
—
Шта
,
зар
јесам
чути
?
—
јесам
,
родити
!
тај
молити
ви
,
раскомотити
се
само
,
к'о
код
свој
-—
—
и
ништа
јесам
чути
?
!
и
ништа
баш
?
!
тај
јесам
л
’
можно
’
?
—
питати
Габриела
скидати
марама
.
—
А
ја
потрчати
да
чути
,
казати
у
себе
:
госпођа
хтети
као
беамтерка
тај
најбоље
знати
,
јер
се
на
овај
сеоски
торокуша
,
гнедиге
,
не
смести
ослонити
.
—
Ништа
,
слатко
!
ја
јесам
ви
овде
к'о
у
пустиња
—
—
Па
јесам
можно
!
Taz
is
unmeglih
!
тај
цео
село
само
о
тај
говорити
—
—
да
јесам
ти
,
Кипро
,
чути
што
?
—
питати
гђа
нотарошевица
муж
.
—
ја
...
баш
ништа
,
—
велим
г
.
натарош
.
—
ех
,
мој
супруг
,
—
велим
очајно
дебео
гђа
натарошевица
,
—
тај
ви
јесам
управо
беамтерски
натура
;
имати
тај
рђав
обичај
,
да
он
се
ништа
,
ама
ништа
,
слатко
,
не
тицати
,
и
ништа
хтети
да
ја
казати
!
...
увек
од
десети
неки
чути
,
што
се
у
село
догодити
.
—
тај
шта
говорити
,
милостив
!
?
—
тај
брез
шал
!
него
извол'те
,
не
женирати
се
ни
најмање
.
—
молити
,
молити
,
...
не
устручавати
се
ни
најмање
...
ни
најмање
...
К'о
да
и
јесам
ту
!
ја
хтети
ево
овде
на
канабе
!
—
рећи
Габриела
и
сести
иза
њихов
леђа
на
један
канабе
и
извадити
сав
штрикерај
.
—
А
не
,
не
,
—
не
да
она
гђа
натарошевица
.
—
Се'те
,
сладак
,
овде
сас
ми
.
Извол'те
мало
диња
,
да
знати
само
,
како
јесам
сладак
,
к'о
да
јесам
из
паорски
башта
него
к'о
да
јесам
„
цукрас
“
правити
.
—
Па
моћи
баш
један
кришчица
,
онако
форма
радити
,
само
да
ви
не
дати
корпа
!
—
велим
Габриела
и
оставити
штрикерај
.
—
но
,
па
шта
јесам
,
шта
јесам
тај
,
слатко
,
бити
?
—
велим
гђа
натарошевица
.
—
А
ја
баш
ићи
поред
ваш
кућа
,
па
мислити
у
себе
:
дати
,
казати
,
да
свратити
к
она
,
ваљда
хтети
господин-нотер
знати
све
...
кад
оно
...
ви
јесам
ни
чути
!
не
знати
ни
кол'ко
ја
!
—
молити
ви
—
—
тај
шта
ви
ја
баш
много
и
знати
?
!
Чуле
јесам
,
ал
’
чисто
и
сам
не
веровати
...
а
на
сплетка
мрзети
к'о
на
ђаво
...
тај
знати
ја
,
фала
бог
,
...
па
јесам
рад
да
ја
се
пребацити
—
—
веровати
,
веровати
,
слатко
,
и
сам
јесам
ви
такав
.
—
знати
,
знати
,
бар
ја
моћи
,
гнедиге
,
говорити
—
.
—
Па
кол'ко
знати
,
слатко
,
кол'ко
знати
!
—
наваљивати
гђа
натарошевица
.
—
’
Оћете
л
’
мало
шећер
на
диња
?
имати
свакојак
густ
.
ето
,
мој
Кипар
волити
да
посути
диња
бибер
ил
’
тубак
(
бурмут
)
—
—
фала
,
гнедиге
,
ја
волети
диња
онако
клот
натуралан
;
осим
рајс-пулфера
знати
,
због
ветар
,
и
на
лице
ништа
не
метати
—
—
А
,
па
ви
немати
ни
нужда
!
така
кожа
!
—
дакле
слушати
!
...
ал
’
молити
ви
,
милостив
,
да
задржати
тај
за
ви
.
бог
знати
,
јесам
л
’
тај
сав
истина
,
па
јесам
рад
—
—
о
,
молити
,
молити
,
тај
јесам
бити
ни
нужно
...
ако
овај
риба
на
астал
,
—
рећи
и
показати
на
варак
од
сом
,
—
што
проговорити
,
тај
хтети
се
и
од
ја
чути
.
дакле
—
—
дакле
,
чути
!
—рече
Габриела
и
поклонити
се
г
.
Кипри
натарош
,
који
испушити
бити
лула
и
кренути
се
да
прилегнути
мало
,
наредити
,
да
се
онај
лубеница
не
вадити
из
бунар
пре
него
што
се
он
пробудити
.
—
дакле
ви
знати
,
да
јесам
ја
пријатељица
и
госпоја-Сиди
и
госпоја-Перси
;
не
знати
већ
,
гнедиге
,
који
већма
и
више
волети
.
К'о
да
јесам
сестра
,
или
тако
штогођ
.
ако
се
сећати
,
ја
јесам
ви
још
пре
два
три
недеља
рећи
и
пророковати
,
да
хтети
бити
вашар
између
она
.
А
ја
што
видити
,
гнедиге
,
тај
јесам
видити
.
Још
онда
јесам
приметити
,
да
јесам
к'о
некад
.
А
тај
јесам
све
због
онај
младић
,
млад
господин
Пера
,
што
јесам
сад
учитељ
овде
.
наравно
и
са
сав
природан
;
и
један
и
други
имати
ћер
,
па
мати
к'о
сваки
мати
.
сваки
јесам
добар
рад
за
свој
ћер
;
а
јао
,
жалосна
,
а
како
и
не
бити
;
ако
мати
хтети
,
а
да
ко
хтети
?
!
...
она
,
ја
јесам
се
баш
заљубити
у
тај
ваш
циц
;
говорити
,
а
сав
ја
памет
остати
на
он
!
ди
јесам
он
,
гнедиге
,
узети
?
да
леп
циц
!
—
рећи
разгледати
хаљина
домаћичин
.
—
код
Пишкелесовице
на
рогаљ
,
у
Бечкерек
,
трећи
кућа
од
апотека
.
—
Баш
хтети
имати
мир
,
док
и
себе
не
купити
—
—
јесте
,
врло
леп
циц
!
јесам
ви
први
који
се
доп'о
.
—
А
јесам
л
’
остати
још
у
комад
?
—
Бо'ме
потрчати
јесам
сав
јесам
први
ноблес
у
Бечкерек
и
сав
разграбити
.
—
јуф
!
тај
моћи
ја
,
гнедиге
,
плашити
!
А
пошто
риф
?
—
тридесет
и
два
крајцара
,
ал
’
требати
се
умести
и
погађати
.
—
тај
шта
говорити
!
тридесет
и
—
—
тај
ман'те
циц
до
ђаво
,
—
прекид
јесам
нестрпељив
гђа
натарошевица
,
—
него
молити
ви
даље
,
само
даље
—
—
А
,
да
,
пардон
,
пардон
!
...
дакле
,
до
тај
доба
јесам
се
и
којекако
слагати
;
ал
’
од
ото
доба
,
крв
и
нож
,
крв
и
нож
!
један
други
и
да
не
видити
!
А
већ
,
до
дух
,
и
пре
се
један
на
други
тужити
.
колико
ја
се
само
пута
тужити
госпоја
Сид
на
госпоја-Персу
и
на
њен
Меланија
.
„
гледати
јесам
само
,
—
казати
ја
госпоја
Сид
за
госпоја-Персу
,
—
како
јесам
обешењачки
жена
!
кад
год
ићи
Меланија
у
црква
,
увек
звати
и
мој
Јула
,
а
хтети
сам
да
ићи
;
само
да
се
видити
како
јесам
она
господски
бој
,
блед
,
а
мој
Јула
здрав
па
румен
к'о
што
јесам
бог
дати
.
А
после
,
—
казати
,
—
примјетити
јесам
,
—
казати
ја
госпоја
Сид
,
—
и
тај
,
да
увек
она
имати
нешто
особито
,
тек
само
да
јесам
к'о
у
овај
мој
.
ако
мој
Јула
поћи
један
недеља
брез
рукавица
...
а
куд
хтети
на
овај
врућина
и
да
она
навлачити
!
...
Меланија
одмах
навући
рукавица
,
да
показати
,
како
јесам
„
нобл
“
;
а
ако
други
недеља
овај
мој
понети
и
навући
рукавица
,
онда
она
опет
Меланија
не
навући
.
онда
опет
’
хтети
да
показати
,
како
она
имати
бео
рука
к'о
у
ноблеса
,
а
мој
Јула
,
бајаги
,
само
она
за
тај
навлачити
,
да
сакрити
свој
од
виртшафта
испуцан
рука
!
!
!
и
на
тај
јесам
,
—
казати
госпоја
Сид
,
—
сав
она
матор
сакраменцки
бештија
учити
!
дуго
јесам
,
—
казати
,
—
лупати
глава
и
штудирати
,
док
јесам
се
досетити
тај
њен
унцутарија
.
“
ето
тако
јесам
се
и
пре
оговарати
.
А
ја
јесам
тешити
и
стишавати
,
...
таки
ја
јесам
,
знати
,
нарав
,
волети
све
лепо
без
свађа
,
па
она
казати
:
„
Па
можда
јесам
тај
,
сладак
госпоја-Сидо
,
само
случајно
;
ви
се
тај
само
тако
чинити
!
Баш
ви
моћи
отворено
казати
,
и
уверити
ви
,
да
госпоја
Перса
,
кол'ко
јесам
ја
познавати
,
да
она
,
на
против
,
баш
к'о
свој
родити
дете
волити
ваш
Јула
.
Баш
ја
сам
јесам
одономадне
казати
,
како
ви
завидети
,
што
имати
тако
вредан
и
здрав
ћер
.
“
—
„
ето
,
—
велим
она
—
“
...
она
,
слатко
,
баш
бити
’
ви
молити
још
за
један
мали
мали
кришчица
,
овај
ваш
диња
сав
се
топити
у
усти
...
—
о
,
па
што
не
казати
!
Извол'те
,
молити
,
извол'те
!
—
фала
лепо
!
мој
покојни
јесам
марити
за
диња
.
увек
јесам
она
крадом
јела
у
кујна
с
млад
...
бити
јесам
нервозан
на
диња
здрав
.
—
веровати
,
имати
људи
разнети
фела
—
—
„
ето
,
—
велим
госпоја
Перса
,
“
—
приповедати
,
знати
,
ја
госпоја-Сиди
,
—
„
ето
она
мој
,
Меланија
тај
јесам
,
мало
мало
,
па
кашљати
!
“
ти
кувати
овај
,
те
кувати
оно
.
здраво
јесам
њежан
,
—
казати
,
—
хаглих
к'о
лептиров
крило
!
сав
ја
морати
да
радити
,
жао
ја
дете
;
шта
хтети
,
кад
се
за
нешто
више
родити
,
—
казати
.
—
А
госпоја
Сид
,
како
који
дан
све
широк
;
њен
Јула
све
радити
за
она
.
онај
јесам
девојка
,
—
фалити
јесам
госпоја
Перса
.
—
кад
корачати
,
сав
се
трести
земља
под
она
!
А
овај
мој
к'о
неки
балски
лепеза
;
да
јесам
ду'неш
,
зауставити
бити
се
негде
на
тараба
или
на
багрем
,
како
јесам
лак
!
никакав
тежити
посати
јесам
за
она
.
А
госпоја-Сидина
Јула
кад
се
попети
на
каца
,
па
она
трајати
до
нов
а
ми
око
Сретенија
нестати
,
па
морати
да
куповати
купус
с
пијаца
.
“
...
„
Ева
ви'те
,
—
казати
ја
госпоја-Сиди
,
—
шта
казати
госпоја
Перса
!
“
...
и
зар
мислити
,
—
окренути
се
гђа
натарошевица
,
—
да
јесам
јесам
умирити
?
...
Божа
сачувати
!
—
настављати
Габриела
.
—
тек
онда
се
згранути
,
па
стати
да
ђипати
и
да
праскати
.
А
ја
јесам
једнако
умиривати
;
јербо
не
волети
,
знати
,
свађа
;
волети
сваки
са
сваки
да
лепо
живити
...
молити
ви
,
слатко
,
ја
јесам
се
већ
обезобразити
,
ал
’
ви
јесам
кривити
што
умести
така
сладак
диња
да
изабрати
—
—
о
,
молити
,
молити
...
с
драг
воља
!
Извол'те
!
—
рећи
гђа
натарошевица
држати
једнако
нож
у
рука
и
диња
на
крило
.
—
Ал
’
послушати
ја
!
узети
мало
шећер
па
посути
кришка
!
—
ајд
’
баш
да
ви
не
учинити
нажао
.
али
само
један
кашичица
!
...
дакле
,
тако
ја
стишавати
.
волети
све
лепо
;
с
леп
се
,
слатко
,
моћи
сав
учинити
.
тако
јесам
утишкавати
и
,
што
казати
,
крпити
!
е
,
ал
’
,
бо'ме
,
и
тај
јесам
бити
крај
!
док
јесам
ја
слушати
,
и
док
јесам
ја
моћи
...
бити
јесам
и
којекако
.
ал
’
од
како
доћи
онај
младић
;
не
слушати
ја
више
ни
један
ни
други
,
па
тако
јесам
и
доћи
до
шкандал
—
—
До
шкандал
?
!
молити
ви
само
мало
брже
,
шта
јесам
,
дакле
,
тај
бити
?
—
рећи
гђа
натарошевица
и
одсек
и
себе
кришка
диња
.
—
и
ја
огладнити
чисто
од
љубопитство
...
дакле
?
—
Само
се
мало
,
гнедиге
,
стрпети
!
дакле
,
к'о
што
јесам
рећи
и
казати
,
чим
јесам
нов
учитељ
дош'о
,
одмах
јесам
он
салетили
и
један
и
други
.
један
он
дочеп'о
за
рукав
па
он
вући
на
ручак
,
а
други
за
други
рукав
и
крагн
па
он
вући
на
јаузн
и
вече
.
А
младић
сирома
’
,
да
се
не
замерити
ни
један
ни
други
,
ајд
’
и
тамо
и
овамо
;
па
заређ'о
из
један
кућа
у
други
к'о
неки
комесија
.
А
онај
и
један
и
други
удрити
фалити
сваки
свој
,
...
а
он
се
само
окретати
час
један
час
други
.
Младић
,
наравно
,
имати
очи
па
пробирати
и
шацовати
.
Ела
,
госпоја-Персина
Меланија
,
бог
ја
,
боље
умести
;
учинити
одмах
ероберунг
!
...
тај
оно
...
знати
...
не
требати
се
баш
много
ни
чудити
;
у
тај
она
јесам
,
што
казати
,
и
век
проћи
!
А
после
,
и
немецки
воспитање
...
шта
ја
фурт
предиковати
и
говорити
...
ал
’
немати
ко
.
ето
,
и
овде
се
показати
!
...
сад
хтети
она
падати
на
ум
,
знати
добро
,
мој
реч
,
ал
’
шта
јесам
’
асна
сада
!
?
говорити
ја
она
од
кад
још
:
„
Госпоја-Сидо
,
ако
јесам
права
мати
,
и
пријатељ
свој
дете
,
моћи
да
јесам
оставити
да
бити
слеп
код
очи
и
без
изображење
;
подавати
јесам
у
лер
код
фрајла
Нимфидоре
,
да
научити
да
хекловати
штрумфпандла
и
сас
перла
чачкалица
за
зуб
и
немецки
унтерхалтунг
!
До'ће
време
,
па
хтети
ви
дете
проклињати
!
“
бадава
,
што
јесам
јесам
;
ал
’
за
љубезан
ствар
—
само
јесам
немецки
језик
створен
,
сладак
!
јесам
тај
да
говорити
и
држати
страна
,
што
ја
јесам
мам
бити
Немица
,
...
ал
’
са
сав
јесам
тако
.
зар
не
?
ја
само
кад
морати
да
се
свађати
и
да
псовати
ко
,
онда
говорити
српски
,
некако
јесам
за
тај
згодан
;
али
за
фин
ствар
,
опет
ви
казати
,
само
немецки
!
само
немецки
,
сладак
мој
!
...
сад
се
уједати
госпоја
Сид
,
а
кад
јесам
јесам
ја
советовати
,
да
да
њен
Јула
нигде
на
страна
у
кућа
,
у
лер
,
а
она
сав
позеленити
,
па
ђипати
,
мал
’
ја
јесам
ударити
,
па
казати
:
„
не
дати
ја
,
док
јесам
ја
жив
,
—
казати
,
—
мој
дете
у
Швапску
кућа
;
у
један
исти
корито
,
—
казати
,
—
и
месиду
’
леб
и
переду
веш
,
и
купаду
деца
,
поганија
један
!
“
е
,
ето
она
сад
—
—
Ал
’
молити
—
—
Ела
,
господин
Пера
се
заљубити
до
уш
у
фрајла-Меланију
,
па
јесам
сваки
дан
код
она
,
и
доносити
она
сав
леп
немецки
књига
,
сентименталан
и
пун
жалостиван
’
ствар
за
плакање
.
и
казати
сад
,
да
не
бити
ни
један
секунда
моћи
бити
без
она
,
тај
јесам
Меланија
;
а
да
се
,
не
дати
Божа
,
стрефити
штогођ
,
отиш'о
бити
,
казати
,
из
дешперат
,
у
клоштер
Месић
у
калуђер
.
—
она
,
сирома
’
младић
!
—
и
тако
фрајла
Јула
остати
на
цедило
,
па
се
из
дешперат
заљубити
у
Шаца
...
онај
млад
,
здрав
леп
...
тај
знати
он
сигурно
...
берберски
асистент
тај
како
да
он
не
знати
?
!
онај
што
увек
залепити
мали
к'о
младеж
округао
фластер
на
доњи
вилица
,
к'о
бајаги
бости
он
,
имати
бубуљица
,
а
оно
јесам
,
не
фалити
он
ни
ђаво
...
него
само
из
обешењаклук
,
да
јесам
још
леп
!
...
А
оба
мамица
више
да
не
видиду
један
други
,
него
се
секираду
а
све
због
будући
зет
.
е
,
сад
ко
јесам
тај
крив
,
питати
ви
,
што
се
Јула
измакнути
таки
леп
и
добар
партија
?
—
Ал
’
молити
ви
,
слатко
,
—
опомињати
јесам
гђа
натарошевица
,
—
ал
’
ја
још
никако
да
чути
—
—
ах
,
пардон
,
пардон
,
милостив
!
наљутити
јесам
се
...
жао
ја
сирота
Јула
к'о
да
ја
јесам
родити
сестра
.
дакле
,
доста
до
тај
,
да
јесам
настати
’
ладноћа
међу
он
через
млад
хер-лерера
,
тај
младић
.
госпоја
Сид
научити
,
да
прид
вече
поседити
прид
кућа
,
ал
’
не
моћи
да
гледати
кад
се
шетати
фрајла
Меланија
и
господин
Пера
,
па
госпоја
Сид
протолковати
тај
тако
,
к'о
да
јесам
тај
труц
она
и
Јуца
.
па
она
онда
изнети
решето
па
решето
жито
,
а
поп-Ћирини
онда
они
не
можеду
да
изиђеду
пред
кућа
ни
посао
а
камо
л
’
ради
унтерхалтунг
.
онда
госпођа
Перса
почети
позивати
господин-Перу
на
вече
и
после
вечера
,
а
из
госпоја-Сидине
авлија
бацаду
се
са
с
кромпир
у
госпоја-Персину
авлија
,
само
да
не
останеду
дужни
.
А
онда
госпоја
Перса
напустити
свој
слушкиња
,
онај
шиндивила
Ержа
што
јесам
јесам
спевати
у
шор
с
онај
млад
апотекарски
субјект
,
да
труцирати
госпоја
Сида
...
Изађе
к'о
бојаги
да
почистити
сокак
испред
кућа
,
а
она
певати
кол'ко
јесам
грло
доносити
онај
паорски
песма
:
„
пустити
Божа
сав
гром
твој
,
па
потући
сав
комшија
мој
,
“
а
тај
се
,
знати
односити
на
поп-Спирине
.
Шта
мислити
!
!
бити
л
’
ви
тај
икад
пасти
на
памет
!
А
госпоја
Сид
онда
к'о
велим
:
„
кад
ти
ја
секирати
песма
,
ја
хтети
ти
музика
!
да
ви'ш
како
ја
умети
!
“
и
један
вече
,
доћи
лепо
Шаца
,
онај
што
јесам
он
мало
пре
споменути
,
са
читав
банда
блех-инштрумената
,
гајде
и
други
инштрумент
и
дигнути
сокак
на
глава
;
срести
он
...
лепо
он
вид'ла
к'о
ја
ви
,
милостив
,
сад
...
фрау-Цвечкенмајерка
кад
се
враћати
од
породиља
из
арендашки
сокак
.
кад
јесам
се
вратити
поп
с
пут
(
јер
ни
један
се
јесам
стрефити
тада
код
кућа
)
а
оне
обадва
удрити
у
плач
и
тужба
,
а
супруга
место
да
уредиду
ствар
стишаду
,
а
они
се
потучеду
!
и
поп
Спира
,
казати
,
инзултир'о
јесам
господин-Ћиру
...
гађ'о
он
песконица
,
и
онај
ост'о
без
један
зуб
,
избивен
он
леви
кутњак
;
баш
с
који
јесам
страна
и
јести
поп
Ћира
,
јербо
десни
се
стран
и
не
служити
,
на
десни
јесам
он
сав
зуб
слаб
и
шупаљ
.
—
тај
шта
говорити
!
!
—
питати
запрепашћен
гђа
натарошевица
.
—
да
шта
ви
мислити
!
господин
Ћира
јесам
хаглих
човек
,
а
оно
јесам
паоренда
,
па
још
немешки
син
!
Мож'те
представити
себе
!
зар
јесам
чути
какав
јесам
мука
им'о
отац
поп-Спирин
,
док
он
јесам
натер'о
да
се
школовати
?
тај
јесам
салашар
.
трипут
јесам
,
казати
,
бег'о
из
школа
и
бег'о
на
салаш
,
па
се
брица
бранити
и
хтети
никако
у
скамија
...
па
он
онда
,
четврти
пут
отац
вез'о
улар
и
пајван
иза
стражњи
сиц
за
шараге
,
па
он
тако
одвук'о
у
школа
,
тај
се
једва
скрасити
у
скамија
.
—
тај
шта
говорити
?
!
—
да
шта
ви
мислити
?
!
Још
онда
,
к'о
дете
,
па
се
вид'ло
да
хтети
бити
од
он
неки
грубијан
,
—
завршити
Габриела
метати
штрикерај
у
корпица
,
који
јесам
после
трећи
скришка
диња
опет
извадити
бити
.
—
тај
,
шта
јесам
—
—
Извин'те
,
милостив
,
—
рећи
облачити
се
,
—
ал
’
ја
јесам
се
мало
и
одвише
задржати
!
Службеница
!
љубити
рука
,
гнедиге
!
...
ал
’
молити
ви
,
само
ники
ни
реч
!
нек
остати
код
ви
!
јесам
рад
!
јесам
рад
,
знати
,
да
ја
после
попреко
гледати
...
Службеница
!
глава
ЧЕТРНАЕСТА
у
који
јесам
сав
онај
„
рест
“
Габриелин
приповедање
који
јесам
моћи
стати
у
глава
тринаести
.
у
она
хтети
,
дакле
,
читалац
сазнати
још
неки
подробност
који
се
односити
на
онај
крупан
догађај
и
видети
како
сеоски
„
фама
“
постајати
и
расти
Чим
јесам
изаћи
од
гђа
натарошевица
,
упутити
се
гђа
Габриела
брз
корак
гђа
Сока
гркиња
.
А
тако
исто
и
натарошевица
похитати
јесам
,
обући
се
на
врат
на
нос
,
гђа
Гециница
касирка
и
гђа
апотекарица
,
да
видити
,
да
ли
јесам
овај
чути
што
од
сав
овај
;
па
ако
јесам
чути
да
сазнати
још
више
,
а
ако
јесам
,
да
она
први
јава
.
—
’
Оће
л
’
кер
?
—
чути
се
са
сокак
глас
.
—
но
,
ко
јесам
сад
опет
?
—
питати
гђа
Сока
и
поглед
на
авлијски
врата
.
—
госпоја
Сока
,
’
хтети
л
’
кер
?
—
чути
се
и
по
други
пут
глас
и
гђа
Сока
познати
глас
Габриелин
.
—
Неће
,
хтети
!
...
на
ланац
јесам
под
амбар
.
Извол'те
слободно
!
—
одговорити
гђа
Сока
.
—
но
,
шта
хтети
сад
опет
тај
матор
торокуша
?
!
(
Гђа
Габриела
јесам
бити
ни
матор
ни
ружан
,
него
баш
напротив
;
али
јесам
гђа
Сока
бити
гневан
,
а
онда
ни
сам
мушки
не
бирати
израз
,
нити
јесам
објективан
!
)
опет
хтети
ја
задржати
од
посао
к'о
и
одономадне
,
—
велим
гђа
Сока
,
пред
који
стојати
један
гомила
стар
плеснив
рукавица
,
који
јесам
сећи
и
спремати
да
покривати
флаша
од
парадајз
,
који
јесам
баш
тај
дан
кувати
и
за
зима
спремати
.
—
добар
дан
;
kis
ti
hant
!
—
клањати
се
гђа
Габриела
.
—
пардон
,
пардон
,
ако
јесам
ви
штагод
узнемирити
...
к'о
и
увек
,
и
данас
јесам
у
посао
.
за
бог
,
гнедиге
,
тај
кад
се
ви
одмарати
,
тај
бити
само
волети
знати
—
—
о
,
баш
на
против
.
ни
најмање
ја
јесам
узнемирити
.
А
ја
баш
мало
пре
у
себе
мислити
:
о
хтети
л
’
бог
који
донети
!
...
како
јесам
сам
,
баш
бити
ја
таман
к'о
поручити
доћи
;
кад
ал
’
оно
,
гледати
,
ето
ви
.
о
,
јесам
ви
јесам
бог
дон'о
.
—
богме
,
слатко
,
хтети
се
моћи
дуго
ни
сам
задржавати
,
јер
јесам
за
посао
,
а
и
ви
јесам
,
к'о
што
видити
,
у
посао
.
—
тај
,
ето
,
цуњати
по
орман
.
Тражим
и
купити
стар
рукавица
,
да
покривати
флаша
од
парадајз
.
сав
сам
балски
рукавица
,
од
бог
тај
питати
кад
.
гледати
она
Божа
,
па
мислити
и
питати
се
:
тај
јесам
л
’
тај
,
Божа
,
мој
?
!
тај
зар
јесам
у
она
стати
овај
мој
садашњи
рипида
?
!
како
се
човек
само
изменити
!
А
наравно
,
и
кад
јесам
тај
слатко
мој
,
бити
!
Божа
,
шта
јесам
човек
!
не
знати
ни
кад
проживети
,
а
текем
доћи
година
!
па
ја
пасти
сад
и
тај
на
ум
,
Божа
,
какав
јесам
штуцер
мој
покојни
бити
некад
као
млад
трговац
,
кад
ја
јесам
шмајхлов'о
!
...
Тхе
,
па
сав
проћи
!
—
но
,
ал
’
и
ви
морати
признати
,
слатко
,
да
јесам
имати
и
ко
;
им'о
јесам
,
бо'ме
,
и
ко
да
шмајхловати
!
—
велим
гђа
Габриела
.
—
тај
...
баш
не
велим
да
јесам
;
јесам
ја
он
један
тај
призн'о
...
бити
јесам
млад
;
а
што
јесам
млад
,
тај
јесам
и
лепо
...
бити
па
проћи
!
—
уздахнути
гђа
Сока
.
—
хе
,
госпоја
,
„
пролазити
година
к'о
гођ
мутан
вод
“
,
што
казати
паор
.
Што
проживети
,
слатко
,
тај
ви
јесам
—
—
права
казати
,
—
потврђивати
гђа
Сока
.
—
јесам
бо'ме
!
па
опет
људ'ма
сав
нешто
тесно
док
јесам
живити
!
гледати
баш
наш
господа
парох
,
поп-Ћиру
и
поп-Спиру
само
;
тхе
,
а
шта
хтети
!
...
један
,
што
казати
,
тесно
,
а
друго
бесно
!
...
К'о
да
хтети
хиљаду
година
да
живиду
!
—
Поп-Ћиру
и
Спира
?
—
запитати
јесам
зачуђен
гђа
Сока
.
—
А
шта
јесам
тај
бити
?
—
зар
ништа
не
знати
?
—
чудити
се
гђа
Габриела
.
—
Ништа
—
—
и
ви
баш
ништа
јесам
чути
?
—
ни
реч
,
сладак
мој
,
ни
реч
!
—
тај
јесам
л
’
можно
!
?
—
тај
задрж'о
ја
овај
проклети
парадајз
код
кућа
,
и
баш
јесам
данас
наћи
да
он
кувати
!
...
Ефи
!
о
Ефика
!
узети
овај
рукавица
па
она
овлажити
и
развући
,
очистити
она
од
плесан
,
и
искомадати
она
овако
к'о
што
јесам
ја
почети
,
—
наредити
гђа
Сока
Ефика
,
један
округао
дунда
бео
трепавица
,
који
јесам
дотутњити
,
—
добити
јесам
визита
...
немати
сад
кад
.
ајде
,
носити
тај
брже
!
...
дакле
,
шта
јесам
тај
бити
,
слатко
!
?
седити
к'о
на
шпорерт
од
љубопитство
,
тако
јесам
најгириг
!
Ништа
,
ништа
ви
не
знати
—
—
о
,
тај
јесам
ви
ја
онда
у
велик
штета
!
А
ја
,
сирот
,
мислити
да
се
оаснити
штогођ
,
па
казати
сам
себе
:
дати
да
отићи
часак
до
госпоја-Соке
;
она
хтети
тај
знати
,
кад
држати
дућан
!
о
,
о
,
баш
ја
јесам
жао
—
—
молити
ви
,
ни
реч
,
к'о
што
ви
казати
,
јесам
чути
!
Рец'те
само
кол'ко
знати
;
моћи
ја
,
слатко
,
мучити
!
Кол'ко
знати
приповедити
,
а
ја
већ
моћи
себе
представити
!
—
тај
,
наравно
,
кол'ко
знати
.
—
да
се
јесам
посвађати
?
—
тај
да
јесам
само
тај
—
па
и
Божа
помоћи
!
—
А
зар
имати
наопако
штогођ
још
и
горе
?
—
да
шта
ви
мислити
!
—
тај
шта
говорити
!
И-ју
!
—
Инзултирунг
!
...
потући
се
!
—
потући
!
Фрау-Габриела
,
ви
се
ваљда
само
шалити
!
Ид'те
,
молити
ви
.
—
на
мој
част
,
слатко
!
—
И-ју
!
ко
бити
тај
рек'о
!
—
То
још
како
!
—
тај
не
говор'те
!
—
да
шта
ви
мислити
!
Извук'о
бо'ме
наш
господин
Ћира
к'о
Талијан
код
Кустоца
!
—
ију
!
госпоја
Габриела
,
тај
шта
ви
тај
ја
говорити
?
!
А
од
ко
,
наопако
!
—
од
поп-Спире
.
—
јао
,
наопако
он
звонити
!
А
через
шта
?
—
Через
младожења
!
отимати
се
о
он
;
и
један
и
други
имати
у
кућа
на
удаја
...
па
через
господин
Пера
учитељ
.
—
тај
знати
,
знати
...
ал
’
тек
...
к'о
мислити
да
...
не
морати
због
тај
баш
тако
!
—
чудити
се
гђа
Сока
.
—
тај
и
досад
јесам
бити
прошевина
!
она
,
Божа
,
—
чудити
се
и
крстити
гђа
Сока
,
—
тај
тај
баш
к'о
неки
паор
!
—
е
,
ал
’
приповедати
ја
гђа
натарошевица
...
—
случајно
јесам
код
она
свратити
малочас
и
од
она
чути
.
скаменити
јесам
се
,
кад
јесам
чути
,
и
једва
јесам
доћи
к
себе
.
ја
ви
сад
не
умети
ни
десети
тал
од
онај
,
што
ја
јесам
сав
она
казати
,
да
исприповедати
(
а
немати
ни
кадити
,
слатко
)
...
Каже
ја
гђа
натарошевица
,
између
осталога
,
да
јесам
само
око
тај
бити
,
чији
хтети
ћер
узети
?
тај
бити
он
,
—
казати
,
—
поп
Спира
још
и
опростити
;
него
јесам
он
дочути
,
да
јесам
онај
,
тај
јесам
,
поп
Ћира
чак
ићи
ди
требати
,
да
израдити
,
да
његов
будући
зет
,
тај
јесам
,
садашњи
господин
Пера
,
добити
поп-Спирину
парохија
!
...
сад
како
јесам
тај
требати
да
бити
,
—
тај
ви
сад
не
умети
баш
казати
и
екшплицирати
,
—
али
доста
до
тај
,
да
јесам
тај
поп
Спира
дочути
,
па
лепо
сести
у
кола
па
за
он
;
и
срећно
он
покварити
тај
посао
.
па
још
тамо
јесам
се
,
у
Темишвар
,
казати
гђа
натарошевица
,
споречкати
,
а
овде
јутрос
и
довршити
.
—
за
име
свет
,
па
зар
се
баш
тући
!
...
А
који
она
јесам
ђаво
у
тај
година
?
!
—
формално
тући
.
по
село
само
о
тај
и
говорити
.
ићи
да
чути
још
штогођ
.
Службеница
!
Службеница
,
—
рећи
и
похитати
да
ићи
.
—
тај
сед'те
још
мало
,
—
заустављати
јесам
гђа
Сока
испраћати
јесам
до
авлијски
врата
—
тај
тек
што
јесам
доћи
!
тај
не
задржавати
ви
ја
ни
најмање
!
—
морати
,
слатко
,
и
сувише
јесам
се
задржати
.
дакле
,
збогом
!
—
та
,
тај
,
фрау-Габриела
,
тај
шта
ви
се
тај
вући
,
—
повикати
за
она
гђа
Сока
.
—
тај
вратити
се
брже
!
куд
хтети
тако
?
тај
спасти
ви
доњи
бео
сукња
,
па
се
вући
;
тај
саплести
се
па
хтети
разбити
нос
.
—
јао
ја
жалосне
!
—
викнути
очајно
гђа
Габриела
,
који
јесам
бити
већ
прилично
одмакнути
.
—
она
,
убити
јесам
бог
;
како
тај
да
ја
пасирати
!
—
па
стати
и
погледати
доле
и
видити
да
јесам
сасвим
тако
.
—
уф
,
уф
!
куд
јесам
сад
овако
пристати
!
!
!
—
фрау
Габриела
,
—
чути
се
и
други
глас
из
један
отворен
прозор
из
кућа
господин
Гец
касирати
.
—
тај
ди
јесам
ви
очи
!
ха
,
ха
!
тај
изгубити
сукња
на
сред
пут
!
о
жена
,
бог
те
вид'о
!
!
—
Извол'те
брже
у
авлија
!
—
чути
се
трећи
глас
из
трећи
кућа
.
—
ох
,
баш
хтети
ви
молити
!
—
рећи
гђа
Габриела
и
утрчати
у
кућа
.
—
молити
ви
,
само
малко
.
уф
,
уф
!
како
тај
да
ја
се
десити
!
молити
ви
,
слатко
,
ја
сад
немати
кад
,
него
ево
ви
сукња
,
а
ја
хтети
послати
сутра
мој
мали
.
уф
,
уф
,
кад
ја
највише
послати
имати
,
онда
ја
баш
пасирати
какав
малер
.
изволети
,
само
до
ујутру
.
—
не
брин'те
се
ништа
.
—
Ал
’
,
слатко
,
моћи
само
ники
ни
реч
о
тај
!
уф
,
уф
.
Баш
ви
фала
!
Срећа
ти
ја
јесам
тај
малер
пасирати
пред
ваш
а
не
пред
какав
други
кућа
!
тај
ја
јесам
утеха
бар
,
јербо
ви
знати
да
јесам
жена
на
сав
место
!
А
куд
бити
’
знати
!
јао
наопако
!
ако
видити
паорски
мушкарац
’
хтети
,
ђаволити
,
још
да
ја
спевати
!
А
куд
бити
’
знати
од
срамота
,
да
јесам
ја
какав
мушкарац
вид'ли
!
проклети
мушкарац
!
—
рећи
и
отићи
као
ветар
у
кућа
г
.
Гец
касирати
,
где
јесам
раширен
рука
дочекати
гђа
Марта
Гецин
супруга
.
—
но
,
—
рећи
гђа
Габриела
улазећи
у
Гецин
кућа
,
—
и
ја
ви
красно
изгледати
.
изгледати
к'о
да
јесам
ја
тући
а
не
господин-Ћиру
!
—
тај
јесам
л
’
истина
,
бог
ви
,
тај
што
јесам
отоич
чути
за
наш
господа
парох
.
—
од
ко
,
слатко
?
—
тај
од
гђа
натарошевица
.
она
јесам
г
.
супруг
њен
,
Кипар
,
сав
из
акт
прочит'о
,
казати
она
.
—
она
тај
казати
!
!
она
!
!
!
тај
ја
јесам
она
,
слатко
,
сав
казати
!
—
дакле
истина
јесам
!
—
чудити
се
гђа
Гециница
.
—
дакле
тући
јесам
се
?
—
формално
тући
.
једва
јесам
она
развадити
.
поп
Спира
јесам
инзултир'о
,
онако
паорски
,
господин-Ћиру
.
ударити
он
.
—
ударити
!
јао
наопако
!
А
шта
?
—
ударити
он
„
штогла
“
у
леви
образ
и
сав
он
зуб
поизбијати
и
просути
по
порта
.
—
какав
„
штогла
“
?
—
„
какав
“
!
Божа
мој
,
како
ја
тај
питати
?
!
па
штогла
;
штогла
од
пеглајз
!
Божа
,
госпоја
Марта
,
к'о
да
јесам
паоркиња
,
па
немати
пеглајз
у
кућа
—
него
пеглати
к'о
паоркиња
на
велик
роља
!
—
тај
...
знати
,
ал
’
опет
...
—
рећи
Гециница
па
се
прекрсти
од
чудо
.
—
јао
ја
,
а
од
куд
он
штогла
?
!
—
Па
понети
са
себе
у
џеп
.
ви
бар
знати
,
сладак
,
к'о
касирка
,
какав
јесам
поповски
џеп
и
шта
све
моћи
у
њи
’
да
стати
!
—
о
,
о
,
Божа
!
...
Штогла
—
—
Па-па-па
им'о
штогла
.
—
тај
...
знати
,
знати
...
—
велим
,
сумњати
,
гђа
Гециница
,
—
ајде-де
,
да
јесам
се
попадија
сас
штогла
потући
;
жена
јесам
,
па
не
бити
бити
никакав
ни
чудо
да
полетити
пеглајз
и
шпорерт
!
...
ал
’
људи
,
па
још
попов
!
ах
,
—
рећи
одбијати
одлучно
,
—
какав
штогла
,
бог
ви
видити
!
!
—
Па
штогла
,
слатко
,
штогла
!
—
рећи
жалосним
глас
гђа
Габриела
.
—
у
осталом
—
тргнути
се
па
наставити
,
—
сад
ви
ја
баш
не
умети
казати
од
куд
он
баш
штогла
...
ал
’
тако
јесам
чути
...
по
што
јесам
купити
,
по
тај
ви
,
што
казати
,
и
продавати
—
—
од
куд
сам
штогла
!
—
чудити
се
једнако
гђа
Гециница
.
—
Па
онда
—
—
е
,
па
кад
ја
не
веровати
,
ја
хтети
приповедати
,
—
рећи
гђа
Габриела
,
готов
већ
да
ударити
у
плач
.
—
Ал
’
молити
ви
,
приповедати
!
—
не
,
не
!
Вид'ли
јесам
да
ја
јесам
пасир'о
онај
малер
,
—
рећи
Габриела
и
ударити
у
плач
,
—
па
ја
само
секирати
и
не
веровати
ја
.
тај
баш
ни
најмање
јесам
лепо
од
ви
,
госпоја
Марта
!
ја
и
ако
ја
спадати
сукња
ал
’
ја
опет
никад
немати
обичај
да
лагати
!
—
рећи
гђа
Габриела
и
стати
лит
грозан
суза
.
—
А
тај
моћи
сваки
пасирати
кад
хитити
за
посао
!
—
завршити
сав
уплакан
.
—
о
Божа
,
Божа
,
с
шта
да
се
потући
!
—
е
,
па
лепо
ако
ја
не
веровати
,
а
ја
ви
хтети
ни
доћи
више
никад
.
Запишите
слободно
кад
ја
видити
код
ви
!
—
тај
моћи
опет
и
ви
бити
тако
на
крај
срце
!
—
умиривати
јесам
гђа
Гециница
.
—
за
бог
,
зар
између
таки
људи
па
да
доћи
до
тај
?
!
—
тај
знати
,
фала
бог
,
господин-Спиру
,
—
рећи
бришући
суза
мало
умирити
гђа
Габриела
;
—
салашар
,
па
још
немеш
,
грубијан
!
—
но
тај
хтети
лепо
да
се
свршити
!
Каже
ја
баш
гђа
натарошевица
како
она
јесам
супруг
каз'о
да
хтети
господин
Спира
бити
обријати
к'о
два
пут
два
,
а
парохија
хтети
добити
господин
Пера
чим
узети
Меланија
,
а
баш
хтети
бити
красан
пар
,
и
чим
се
запопити
.
да
шта
ви
мислити
!
отићи
брада
—
—
Хахаха
!
—
насмејати
се
гђа
Габриела
онако
уплакан
.
—
морати
,
слатко
,
да
се
смејати
и
ако
ја
и
јесам
до
тај
!
Шта
ја
пасти
на
памет
.
сирот
Јула
!
Баш
јесам
малерозан
;
наслутити
јесам
.
јесам
се
забадава
заљубити
у
Шацика
берберин
.
бар
хтети
имати
ко
хтети
обријати
поп-Спиру
.
Хахаха
!
његов
родити
зет
!
о
,
убити
тај
бог
,
Габриела
,
откуд
само
тај
да
ти
пасти
на
памет
!
о
жена
,
жена
,
ићи
до
враг
!
да
ја
ко
чути
ди
се
овако
смејати
,
мислити
бити
још
да
јесам
неки
пакосна
жена
.
сирот
,
сирот
Јула
!
Баш
лепо
наслутити
!
Службеница
,
клањати
се
!
—
тај
остати
још
мало
,
слатко
!
бар
на
бео
кафа
,
а
красан
обрст
имати
.
—
други
,
други
пут
.
А
сад
морати
!
имати
још
неки
кућа
,
—
рећи
и
отићи
као
ветар
на
авлијски
врата
и
проћи
неки
три
четир
сокак
и
свратити
у
неки
шест
кућа
.
Већ
се
почети
полако
мрак
спуштати
кад
јесам
изаћи
из
шести
кућа
,
и
похитати
јаче
.
Гђа
Габриела
јесам
хитати
к'о
без
дух
сокак
где
се
срести
најпре
са
гђа
натарошевица
после
са
гђа
Сока
гркиња
—
који
јесам
оставити
парадајз
на
Ефика
и
наредити
она
где
да
јесам
потражити
ако
се
случајно
што
догодити
на
ватра
—
и
на
последак
са
фрау-Цвечкенмајерком
,
и
задржати
се
с
овај
последњи
подуг
на
пут
.
Фрау-Цвечкенмајерка
јесам
бити
као
убити
кад
јесам
чути
да
њен
присан
фрау-Габриела
знати
много
више
од
она
,
и
желети
јесам
,
да
она
се
чим
бити
осветити
,
али
јесам
умести
ни
реч
прословити
,
и
,
што
она
јесам
најтеже
бити
,
фрау-Габриела
јесам
јесам
много
ни
запиткивати
,
зато
јесам
једва
чекати
да
јесам
скинути
с
врата
.
—
Па
збогом
,
—
рећи
фрау-Цвечкенмајерка
.
—
збогом
,
слатко
,
хтети
да
ви
задржавати
,
а
и
сам
јесам
у
посао
.
А
сутра
хтети
ви
код
ви
на
јаузна
сав
потанко
исприповедати
!
Божа
,
познавати
се
да
јесам
већ
јесен
...
дан
кратак
;
док
опрати
суд
и
поспремати
,
а
оно
се
већ
и
смркнути
!
А
имати
још
седам
кућа
да
обићи
.
Адије
!
—
рећи
и
пољубити
се
и
растати
.
Гђа
Габриела
ударити
у
кабаничарски
сокак
.
на
авлијски
врата
затећи
Пел
Лека
кабаничар
жена
,
нешто
љут
где
грдити
шегрт
.
—
да
се
јесам
и
ви
тући
с
ко
гођ
?
—
запитати
јесам
гђа
Габриела
.
—
јесам
,
слатко
,
...
него
с
овај
шегрт
,
јесам
један
јед
кад
јесам
мајстор
ту
—
—
А
тако
штогођ
!
А
ја
мислити
,
да
јесам
се
тући
,
јер
тај
јесам
сад
,
знати
,
ући
у
мода
и
код
сам
ноблеса
!
па
река
’
:
кад
можеду
поп
да
се
тучеду
—
—
она
,
а
који
поп
?
!
—
тргнути
се
Пел
мајсторица
.
—
Па
поп
,
...
овај
...
наш
.
—
А
који
јесам
,
рећи
,
тући
?
—
хе
,
ко
!
тај
који
се
хтети
сигурно
пофалити
.
бајаги
,
не
знати
!
ви
не
знати
!
—
А
откуд
и
да
знати
!
од
како
ја
јесам
човек
от'ш
’
о
по
вашар
,
слабо
ви
и
излазити
...
па
тако
ништа
и
не
знати
.
—
веровати
,
веровати
...
бо'ме
поп
Ћира
ви
и
хтети
доћи
да
се
пофалити
...
молити
ви
за
један
чаша
водити
с
бунар
;
са
сав
јесам
промукао
од
узбуђење
и
потрес
.
—
С
драг
воља
!
Извол'те
унутра
,
—
рећи
Пел
и
поћи
оба
.
—
јуф
!
—
дрекнути
гђа
Габриела
уплашити
од
звекет
ланац
.
—
Ида
,
Мило
,
отерати
зељов
под
амбар
,
—
викнути
Пел
шегрт
,
—
знати
да
не
трпити
капуташ
и
обувен
људи
.
одма
’
мислити
да
јесам
неки
вандрокаш
.
и
доиста
тај
јесам
бити
нужан
,
јер
Лекин
зељов
мање
јесам
лајати
на
бос
паор
,
ал
’
кад
видити
господин
или
само
обути
човек
,
а
он
се
помамити
и
сав
за
штикла
хватати
зуб
.
—
Прошћавајте
,
—
велим
Пел
кабаничарка
,
—
мој
Лека
већ
три
недеља
како
јесам
по
вашар
,
а
ја
се
опет
бојити
,
да
се
когођ
,
кад
јесам
овако
сам
кућа
брез
мушки
,
не
ушуњати
па
пуштити
зељов
с
ланац
.
—
Баш
ви
фала
!
леп
вод
.
Божа
кад
рећи
„
водити
“
,
пасти
ја
на
памет
,
што
казати
,
опити
се
људи
па
се
потучеду
;
е
ал
’
кад
јесам
неки
судити
,
а
они
се
потучеду
и
брез
вино
и
брез
вод
.
К'о
сад
с
поп
Ћира
што
се
—
—
она
,
ја
и
заборавити
да
ви
питати
.
А
ко
он
јесам
напаствовати
?
—
Па
поп
Спира
!
—
Поп
Спира
!
она
,
жалосна
,
а
зашто
?
!
—
Па
због
младожења
...
господин
Пера
.
—
Па
ја
у
овај
сокак
чути
да
јесам
тај
сас
Јула
и
господин
бити
свршити
још
док
јесам
овај
богословац
бити
...
казати
,
да
јесам
одма
’
сутра
дан
—
кад
јесам
доћи
—
бити
и
прстен
.
—
е
,
бити
ђаво
!
и
ви
тај
,
Божа
,
сладак
снаш'-Пело
,
одма
’
тако
веровати
?
!
тај
јесам
само
тако
изнети
,
поп
Спира
јесам
’
тео
до
дух
,
и
бог
знати
како
рад
бити
,
али
стег'о
се
к'о
какав
Грк
,
на
јесам
’
тео
ни
крајцара
да
да
нуз
девојка
.
А
поп
Ћира
,
бог
ја
,
паметан
—
па
привук'о
младић
!
јер
,
бо'ме
,
кад
ко
имати
девојка
на
удаја
,
па
још
под
фелер
—
тај
не
требати
,
бог
ја
,
да
џимрија
?
—
фелер
!
А
зар
јесам
Јуца
попин
под
фелер
?
—
А
да
шта
ви
мислити
?
—
тај
здрав
јесам
к'о
тресак
,
за
бог
!
—
е
,
чинити
ви
се
тај
само
,
слатко
.
—
она
,
страстан
и
велик
!
А
какав
тај
фелер
имати
?
—
питати
Пел
зачудити
.
—
тај
зар
јесам
један
,
слатко
.
не
знати
ни
с
који
крај
већ
да
почети
!
—
она
,
родити
,
—
чудити
се
Пел
,
а
ко
бити
тај
рек'о
?
!
—
ето
,
прво
,
не
знати
немецки
!
зар
тај
јесам
фелер
за
један
млад
девојка
!
!
ето
,
казати
сам
!
А
Пел
се
замислити
па
ћутети
;
и
она
изгледати
да
јесам
тај
доиста
један
фелер
.
—
...
те
још
какав
фелер
...
још
какав
,
слатко
!
ви
к'о
мајсторица
,
моћи
се
наћи
увредити
,
наравно
,
да
бо'ме
...
и
не
требати
,
али
она
,
она
...
—
Па
се
потући
?
!
...
—
мал
’
он
јесам
пробости
„
кључ
“
чим
се
чупати
сламати
...
Срећом
се
стрефити
ту
господа
тутор
и
Аркадија
црквењак
,
па
он
отети
„
кључ
“
.
—
она
,
жалосна
,
а
откуд
он
кључ
?
!
—
Па
у
порта
бити
тај
...
у
црквењаков
авлија
...
А
он
онда
дочеп'о
цигља
па
он
ударити
по
глава
и
сав
он
зуб
избити
...
Ена
,
конзилијум
од
Бечкеречких
доктор
скупити
се
у
болеснички
кућа
,
па
кажеду
:
доњи
вилица
,
бог
да
простити
!
...
бог
знати
’
хтети
л
’
и
жив
остати
!
—
о
,
о
,
за
бог
,
шта
чути
!
—
е
,
а
сад
збогом
,
снаш'-Пело
.
Журим
се
!
збогом
!
збогом
!
—
рећи
па
се
пожурити
,
ал
’
се
наједаред
саплести
на
врата
авлијски
.
—
она
!
—
викнути
изненађено
.
—
она
тај
шта
ви
јесам
;
умал
’
јесам
љоснути
!
—
она
,
„
хозла
“
,
гром
она
спалити
!
и
баш
сад
кад
јесам
у
велик
посао
!
молити
ви
,
сладак
снаш'-Пело
,
—
немати
кад
сад
да
се
тоалетирати
кад
имати
ето
други
посао
!
—
неки
преноћити
код
ви
,
а
ја
хтети
већ
у
јутро
послати
...
ево
ви
...
—
рећи
и
предати
она
хитати
пети
.
—
она
,
несретан
Габриела
,
тај
ти
како
јесам
почети
,
ако
овако
фурт
устрајати
хтети
ништа
ни
однети
до
кућа
!
!
—
о
,
жена
,
жена
,
частан
те
!
...
А
како
...
ха
ха
ха
!
—
Срећа
,
те
ја
тај
малер
јесам
дигођ
у
други
кућа
...
или
на
сокак
пасир'о
...
ди
бити
од
срамота
,
да
јесам
ја
какав
мушкарац
!
...
но
,
леп
парада
!
—
Бо'ме
!
какав
јесам
обешењак
,
—
бити
бити
ви
сутра
—
—
јуф
,
снаш'-Пело
,
моћи
ја
ни
спомињати
.
боље
у
земља
да
јесам
пропасти
!
убити
она
бог
,
свуд
се
они
мораду
да
стрефиду
.
Мушкарци
!
јуф
,
само
кад
помислити
...
па
још
они
паорски
мушкарац
чим
видиду
а
онај
спеваду
шор
.
о
,
о
,
мој
малер
немати
нигди
,
сладак
снаш'-Пело
!
—
убити
она
бог
.
—
Само
молити
ни
реч
.
ни
реч
.
знати
чути
јесам
од
фрау-Цвечкенмајерке
.
она
ја
сваки
дан
долазити
на
јаузн
,
па
ја
тако
салетети
да
напослетку
попустити
па
морати
’
тело
—
не
’
тело
,
да
јесам
слушати
...
А
она
морати
да
исакатити
...
ја
она
за
тај
ни
десети
не
веровати
.
—
тај
хтети
,
слатко
,
знати
ја
шта
јесам
тајни
,
—
велим
испраћати
гђа
Габриела
који
се
изгубити
у
мрак
проклињати
ту
„
свађа
“
због
који
се
губити
сукња
и
хозлица
.
одмах
за
она
кренути
се
и
снаш'-Пела
па
заредити
по
комшилук
.
она
јесам
ни
улазити
у
кућа
,
него
јесам
с
авлијски
врата
викати
и
дозивати
домаћица
и
женски
чељад
,
да
она
казати
шта
јесам
чути
.
на
први
три
место
рећи
јесам
да
јесам
увреда
нанети
гвозден
кључ
,
а
на
други
два
јесам
у
хитња
погрешити
и
рећи
,
да
јесам
тај
бити
гвозден
вила
.
Гђа
Габриела
јесам
полетети
лак
и
чио
кроз
сокак
,
и
у
четврти
се
сокак
опет
срести
са
Цвечкенмајерка
,
у
пета
са
гђа
Сока
гркиња
,
у
шести
са
гђа
натарошевица
и
гђа
касирка
а
у
седми
са
гђа
апотекарица
.
и
тај
пет
мобилисан
добар
жена
,
разнети
јесам
као
оно
„
жена
мироносица
“
—
брже
него
да
јесам
цео
село
испреплетати
бити
телефон
—
глас
о
јутрошњи
страшан
догађај
.
А
баш
она
јесам
и
згодно
бити
,
јер
јесам
тај
дан
бити
неки
женски
празник
„
Киријак
Отшелник
“
,
који
падати
@card@
.
септембар
,
па
се
тај
дан
и
не
радити
у
тај
село
од
како
јесам
пре
двадесет
и
неколико
година
ударити
шлог
један
жена
за
корито
баш
на
сам
дан
свет
Киријак
Отшелник
.
сав
јесам
тај
дан
формално
спасти
с
нога
јурити
из
сокак
у
сокак
.
и
сам
гђа
апотекарица
—
који
се
с
почетак
устезати
да
се
кренути
,
јер
јесам
смешан
говорити
српски
,
и
она
се
напослетку
дати
ревностан
на
посао
.
као
мали
груда
снег
кад
се
отиснути
,
мали
и
незнатан
,
с
врх
брег
,
па
на
подножје
стигнути
као
огроман
лавина
,
који
затрпати
читав
кућа
—
тако
јесам
и
тај
глас
од
јутро
до
у
вече
нарасти
и
формално
затрпати
поп-Ћирину
и
поп-Спирину
кућа
!
...
у
вече
у
крајњи
шор
,
где
се
продавати
кришом
дуван
и
где
обично
не
сматрати
да
јесам
грехота
испребијати
или
чак
и
убити
финанц
;
тамо
где
се
красти
ствар
из
село
обично
прво
тражити
и
најчешће
ту
и
налазити
,
—
у
тај
,
дакле
,
крај
јесам
се
тај
дан
у
вече
приповедати
не
вероватан
приповетка
већ
читав
басна
са
сав
појединост
.
за
тај
јесам
писац
и
принудити
,
да
се
служити
податак
малочас
споменут
поштован
госпођа
а
овај
са
крај
село
само
да
нотирати
,
—
јер
веродостојан
извор
за
тај
догађај
,
тај
јесам
Аркадија
црквењак
,
тај
извор
врло
јесам
штур
и
издати
јесам
писац
врло
рано
.
он
(
т
.
ј
.
Аркадија
)
бити
јесам
тамо
пред
врата
и
чути
и
присуствовати
само
док
јесам
се
свађати
,
а
чим
јесам
чути
неки
лупа
у
соба
,
он
јесам
побећи
на
звонара
,
да
не
бити
бити
у
неприлика
,
уз
који
да
пристати
и
да
сведочити
.
„
фама
“
јесам
по
село
кружити
,
фама
са
сав
украс
свој
;
једар
,
гојазан
фама
,
дебео
фама
,
дебео
него
оба
попадија
уједно
.
за
тај
јесам
дакле
на
крај
село
и
стигнути
тај
вест
тако
јако
претеран
.
тамо
се
приповедати
,
да
јесам
се
поп
још
у
Темишвар
потући
,
али
да
јесам
она
тамо
брзо
развадити
,
и
они
се
,
вео
,
притајати
,
јер
јесам
увидети
,
да
,
доиста
,
јесам
у
туђ
свет
комотан
као
код
свој
кућа
,
у
сав
село
.
па
за
тај
чим
јесам
се
наћи
код
кућа
,
одмах
јесам
се
сутра
дан
и
дохватити
.
и
један
и
други
,
вео
,
сакрити
јесам
левча
под
мантија
,
и
тако
отићи
на
разговор
,
да
се
,
к'о
људи
и
њихов
стар
,
обавестити
.
Реч
по
реч
,
приповедати
јесам
даље
Рада
Чилашев
,
па
јесам
,
бо'ме
,
доћи
и
до
густ
.
поп
Спира
измакнути
некако
ударац
,
избити
поп-Ћири
левча
из
рука
,
па
он
дохватити
свој
тако
несретан
да
он
јесам
окренути
доњи
вилица
чак
на
леђа
!
једва
јесам
Софра
брица
наместити
на
стар
њен
место
,
али
зуб
,
бог
да
простити
.
ако
остати
поп
Пир
у
живот
,
хтети
се
,
зарек'о
се
,
смирити
,
док
поп
Спира
не
скинути
и
брада
и
брк
да
изгледати
к'о
шокачки
плебанош
!
!
Већ
јесам
два
ланац
најбоље
свој
земља
понудити
да
продати
,
и
фишкал
наћи
;
а
терати
,
казати
,
процес
док
трајати
фишкал
и
ланац
.
А
,
казати
,
да
јесам
он
већ
поручити
и
од
господин
владика
,
да
се
не
бринути
;
узеће
,
вео
,
од
поп-Спире
толико
сокак
парокијан
,
кол'ко
поп-Ћири
зуб
у
глава
фалити
.
Шта
јесам
од
сав
овај
истина
,
дознати
читалац
из
следећи
глава
,
који
хтети
кратак
али
не
мање
интересантан
бити
.
глава
петнаести
из
који
хтети
читалац
видети
,
да
јесам
и
у
овај
прилика
потврдити
она
стар
пословица
који
велим
:
„
где
имати
ватра
мора
и
дим
бити
“
;
дакле
,
да
тај
ипак
имати
неки
ђаво
где
се
толико
много
приповедати
.
сем
тај
,
видети
,
шта
јесам
бити
и
у
један
и
у
други
кућа
после
онај
догађај
„
сваки
чудо
за
три
дан
,
“
велим
наш
пословица
;
па
тако
јесам
бити
и
са
овај
догађај
.
сести
јесам
два
три
дан
говорити
па
се
и
уморити
,
жељно
,
наравно
,
нов
новост
.
знати
јесам
,
да
јесам
поп
Ћира
у
завада
са
поп-Спиром
,
па
јесам
тај
нотирати
и
почети
сматрати
као
стар
и
већ
обичан
ствар
.
али
јесам
сести
к'о
сваки
село
;
сав
хлеб
јести
а
туђ
брига
водити
.
јесам
тако
стајати
ствар
с
поп
.
код
она
јесам
важити
тај
правило
да
:
сваки
чудо
за
три
дан
трајати
.
они
јесам
тек
сад
отпочети
права
непријатељство
.
поп
Ћира
се
одмах
сутра
дан
посаветовати
са
свој
пријатељ
о
тај
,
какав
корак
ваљати
да
предузети
.
сав
јесам
бити
сагласан
,
да
требати
да
тужити
поп-Спиру
не
прота
или
који
други
него
сам
Његов
Преосвештенству
Владица
.
и
он
сести
и
написати
тужба
.
Нећемо
јесам
наводити
цео
,
него
само
понеки
место
из
она
испричати
.
у
тужба
се
поп
Ћира
бавити
прво
сам
себе
.
спомињати
неких
тридесет
година
беспрекоран
служба
црква
и
олтар
;
тридесет
година
трудан
апостолски
рад
у
вртограду
господњи
гајити
и
усађивати
у
срце
поверен
он
паства
разнети
добродетељи
.
спомињати
колико
јесам
она
„
супружески
али
невјенчан
живећи
“
приволети
да
примити
св
.
тајна
брак
;
колико
јесам
Швабица
и
Мађарица
извести
из
јеретички
заблуда
и
привести
(
заједно
с
безлобив
она
дечица
)
у
крило
православље
и
привенчати
за
православан
Срба
;
спомињати
низ
придика
који
јесам
држати
и
она
истребити
силан
кукољ
и
коров
и
раздувати
плева
грех
и
зао
навика
међу
свој
парохијан
...
и
тек
за
тај
прелазити
на
сукоб
који
јесам
имати
са
поп-Спиром
и
увреда
који
јесам
претрпети
од
исти
.
Тужи
поп-Спиру
,
а
додавати
,
да
доказ
о
сав
,
што
се
односити
на
сукоб
и
следећи
,
чувати
при
себе
,
и
да
хтети
исти
на
суд
показати
.
—
Тужба
јесам
бити
концептовати
и
рука
сам
поп-Ћире
,
који
јесам
имати
врло
леп
рукопис
,
написати
.
тај
дан
,
кад
јесам
преписивати
начисто
тужба
,
послати
јесам
све
од
кућа
,
да
он
не
сметати
,
а
он
остати
јесам
код
кућа
и
преписати
јесам
и
пошта
послати
.
после
овај
,
после
послат
тужба
,
отворити
се
грдан
провала
између
један
и
други
поп
.
никад
више
од
тај
доба
јесам
заједно
бити
.
ако
јесам
један
„
чреда
“
бити
,
други
јесам
ни
привирити
у
црква
,
ни
он
ни
његов
породица
.
А
како
код
велик
господа
ићи
све
полако
,
тај
се
и
са
тај
тужба
јесам
хитати
.
стајати
јесам
подуг
без
икакав
поступак
по
она
,
а
за
тај
време
хладноћа
и
мрзост
између
она
расти
јесам
све
више
и
падати
свако
све
више
у
очи
.
ако
јесам
,
на
пример
,
какав
богат
умрети
,
и
породица
он
захтевати
,
да
он
огласити
сав
звоно
и
опојити
оба
поп
;
тај
јесам
он
,
истина
,
огласити
сав
звоно
,
али
оба
поп
јесам
хтети
да
бити
заједно
;
један
јесам
од
она
обично
увек
замењивати
поп
из
суседна
село
.
А
шта
јесам
радити
њихов
укућанин
;
шта
попадија
и
ћерка
она
,
шта
г
.
Пера
и
Шаца
?
Запитаћете
радознао
читалац
.
г
.
Пера
се
одмах
други
трећи
дан
по
долазак
у
село
наћи
у
чудо
,
па
не
умести
младић
да
се
наћи
никако
.
немати
он
ништа
ни
против
ко
.
мити
он
и
Јула
и
Меланија
,
добар
он
и
поп
Ћира
и
поп
Спира
подједнако
бити
до
овај
немио
случај
.
допасти
он
се
бити
и
Јула
доста
;
наћи
јесам
на
она
доста
шта
за
вољење
.
њен
здравље
,
па
бујан
плав
кос
,
па
њен
румен
образ
,
румен
као
бресква
дуранцлија
(
и
доцније
кад
год
јесам
он
послужити
код
поп-Ћириних
бресква
дуранцлија
,
он
одмах
пасти
на
ум
Јулин
румен
образ
)
;
па
њен
миран
и
доброћудан
,
њен
детињаст
поглед
—
сав
он
се
тај
допасти
и
падати
он
на
памет
,
како
бити
тај
лепо
бити
кад
бити
сав
тај
бити
и
код
Меланија
који
јесам
,
наравно
,
јако
волети
.
јесам
,
тако
јесам
осећати
и
мислити
г
.
Пера
до
овај
несретан
случај
.
али
сада
као
частан
човек
,
прећи
са
сав
на
страна
поп-Ћирину
и
одсудан
и
скоро
отворено
стати
против
поп-Спире
.
А
јесам
ни
чудо
.
тај
већ
јесам
он
у
поп-Ћириној
кућа
звати
просто
:
„
Син
Пера
“
или
„
синак
“
,
а
он
она
„
отац
“
,
„
мати
“
,
или
„
родитељ
“
.
исповедити
јесам
већ
и
он
Меланија
и
овај
њен
најпре
симпатија
и
напослетку
и
сам
љубав
;
а
тај
јесам
исто
и
обојити
признати
пред
родитељ
и
већ
онако
приватно
,
и
као
кришом
,
измењати
и
прстење
.
и
сад
,
као
будући
зет
те
кућа
,
наравно
да
јесам
узети
доста
учешће
у
непријатељство
који
јесам
тако
озбиљан
вид
узети
.
А
Шаца
и
Јула
?
...
и
њихов
јесам
ствар
напредовати
,
онако
у
потаја
.
састајати
јесам
се
и
даље
у
башта
,
наравно
мало
ређе
,
јер
јесам
бити
скопчати
с
опасност
од
како
јесам
настати
јесен
.
Башта
се
проредити
.
немати
више
онај
густ
зеленило
,
који
јесам
ићи
на
рука
заљубљен
и
крити
она
од
онај
несносан
контрола
који
јесам
бог
сваки
млад
заљубљен
створ
,
у
лице
његов
родитељ
,
натоварити
на
врат
.
Лишће
винов
лоз
опадати
па
се
проредити
,
маков
цвеће
давно
немати
,
само
стрчати
у
висина
сух
глава
пун
мак
и
дати
повод
Шаца
да
се
бацити
у
сањарија
и
да
стварати
сладак
слика
како
хтети
он
скорити
,
ако
бог
да
,
као
зет
у
тај
кућа
,
говети
и
чинити
по
воља
од
сваки
рука
па
између
осталога
почешће
месити
савијача
с
мак
који
он
,
као
сваки
Бачванин
,
од
свити
тесто
најрадије
и
јести
.
метла
давно
почупати
и
повезати
и
у
шупа
однети
и
дуж
тараба
,
који
се
прећи
у
лето
сав
зеленило
и
шаренило
од
ладолеж
и
врежа
који
се
уз
она
пузати
,
и
од
зелен
метла
сунцокрет
и
родин
кљуна
—
дуж
тај
тараба
не
видити
се
више
ништа
од
сав
тај
до
гол
тараба
,
са
овде
онде
осушен
врежа
,
који
сад
не
моћи
ники
да
прикрити
и
да
тако
помагати
безазлен
ашиковање
.
за
тај
јесам
сада
и
састанак
бити
у
присуство
тетка-Макре
што
казати
„
под
вид
честности
“
,
тако
да
бити
она
тај
увек
бити
згодан
изговор
да
јесам
се
„
случајно
“
ту
наћи
.
за
тај
,
дакле
,
симпатија
између
двоје
млад
,
јесам
задуго
ники
више
знати
,
да
она
двоје
и
још
бог
на
небо
и
баба
Макра
на
земља
,
с
тај
само
разлика
што
јесам
бог
сав
и
видети
и
чути
а
баба
Макра
по
мало
видети
а
слабо
што
чути
од
сав
разговор
њихов
.
и
тако
јесам
тај
трајати
све
до
онај
фаталан
и
немио
догађај
.
али
после
тај
,
почети
се
из
кућа
поп-Ћирине
строжије
мотрити
на
сав
,
што
се
у
поп-Спириној
кућа
догађати
.
и
напослетку
се
и
прокљувити
.
јесам
неоснован
сумња
,
који
јесам
изражавати
поп-Спирини
,
да
ту
имати
и
фрау-Габриелина
масло
.
и
тако
,
и
ако
јесам
Шаца
и
Јула
,
као
сав
заљубити
,
најрадије
волети
самоћа
—
ипак
јесам
бити
тај
худ
срећа
да
бити
не
само
опазити
него
чак
и
спевати
.
ко
она
јесам
спевати
,
тај
се
никад
јесам
моћи
дознати
,
али
јесам
врло
јак
сумња
остати
на
Тима
„
шрајбер
“
(
управо
„
шлајбер
“
,
како
јесам
он
паор
називати
)
,
који
јесам
са
Шаца
—
као
што
ви
јесам
већ
познати
—
врло
рђаво
живети
,
као
,
што
казати
,
два
петао
на
буњиште
.
Још
од
онај
песма
,
ако
јесам
се
сећати
читалац
,
у
који
се
спомињати
неки
пулгер
и
паорски
момак
,
и
неки
вила
и
неки
дрекање
,
а
за
који
се
(
песма
)
држати
,
да
она
јесам
спевати
и
послати
у
календар
(
Велико-Бечкеречки
)
Шаца
брица
,
а
да
јесам
,
кад
она
јесам
спевати
,
мислити
на
Тим
„
шлајбер
“
—
још
од
тај
доба
мрзити
јесам
се
она
двојица
.
и
сада
,
кад
се
почети
зуцкати
по
село
,
да
се
Јула
попин
и
Шаца
радо
гледати
—
омрзнути
он
јесам
Тим
још
страшан
,
јер
се
и
он
јако
допасти
Јула
попин
.
и
док
јесам
он
она
сматрати
као
недостижени
идеал
,
који
јесам
само
издалека
смести
посматрати
и
мислити
да
јесам
и
сам
тим
већ
срећан
и
пресрећан
—
дотле
се
,
као
што
се
већ
увелико
приповедати
,
он
,
Шаца
,
с
она
чак
и
састајати
у
башта
и
курисати
кроз
тараба
,
и
„
ероберунг
“
направити
,
па
чак
и
дотле
дотерати
,
да
се
дрзнути
понадати
да
хтети
он
жена
постати
!
!
па
ко
тај
не
бити
наљутити
,
рец'те
,
по
душа
,
драг
читалац
!
јер
ако
хтети
права
и
објективно
,
у
шта
јесам
Шаца
умакнути
Тима
;
обојица
јесам
бити
школски
друг
,
обојица
учити
латински
школа
,
обојица
истерати
из
школа
;
Шаца
из
четврти
а
Тим
из
пета
латински
.
Шаца
јесам
истерати
катихета
а
Тим
професор
латински
језик
кад
он
јесам
овај
(
Тим
)
једном
у
врло
учтив
форма
запитати
како
се
латински
казати
„
шалај
!
“
и
врло
јесам
природно
,
да
јесам
Тим
сматрати
себе
за
добар
од
Шаца
из
два
узрок
;
прво
,
што
јесам
Шаца
истерати
из
четврти
а
он
из
петог
разред
,
и
друго
,
што
јесам
Шаца
отићи
у
мајстор
а
он
(
Тим
)
у
беамтер
.
А
тај
јесам
,
мислити
,
приличан
разлика
.
и
за
тај
јесам
,
дакле
,
он
себе
сматрати
за
добар
прилика
и
партија
један
свештенички
кћер
,
какав
јесам
Јула
бити
,
него
Шаца
који
јесам
,
истина
,
врло
леп
бити
,
али
увек
кратак
рукав
носити
и
зими
ићи
без
зимски
капут
.
али
,
што
бити
,
бити
!
јул
јесам
бити
Шацин
и
Шаца
њен
.
и
Тим
кол'ко
јесам
пре
волети
Јула
,
толеко
јесам
сад
више
омрзнути
.
па
како
јесам
бити
даровит
за
стих
(
онај
многи
леп
стих
на
срце
,
тај
јесам
на
лецедерски
меден
колач
,
добар
јесам
доказ
јак
песнички
жица
Тим
шрајбер
)
а
наљутити
и
увредити
до
срце
,
јесам
чудо
што
јесам
сести
и
саставити
један
песма
,
који
,
истина
,
јесам
хтети
а
ни
смести
,
никако
да
признати
за
свој
,
али
за
који
јесам
цео
село
знати
да
јесам
његов
и
ничији
више
,
јер
се
он
јесам
најчешће
поред
она
пратити
сокак
и
Циганин
он
јесам
пред
зор
свирати
а
он
јесам
певати
из
дешперат
тај
песмица
,
који
јесам
гласити
:
„
јургет
и
два
лудаја
!
Јуца
ми
се
удавати
;
удавати
се
за
берберин
Момка
брез
федер
,
еј
!
“
То
јесам
тај
песма
који
јесам
Тим
шрајбер
спевати
а
који
јесам
и
поп
Спира
један
вече
чути
,
и
разабрати
ко
се
тицати
,
као
помаман
кућа
доћи
и
викнути
Жужа
:
—
Ди
јесам
тај
два
лудаја
?
!
—
Која
„
лудаја
“
милостив
?
—
запитати
он
зачуђен
и
преплашен
Жужа
видити
он
онако
јаростан
.
—
звати
ја
одма
’
госпоја
и
госпојица
!
—
рећи
и
треснути
нога
љутит
.
оне
доћи
а
поп
Спира
она
узити
преда
себе
.
ники
дотле
у
кућа
јесам
знати
ни
слутити
,
шта
се
иза
брдо
ваљати
,
ни
поп
Спира
,
ни
попадија
он
,
—
за
тај
јесам
све
изненадити
,
као
гром
из
ведар
небо
,
тај
новост
.
одмах
на
први
питање
Јула
јесам
ударити
у
горак
плач
,
а
госпоја
Сид
се
само
крстити
и
погледати
час
на
поп
час
на
ћерка
.
поп
Спира
јесам
викати
да
се
сав
кућа
трести
,
а
попадија
он
јесам
једнако
утишавати
,
док
се
напослетку
јесам
мало
смирити
и
оставити
она
одрешен
рука
,
да
она
сам
свој
женски
вештина
извидети
тај
ствар
и
да
он
јавити
.
и
доиста
,
Јула
се
исповедити
мамити
.
казати
она
јесам
све
.
јесам
заборавити
ни
богат
род
Шацин
,
ни
његов
намера
да
ићи
у
Беч
да
тамо
свршити
хирургија
.
Гђа
Сид
бити
јесам
најпре
к'о
да
она
јесам
човек
хладан
вод
полити
.
стати
јесам
као
окаменити
,
па
јесам
знати
ни
реч
да
казати
.
бити
она
јесам
тај
чудно
,
неочекивано
,
што
јесам
чути
из
уста
Јулин
;
јесам
веровати
свој
рођеним
уш
,
па
се
зато
и
замислити
.
јул
јесам
у
ћошак
плакати
,
поток
лила-сузе
и
брисати
она
кецељица
,
а
гђа
Сид
се
шетати
по
соба
,
застајкивати
код
прозор
и
гледати
без
икакав
интересовање
и
израз
кроз
прозор
на
улица
,
и
једнако
мислити
,
али
се
ипак
никако
јесам
моћи
да
сетити
,
да
јесам
кадгод
чути
,
да
се
неки
тако
из
поповски
кућа
удати
за
берберин
.
у
тај
она
пасти
на
памет
и
Меланија
и
Пера
и
гђа
Перса
.
—
немати
од
тај
ништа
!
—
рећи
одлучно
гђа
Сид
.
—
но
,
још
бити
ми
тај
требати
!
—
рећи
и
оставити
сав
уплакан
несретан
Јула
који
тај
мамин
реч
угасити
и
последњи
зрачак
надежда
.
јул
јесам
жалосно
проводити
дан
после
овај
разговор
с
отац
.
ники
она
јесам
бити
наклоњен
;
ни
отац
па
ни
мати
.
обојити
бити
противан
њен
симпатија
Шаца
,
и
састанак
престати
,
јер
се
на
Јула
оштар
ока
мотрити
као
на
сваки
кривац
.
за
тај
јесам
и
заволети
самоћа
.
у
самоћа
јесам
кол'ко
тол'ко
утеха
налазити
.
у
самоћа
јесам
моћи
мислити
на
ко
јесам
хтети
,
тај
она
ники
јесам
моћи
забранити
!
како
јесам
мислити
,
да
јесам
сваки
нада
пропасти
,
најрадије
јесам
мислити
о
свој
смрт
,
и
праштати
јесам
и
отац
и
мати
,
и
ако
јесам
они
моћи
учинити
да
не
доћи
до
тај
.
и
мисао
њен
,
и
песма
који
јесам
најрадије
тада
певати
,
и
књига
који
јесам
читати
—
сав
јесам
тај
показивати
,
да
јесам
Јула
тежак
живот
;
да
она
немати
живот
,
и
да
она
јесам
смрт
бити
једина
срећа
.
отац
,
као
сваки
отац
,
јесам
на
тај
ни
обраћати
пажња
,
па
јесам
ни
приметити
;
(
чак
јесам
повести
један
реч
и
тај
пред
Јула
о
један
добар
партија
који
она
се
јављати
)
,
али
гђа
Сид
,
као
сваки
мати
,
који
јесам
ћерка
вазда
на
очи
те
и
срце
близ
,
—
она
јесам
приметити
и
јесам
она
се
тај
никако
допадати
.
најпре
јесам
разумети
из
певан
песма
Јулин
расположење
.
за
тај
јесам
оштро
мотрити
на
сваки
Јулин
песма
и
сав
се
више
и
више
с
бол
у
срце
уверавати
,
да
јесам
њен
Јула
несретан
.
Гђа
Сид
слушати
;
слушати
песма
који
Јула
певати
уз
гитар
.
А
Јула
певати
онај
красан
Бачка
романса
,
који
се
некад
радо
и
много
певати
а
који
јесам
сад
давно
већ
заборавити
у
ми
као
и
многи
други
добра
и
красан
стар
ствар
,
и
ники
јесам
више
не
певати
као
некад
.
певати
Јула
:
Пошла
Јуца
у
Бечеј
код
ујац
,
Пошла
млад
како
хтети
да
страдати
!
кад
јесам
бити
близу
Феудвар
,
сусрести
јесам
три
млад
дротар
:
„
Ди
јесам
поћи
,
Маџарово
Јула
?
ди
да
ићи
,
наш
бити
морати
!
“
...
један
скидати
златан
белензука
,
други
скидати
дукат
са
врата
,
Трећи
велим
:
„
пољубити
ја
,
Јула
!
“
—
Ал
’
говорити
Маџарово
Јула
:
„
Мен
ј
’
нанати
увек
заклињати
,
да
не
љубити
који
ја
срце
хтети
!
волети
бити
тиски
риба
’
рана
,
Нег
’
љубити
три
млад
дротар
!
“
То
изрећи
у
Тиса
утећи
,
Па
отуда
млад
проговарати
:
А
гђа
Сид
оставити
давни
плетиво
,
па
јесам
пажљиво
слушати
;
и
трљати
већ
очи
и
брижан
вртити
глава
.
А
Јула
настављати
још
тужан
:
„
ој
,
бог
ви
три
млад
дротар
!
Поздрав'те
ја
мој
добар
баба
:
да
не
кос
украј
Тиса
трава
:
Покосиће
мој
кос
плав
!
и
поздрав'те
мој
сладак
нана
:
да
не
пити
Тиса
вод
’
ладан
,
Попић
ја
мој
очи
чарне
!
и
поздрав'те
мој
мио
дика
:
да
не
бродити
Тиса
вод
’
ладан
;
Поломић
мој
бео
рука
,
Натруниће
мој
очи
чарне
!
“
—
То
изрећи
,
у
Тиса
утећи
!
и
гђа
Сид
осетити
као
да
јесам
она
већ
„
натруњен
очи
“
и
почети
она
брисати
марама
,
али
се
савладати
и
дигнути
и
ући
у
Јулин
соб
.
па
и
ако
она
се
срце
цепати
,
намрштити
се
,
и
запитати
јесам
озбиљно
:
—
А
какав
ти
јесам
тај
песма
?
—
Па
песма
,
мамо
...
из
Бачка
песма
,
певати
јесам
јесам
одономад
Бачки
рисар
!
—
тај
знати
,
знати
;
ал
’
откуд
наћи
да
певати
баш
она
?
—
Па
још
од
ви
јесам
јесам
,
сладак
мамо
,
и
научити
—
па
одономад
ја
подсетити
на
она
.
—
тај
песма
више
да
јесам
чути
!
јесам
л
’
ја
разумети
?
Ви'ш
ти
тај
она
!
!
викнути
гђа
Сид
,
а
стегнути
она
се
у
грло
од
силан
жалост
.
—
да
ја
више
јесам
запевати
!
гледати
ти
тај
она
само
!
—
кад
не
умети
паметан
какав
да
наћи
,
боље
моћи
ни
певати
!
—
Нећу
,
сладак
мамо
!
—
велим
Јула
.
—
зар
јесам
ја
до
песма
и
до
певање
!
—
рећи
и
убрисати
нос
шпиц
од
марама
који
она
бити
повезати
глава
,
па
ударити
у
плач
и
покрити
лице
кецељица
.
заплакати
се
гђа
Сид
;
не
моћи
ништа
рећи
него
оставити
соб
.
после
тај
јесам
гђа
Сид
никако
јесам
сам
остављати
.
једнако
јесам
или
ићи
к
она
или
јесам
дозивати
к
себе
;
тек
да
она
јесам
увек
на
очи
и
да
јесам
разговарати
и
разгалити
.
али
јесам
тај
слабо
помоћи
;
Јула
јесам
туговати
,
не
смети
рећи
венути
,
јер
,
као
за
пакост
,
ма
да
јесам
бити
заљубљен
,
остати
јесам
једнако
(
противно
сав
правило
поетика
)
онако
исто
пуначак
и
округао
као
и
негда
још
кад
још
јесам
знати
за
тај
,
тако
рећи
,
паклен
,
али
ипак
тако
сладак
,
страст
.
Гђа
Сид
се
довијати
од
сваки
рука
да
она
избити
из
глава
тај
жеља
и
мисао
,
али
се
,
некако
,
увек
свршавати
Јулин
плакати
и
гђа-Сидиним
неуспех
.
јул
јесам
остати
сталан
,
а
гђа
Сид
сав
мек
и
попустљив
.
Чешће
јесам
и
читати
по
нешто
.
јул
читати
,
а
мам
радити
крај
она
и
ћутети
,
кад
она
у
себе
читати
;
или
јесам
слушати
,
кад
Јула
читати
на
глас
.
један
дан
тако
сести
и
Јула
и
мам
и
радити
неки
женски
рад
и
један
и
други
,
а
Јула
покрај
тај
и
читати
и
почешће
брисати
суза
.
гледати
јесам
гђа
Сид
испод
ока
и
јесам
она
права
.
—
ти
јесам
опет
дочепати
какав
жалостив
ствар
.
Што
не
узети
нешто
весело
и
за
смејање
?
Шта
ти
јесам
тај
?
—
„
Преодница
“
господин-Перина
,
остати
још
од
онда
.
Читам
Карловачког
ђак
,
мамо
.
—
оставити
тај
одмах
!
—
тај
тек
што
јесам
свршити
.
—
така
,
кад
ти
казати
!
—
викнути
строго
на
она
гђа
Сид
.
—
То
ваљда
већ
по
трећи
пут
читати
!
—
Ал
’
само
још
пола
страна
па
јесам
готов
.
Слушајте
,
сладак
мамо
!
и
Јула
почети
гласно
,
дрхтати
глас
,
читати
:
„
Љубинков
кости
легати
сад
у
јуначки
земља
херцеговачки
,
ал
’
гроб
он
ники
не
моћи
наћи
;
но
баш
да
се
и
знати
за
он
,
ко
бити
он
доћи
у
поход
,
ко
бити
над
он
нарицати
суза
пролити
,
кад
ники
и
немати
од
свој
?
„
проливати
барем
ви
,
драг
сестра
Српкиња
,
суза
жалост
над
несрећан
удес
наш
Љубинка
;
показати
тај
да
ценити
и
уважавати
пожртвовање
за
род
,
а
српски
вила
уписати
он
име
у
читуља
српски
мученик
,
и
сачувати
он
спомен
и
за
потоњи
свет
.
„
но
ако
ви
јесам
одвећ
жао
,
нежан
дух
српски
,
што
се
Шац
...
овај
...
Љубинка
...
гроб
не
знати
,
те
што
он
тако
и
ники
не
моћи
на
он
отићи
и
суза
он
свој
залити
,
а
ви
отићи
до
„
господар
Јов
“
;
ту
хтети
се
довољно
утешити
.
„
господар
Јов
“
хтети
ви
одвести
на
Карловачко
гробље
и
показати
ви
гроб
,
у
који
половина
Љубинков
живот
вечит
санак
боравити
...
„
ту
на
гроб
Јул—
Драгињин
приповедити
ви
тужан
отац
,
како
он
јесам
мити
јединица
после
удаја
сав
већма
и
већма
венути
,
док
јесам
и
увенути
.
кроз
плач
хтети
ви
признати
,
да
јесам
убијца
дете
свој
,
да
јесам
убијца
жена
свој
,
и
она
јесам
наскоро
после
смрт
Драгињин
свиснути
од
жалост
:
а
ви
хтети
гледати
горко
ал
’
касно
кајање
самовољан
отац
и
сећати
се
тај
невин
жртва
самовољини
,
узданути
те
рећи
:
самовоља
,
нигде
ти
не
бити
!
“
—
довршити
Јула
гушити
се
у
суза
и
испустити
књига
а
гђа
Сид
плетиво
,
па
се
и
она
заплакати
.
—
е
,
кад
бити
тај
бити
истина
!
него
,
тек
тако
,
ма
ко
—
А
ко
јесам
спис'о
тај
?
—
рећи
гђа
Сид
брисати
суза
.
—
написати
јесам
Коста
Руварац
...
—
Коста
!
тај
...
тај
тај
јесам
поп-Васин
Коста
...
поп
Васа
из
саса
.
ех
,
ето
шта
велим
ја
!
откуд
он
знати
тај
?
ја
познавати
три
господар-Јове
у
Карловци
’
,
и
ни
један
јесам
им'о
ћер
Даринка
.
сав
којешта
!
макар
јесам
им'о
други
посао
.
Ет
’
тако
!
поп
Васа
он
шиљити
и
,
што
казати
,
откидати
од
свој
’
уста
,
да
он
син
штудирати
,
па
да
време
бити
од
он
човек
,
а
он
—
измишљавати
сав
којшта
.
тај
да
јесам
сто
пут
труковати
—
па
не
веровати
ја
тај
!
—
велим
гђа
Сид
претварати
се
да
јесам
потрести
.
—
Мамо
,
јел'те
да
јесам
жалостивно
написати
!
?
—
Злата
мој
,
тај
хтети
дотле
доћи
!
—
рећи
потресен
гђа
Сид
.
—
не
дати
Божа
!
јесам
тат
твој
бездушан
к'о
тај
господар
Јов
.
—
Мамо
,
сладак
мамо
,
ја
јесам
здраво
тешко
!
—
А
зар
јесам
ја
лако
,
рано
мој
...
ал
’
гледати
што
год
моћи
;
морати
попустити
,
јесам
он
,
рано
,
тако
јогунаст
!
—
тесати
јесам
гђа
Сид
,
а
после
настављати
миран
глас
:
—
А
,
казати
,
...
он
јесам
богатити
фамилија
...
моћи
да
свршити
и
хирургија
?
—
Мог
,
казати
,
врло
лако
,
—
велим
Јула
умиривати
се
мало
по
мало
.
—
Тхе
,
—
рећи
гђа
Сид
у
себе
.
—
„
не
липсати
магаре
?
“
А
после
се
опет
замислити
.
—
но
,
за
хируга
већ
ићи
,
—
рећи
гласно
,
па
се
опет
замислити
.
познавати
јесам
она
више
господа
хирург
.
сав
јесам
тај
бити
фин
људи
,
који
јесам
се
дружити
опет
с
фин
људ'ма
,
као
с
г
.
презес
,
апотекар
,
ритмајстор
,
а
и
сам
се
звати
доктор
и
други
доктор
звати
„
колега
“
.
па
и
други
она
друкчије
и
не
звати
него
„
господин-доктор
“
.
господин
хирург
ићи
после
подне
у
касина
,
тамо
игра
шах
,
или
пити
пунч
и
читати
новина
,
знати
како
хтети
овај
цар
онај
фино
преварити
и
разговарати
се
о
тај
,
а
кад
јести
грожђе
,
а
он
он
опрати
у
чаша
,
и
не
јести
љуска
,
него
она
остављати
у
тањир
,
па
кад
појести
и
он
опрати
рука
у
исти
чаша
као
што
сем
велик
господа
и
Чивутин
још
радити
.
један
реч
,
резоновати
гђа
Сид
,
сваки
се
хирург
владати
сасвим
господски
,
и
онда
,
наравно
,
вредно
јесам
мало
и
поразмислити
,
јер
прилика
јесам
рђав
.
јул
јесам
упутити
на
тетка-Макру
,
да
се
од
она
још
боље
о
сав
извести
.
и
гђа
Сид
се
решити
,
да
се
и
не
разговарати
пре
са
поп-Спиром
,
док
се
најпре
не
разговорити
с
тетак
„
тај
момак
“
.
А
морати
се
признати
и
тај
да
јесам
гђа
Сид
,
као
и
сваки
мати
,
омекшати
јако
гледати
свој
дете
како
она
из
дан
у
дан
чезнути
,
и
увелико
се
помирити
тај
мисао
,
да
јесам
Шаца
доктор
,
или
још
боље
„
Александар
доктор
“
,
добар
партија
за
њен
Јула
.
одмах
сутра
дан
се
два
пут
наћи
са
баба-Макром
у
башта
.
тако
и
прексутра
.
известити
се
о
сав
и
од
баба-Макре
,
а
и
иначе
;
и
бити
јесам
потпуно
задовољан
са
добивен
податак
.
„
Божа
,
—
говорити
јесам
у
себе
гђа
Сид
,
—
што
јесам
судбина
!
ту
ми
срећа
под
нос
,
—
и
ја
да
јесам
не
видити
!
!
“
разговарати
се
и
са
поп
,
и
разложити
он
све
,
и
додати
,
да
она
,
као
мати
,
не
бити
имати
ништа
против
тај
,
шта
више
,
она
бити
оберучка
дочекати
такав
зет
.
—
момак
јесам
добар
;
ништа
се
за
он
тако
нешто
не
чути
,
а
од
добар
јесам
и
богат
фамилија
!
имати
већ
сад
леп
имање
који
руковати
тутор
.
Учио
нешто
латински
школа
;
дакле
јесам
,
онако
,
неки
...
А
после
тај
,
имати
неки
стар
тетак
и
стрина
,
све
без
деца
,
а
тек
што
јесам
живити
!
...
Још
који
дан
...
сваки
час
очекивати
вест
...
Спира
,
Спира
,
не
испуштати
„
терно
“
,
—
завршивати
гђа
Сид
,
—
такав
„
хауптрефер
“
хтети
ти
се
скоро
трефити
!
А
поп
Спира
јесам
само
слушати
.
дувати
на
нос
,
окретати
стива
лула
око
камиш
и
шетати
се
по
соба
и
застајкивати
сваки
час
;
размишљавати
,
гледати
у
штукатор
или
кроз
прозор
,
па
најпосле
,
слегнути
раме
,
па
рећи
:
—
тај
,
сад
,
шта
јесам
ту
јесам
!
ти
к'о
мати
,
јесам
требати
да
допустити
,
да
дотле
доћи
.
и
сад
ја
не
помагати
сав
мој
памет
и
сав
школовање
.
Шта
он
сад
знати
!
А
,
баш
кад
се
радо
имати
,
а
шта
она
ја
друго
знати
радити
!
...
па
...
неки
она
јесам
—
срећно
!
само
тек
...
никад
ја
јесам
тај
падати
на
памет
!
Друкчије
јесам
мислити
!
но
,
па
—
неки
она
...
—
Божа
,
Спира
,
—
велим
радостан
и
задовољан
гђа
Сид
,
—
а
ја
све
велим
:
тај
јесам
ваљда
тако
судбина
—
—
Па
можда
хтети
бити
срећан
!
ето
,
да
ја
јесам
ко
у
Карловци
’
рек'о
:
„
Узећеш
Сид
!
“
„
какав
Сид
!
?
“
рек'о
бити
’
он
ја
...
е
,
а
ви'ш
,
сад
како
лепо
живити
—
—
е
,
па
да
бо'ме
!
узети
се
,
што
казати
,
...
и
који
се
никад
ни
вид'ли
јесам
,
нит
’
волети
,
што
казати
,
...
па
лепо
људи
живиду
сретан
и
задовољан
,
а
камо
л
’
кад
се
овако
стрефити
!
...
ја
опет
,
Спира
,
велим
:
тај
јесам
таки
судбина
...
—
тај
овај
,
фала
бог
,
скинути
јесам
којекако
с
врата
...
него
она
...
она
комендија
само
да
проћи
,
да
ја
се
скинути
с
врата
;
да'но
бити
’
душа
...
чисто
бити
’
се
наново
родити
!
—
А
...
како
стајати
,
бог
ти
?
—
запитати
он
и
поглед
забринут
гђа
Сид
.
—
тај
...
мало
рђаво
...
онако
,
свакојак
.
.
—
Па
тај
казати
,
—
учити
он
гђа
Сид
,
—
да
он
тај
дан
јесам
ни
вид'о
,
а
камо
л
’
повредити
.
—
е
,
враг
!
кад
јесам
узети
зуб
,
па
он
чувати
код
себе
к'о
очи
у
глава
.
—
она
!
па
шта
хтети
бити
?
—
питати
преплашен
гђа
Сид
.
—
Тхе
,
бити
,
шта
бити
!
ја
ти
сад
из
овај
кожа
не
изиђо
’
!
...
него
,
док
се
тај
комедија
не
свршити
,
казати
,
бог
ти
,
момак
,
да
се
и
он
повући
мало
...
нек
’
чувати
дућан
...
видити
,
ваљда
,
фала
бог
,
и
он
јесам
,
какав
јесам
данас
свет
.
—
Добра
,
казати
он
!
—
велим
гђа
Сид
задовољан
и
похитати
да
јавити
радостан
вест
Јула
,
тај
несрећан
створење
под
овај
Божјом
капа
,
који
јесам
сав
уплакан
и
неутешан
седети
у
кујна
и
пробадати
виљушка
паприка
спремати
она
за
зима
.
глава
ШЕСНАЕСТА
у
који
јесам
описати
јесењи
време
у
село
.
ко
јесам
сит
сплетка
из
прошли
глава
,
препоручивати
он
се
да
прочитати
,
одмор
радити
,
овај
глава
који
немати
никакав
јак
веза
с
главним
догађај
,
и
који
не
бити
требати
ни
да
доћи
,
да
се
писац
,
као
други
сретан
браћа
његов
,
обзирати
на
замерка
критичар
и
држати
строг
правило
„
поетика
“
Прођоше
леп
летњи
дан
,
дан
несносан
дневни
жега
и
врућина
али
и
пријатан
вечерњи
и
ноћни
хладовина
.
дан
јесам
за
дан
сав
кратак
бивати
.
најпре
неосетан
кратак
,
„
за
један
кокошији
корак
“
,
што
рећи
искусан
баба
,
а
после
осетно
кратак
.
„
Прође
лето
,
“
рећи
бити
тек
вредан
домаћица
,
„
окрач'о
дан
.
таман
опрати
суд
,
а
оно
се
већ
и
смркнути
;
таман
јесам
устати
од
ручак
,
ајде
седати
опет
за
вече
.
не
знати
човек
кад
он
проћи
дан
,
а
оно
се
тек
смркнути
!
“
Прошло
и
„
сиротињски
лето
“
и
настати
познати
,
влажан
и
мочаран
јесен
.
и
Митров
дан
јесам
ту
,
тек
што
јесам
сван'о
.
нестати
онај
ведар
и
насмејан
плав
небо
,
покрити
он
сив
облак
који
се
по
ваздан
гонити
,
стизати
и
престизати
.
Осећа
се
човек
под
он
као
војник
под
прокисао
мокар
шатор
.
ситан
киша
сипа
,
сипити
по
ваздан
од
јутро
до
мрак
,
и
цео
ноћ
бити
монотоно
у
прозор
,
и
ујутру
опет
осванути
облачан
небо
,
киша
и
блато
;
и
видити
само
покисао
кокош
пред
кућа
и
чавка
на
грање
и
врабац
чути
под
стреха
како
џакати
.
сипити
ситан
,
киша
,
па
пробијати
и
сиротињски
дороц
и
газдински
кабаница
;
падати
једнако
и
правити
по
пут
блато
преко
чланак
.
упадати
кола
до
главчина
и
јунак
чизма
до
чланак
па
чак
и
до
штруфла
.
требати
да
јесам
,
што
казати
,
„
пасент
“
чизма
и
дебео
фланерски
обојак
,
па
да
се
човек
усудити
преко
сокак
и
његов
дебео
блато
.
за
тај
се
на
такав
пут
у
овај
доба
и
слати
само
стар
и
јак
,
а
малишан
у
тај
доба
остајати
код
кућа
,
па
се
џавељати
и
претурати
по
ћилимац
у
топлој
соба
,
или
се
са
дед
,
који
такођер
чувати
запећак
,
бости
и
туцати
глава
к'о
ован
и
челичити
свој
теме
на
тај
начин
,
да
време
постати
тврдоглав
,
и
да
се
не
дати
сваки
шуша
пулгерски
!
тако
она
спремати
за
доцни
живот
,
али
она
ипак
не
пуштати
напоље
преко
сокак
.
јер
кад
се
један
такав
малишан
кренути
преко
такав
блато
,
десити
он
се
тај
,
да
се
формално
углибити
у
блато
са
батин
чизма
(
на
чији
сара
моћи
комотан
да
сести
кад
год
хтети
)
,
па
не
моћи
да
макнути
оданде
,
него
он
стати
дрека
и
дерњава
и
запомагање
оданде
.
Вича
за
помоћ
,
а
на
вика
његов
лет
у
помоћ
усплахирен
укућанин
;
ухватити
он
за
уш
,
па
извући
најпре
он
из
чизма
а
после
чизма
из
блато
.
с
тај
чак
и
комшија
комшија
ређе
долазити
,
нарочито
ако
јесам
један
уз
други
него
преко
пута
један
од
други
.
изгледати
као
да
се
успавати
,
као
да
изумирати
живот
у
село
;
ућутати
се
све
,
по
сокак
и
свирка
и
песма
и
жагор
и
разговор
.
Лишће
опао
и
црн
се
оголитити
и
покиснути
грање
на
дрвеће
;
опасти
креч
и
леп
са
кућа
од
силан
киша
,
па
ти
изгледати
кућа
издрпан
као
ред
просјак
пред
црква
.
Род
се
сести
и
остављати
гнездо
празан
на
димњак
,
а
ноћу
чути
кроз
мокар
ваздух
са
далек
висина
над
ти
тужан
кликтање
ждрал
,
—
и
они
ми
остављати
као
лажан
пријатељ
у
несрећа
и
бегати
од
овај
суморан
дан
,
и
тражити
ведар
небо
и
блажије
поднебље
.
само
хтети
несташан
и
безобразан
врабац
остати
и
после
Митров
дан
у
свој
,
летошњи
,
квартир
.
Цвркутаће
испод
стреха
,
гложити
се
и
кавџиће
са
корисним
кокошка
овај
незван
гостити
,
кад
онај
вредан
домаћица
бацити
зрно
пред
кућа
;
и
остати
и
преко
зима
,
и
дочекати
свој
стар
знанац
и
род
и
ласта
.
сав
јесам
сести
заједно
са
сељак
променити
физиогномија
свој
.
не
видити
више
бос
нога
,
ни
кратак
рукав
,
ни
папучица
,
ни
цицан
сукњица
;
сав
се
тај
,
и
мушки
и
женски
,
и
стар
и
млад
,
фатирати
и
убантурати
добро
.
на
глава
шубара
јагњећи
или
астрагански
,
на
плетати
изврнут
кожух
или
дороц
и
шарен
кабаница
,
а
на
нога
не
видити
више
опанак
—
који
какав
гурман
шаров
ићи
зељов
хтети
у
сласт
да
појести
кад
се
раскиселити
—
него
чизма
до
колено
,
намазан
лој
или
маст
,
свињски
или
рибљи
,
који
се
преко
ноћ
добро
упити
у
кожа
да
не
пропуштати
вод
и
да
не
убијати
нога
.
после
баба
и
свекар
,
ники
,
ваљда
,
не
неговати
и
не
поштовати
тако
зими
у
кућа
к'о
чизма
.
па
и
сам
животиња
и
живина
,
јесам
она
летошњи
.
и
шаров
се
повући
под
амбар
,
па
ређе
лајати
.
по
вазда
спавати
под
амбарем
,
а
ланути
тек
у
сан
кад
она
,
тај
јесам
,
што
непријатно
и
страшно
доћи
у
снивање
.
по
авлија
видити
дању
само
брбљав
и
прождрљив
патак
,
убрљан
кљун
како
се
,
вечито
гладнети
,
устумарати
по
авлија
и
једнако
брбљати
и
брљати
кљуна
по
жидак
јесењи
блато
;
видити
и
глупити
покисао
кокошка
и
још
глуп
и
мизеран
ћурак
(
који
ти
изгледати
као
какав
стар
кокета
сутра
дан
после
буран
бал
)
,
како
јесам
се
скупити
и
ћутети
,
ћућорити
по
каткад
или
пућнути
од
време
на
време
.
све
,
сав
се
променити
;
само
домаћи
пета
посред
она
остати
још
онај
леп
стар
,
летошњи
петао
.
покиснути
,
истина
,
мало
и
он
,
и
креста
он
,
к'о
рек'о
бити
,
помодрити
,
али
јесам
ипак
поносит
;
не
да
познати
да
он
јесам
зима
,
отимати
се
.
Што
ти
јесам
,
Божа
,
левента
и
стар
господство
!
тако
морати
сваки
помислити
,
кад
он
видити
и
покиснути
и
ипак
поносит
.
Укућани
се
повући
у
кућа
па
ретко
и
излазити
у
авлија
.
кујна
она
јесам
сад
мио
место
.
ту
се
у
велик
спремати
зимница
.
Дошло
јесам
доба
и
„
свињски
даћа
“
(
тако
звати
„
диснотор
“
)
.
клати
се
свиња
,
спремати
се
украс
оџак
.
деца
се
радовати
бешика
од
који
хтети
гајде
направити
,
а
стар
кожурица
и
сав
већ
онај
ђаконија
који
се
обично
добијати
од
један
тако
добро
угојен
а
после
заклан
и
спремљен
свинче
.
из
авлија
се
дигнути
густ
дим
и
лизати
пламен
од
запаљен
слама
у
висина
.
тај
се
прљити
заклан
свинче
и
грејати
задовољан
укућанин
око
ватра
.
буктети
сламати
посути
по
свинче
који
се
прљити
по
сав
правило
,
а
домаћин
он
стругати
кресачка
који
се
лети
кресати
трава
по
баштенски
стаза
,
а
у
исти
време
бодар
ока
пазити
,
да
ко
од
облапоран
кућни
чељад
,
или
из
комшилук
ко
,
не
одсећи
крадом
свинче
опрљен
ухо
или
реп
,
јер
тај
и
јесам
велик
деликатес
на
један
тако
опрљен
свинче
,
и
с
тај
хтети
са
она
,
по
стародаван
и
леп
обичај
,
омастити
брк
сам
домаћин
.
после
хтети
свинче
разудити
на
триста
део
,
и
од
она
триста
неки
ствар
начинити
,
од
који
јесам
сав
један
од
други
боља
за
јела
;
а
она
хтети
после
прекраћивати
укућанин
време
у
доба
кратак
дан
и
дуг
ноћ
.
Домаћица
хтети
један
други
слати
по
пун
тањир
од
заклан
свинче
и
кобасица
и
џигерњача
и
крвавица
и
кожурица
,
и
причати
један
други
колико
јесам
који
добити
од
заклан
свинче
маст
и
чварак
и
сала
.
Читава
чудо
причати
један
други
и
слушати
пажљиво
један
други
,
али
ни
један
ни
један
хтети
ни
реч
веровати
.
и
сав
хтети
се
тај
повешати
у
оџак
и
по
осталој
кујна
тако
високо
,
да
домаћи
мачак
моћи
само
видети
сав
тај
и
зазубице
добити
,
али
се
хтети
хаснити
!
Заболеће
он
врат
гледати
поваздан
тако
у
висина
,
али
хтети
моћи
свој
брк
омастити
.
тај
јесам
оставити
за
укућанин
а
по
некад
и
за
вертепаш
који
зими
од
свет
Никола
па
до
Богојављење
ићи
сваки
ноћ
по
кућа
и
који
се
—
узгред
бити
рећи
—
умети
већ
и
сам
понудити
.
јер
док
Ирод
и
Мелхиор
и
Валтазар
и
Кашпар
представљати
у
соба
с
голим
мач
чудесан
рођење
Христов
пред
забленут
домаћи
,
и
док
она
онај
пети
иза
врата
,
стар
Пера
из
стар
село
Кер
,
забављати
свој
стародреван
хумор
и
шал
,
—
дотле
често
онај
шести
и
прекобројан
,
који
обично
јесам
ни
представити
домаћи
,
скидати
кобасица
,
сув
језик
,
шваргла
и
други
јестиво
из
оџак
,
а
у
тај
он
ићи
на
рука
омирски
смех
укућанин
изазван
шала
и
досетка
свуда
омиљен
стар
Пера
из
стар
село
Кер
.
и
познати
јесен
име
свој
поезија
и
свој
топлина
,
—
бар
око
огњиште
и
око
банак
и
запећак
;
јер
сво
ћеретање
и
кикотање
концентрисати
се
око
огњиште
,
а
кашљање
и
зевање
,
гунђање
и
саветовање
око
запећак
и
банак
.
омладина
у
кујна
а
остарина
на
банак
или
иза
запећак
причати
и
сећати
се
леп
дан
и
друкчији
,
добар
свет
.
по
ваздан
стајати
крај
ватра
лонац
с
кукуруз
који
се
онако
окрунити
,
у
зрно
,
кувати
,
и
шака
он
јести
укућанин
цео
дан
,
али
за
тај
и
изгледати
све
по
кућа
задовољан
и
округао
и
дебео
само
што
не
гроктати
од
дебљина
.
Већ
се
ноћу
чешљати
перје
,
да
се
кол'ко
тол'ко
прекратити
ноћ
.
поседати
у
топлој
соба
па
чешљати
перје
.
сав
сам
женскадија
,
све
од
бака
иза
запећак
па
до
мали
унука
са
курјук
од
педаљ
,
дугачак
као
мишији
реп
—
сав
се
тај
дати
на
посао
,
ревносно
радити
и
пажљиво
слушати
бабији
приповетка
.
А
бака
причати
о
стар
време
,
кад
јесам
још
солдат
носити
курјук
,
кад
јесам
она
бити
девојка
,
па
јесам
певати
по
шор
тамо
с
неки
који
јесам
давно
умрети
(
пре
но
што
се
од
укућанин
ико
и
родити
)
и
кад
јесам
се
још
перишан
носити
.
или
приповедати
још
давни
ствар
,
из
време
кад
јесам
бити
ни
порција
ни
екзекуције
,
ни
трукован
новац
од
папир
,
ни
аренда
,
ни
перзекутор
,
—
него
јесам
свет
живети
срећно
и
царев
син
узимати
паорски
ћер
.
А
млад
јесам
женскадија
питати
:
јесам
јесам
ли
и
она
спевати
у
шор
са
царев
син
,
па
се
смејати
,
а
баба
се
љутити
и
кијати
,
а
перје
летити
чак
под
гредица
и
по
соба
чак
до
бабин
чизма
који
се
,
непуњен
слама
и
намазан
маст
,
суша
иа
банак
поред
врућ
пећ
,
а
овај
захватити
пола
соб
па
изглед
као
чивуцки
арендаторски
канцеларија
.
ићи
смех
и
кикот
.
Баба
се
љутити
а
смех
сав
јак
;
једва
се
стишати
кад
се
чути
какав
лупа
из
кујна
.
онда
се
тргнути
сав
и
ослушкивати
окренут
кујна
,
а
баба
велим
:
—
Ида
видити
,
да
се
опет
јесам
онај
лопов
мачак
дочеп'о
жишка
,
па
хтети
да
полокати
сав
маст
к'о
и
одономадне
што
се
почастити
!
али
тај
јесам
бити
мачак
,
који
јесам
на
правда
бог
данас
обедити
,
него
јесам
тај
бити
познати
ми
Нића
боктер
.
Чуо
и
он
жагор
и
кикот
и
песма
,
па
пролазити
каљав
сокак
и
гацати
по
блато
,
свратити
јесам
,
као
власт
,
да
видити
шта
јесам
и
како
јесам
и
кућа
газда-Пере
Тоцилов
(
јер
о
његов
кућа
и
јесам
реч
у
овај
глава
)
.
—
тај
гле
Нића
!
—
викнути
хтети
сав
весело
,
јер
ча-Нићу
јесам
свак
волети
.
—
А
зар
тако
ви
пазити
на
кућа
!
ви
се
задиванити
и
узанђарали
тунакара
унутра
,
а
ја
да
јесам
неки
к'о
што
ја
беда
,
тај
мог'о
јесам
ви
до
гол
дух
поарати
—
велим
Нића
улазити
.
па
и
он
се
заједно
са
природа
и
село
променити
.
на
нога
он
чизма
,
на
плећа
дороц
,
а
преко
он
дуг
кабаница
,
испод
кабаница
рог
у
који
дува
и
оглашивати
сат
и
бити
село
и
дуг
дренов
буџа
који
вући
по
земља
кад
ићи
.
—
Добра
дош'о
,
Нића
,
—
дочекивати
радосно
укућанин
и
скидати
он
и
кабаница
и
дороц
.
—
Ал
да
пасји
ноћ
,
тане
он
госин
!
—
велим
Нића
.
—
таман
за
лопов
!
—
Неће
,
хтети
,
Нића
,
—
вео
он
они
,
—
а
и
ко
бити
се
усудити
,
кад
ти
чувати
село
.
—
ето
,
ја
сврн
о
мало
!
видити
свећа
,
па
к'о
велим
,
дати
да
к'о
власт
видити
,
шта
ти
тамокана
радити
,
да
откуд
,
не
трукуједу
и
не
правиду
какав
фаличан
банак
—
смејати
се
Нића
.
—
Па
ако
ја
добро
подмазати
и
подмитити
,
можда
она
хтети
издати
и
приказати
,
како
ја
ја
и
’
наки
мали
плаћати
спрама
велик
брига
и
главобоља
и
секирација
мој
!
—
С
драг
воља
,
Нића
!
е
,
фала
,
фала
.
па
’
хтети
л
’
тај
доста
бити
тако
један
иљадарка
,
а
,
Нића
?
—
питати
он
домаћин
Пера
Тоцилов
с
креветац
.
—
ама
не
волети
ти
ништа
,
што
јесам
фаличан
;
а
ти
бити
ја
,
знати
,
дати
!
него
дад
’
ти
меникана
мало
онај
твој
вино
,
јербо
тај
јесам
цигуран
да
ти
јесам
фаличан
ха
,
ха
!
ај
,
шта
велим
;
јесам
л
’
добро
диванити
?
!
—
заџакати
Ник
,
па
сав
јечати
кућа
,
па
се
смејати
и
остављати
буџа
и
рог
у
буџак
.
—
ај
,
јесам
л
’
добро
диванити
,
тане
он
госин
!
вино
ти
меникана
дати
,
да
ча-Нића
огрејати
мало
свој
беамтерски
душица
,
кад
јесам
овако
пасји
ноћ
напољу
.
—
’
Оћу
,
’
хтети
,
Нића
!
’
Оћу
,
род
,
само
кад
не
тражити
штогођ
више
као
мито
.
ајде
,
гуцнути
мало
!
—
велим
Пера
Тоцилов
и
пружити
он
пун
бокал
вино
.
—
та
...
свој
јесам
,
—
велим
он
Нића
,
па
једном
рука
дигнути
бокал
а
други
капа
с
глава
—
А
,
па
,
спас
’
бог
,
газда-Петре
!
—
велим
Нића
,
па
отпити
добро
,
а
за
тај
узити
позитура
,
па
наставити
:
—
е
,
па
,
засад
нек
ти
се
на
овај
проћи
;
што
јесам
натруков'о
банка
,
натруко'во
—
нек
ђаво
носити
;
хтети
да
се
после
казати
и
да
ја
се
прибацује
да
јесам
ти
ја
напакостити
и
метнути
црн
комад
у
торба
.
и
онако
јесам
велик
повикати
од
ви
паор
на
ми
„
беамтер
“
!
ал
’
други
пут
,
бог
ја
,
брез
повећег
комад
сланина
,
ил
’
печен
кожурица
,
ил
’
мало
сув
’
ребро
свињски
’
,
хтети
ти
се
,
бог
ја
,
проћи
.
па
и
мало
сув
језик
свињећи
из
оџак
не
бити
Нића
шкодити
.
Знаш
,
кад
ја
се
овај
мој
језик
одузети
и
издати
ја
од
пиће
—
нек
ја
се
,
велим
,
онај
свињити
у
торба
наћи
као
цигурација
!
ај
,
шта
велим
,
ха
ха
ха
,
—
дерати
се
Нића
да
он
сав
чути
,
—
јесам
л
’
добро
диванити
!
?
ај
?
—
А
зар
још
јесам
вечер'о
,
Нића
?
—
питати
он
домаћин
.
—
тај
знати
,
ја
„
беамтер
“
к'о
и
сав
господа
,
вечерати
много
доцније
нег
ви
павор
...
па
по
никад
,
што
казати
,
тако
доцкан
,
да
скоро
и
не
вечерати
од
силан
беамтерски
господство
.
—
хе
хе
,
—
смејати
се
домаћин
,
—
па
што
онда
пити
вино
,
кад
још
јесам
ни
вечер'о
!
—
Па
ја
,
знати
,
овај
толковати
,
—
велим
Нића
,
—
да
јесам
овај
још
к'о
после
ручак
;
а
после
ручак
моћи
вино
,
јесам
л
’
,
газда
?
—
А
бити
л
’
се
приватити
малко
?
—
питати
он
домаћин
.
—
А
имати
л
’
штогођ
?
—
питати
Нића
.
—
тај
бити
,
Нића
,
к'о
за
ти
.
—
и
требати
,
и
требати
!
—
велим
Нића
.
—
Знаш
што
казати
:
„
Весели
срце
кудеља
прести
“
.
е
,
па
тако
ти
јесам
и
са
ја
садакана
,
кад
ја
јесам
празан
глава
...
овај
...
тедо
’
рећи
,
празан
трба
’
,
па
и
не
мити
ја
се
ондак
ни
да
дувати
у
дужност
...
овај
у
рог
.
—
Па
што
се
не
„
фатирати
,
“
што
казати
,
изнутра
к'о
ја
?
—
питати
он
домаћин
.
—
е
,
„
лако
јесам
ђаво
,
што
казати
,
у
рит
свирати
“
,
па
и
ти
,
газда
човек
,
прдачити
се
са
ја
.
—
е
,
е
,
господити
никад
јесам
доста
.
сав
онај
мислиду
,
да
ја
паор
имати
бог
знати
колико
.
—
тај
...
кол'ко
ви
требати
,
и
кол'ко
ви
јесам
бог
дати
.
знати
ја
тај
.
Намирис'о
јесам
Нића
још
са
сокак
.
сав
он
голицати
нос
овај
твој
силан
саламура
.
зар
ја
не
знати
,
зар
не
знати
—
к'о
један
власт
,
—
да
јесам
пре
три
недеља
закл'о
два
,
па
к'о
Енглез
дебелити
.
да
јесам
и
’
посл'о
у
Беч
,
добити
бити
цигурно
колајна
к'о
један
на
прилика
,
добар
,
што
казати
Шваба
,
виршофтер
!
—
А
зар
јесам
осетити
,
Нића
!
—
велим
комплимент
задовољан
домаћин
.
—
Ал
имати
фајн
нос
,
тане
он
госин
!
—
Па
зато
он
и
неговати
и
тимарити
к'о
госпођа
перзекуторовица
онај
њен
матор
лице
,
—
рећи
Нића
и
прићи
лојалан
свећа
,
и
стати
мазати
нос
врућ
лој
од
свећа
који
јесам
горети
.
—
тај
како
да
не
осетити
!
тај
друго
јесам
ваш
паворски
а
други
наш
беамтерски
нос
!
А
зашто
ми
и
плаћаду
,
нег
да
он
свуд
забости
!
ај
,
јесам
л
’
добро
диванити
!
!
тај
не
моћи
да
проћи
сокак
од
силан
мирис
.
—
е
,
кад
јесам
тако
,
а
оно
,
Ђука
,
ићи
па
скинути
из
оџак
који
пар
кобасица
,
па
она
метнути
на
ватра
за
наш
Нића
...
и
мало
сланина
моћи
.
—
моћи
само
много
,
кицошки
парац
!
—
додавати
Нића
.
—
откројити
ти
,
онако
,
један
парченце
,
кол'ко
,
кад
остати
кожурица
,
да
моћи
да
изаћи
један
пар
паворски
’
опанак
од
она
.
моћи
да
ти
бунити
штогођ
,
што
јесам
ча-Нића
„
беамтер
“
;
проћи
јесам
тај
после
„
бунити
“
и
Клићана
!
него
одфикарити
ти
онако
по
паворски
комад
један
.
ко
знати
у
који
хтети
сокак
ча-Нића
осванути
и
фруштуковати
!
па
нек
он
се
наћи
у
његов
беамтерски
торба
.
ај
,
шта
велим
,
—
залармати
Нића
смејати
се
,
—
јесам
л
’
добро
диванити
?
!
—
и
сланина
донети
,
—
наређивати
домаћин
,
—
и
мало
сув
језик
,
и
један
окрајак
’
леб
.
и
докле
Ђук
спремати
за
Нића
,
овај
се
разговарати
с
укућанин
и
домаћин
.
он
се
обраћати
после
на
сам
,
и
разговарати
с
он
,
а
домаћи
чешљати
перје
,
кикотати
и
певати
.
—
јесам
ти
дош'о
баш
через
јела
и
пиће
,
газда-Петре
,
а
за
који
ти
опет
фала
,
—
велим
он
Нића
;
—
него
јесам
ти
дош'о
через
твој
асна
,
газда-Перо
.
па
он
онда
тих
глас
исприповедати
све
што
јесам
чути
од
Аркадија
а
и
иначе
по
село
о
поп
,
о
тужба
поп-Ћириној
,
о
скори
путовање
њихов
и
о
оскудица
кола
с
арњеви
,
сад
баш
кад
оба
г
.
г
.
парох
морати
да
путовати
.
—
даклем
сад
,
газда-Перо
,
—
завршивати
Нића
,
—
ти
знати
шта
требати
да
радити
.
па
к'о
што
јесам
ти
научити
.
не
попушћати
шта
заценити
.
сад
јесам
твој
берба
.
само
...
—
опомињати
он
Нића
прст
,
ћуткац
!
ником
да
се
јесам
шалити
да
казати
да
јесам
тај
ја
научити
.
Знаш
,
оба
господин
парока
јесам
управо
у
мој
боктерски
парокија
,
па
...
знати
...
јесам
рад
да
се
знати
.
у
тај
стигнути
и
Ђук
с
пун
тањир
и
метнути
он
пред
Нића
.
—
Па
,
домаћин
,
—
велим
Нића
,
—
зар
да
вечерати
,
а
прид
вече
зар
баш
ни
чашица
ракија
,
ај
?
!
макар
онај
бећаруша
.
—
ама
ти
,
Нића
,
отоич
рећи
,
да
ти
јесам
„
после
ручак
“
?
зар
после
вино
,
ракија
?
!
—
То
јесам
беамтерски
форма
,
домаћин
.
А
тај
јесам
бити
беамтер
,
па
и
не
знати
,
па
јесам
ти
баш
ни
замерити
!
—
шалити
се
Нића
.
—
тако
беамтер
мешаду
;
пиједу
вино
,
па
пресечеду
ракија
,
па
онда
опет
вино
.
-—
Ајда
дати
он
,
и
ракија
,
—
велим
домаћин
.
донети
он
и
ракија
.
пити
Нића
ракија
,
па
се
прихватати
јела
и
нудити
домаћин
.
—
овај
ја
јесам
по
трећи
пут
што
вечерати
вечерас
!
А
како
и
не
бити
’
,
кад
ти
само
гледати
,
како
умети
да
јести
!
—
велим
он
домаћин
,
па
се
примицати
и
јести
заједно
,
нудити
један
други
добар
залогај
и
заливати
она
из
бокал
који
се
и
празан
и
пун
,
и
разговарати
се
о
хитан
путовање
поп
.
А
домаћин
се
једнако
чудити
Нића
како
и
откуд
он
сав
тај
знати
.
—
е
,
мој
Нића
,
мој
Нића
,
—
велим
он
домаћин
,
—
ко
ти
имати
,
тај
знати
шта
имати
!
откуд
само
прокљувити
ти
сав
тај
?
!
—
е
,
мој
газда-Перо
!
не
зоведу
се
бадава
мој
стар
Цуњалов
,
и
не
звати
се
ни
ја
забадава
Нића
Цуњалов
!
утубити
тај
,
газда-Перо
,
—
велим
поносито
Нића
и
отпити
за
пол
бокал
,
па
наставити
:
—
ја
ти
,
видити
газда-Перо
,
сав
на
свет
боље
знати
и
цигурније
него
и
онај
ветар
,
што
свуд
завиривати
и
забадати
сав
нос
,
и
нег
онај
месец
,
што
бленути
по
сав
ноћ
по
овај
свет
;
ди
ја
стигнути
,
ту
не
моћи
ни
месец
ни
ветар
!
Што
ја
знати
чудо
по
село
—
што
мало
ко
знати
!
А
да
ја
јесам
рек'о
бог
,
да
писати
књига
,
к'о
што
дувати
сад
у
рог
,
—
па
да
написати
чудо
и
покорити
сеоски
,
па
три
ђакон
да
читати
три
дан
и
три
ноћ
,
па
да
она
још
претећи
!
утубити
тај
,
газда-Перо
,
—
велим
Нића
на
који
се
већ
моћи
осетити
дејство
вино
из
Тоцилов
подрум
.
—
Што
се
Нића
каплицира
,
он
морати
тај
и
наћи
,
...
не
смести
фалити
!
—
Па
како
не
моћи
никако
да
наћи
себе
жена
?
Што
не
нацуњати
себе
жена
?
—
питати
он
Ракила
,
један
лепушката
млад
удовица
из
комшилук
.
—
докле
хтети
самовати
,
Нића
,
тако
,
к'о
ники
твој
?
—
хе
,
шта
хтети
!
?
други
Пел
не
моћи
лако
наћи
!
—
велим
Нића
мало
и
тужно
.
—
од
кад
ја
она
умрети
,
а
ја
ударити
у
никакав
дешперат
,
па
проп'о
и
ја
и
имати
.
од
онаки
газда
,
—
ето
на
шта
јесам
спасти
!
—
А
ди
ти
јесам
,
Нића
,
она
Маџарица
из
Сента
...
,
она
Какаш-Верка
?
—
питати
он
Ракила
ђаволаст
.
—
...
па
сам
и
пропасти
од
дерт
и
од
један
тежак
жалост
за
Пел
,
—
забашуривати
Нића
и
оглушивати
се
према
Ракилин
питање
,
—
па
...
ето
тако
,
от'шло
све
,
—
рећи
Нића
и
манути
рука
.
—
тако
ја
ваљда
судити
,
а
зар
јесам
ја
крив
?
!
—
хе
,
Нића
,
Нића
,
крив
јесам
тај
к'о
ђаво
—
велим
он
Ракила
не
пуштати
он
.
—
’
Оћеш
тај
талир
да
поткивати
Какаш-Веркине
чизма
!
?
А
ди
ти
јесам
сад
?
—
хе
,
одонда
и
јесам
више
вид'о
талир
,
—
велим
тужно
Нића
.
—
одскитати
,
—
велим
други
комшиница
,
-
—
за
неки
шкадруном
,
—
за
неки
тоцким
уланерски
филером
.
—
А
ви
тај
канда
чешљати
перје
?
—
запитати
Нића
,
да
бити
окренути
разговор
на
други
тема
.
—
ај
?
—
јесте
,
—
одговарати
он
,
—
спремати
за
сват
?
—
А
ко
се
тај
удаја
?
—
тај
...
не
удавати
се
још
ники
...
ал
’
моћи
бити
,
—
велим
баба
.
—
ето
,
фала
бог
,
два
девојка
.
—
А
шта
ја
опет
и
питати
,
—
велим
окуражен
Нића
;
—
тај
ето
и
наш
Ракила
—
—-
Па
хтети
ја
ники
,
Нића
,
родити
!
—
велим
Ракила
ђаволаст
.
—
Па
ни
за
ко
и
не
разбирати
,
нит
’
ко
тражити
,
—
велим
Нића
.
—
А
шта
бити
ти
к'о
фалити
,
на
прилика
за
удовац
?
—
А
ко
хтети
,
Нића
,
удовица
са
троје
деца
?
—
питати
Ракила
.
—
Па
,
ето
...
тај
удовица
а
ја
удовац
;
па
шта
бити
ми
к'о
фалити
!
?
тај
тек
ја
јесам
четрдесет
пета
,
а
у
рожданик
ја
писати
:
да
хтети
доживити
и
читав
стотина
и
још
три
радош
.
—
Шалиш
се
,
Нића
,
—
велим
Ракила
.
—
Уз'о
бити
’
те
Ракила
,
па
не
троје
деца
него
да
и
’
јесам
к'о
девет
Југовић
.
један
да
оставити
мој
„
боктерај
“
а
други
хтети
бог
извести
,
што
казати
,
на
пут
...
ајд
’
,
спас
’
бог
,
укућанин
!
—
ама
тај
,
тај
ја
само
јесам
мило
;
тај
твој
„
боктерај
“
!
много
скитати
ноћу
,
Нића
,
па
бити
’
венути
за
ти
,
бојити
се
!
па
те
за
тај
и
хтети
!
—
права
велим
!
Нећу
ти
,
боме
,
ни
ја
.
—
А
зашто
,
Нића
,
родити
?
—
тај
им'о
бити
’
само
брига
а
асна
баш
никакав
,
кад
бити
’
те
уз'о
.
Ви'ш
,
ја
један
плаћати
славан
општина
за
толики
кућа
и
сокак
што
она
чувати
.
А
док
ја
чувати
толики
сокак
,
колико
бити
’
тек
ондак
треб'о
ја
да
држати
боктер
и
из
мој
мали
плаћа
да
и
’
плаћати
,
да
чувати
мој
сокак
,
ај
?
ди
јесам
тај
асна
?
ај
,
Ракила
,
јесам
л
’
добро
диванити
,
ај
?
!
—
велим
Нића
,
задовољан
што
се
одужити
Ракила
за
Какаш-Верку
и
завршивати
и
вече
и
разговор
при
који
јесам
помало
заплетати
језик
.
у
тај
он
унети
и
сув
језик
и
сланина
добар
комад
.
—
ето
ти
,
Нића
,
сув
језик
,
тај
тај
твој
већ
издавати
,
—
велим
он
Ракила
,
—
већ
заплетати
—
—
тај
јесам
баш
ни
требати
,
само
јесам
се
забадава
трудити
,
—
велим
Нића
и
трпати
сув
језик
у
рукав
од
кабаница
,
који
јесам
доле
завезати
и
лепо
служити
и
као
торба
.
—
Нећу
ништа
ни
говорити
;
само
хтети
дувати
у
рог
,
а
за
тај
ја
и
не
требати
ни
Неца
Муцкалова
језик
!
А
овај
парац
сланина
хтети
за
ујутру
да
оставити
,
—
велим
Нића
и
метати
сланина
у
онај
завезан
рукав
од
кабаница
...
—
А
код
Бућкалови
’
месити
сутра
ујутру
’
леб
,
тамо
хтети
сврнути
ујутру
на
врућ
лепиња
,
а
и
да
она
казати
,
да
јесам
нацуњ'о
траг
њи'овим
вранац
,
онај
украђенима
.
А
сад
:
лак
ви
ноћ
сав
,
па
и
ти
,
Ракила
,
диндушманин
мој
један
.
—
Лака
ноћ
,
ча-Нићо
!
—
ех
,
кад
овако
ићи
све
лепо
,
па
ондак
ја
се
и
мити
да
служити
!
ал
’
,
газда-Перо
,
—
веда
Нића
и
метнути
прст
преко
уста
,
—
само
:
ћуткац
!
—
А
сад
лак
ноћ
.
и
фала
на
дочек
.
ал
’
баш
јесам
бити
све
лепо
!
тај
јесам
да
хтети
дувати
у
рог
,
да
већ
ники
хтети
знати
,
кол'ко
јесам
сат
!
...
и
тако
одлазити
Нића
,
а
неко
од
укућанин
он
испратити
до
авлијски
врата
и
затварати
она
за
он
,
па
се
журно
вратити
у
топлу
соб
.
—
једнако
облачан
,
немати
ни
форма
да
хтети
се
пролепшати
!
—
велим
и
седати
међу
остати
.
Још
неки
време
сести
и
чешљати
перје
.
баба
по
неки
пут
зевнути
,
затворити
очи
па
изгледати
к'о
да
спавати
,
али
још
једнако
чешљати
и
метати
очешљан
перје
на
један
а
патрљица
на
други
гомила
.
А
девојка
и
млад
комшиница
шапутати
.
Чујеш
по
неки
реч
гласно
изговорен
,
па
онда
опет
смех
,
а
перје
летити
на
сав
страна
,
и
јасан
девојачки
смех
гасити
изненада
свећа
и
бити
и
љут
баба
.
—
Ајда
доста
већ
једаред
!
докле
хтети
?
кад
почети
а
ви
не
знати
шта
јесам
доста
!
...
добро
,
добро
!
До'ћете
и
ви
у
мој
година
...
а
сад
ви
јесам
лако
,
—
велим
баба
домишљати
се
да
се
она
,
и
на
њен
рачун
,
смејати
.
—
Ајда
,
куп'те
перје
,
па
да
се
полегати
!
и
мало
после
дизати
се
комшиница
и
одлазити
праћен
фењер
.
остајати
соб
с
укућанин
само
.
А
за
тај
се
гасити
свећа
у
кућа
,
престајати
шапат
и
настајати
тишина
.
и
из
топла
перјан
кревет
слушати
задовољан
укућанин
тиктакање
дуварски
сахат
,
киша
како
лупати
у
прозор
,
и
ветар
како
звиждати
како
трести
прозор
и
треснути
од
време
на
време
тавански
врата
,
који
јесам
домаћи
чељад
заборавити
да
затворити
.
псовати
домаћин
забораван
и
несавестан
млад
и
питати
,
ко
јесам
бити
последњи
данас
на
таван
,
али
не
добијати
никакав
одговор
.
А
девојка
завући
глава
под
топлу
перјан
дуња
,
па
тихо
кикотати
,
али
она
домаћин
не
чути
кикотати
,
па
се
и
он
ућутати
.
само
се
још
чути
тих
и
монотон
киша
,
она
мокар
јесењи
киша
,
који
јесам
тако
лепо
слушати
из
топла
кревет
,
чути
се
како
лупкарати
у
прозор
и
чути
се
рог
Нића
боктер
који
јесам
духнути
дванаест
пут
,
али
Тоцилов
укућанин
чути
само
трипут
;
оно
остати
пута
однети
јесам
ветар
у
други
сокак
у
други
„
пакију
“
други
боктер
.
глава
седамнаести
Која
јесам
само
зато
постати
,
што
бити
иначе
глава
Шеснаеста
порасти
као
главурда
.
у
она
хтети
читалац
видети
:
ко
јесам
главни
виновник
,
што
се
људи
,
не
само
грешан
мирјанин
у
парохија
,
него
чак
и
парох
,
мрзети
.
ах
,
јесен
,
јесен
!
како
јесам
суморан
кад
тај
човек
посматрати
гацати
блато
по
сокак
или
онако
покис'о
кад
се
грчити
у
кола
без
арњеви
!
и
један
такав
суморан
новембарски
дан
,
стигнути
из
владичански
резиденција
Т
*
позив
и
један
и
други
парох
.
тамо
јесам
разгледати
тужба
и
узети
јесам
у
поступак
.
и
сад
морати
обојица
да
престати
надлежан
суд
.
да
ићи
одмах
,
јер
у
Субота
се
морати
бар
један
вратити
,
да
бити
ту
ради
црква
.
спремати
се
и
у
један
и
у
други
кућа
.
озбиљан
и
један
и
други
поп
;
и
један
и
други
спопасти
неки
трема
.
и
сам
тужитељ
Ћира
се
препасти
па
он
чисто
доћи
да
покушати
да
тргнути
тужба
и
предати
ствар
заборав
.
—
неки
он
ђаво
носити
!
—
велим
поп
Ћира
.
—
„
паметан
попуштати
“
,
вео
наш
стар
.
Уздржао
јесам
се
,
савладати
сад
мој
гњев
,
и
посрамити
он
свој
уздржљивост
и
долготерпљенијем
—
а
тај
више
вредити
него
да
јесам
он
бацити
под
нога
.
неки
ићи
бестрага
,
казати
,
да
одустајати
и
праштати
великодушно
нанет
ја
обида
.
али
гђа
Перса
не
да
никако
,
него
једнако
потпиривати
пламен
мрзост
и
омраза
.
—
Шта
?
!
зар
онај
паоренда
и
даље
да
бити
парох
ту
ди
јесам
и
ти
?
!
—
праскати
гђа
Перса
шетати
по
соба
,
па
од
време
на
време
застајати
,
брисати
порцулан
кецеља
,
гледати
поп-Ћиру
с
леђа
и
настављати
да
подбадати
.
—
Ћира
,
узети
се
на
ум
!
Ћира
!
одма
’
ићи
у
род
;
ићи
у
бео
свет
,
ако
тај
грубијан
не
повући
што
јесам
заслужити
!
ићи
,
Ћира
,
куд
ја
очи
вод
а
нога
носити
,
и
ти
гледати
шта
хтети
без
попадија
;
да
ти
видити
онда
шта
хтети
!
.
.
—
Али
,
Персида
...
слушати
за
бог
...
—
Нећу
ништа
да
слушати
,
ништа
да
чути
!
пунктум
!
—
викати
гђа
Перса
подобан
раздражен
лавица
.
—
Ћира
утубити
добро
тај
што
хтети
ти
сад
издиктирати
:
док
он
не
видити
обријан
,
да
он
лице
изгледати
клот
к'о
јургет
,
—
хтети
ја
Ћира
,
бити
срце
на
место
.
—
Ал
’
,
Перса
,
за
бог
!
тај
ти
и
не
знати
,
како
јесам
сав
тај
ићи
,
док
јесам
доћи
до
густ
.
—
и
хтети
да
знати
,
и
не
требати
ја
да
знати
!
—
сиктати
гђа
Перса
.
—
и
брк
он
скинути
,
грубијан
један
салашарски
,
а
не
само
брада
.
ако
он
јесам
во
времја
онај
онај
његов
дека
мог'о
добити
онда
немешаг
од
Принц-Евгена
код
Сента
кад
се
тук'о
под
Јована
Текелија
с
Турчин
,
ваљ'да
и
овај
сад
да
добити
за
тај
Сомборски
парокија
,
шта
ли
?
Чујеш
,
Ћира
...
и
брк
доле
!
и
да
јесам
ја
који
срећом
на
твој
место
,
ја
бити
’
тражити
од
његов
екселенција
господин
владика
,
да
он
баш
онај
његов
—
како
се
ђаво
звати
—
но
,
тај
онај
његов
Шаца
,
јесам
,
он
баш
да
он
обријати
!
Баш
он
и
ники
други
!
А
ја
бити
’
—
да
јесам
ја
нешто
на
твој
место
—
ја
бити
’
село
преко
пут
од
он
,
ево
овако
,
Ћира
,
—
рећи
и
сести
на
један
фотеља
,
—
па
бити
’
запалити
лула
и
наређивати
како
да
бријати
.
„
Још
овде
;
овде
јесам
добро
обријати
!
—
Ена
тамо
још
три
длака
видити
!
“
—
рећи
бити
’
и
показивати
камишом
на
тај
страна
!
Чујеш
ли
,
мамаљуга
банацки
?
—
Ал
’
за
име
бог
,
Персида
,
па
доста
ја
јесам
удовлетворенија
!
ето
,
Пера
јесам
испросити
наш
Меланија
;
кроз
неколик
недеља
хтети
бити
и
свадба
.
па
зар
ти
јесам
доста
,
кад
јесам
он
,
тако
рећи
,
испред
нос
уграбити
зет
?
!
.
ако
хтети
право
да
ти
казати
,
—
ја
он
се
,
тај
бог
ја
,
и
не
чудити
,
што
он
јесам
бити
тешко
.
тај
отац
јесам
тек
!
—
Ћира
!
тај
јесам
већ
штогођ
други
!
друго
јесам
наш
Меланија
—
а
друго
она
њихов
ландпомеранце
!
...
Младић
лепо
воспитати
,
изобразити
па
тражити
спрам
себе
и
свој
воспитање
и
прилика
,
к'о
што
бити
’
и
сам
урадити
да
јесам
на
његов
место
.
Ништа
ја
ту
,
Ћира
,
јесам
крив
,
—
него
им'о
младић
очи
па
пробир'о
.
А
она
њихов
да
јесам
бити
за
нешто
боље
родити
,
—
не
бити
се
задовољити
калфа
.
—
е
,
е
!
ти
већ
далеко
терати
!
—
е
,
сад
ја
далеко
терати
!
ја
,
даклем
,
терати
далеко
!
еј
,
мамаљуга
,
мамаљуга
банацки
!
дакле
ти
јесам
већ
контен
да
све
заборавити
!
...
Ћира
!
кад
мрзети
,
требати
да
мрзети
љуцки
.
јесам
,
тако
јесам
тај
!
све
доле
!
и
брада
,
и
брк
,
и
...
—
Али
Његов
Преосвештенство
,
господин
владика
—
Екселенц
...
—
какав
екселенција
!
...
какав
владика
!
Мор
,
не
бити
ја
на
твој
место
,
а
ја
бити
’
тај
већ
...
вид'о
бити
ти
!
...
Ћира
!
да
знати
да
хтети
тамо
наћи
сав
четири
васеленски
патријарак
и
петога
рим-папу
,
па
ништ
’
не
требати
да
се
плашити
,
Ћира
,
кад
знати
да
јесам
у
резон
,
него
требати
да
она
казати
све
што
ти
јесам
на
срце
,
што
ти
јести
и
пећи
.
Ћира
,
кад
мрзети
,
мрзети
!
и
брк
он
моћи
опростити
,
све
доле
,
све
!
све
!
...
—
Али
,
Персида
—
—
...
А
наш
Пера
требати
да
казати
,
да
одма
’
од
сутра
пустити
још
дуг
кос
;
кад
доћи
време
,
нек
јесам
готов
и
за
ђакон
и
за
поп
!
—
Лака
јесам
ти
!
—
уздахнути
поп
Ћира
.
—
све
,
сав
он
обријај
,
нек
изгледати
к'о
ћелавити
Мусли
!
...
и
у
гроб
кад
легнути
,
Ћира
,
мислити
фурт
на
тај
!
из
гроб
хтети
,
чинити
ја
се
,
устати
са
бријач
,
па
хтети
он
сам
обријати
ако
ти
хтети
!
да
памтити
кад
се
бацити
на
ти
!
—
е
,
ти
кад
ко
мрзети
,
а
ти
не
знати
да
поставити
,
тако
да
казати
,
плот
твој
мрзост
и
јарост
!
—
рећи
поп
Ћира
смешити
се
мало
.
ваљда
он
јесам
доћи
смешан
помишљати
какав
бити
тај
призор
бити
,
кад
бити
гђа
Перса
стати
да
бријати
поп-Спиру
а
овај
се
отимати
.
—
ах
,
не
,
не
!
тај
јесам
страшан
кад
неко
омрзнути
.
—
јесам
нег
’
да
се
још
измирити
ваљ'да
!
ако
ти
’
хтети
,
ја
бо'ме
хтети
!
ја
кад
волети
неки
,
ја
јесам
онда
мелем
,
а
кад
он
мрзети
,
онда
он
не
требати
горети
пелен
!
—
Па
за
бог
,
Перса
;
тридесет
скоро
година
живити
к'о
пријатељ
—
—
не
тридесет
,
Ћира
,
него
тридесет
пута
тридесет
да
јесам
,
па
хтети
да
знати
!
немати
више
ништ
’
;
бити
па
проћи
!
„
покварено
пријатељство
—
памтити
како
ја
јесам
говорити
увек
мој
покојни
мам
.
(
бог
да
она
духати
’
простити
,
бити
јесам
здраво
паметан
жена
!
)
—
јесам
,
велим
она
,
к'о
какав
подеран
штримфла
,
па
да
се
моћи
подштрикати
!
“
А-ја
,
немати
тај
,
Ћира
!
„
А
поновљен
пријатељство
,
тај
ти
јесам
,
дете
,
—
говорити
бити
ја
обично
покојница
,
—
тај
ти
јесам
,
дете
мој
,
баш
к'о
подгријан
цушпајз
од
кромпир
!
ако
од
подгријан
кромпир
од
подне
моћи
бити
вечерати
,
—
тај
хтети
и
од
покварен
пријатељство
моћи
бити
штогођ
!
“
немати
ти
ту
,
мој
Ћира
,
више
ништа
!
тај
јесам
бити
,
бити
,
Ћира
,
а
и
не
дати
Божа
више
да
се
повратити
!
—
грмити
гђа
Перса
.
—
ама
неки
страх
уш'о
у
ја
,
—
велим
поп
Ћира
,
—
па
никако
да
се
охрабрити
...
јесам
тај
шал
—
ићи
пред
Преосвештенство
!
ваљда
јесам
ја
тај
научити
!
А
какав
јесам
срећа
,
још
моћи
ја
бити
крив
!
—
сав
свет
знати
да
јесам
он
крив
.
—
е
,
слаб
јесам
тај
утјеха
за
ја
!
знати
ја
Ћира
.
не
да
се
тај
лако
!
како
јесам
деб'о
,
а
да
ви'ш
како
се
праћакати
к'о
шарати
кад
он
извући
из
вод
.
Научио
јесам
тај
на
тај
колач
.
колико
се
само
пута
тај
искобељ'о
,
и
тај
баш
тамо
,
ди
јесам
мислити
,
да
он
,
Божа
ја
простити
,
ни
сам
саваот
хтети
моћи
помоћ
!
...
ено
кад
се
онај
вук'о
клипка
,
памтити
и
ти
...
пре
петнаест
година
...
кад
јесам
бити
храм
црква
,
па
кад
се
вук'о
у
порта
клипка
са
паор
,
па
сав
надвук'о
.
јавити
господин
епископ
...
па
ништа
.
—
Па
пре
тај
,
ако
се
сећати
још
,
кад
јесам
оно
задоцнити
на
јутрење
...
ја
помислити
’
:
отићи
он
брада
к'о
да
јесам
јесам
ни
им'о
—
а
он
још
похвалити
и
црвен
појас
добити
!
имати
тај
више
срећа
нег
’
памет
—
тај
ја
само
знати
!
—
Долијаће
!
Долијаће
,
Ћира
,
ако
имати
бог
,
к'о
што
он
и
имати
!
него
ти
само
не
попуштати
твој
права
и
твој
резон
!
Вид'ла
бити
’
ја
њи
’
,
да
јесам
нешто
поп
Спира
у
резон
;
тешко
бити
бити
ја
!
морати
бити
’
од
онај
Сид
у
бео
свет
бежати
!
Победићеш
,
Ћира
,
држ
’
се
само
!
—
тај
,
ја
већ
видити
мој
„
добројтро
“
—
велим
поп
Ћира
;
—
видити
ја
и
мој
и
поп
Спирин
„
добројтро
“
!
—
ти
само
чувати
онај
зуб
!
да
он
чувати
к'о
очи
у
глава
!
тај
ти
јесам
најважније
сад
на
овај
свет
!
—
ту
јесам
код
ја
.
носити
он
увек
са
себе
(
у
зао
не
треб'о
!
)
Ал
’
који
ја
и
асна
од
он
,
кад
хтети
ја
се
,
знати
,
завезати
уста
к'о
звоно
на
Велика
петак
,
па
хтети
умести
ни
један
кад
доћи
пред
његов
екселенција
.
—
еј
,
да
ја
јесам
,
Ћира
,
да
ти
ја
мој
језик
нешто
моћи
да
позајмити
!
...
А
кад
хтети
морати
тамо
?
—
прексутра
се
кретати
.
—
А
јесам
л
’
се
постар'о
за
кола
?
—
сутра
хтети
да
гледати
у
село
.
—
гледати
бо'ме
,
зимњи
јесам
време
...
јесам
к'о
у
лето
...
а
знати
обешењак
паорски
!
...
—
кад
хтети
на
пут
,
Спира
?
—
запитати
гђа
Сид
.
—
сутра
у
име
бог
,
—
уздахнути
упитан
.
—
Па
јесам
л
’
се
спремити
?
—
питати
он
брижан
.
—
та
,
јесам
баш
к'о
што
б
’
ја
желити
,
ал
’
.
—
—
тај
само
да
прећи
једаред
тај
комендија
.
Страшно
јесам
се
дати
у
брига
,
Спира
!
имати
три
четир
дан
како
све
сневати
неки
епископ
и
неки
берберски
сапуњавица
;
а
тај
не
слутити
на
добра
!
—
е
,
па
кад
’
хтети
зет
берберин
,
тај
хтети
и
сневати
!
—
тај
не
через
тај
,
него
се
бојити
да
ти
не
каштиговати
.
—
А
,
до
тај
неки
доћи
,
—
храбрити
јесам
поп
Спира
.
—
не
дати
се
ја
док
јесам
жив
!
...
таман
!
макар
одн'о
ђаво
ланац
два
.
—
даклем
имати
неки
надежда
?
—
А
како
јесам
,
наопако
,
не
бити
бити
?
!
Што
казати
:
човек
док
јесам
жив
он
полагати
нешто
на
надежда
,
нада
се
!
ја
јесам
се
испочетка
мало
к'о
и
бојати
,
јербо
,
знати
,
како
јесам
!
...
тај
моћи
ти
да
казати
.
крив
јесам
!
крив
јесам
,
видити
и
сам
—
к'о
ђаво
јесам
крив
!
А
толико
јесам
се
уздржав'о
!
но
,
ал
’
зато
ипак
не
требати
се
предавати
очајаније
.
—
А
јесам
л
’
се
посовјетов'о
с
кимгођ
?
—
А
с
ко
хтети
,
кад
и
не
смети
ником
да
казати
,
како
јесам
баш
сав
тај
бити
!
—
Шаца
јесам
дете
...
а
шта
бити
’
и
знати
с
он
!
?
—
Па
зар
немати
баш
ники
други
?
...
А
како
Аркадија
...
како
с
он
?
—
тај
,
он
ја
јесам
већ
кудикамо
поуздан
,
па
он
јесам
већ
смести
да
казати
шта
јесам
и
како
јесам
,
а
нешто
јесам
већ
и
јесам
знати
.
—
Па
шта
ти
он
казати
?
—
Па
,
казати
,
да
имати
надежда
.
само
,
казати
,
да
испланирати
још
мало
,
па
хтети
ја
данас
казати
,
шта
јесам
искумстир'о
.
—
о
,
дати
Божа
,
да
испасти
само
штогођ
добро
,
—
велим
гђа
Сид
па
се
прекрсти
кришом
од
поп-Спире
.
—
’
Оћеш
ли
да
ти
спремити
што
за
пут
,
к'о
обично
?
—
Можеш
;
ма
да
ја
јесам
ни
до
шта
.
глава
осамнаести
из
она
хтети
читалац
видети
,
какав
тешкоћа
имати
да
савладати
човек
који
морати
хитно
,
а
у
невреме
,
да
путовати
у
тај
ући
и
Аркадија
.
—
’
Оћу
л
’
да
тражити
кола
?
—
запитати
Аркадија
.
—
А
,
па
да
бо'ме
!
само
се
погађати
,
јер
ти
бар
знати
паор
!
велим
поп
Спира
.
—
Обешењак
јесам
.
кад
ти
видити
да
јесам
у
невоља
,
а
он
онда
не
знати
ни
за
бог
ни
за
душа
,
већ
к'о
велим
:
кад
јесам
ја
само
пасти
шака
!
па
онда
већ
и
не
знати
шта
да
искати
!
—
тај
ко
ви
тај
диванити
?
!
тај
зар
хтети
ја
тај
бити
први
пут
да
се
погађати
!
тај
умети
ја
,
те
још
како
,
да
се
цењкати
;
тај
ни
брига
ви
!
—
хвалити
се
Аркадија
.
—
Па
који
мислити
да
узети
?
А
?
—
питати
поп
Спира
.
—
тај
...
сад
...
права
да
рећи
,
—
јесам
баш
,
знати
,
ни
лако
.
јесењи
јесам
тај
доба
...
пут
покварити
,
а
блато
велик
—
—
да
,
да
,
тај
јесам
невоља
један
!
—
А
како
бити
сад
добро
доћи
,
да
имати
свој
кола
и
коњ
!
—
велим
гђа
Сид
.
—
хе
,
тај
јесам
ти
,
Сида
,
и
јесам
више
пута
помислити
,
хе
...
ал
’
шта
хтети
!
!
...
да
она
држати
,
—
скупа
јесам
’
рана
;
па
,
п'онда
...
они
оданде
,
они
преко
,
—
они
ми
још
и
понајвише
сметати
!
Чим
чути
да
ко
овамо
код
ми
у
Банат
имати
леп
коњ
,
—
одма
’
се
устумарати
ти
проклети
Бачванин
!
—
Што
тај
људи
имати
ту
проклет
пасија
да
украсти
коњ
од
Банаћанин
.
—
тај
јесам
један
чудо
!
—
Па
,
што
украсти
украсти
,
ајд
’
нек
и
’
ђаво
носити
;
нег
што
још
во
да
намагарчити
газда
који
украсти
коњ
!
!
...
Ена
,
пре
три
месец
кад
јесам
онај
Неца
украсти
коњ
,
па
мало
она
што
јесам
он
одвести
коњ
,
нег
’
он
још
метла
улар
на
врат
па
отићи
с
коњ
а
он
оставити
к'о
ники
његов
;
а
он
кад
се
пробудити
,
једва
јесам
укућанин
он
курталисати
они
’
ам
!
ето
,
тако
!
А
још
спав'о
у
шталог
;
’
хтети
човек
да
чувати
свој
коњ
!
Ена
,
од
срамота
још
ни
сад
не
смести
човек
међ
свет
.
—
А
бранити
се
,
—
прихваћати
Аркадија
.
—
„
ја
јесам
,
казати
Неца
,
месечар
,
па
ништа
не
знати
шта
јесам
са
ја
,
казати
,
кад
једаред
захркати
.
моћи
јесам
ја
,
казати
,
слободно
упрегнути
и
у
штајерски
кола
да
и
’
вући
и
брез
бич
;
ја
,
казати
,
ништа
не
бити
’
знати
!
него
фала
она
,
казати
,
што
јесам
бити
ипак
људи
,
па
јесам
!
“
ето
,
због
тај
ја
и
мрзети
да
држати
коњ
и
кола
,
—
велим
поп
Спира
и
прићи
к
прозор
,
па
се
загледати
у
један
стаклен
тегла
и
гледати
јесам
дуго
.
настати
почивка
.
Мож'да
јесам
сада
и
тај
,
мало
час
споменути
,
бити
један
разлог
;
али
не
мање
јак
разлог
бити
јесам
и
тај
,
што
јесам
поп
Спира
,
као
сваки
поп
и
паметан
економ
,
волети
што
јефтин
да
проћи
.
лети
он
јесам
бити
лако
.
увек
јесам
имати
по
неки
прилика
да
путовати
,
јер
се
увек
десити
,
да
јесам
неки
из
село
ићи
свој
посао
некуд
.
и
кад
сад
г
.
попити
требати
кола
,
он
се
и
повести
на
она
,
јер
који
бити
тај
парохијанин
бити
који
бити
свој
парох
одрећи
кола
!
али
сад
у
новембар
месец
слабо
ко
и
презати
коњ
.
ако
она
ко
и
презати
,
презати
она
само
у
сват
,
па
за
тај
ни
један
поп
не
моћи
више
онако
приликом
да
се
возити
,
па
један
невоља
!
ко
се
сад
обратити
,
мислити
јесам
и
слутити
поп
Спира
,
тај
хтети
он
сигурно
наплатити
сад
и
онај
,
што
се
,
бог
тај
питати
кад
још
,
бадава
возити
,
па
хтети
он
пресести
сав
вожња
забадава
.
тај
се
и
бојати
поп
Спира
,
па
јесам
за
тај
и
одлагати
тај
непријатност
и
дочекати
ево
последњи
дан
да
погађати
кола
.
А
после
,
бацати
он
јесам
у
брига
и
његов
барометар
у
кућа
,
јер
онај
зелен
жабац
у
онај
стаклен
тегла
на
прозор
,
показивати
он
стално
од
неколико
дан
кишовит
време
.
—
Па
,
шта
јесам
решити
?
—
питати
он
Аркадија
.
поп
Спира
ћуташе
и
једнако
стајати
на
прозор
и
гледати
расејано
на
тегла
са
жабац
.
од
овај
неколико
дан
горе
именовати
јесам
једнако
бити
доле
на
дно
.
ту
се
дан
ноћ
задржавати
и
у
не
мали
брига
бацати
поп-Спиру
и
сав
укућанин
а
особито
Јула
.
јер
Шаца
јесам
дати
чизма
да
се
наглавити
и
наглавак
унапред
платити
,
а
Ник
чизмар
,
древан
један
пијаница
,
затворити
и
дућан
и
чизма
па
запасти
у
један
биртија
већ
близу
вашариште
,
па
већ
трећи
дан
седити
уз
гајдаш
,
а
Шаца
остати
у
летњи
ципела
,
па
не
смести
никуд
преко
блато
.
А
онај
у
тегла
ућутати
се
на
дно
,
шћућурити
се
,
па
само
ширити
мехур
а
никако
хтети
уз
онај
мердевине
(
који
јесам
он
радити
ту
у
тегла
и
наместити
)
те
да
тако
показати
и
наговестити
пролепшање
време
.
сав
се
забринути
.
поп
Спира
он
гледати
расејано
,
Јула
плакати
кад
он
видити
,
а
гђа
Сид
скидати
,
гром
чим
он
погледати
у
онај
његов
ваздашњи
позитура
.
„
сав
ја
јесам
зелен
,
говорити
бити
гђа
Сид
,
кад
бити
год
проћи
крај
прозор
.
гледати
само
,
молити
ти
,
како
се
каприцир'о
обешењак
један
зелен
,
па
баш
никако
да
се
попети
уз
лотра
,
него
ја
гледити
оданде
безобразно
к'о
какав
буљоок
Чифуткиња
!
гром
тај
спалити
,
обешењак
зелен
!
“
тако
он
јесам
грдити
гђа
Сид
,
али
он
се
ипак
јесам
пењати
уз
мердевине
.
—
А
...
јесам
јесам
л
’
што
смислити
?
—
запитати
поп
Спира
Аркадија
после
дуг
ћутање
не
моћи
дуже
да
издржати
дрзак
и
безобразан
поглед
онај
на
дно
.
—
Па
,
да
ви'те
,
и
смислити
јесам
...
само
не
знати
,
’
хтети
л
’
ваљати
штогођ
,
—
велим
Аркадија
.
—
Па
шта
јесам
тај
к'о
смислити
?
—
Па
,
ето
,
тај
јесам
смислити
.
да
се
ви
морати
пошто-пото
дочепати
онај
проклет
зуб
,
да
он
он
нипошто
не
узмоћи
показати
Његов
Преосвештенству
господин
епископ
.
А
кром
тај
,
морати
фурт
остати
на
тај
,
да
,
тај
јесам
,
свега
онај
јесам
бити
,
шта
ви
он
бедити
у
тужба
,
да
он
,
тај
јесам
,
јесам
гађати
ни
чим
.
ви
само
каж'те
:
„
не
знати
ја
ништа
од
сав
тај
,
а
он
,
каж'те
,
неки
доказати
,
да
јесам
тај
све
тако
бити
,
к'о
што
он
казати
.
“
образ
јесам
спласнути
,
а
зуб
нем
—
е
,
па
ондак
нек
доказати
ако
јесам
мајстор
.
—
е
па
тај
и
ја
знати
,
ал
’
тај
јесам
ђаво
што
јесам
зуб
код
он
.
па
како
онда
?
—
е
,
па
тај
јесам
и
код
ја
ђаво
,
што
се
ни
ја
до
сад
,
баш
к'о
за
пакост
,
баш
никако
да
домислити
:
како
!
ја
к'о
мислити
,
да
потплатити
кочијаш
што
он
бити
одвез'о
—
па
он
да
се
какогођ
докопати
зуб
.
—
А
знати
ли
бар
који
хтети
да
он
возити
?
—
е
,
па
тај
још
не
знати
.
ја
пазити
,
ал
’
још
јесам
дозн'о
.
—
Па
гледати
да
дознати
!
А
знати
ли
,
онако
,
који
бити
паор
к'о
мог'о
да
возити
,
бити
ја
,
бити
он
?
—
Па
и
хтети
она
бити
баш
за
пробирање
.
они
што
јесам
сад
код
кућа
,
и
што
бити
к'о
моћи
да
возити
,
јесам
се
ни
један
,
кол'ко
ја
знати
,
погодити
.
—
не
знати
ко
да
погодити
!
’
Оће
л
’
Пера
Боцкалов
?
—
Ман'те
он
враг
!
—
одвраћати
он
Аркадија
.
—
скуп
јесам
.
А
и
ако
се
погодити
,
имати
комендија
саш
он
.
он
имати
један
луд
обичај
;
волити
,
нег
’
бог
знати
шта
да
он
дати
,
да
ударити
прек
пут
,
па
кад
он
укебати
,
ко
плаћати
штроф
,
него
онај
ко
возити
.
—
А
Прока
Циканов
?
—
Изешћете
се
живити
ако
он
погодити
.
пипав
јесам
до
зао
бог
,
за
тај
јесам
он
изденути
име
,
па
он
ники
у
село
друкчије
и
не
звати
него
Прока
„
Оћеш-Нећеш
!
“
...
сваки
час
имати
он
нешто
да
радити
;
час
пасти
лула
,
час
он
жуљити
чизма
па
јесам
свлачити
,
па
онда
испустити
бич
па
силаз
с
кола
и
ићи
бестрага
натраг
,
а
ви
седити
у
кола
’
па
чекати
.
Што
други
требати
пола
дан
,
он
требати
читав
дан
,
па
и
дан
и
по
!
...
А
после
,
па
и
коњ
он
јесам
никакав
!
неки
сремачки
рага
,
па
к'о
мачак
ситан
!
К'о
да
шљива
терати
по
вашар
...
А
што
јесам
најгоре
,
никад
не
знати
:
пошто
јесам
погодити
кола
.
Кол'ко
јесам
онако
на
очи
пипав
и
завезан
—
ал
’
да
он
видити
,
како
умести
да
се
свађа
и
да
лагати
кад
он
исплаћивати
...
он
нипошто
!
—
А
како
бити
бити
да
узети
Рада
Карабаш
?
ај
?
он
баш
леп
коњ
држати
!
—
ху
,
тај
ман'те
он
бестрага
!
да
јесам
он
само
полак
добар
к'о
што
јесам
он
коњ
—
бити
бити
један
красота
!
он
добро
терати
,
до
дух
,
ал
’
и
он
не
ваљати
.
—
Па
кад
добро
терати
а
шта
хтети
више
и
боље
!
?
—
Бачван
јесам
,
па
волити
мало
више
да
диванити
.
и
чим
који
чарда
,
—
а
фала
бог
јесам
редак
—
а
он
:
стајати
!
да
напојити
коњ
и
себе
,
а
после
кад
узети
уздица
у
шака
,
а
он
терати
к'о
луд
!
само
викнути
:
„
Држ'те
се
,
господар
!
“
па
кад
ошинути
коњ
,
а
господар
ако
се
јесам
добро
у'ватио
за
лотра
,
излетити
к'о
да
никад
јесам
ни
бити
у
кола
’
!
е
,
тај
он
,
ето
баш
не
ваљати
!
тако
јесам
приклати
возити
један
Джида
из
Симиклуш
у
Велика
Бикач
,
па
он
још
код
Бочар
изгубити
из
кола
и
тек
код
Карлово
опазити
да
терати
празан
кола
и
не
возити
ники
.
„
А
што
не
пазити
?
“
пцовати
он
људи
.
„
А
што
се
не
држати
љуцки
!
“
бранити
се
он
;
па
још
испасти
,
да
јесам
други
крив
.
па
бар
да
се
чешће
окренути
,
ајде-де
;
него
кад
натући
шешир
на
очи
,
а
он
се
по
два
сат
не
окренути
,
него
само
викати
и
шибати
коњ
а
сав
летити
блато
на
онај
за
он
у
сиц
,
па
не
знати
кад
јесам
кавонији
ил
’
кад
испасти
из
кола
,
ил
’
кад
остати
у
кола
!
—
о
,
о
!
—
вајкати
се
поп
Спира
.
—
А
после
,
—
настављати
Аркадија
кондуита
Радина
,
имати
још
и
ту
луд
нарав
,
да
не
да
ничији
кола
испред
његов
кола
.
таки
потерати
поред
она
!
А
вешт
јесам
,
обешењак
,
да
изврнути
туђ
кола
само
док
запети
левча
о
левча
!
...
и
после
,
’
хтети
да
пити
...
и
да
се
тући
успут
.
Чим
јесам
мало
ђорнут
,
а
он
’
хтети
да
певати
.
па
што
он
јесам
’
хтети
да
певати
,
ајде-де
;
него
што
терати
и
онај
ко
возити
,
да
и
онај
певати
,
па
ако
овај
хтети
,
а
он
одма
’
скидати
левча
,
па
терати
с
кола
!
Каже
он
јесам
„
немеш
“
,
па
баш
и
јесам
спасти
на
тај
да
кочијашити
.
—
Па
тај
јесам
онда
луд
човек
!
—
луд
,
са
сав
луд
.
не
знати
ко
јесам
луд
ил
’
он
,
ил
’
они
његов
бесан
коњ
.
трезан
,
и
Божа
помоћи
;
ал
’
кад
јесам
пијан
,
ники
с
он
не
моћи
да
изаћи
на
крај
.
и
пити
и
бити
се
,
и
куповати
клати
успут
и
плаћати
и
пити
алдумаш
;
он
ви
повести
а
неки
десети
ви
довести
,
никад
не
знати
ко
хтети
ви
довести
кад
ви
он
повести
.
добро
терати
,
тај
јесам
све
тако
;
ал
’
јесам
незгодан
за
један
свештени
лице
,
к'о
што
јесам
ви
,
на
прилика
.
—
е
,
па
ко
хтети
,
за
име
бог
,
да
узети
?
А
какав
јесам
онај
Пера
Тоцилов
?
Шта
велим
,
да
шега
узети
?
—
Па
он
хтети
,
да
ви'те
,
још
и
понајбољи
бити
.
А
имати
и
добар
арњеви
.
купити
и
’
баш
ту
скоро
кад
се
продав'о
неки
штајерваген
,
па
скин'о
и
метнути
на
свој
лак
леп
кола
.
он
,
он
најбоље
...
—
е
,
врло
добро
.
па
ићи
,
па
се
ценкати
.
Ил
’
како
бити
бити
да
ја
јесам
отићи
?
А
шта
велим
?
—
Па
мал'те
не
хтети
тај
најбоље
и
бити
!
А
ја
хтети
бар
за
тај
време
да
се
натенани
размислити
мало
за
оно
и
да
распитати
:
јесам
л
’
господин
Ћира
погодити
кола
и
ко
јесам
погодити
;
па
ако
јесам
онда
да
ја
јесам
тај
некако
удесити
;
ако
бити
к'о
што
ја
мислити
,
онда
јесам
„
на
коњ
“
господин
.
„
на
коњ
“
—
додати
поуздано
Аркадија
.
—
Ајда
,
потрчати
,
—
велим
он
поп
Спира
,
—
потрчати
,
поради
к'о
да
се
ти
сам
тицати
.
глава
деветнаести
из
она
хтети
читалац
видети
да
јесам
имати
права
наш
стар
кад
јесам
рећи
онај
златан
пословица
:
„
Тешко
свој
без
свој
!
“
после
пол
сахат
кренути
се
поп
Спира
да
погодити
кола
.
Обишао
јесам
онако
успут
сав
паор
који
кочијашити
бити
и
код
Пера
Боцкалов
,
и
код
Прока
Циканов
и
код
Рада
Карабаш
,
а
и
још
код
неки
;
и
ни
код
један
јесам
наћи
честит
арњеви
,
а
где
бити
она
и
бити
,
тај
јесам
газда
опет
на
пут
.
остати
он
још
сала
газда
Пера
.
поп
Спира
ући
унутра
у
кућа
газда-Пере
и
баш
он
затећи
у
кућа
где
седити
у
ходник
па
круна
кукуруз
.
—
Помоз
’
бог
,
Петар
синак
!
—
бог
ви
добро
дати
,
господин-попо
!
—
рећи
Пера
и
скочити
са
столица
,
оставити
брзо
лула
из
уста
у
један
ћошак
,
па
скинути
шешир
и
пољубити
г
.
поп
у
рука
.
—
Па
,
како
јесам
?
како
?
Радиш
ли
,
јесам
јесам
л
’
вредан
?
—
питати
он
поп
Спира
—
Па
мета
тај
шешир
на
глава
,
Петар
синак
,
покрити
се
,
покрити
!
—
тај
,
ето
,
кол'ко
моћи
,
господин
’
попа
,
и
кол'ко
,
што
казати
,
морати
!
—
Ааа
,
један
по
један
!
—
рећи
у
себе
газда
Пера
Тоцилов
и
намигнути
ђаволаст
испод
шешир
.
јер
исти
газда
Пера
јесам
ники
други
него
добро
познати
ми
синоћни
Пера
Тоцилов
који
јесам
Нића
боктер
доћи
и
код
он
се
добро
почастити
као
што
јесам
стрпељив
читалац
добро
познати
из
глава
Шеснаесте
.
Домаћин
јесам
Нића
почастити
,
а
овај
јесам
тај
,
бог
ја
,
и
заслужити
,
јер
јесам
тај
вече
нарочито
дош'о
бити
Пера
Тоцилов
.
и
док
јесам
они
тамо
певати
и
кикотати
чешљати
перје
,
дотле
јесам
Нића
исприповедати
све
и
додати
,
да
хтети
он
сутра
оба
поп
доћи
на
нога
да
се
погађати
да
она
возити
.
морати
путовати
а
сем
он
ники
немати
онаки
арњеви
и
онаки
коњ
.
„
Па
не
мој
да
срамотити
свој
красан
коњ
,
па
да
и
’
будзашто
возити
,
—
саветовати
он
јесам
Нића
.
—
тај
видити
ли
,
како
ти
јесам
запасти
сикира
у
мед
,
па
јесам
да
јесам
само
сикирати
,
нег
’
и
сво
држаља
.
за
тај
бити
паметан
—
к'о
и
увек
што
јесам
бити
—
,
па
не
испушћати
!
тај
,
знати
како
они
ми
дерати
,
кад
јесам
неко
од
наш
’
у
невоља
;
кад
се
,
на
прилика
,
жена
!
тај
,
волији
поповски
крајцара
,
нег
’
,
што
казати
,
трговачки
форинта
!
тај
сетити
се
само
шта
ми
парокијан
коштати
само
онај
једно
њи'ово
„
господа
помиловати
“
,
и
„
подавати
господа
!
“
—
учити
он
јесам
онај
вече
Нића
;
и
сав
јесам
тај
сад
пасти
на
памет
газда-Пери
Тоцилов
,
кад
јесам
видети
поп-Спиру
у
свој
авлија
.
—
ето
,
ја
сврн'о
мало
!
—
отпочињати
поп
Спира
разговор
.
—
видити
ти
у
авлија
,
па
река
’
:
дати
да
свратити
мало
код
наш
газда-Петра
...
А
,
тај
увек
вредан
!
—
Па
фала
...
фала
ви
,
господин-попо
,
који
јесам
ја
се
сиромашак
сетити
.
—
е
,
мој
синак
,
јесам
тај
сиромашак
.
тај
јесам
човек
газда
,
кад
ти
моћи
да
држати
коњ
само
через
газдашаг
и
сват
.
—
тај
,
господин-попо
...
и
ви
како
диванити
,
да
јесам
,
ал
’
јесам
...
јадан
ја
газдашаг
!
него
крпарити
,
крпарити
к'о
ники
мој
.
какав
сват
;
зар
јесам
ја
до
њи
’
.
него
,
ето
тако
,
мало
њивица
мало
’
ран
свиња
,
мало
кочијашити
—
па
крај
с
крај
.
таворити
се
,
господин-попо
,
од
талијански
рат
и
од
како
изићи
овај
сексеруша
банак
сав
горе
;
па
док
моћи
—
добро
,
а
кад
ударити
руда
у
брег
,
а
ја
хтети
,
што
казати
,
„
аљку
на
батаљка
“
па
ил
’
у
Срем
преко
ил
’
још
даље
у
Сервију
...
А
за
сад
још
по
мало
од
кочијашење
—
—
А
имати
ли
асна
од
кочијашење
?
—
Па
...
к'о
што
река
’
,
не
дати
Божа
и
горе
!
А
,
што
рећи
„
асна
“
,
ех
,
а
ко
данас
имати
асна
од
рад
?
ники
!
А
паор
ни
толико
!
—
А
јесам
л
’
бар
мајстор
у
тај
посао
?
—
тај
,
сад
ја
хтети
ништа
да
диванити
преко
себе
,
него
,
ето
,
питати
други
људи
,
и
Джида
и
господа
.
Извол'те
,
питати
други
људи
,
који
јесам
Пера
Тоцилов
возити
,
па
питати
и
’
јесам
л
’
други
кочијаш
после
тражити
!
—
е
,
лепо
,
лепо
!
Баш
ја
јесам
мило
.
па
сад
баш
кад
јесам
и
онако
беспослен
,
да
се
бар
разговарати
...
А
,
бити
л
’
,
на
примјер
,
тако
овај
дан
,
возити
?
—
Та-а-а
,
оно
,
знати
...
—
отегнути
Пера
и
почешати
се
,
—
видити
и
сам
какав
јесам
белај
напољу
!
А
баш
,
да
ви
права
казати
,
и
не
бити
ја
мило
бити
сад
на
оваки
време
...
лети
јесам
друго
—
—
А
,
да
бо'ме
да
јесам
лети
други
.
лети
моћи
човек
баш
и
пешке
да
ићи
...
А
,
пошто
возити
,
на
прилика
,
лети
?
—
А
,
као
...
ко
,
на
прилика
?
—
тај
,
сад
...
ко
бити
...
ма
ко
...
лети
,
на
примјер
...
колк'о
тражити
на
дан
?
—
Па
осам
сребро
—
—
много
...
А
зими
?
—
Па
дупли
;
шеснајст
сребро
—
хој
,
хој
!
тај
јесам
бо'ме
папрено
,
Петар
синак
!
А
у
јесен
?
—
Па
к'о
и
у
зима
,
шеснајст
.
—
То
јесам
бо'ме
много
.
много
,
много
...
—
е
,
па
јесен
јесам
,
блато
јесам
,
горе
нег
’
и
сув
зима
ил
’
снег
.
—
тај
знати
.
Петар
синак
!
ал
’
колико
јесам
дуг
летњи
дан
него
овај
зимњи
,
—
па
ипак
за
зимњи
тражити
дупли
!
ајд
’
десетица
,
и
који
како
.
—
е
ал
’
опет
,
ви
заборавити
,
колик
јесам
дугачак
зимски
ноћ
.
па
сав
ноћ
коњ
једеду
,
а
ноћ
се
отегнути
к'о
гладан
година
...
а
коњ
требати
’
ранити
,
па
онда
и
’
добро
моћи
терати
.
Шта
јесам
десетица
!
отићи
,
што
казати
,
сав
у
коњски
зобница
;
„
десетица
у
зобница
!
“
—
ама
много
јесам
,
много
!
—
Па
спрам
кеса
,
господин-попо
,
и
спрам
чин
.
оно
,
знати
,
што
казати
,
вандровкаш
на
пут
човек
и
забадава
узети
у
кола
,
ал
’
онај
јесам
вандровкаш
,
а
јесам
господин
.
А
господин
штогођ
боље
платити
,
тај
све
боље
и
за
он
;
припадати
он
веће
почест
.
А
дика
,
што
казати
,
и
риђ
у
таљиге
,
нек'мо
л
’
газда
!
—
ја
бити
’
се
,
знати
,
овај
дан
кренути
на
пут
;
онако
,
пасти
ја
на
памет
,
доћи
ја
воља
да
се
мало
разонодити
.
па
...
река
’
...
дати
да
обићи
и
припитати
најпре
наш
Петар
.
—
е
,
фала
,
фала
,
господин-попо
.
и
ја
,
што
казати
,
ви
почитовати
,
и
већ
,
онако
сав
у
мој
кућа
...
ви
па
ви
...
ники
ви
од
мој
’
друкчије
и
не
звати
него
„
наш
господин-парок
“
—
—
Па
,
кол'ко
дакле
тражити
?
—
Па
рек'о
јесам
:
шеснајст
сребро
.
—
осам
...
Петар
.
—
А
па
мало
јесам
,
мало
,
господин-попо
,
јесам
сад
лето
.
—
Па
пролепшати
се
!
морати
се
пролепшати
.
ето
онај
мој
ја
жабац
казати
:
да
хтети
бити
промјена
,
промјена
на
боље
.
—
тај
какав
жаба
,
господин-попо
!
тај
како
тај
опет
диванити
!
?
тај
,
сто
жабац
да
ја
,
не
крекетати
,
него
да
ја
натрукован
облигација
дати
—
па
она
не
бити
’
веров'о
.
тај
шта
хтети
ја
жабац
,
код
ја
жив
!
—
Падаће
овај
,
господин-попо
,
бар
још
читав
недеља
дан
!
познавати
ја
тај
по
ја
;
тај
добар
ја
жабац
не
требати
!
(
Пера
Тоцилов
јесам
некад
сећи
дрво
у
неки
спахијски
шума
,
и
тај
приликом
заостао
он
неки
ситан
сачма
и
со
,
па
од
тај
доба
јесам
боље
и
сигурније
знати
да
предсказати
сваки
промена
и
време
боље
и
сигурније
него
и
сам
календар
Стогодишњак
.
)
—
ама
кад
ти
казати
,
—
уверавати
он
поп
Спира
,
—
промјениће
се
.
—
тај
моћи
ја
,
господин-попо
,
солити
памет
,
тај
усолити
јесам
ја
добро
,
па
за
тај
тако
и
диванити
.
Кер
бити
,
ако
не
потрефити
!
тај
још
мој
покојни
баба
(
бог
да
он
духати
’
простити
!
)
говорити
ја
јесам
:
„
синак
Пера
,
говорити
ја
јесам
он
,
кад
киша
пробити
зор
,
пробити
и
опаклија
.
“
и
тај
јесам
баш
тако
к'о
свет
!
Баш
јесам
тај
добро
утубити
!
немати
ту
леп
дан
још
задуго
,
господин-попо
!
него
четрнајст
сребро
,
па
да
се
сутра
зором
кренути
у
име
бог
.
—
ама
ти
јесам
,
Петар
,
тако
заценити
,
к'о
да
јесам
ти
јесам
у
село
.
—
Па
,
господин-попо
,
мал'те
хтети
тај
ђаво
и
бити
!
—
ко
требати
кола
с
арњеви
,
—
тај
ја
морати
потражити
...
јербо
,
што
јесам
бити
кола
с
арњеви
по
село
,
тај
јесам
сад
све
на
пут
.
—
Видиш
,
обешењак
паорски
,
како
сав
знати
.
тако
и
јесам
;
шта
знати
!
—
велим
поп
Спира
у
себе
,
а
за
тај
рећи
гласно
:
—
осам
,
осам
,
Петар
.
доста
хтети
бити
и
осам
сребро
.
па
,
ето
,
моћи
,
ако
се
стрефити
,
да
узети
још
ко
у
кола
.
—
ако
јесам
и
хтети
!
—
рећи
у
себе
Пера
Тоцилов
,
а
после
додати
гласно
:
—
Четрнајст
,
господин-попо
;
ајд
’
дати
ето
дванајст
сребро
и
још
један
да
узети
у
кола
,
—
да
истерати
бар
тако
тај
’
шеснајст
сребро
.
ето
,
нађ'те
ви
још
један
,
па
да
ви
возити
не
за
осам
,
него
за
шест
сребро
!
размислити
се
поп
Спира
и
после
подуг
размишљање
,
шетање
и
цењкање
,
пристати
напослетку
.
попустити
и
Пера
и
погодити
се
за
десет
сребро
.
—
Добра
!
—
велим
поп
Спира
.
—
десет
,
десет
—
али
кад
ти
платити
десет
,
’
хтети
добро
да
терати
.
—
Немајте
брига
;
к'о
ајзлибан
!
после
један
сахат
дотрчати
Аркадија
поп-Спириној
кућа
и
затећи
поп
код
кућа
.
—
Која
добро
,
Аркадија
?
—
запитати
он
овај
.
—
Добра
јесам
!
Распит'о
јесам
!
господин
Ћира
погодити
јесам
онај
Пера
,
онај
Тоцилов
,
да
он
сутра
возити
.
—
ето
ти
сад
!
па
и
ја
јесам
он
погодити
!
но
,
сад
хтети
бити
комендија
!
—
Па
ви
дакле
заједно
путовати
!
е
,
тај
јесам
баш
к'о
поручити
!
тај
јесам
добро
!
никад
боље
!
—
какав
ти
„
добро
“
спопасти
?
!
тај
тај
баш
не
ваљати
!
—
ама
тај
,
тај
баш
и
ваљати
!
но
фала
бог
,
—
додати
Аркадија
за
себе
,
—
добро
ја
јесам
исп'о
мој
план
за
рука
!
—
А
за
тај
рећи
гласно
:
—
е
,
баш
фајн
се
стрефити
!
—
како
тај
мислити
?
—
Па
,
ево
,
како
!
сад
се
моћи
врло
лако
дочепати
онај
зуб
.
—
е
,
ал
’
како
?
—
Па
,
ево
како
јесам
ја
тај
иштудир'о
...
ако
се
кренути
сутра
зором
,
стигнути
хтети
у
вече
у
Темишвар
,
—
и
онда
немати
никакав
надежда
.
за
тај
се
и
моћи
крећати
у
јутро
,
него
поћи
око
подне
,
па
онда
морати
ноћити
у
Ченеј
код
господин-пароха
,
онај
,
онај
што
он
паор
звати
:
олуја
,
ваш
и
његов
пријатељ
...
А
ја
таки
ићи
Тоцилов
,
да
он
казати
,
да
не
презати
зором
,
нек
наћи
какавгођ
изговор
,
—
јер
ви
,
казати
он
,
не
моћи
пре
ручак
да
се
кренути
.
—
но
,
па
добро
,
ал
’
ја
ипак
,
још
не
видити
...
пак
шта
онда
?
—
е
,
па
сад
каж'те
ја
,
молити
ви
,
још
само
овај
:
који
јесам
исти
поп-Олуја
велик
пријатељ
,
ви
или
господин
Ћира
?
—
Поп
олуја
!
!
!
тај
ја
,
ја
да
бо'ме
!
те
још
какав
јесам
пајташ
и
пријатељ
бити
,
и
тај
још
од
кад
!
Још
од
први
латински
!
тај
заједно
јесам
,
к'о
деца
,
с
катихета
„
вертеп
“
носити
;
ја
продуцир'о
„
цар
Валтазар
"
а
он
„
Пера
из
стар
село
Кер
“
.
тај
јесам
бити
велик
спадати
у
школа
од
он
!
—
те
још
какав
,
какав
пријатељ
—
—
таман
к'о
што
ваљати
!
кад
јесам
тако
,
а
ви
хтети
он
се
онда
моћи
слободно
повјерити
;
и
онда
гледати
,
па
да
ви
он
помоћи
да
се
дочепати
зуб
.
знати
како
јесам
путовање
...
па
јесењи
мочаран
време
,
па
прозепсти
човек
...
па
вечерати
,
па
ондак
разговор
,
па
вино
!
...
тај
ви
ја
већ
разумети
...
Мог
се
...
згодно
јесам
...
—
е
,
ал
’
како
хтети
,
како
?
кад
он
он
,
казати
,
чувати
к'о
очи
у
глава
;
сваки
час
он
загледати
и
пипати
,
јесам
л
’
он
на
сав
место
.
па
баш
и
да
он
се
дочепати
,
ал
’
кад
он
видити
да
он
немати
,
а
?
—
имати
и
за
тај
лек
,
немајте
ви
брига
!
ја
јесам
се
за
сав
постар'о
.
ево
ви
овај
овде
замотати
.
па
кад
он
склонити
онај
зуб
,
а
ви
он
онда
лепо
подметнути
овај
на
његов
место
,
—
велим
Аркадија
и
предати
он
један
мали
замотуљак
.
—
Ваљ'да
он
хтети
успут
развијати
—
Поп
Спира
он
узити
и
размотати
,
и
кад
видити
шта
јесам
а
он
се
грохот
,
слатко
,
насмејати
.
—
„
sejati
den
jegože
sotvori
gospod
“
!
...
Аркадија
,
човек
,
тај
јесам
мој
избавитељ
ево
већ
по
други
пут
!
е
,
ако
се
још
и
сад
извући
из
шкрипац
,
хтети
ти
тај
vo
vjeki
vjekov
заборавити
.
е
,
Аркадија
,
—
рећи
поп
Спира
дигнути
задовољан
обрва
,
—
ти
јесам
,
ти
јесам
...
формалан
штрањгов
!
—
велим
и
тапкати
он
задовољно
по
раме
.
—
хе
,
хе
!
—
смејати
се
и
снебивати
Аркадија
.
—
Али
,
како
само
,
враг
,
да
ти
тај
пасти
на
памет
.
кад
ти
јесам
учити
никакав
школа
?
!
—
хе
,
—
велим
Аркадија
па
трљати
онако
смирено
поповски
рука
и
увлачити
снебивљив
врат
,
—
учити
јесам
,
господин
,
какав
јесам
мог'о
...
Учио
јесам
,
те
још
како
учити
!
Свршио
јесам
ви
ја
,
господин
,
и
онај
тринајсти
школа
!
—
завршивати
Аркадија
поносито
.
—
А
,
после
,
сав
јесам
Провлакови
мајстор
за
тај
;
а
и
ја
,
ако
хтети
права
,
требати
да
се
звати
Провлаков
!
—
ах
,
бадава
,
—
велим
задовољно
поп
Спира
.
—
Кажу
:
„
триста
,
без
поп
ништа
!
“
ако
ники
јесам
,
а
оно
хтети
ја
да
јесам
преокренути
па
од
сад
нек
се
казати
:
„
триста
,
без
црквењак
ништа
!
“
ај
,
јесам
л
’
добро
диванити
?
што
рек'о
наш
Нића
боктер
.
Што
јесам
,
јесам
!
права
јесам
рећи
наш
стар
:
„
Тешко
свој
без
свој
!
“
глава
двадесети
у
она
јесам
описати
један
јесењи
путовање
са
један
епизода
на
чарда
.
у
први
половина
глава
јесам
забава
,
а
у
други
поука
,
т
.
ј
.
изнети
јесам
ужасан
слика
један
алкохол
руинисан
организам
,
за
поука
многи
читалац
у
среда
тако
око
десет
сахат
,
баш
кад
се
господин
нотарош
кретати
у
амт
,
отворити
се
широм
капија
Пера
Тоцилов
,
а
на
капија
изаћи
кола
и
коњ
;
на
кола
леп
арњеви
а
под
арњеви
седити
Пера
Тоцилов
.
искривити
се
и
испружити
шија
па
наређивати
из
кола
нешто
свој
тамо
у
авлија
.
А
за
тај
се
прекрсти
,
па
опсовав
блато
и
киша
,
(
који
јесам
тако
свесрдно
падати
као
да
јесам
бар
недеља
дан
и
додола
и
литија
молити
бог
за
она
)
—
ошинути
коњ
и
потерати
управо
у
попов
сокак
пред
поп-Спирину
кућа
.
кад
он
узити
на
кола
прекрсти
се
још
једаред
,
онако
махинално
видити
гђа
Сид
како
се
крстити
на
врата
па
се
кренути
поп-Ћириној
кућа
и
стати
пред
капија
.
„
и
брк
и
брада
,
“
чути
се
још
из
авлија
,
„
све
,
све
обријај
,
сав
скинути
салашар
једном
паорски
,
све
,
све
!
нек
’
ићи
свет
на
он
к'о
на
чудо
,
нек
...
“
и
уједаред
застати
и
гђа
Перса
који
јесам
говорити
и
поп
Ћира
који
се
ухватити
за
левча
и
метнути
нога
на
потега
да
се
попети
у
кола
;
обојити
застати
као
окаменити
,
јер
обојити
спазити
у
кола
поп-Спиру
,
огрнут
госпоја-Сидином
велик
зимски
марама
како
се
помакнути
у
леви
а
(
из
почаст
)
остављати
поп-Ћири
да
он
седити
„
о
деснују
“
.
—
А-а-а
,
—
замуцкивати
пренеражен
поп
Ћира
,
—
а-а-а
,
а
шта
јесам
оно
тамо
,
а
,
Петар
?
А
какав
јесам
опет
тај
комендија
?
—
А
какав
бити
опет
комендија
бити
,
молити
лепо
?
—
питати
Пера
Тоцилов
,
а
начинити
наиван
и
поштен
лице
како
тај
већ
паор
умести
.
—
Па
,
Петар
синак
,
јесам
л
’
тај
поштено
од
ти
;
дед
’
казати
сада
ти
јесам
?
јесам
ли
ја
погодити
кола
и
капара
дати
—
ил
’
неки
други
?
А
?
—
питати
он
поп
Ћира
стојећи
крај
кола
?
—
Па
,
па
,
молити
лепо
,
господин-попо
,
па
и
ви
јесам
погодити
а
и
други
господин
попасти
јесам
погодити
.
обојица
јесам
погодити
и
поштено
ја
,
што
казати
,
и
капара
дати
,
који
ја
ви
,
к'о
један
човек
сиромашак
,
никад
хтети
заборавити
,
и
за
који
ви
:
фала
!
онај
каста
,
и
јесам
ви
погађати
,
него
ваш
Аркадија
погађ'о
за
ваш
рачун
.
него
извол'те
у
кола
;
извол'те
да
не
киснеду
за
банбадава
и
коњ
и
ам
.
—
хе
,
Петар
,
синак
,
’
ма
хтети
тако
,
—
пребацивати
он
поп
Ћира
.
—
Ал
’
молити
понизно
,
господин-попо
,
а
зар
ја
јесам
ви
сам
дозволити
,
да
још
један
моћи
примити
на
кола
у
предњи
сиц
нуз
ја
!
?
па
ето
и
господин
јесам
,
на
прилика
,
парок
к'о
и
ви
што
јесам
,
па
ди
бити
ја
он
метнути
до
ја
,
а
ето
и
он
ви
одавати
почест
,
оставити
ви
у
десно
...
а
за
тај
ви
и
возити
по
тај
.
А
за
десет
сребро
,
што
казати
,
не
вредити
ни
презати
на
оваки
белај
од
време
.
А
ваљ'да
јесам
права
да
и
ја
,
што
казати
,
к'о
сирома
’
један
човек
,
зарадити
који
крајцара
за
порција
;
јербо
и
коњ
имати
душа
,
макар
да
јесам
,
што-кажу
,
један
марва
.
—
тај
умести
ви
паор
,
знати
ја
већ
ви
и
ваш
политика
!
—
умешати
се
гђа
Перса
.
—
за
бог
,
Николајевич
,
за
што
јесам
добро
отворити
очи
кад
погађати
кола
;
кад
знати
добро
паор
,
гром
она
спалити
и
сас
обешењак
!
...
тај
ди
бити
се
ти
,
бог
с
ти
,
—
продуживати
гђа
Перса
сав
зелен
од
јед
,
—
возити
с
ко
бити
!
Тражи
други
кола
,
тај
бар
тај
зеље
имати
доста
,
фала
бог
.
—
имати
кола
ал
’
нем
арњеви
,
милостив
!
—
велим
Пера
Тоцилов
.
—
тај
гледати
само
какав
јесам
тај
време
!
тај
гријота
бити
бити
и
кер
истерати
на
сокак
на
оваки
киша
и
у
овако
блато
!
—
тај
обешењак
јесам
ви
сав
,
кол'ко
ви
јесам
гођ
!
Немеши
ви
требати
,
немеш
!
—
ех
,
тај
ман'те
се
,
госпоја
,
комендија
!
тај
какав
немеш
!
тај
сав
јесам
ја
немаши
,
па
через
тај
се
и
свађати
.
А
да
јесам
„
немеш
“
,
нит
’
бити
ви
бити
брез
кола
,
нит
’
бити
’
ја
спасти
на
тај
да
други
возити
.
А
и
„
немеш
“
баш
,
ал
’
јесам
и
они
прокопсати
!
тај
ено
Рада
Карабашев
,
па
он
јесам
бар
немеш
,
па
и
он
кочијашити
!
па
спасти
на
Джида
перјаре
и
грошићарити
,
а
ја
бар
господа
пароке
возити
!
него
боље
ви
седати
,
да
мање
киснути
и
ја
и
коњ
!
—
тај
како
не
бити
бити
кола
у
толики
село
?
!
—
праскати
гђа
Перса
.
—
тај
имати
кола
,
не
велим
ни
ја
,
милостив
,
да
,
и
’
немати
,
ал
!
тај
јесам
ђаво
,
што
немати
арњеви
.
знати
тај
и
господа
попити
.
зар
мислити
,
јесам
они
к'о
,
на
прилика
,
један
паметан
и
учеван
људи
,
обићи
све
,
па
једва
у
зло
доба
,
наћи
код
Пера
Тоцилов
?
—
права
казати
обешењак
један
параснички
!
ах
,
Аркадија
,
ти
јесам
ја
сав
тај
направити
!
...
морати
!
Шта
јесам
,
ту
јесам
!
—
велим
поп
Ћира
полако
гђа-Перси
.
и
она
увиђати
и
пристајати
и
давати
савет
поп-Ћири
и
велим
он
полако
:
—
Па
,
моћи
да
попушћати
,
него
држати
срце
.
пазити
,
за
жив
глава
,
да
се
јесам
упуштати
саш
он
у
разговор
.
нит
’
он
питати
,
нит
’
он
одговарати
што
.
најбоље
хтети
бити
да
се
одмах
умотати
у
бунда
.
увући
глава
,
натући
капа
на
очи
,
па
спавати
.
А
ако
баш
не
моћи
да
заспати
,
а
ти
се
учинити
к'о
да
спавати
,
тај
јесам
бар
лако
.
до
Темишвар
моћи
да
се
шалити
да
се
показати
будан
!
Држи
срце
,
Ћира
,
ако
јесам
пријатељ
свој
деца
!
—
хе
,
лако
јесам
ти
!
ал
’
ја
све
слутити
,
да
хтети
се
искобељати
,
—
знати
ја
он
!
...
е
па
збогом
.
па
паз'те
на
кућа
.
ако
доћи
Лоренц
Чифутин
,
казати
он
,
да
хтети
у
Субота
овде
бити
,
па
нек
ја
причекати
дотле
.
А
ви
затварати
рано
капија
и
одма
’
пуштати
трезор
с
ланац
,
па
пазити
,
да
се
какав
вандрокаш
не
ушуњати
у
кућа
.
—
терати
већ
једаред
!
—
рећи
поп
Спира
,
кад
поп
Ћира
сести
с
десни
до
он
.
—
е
,
па
збогом
!
—
веда
поп
Ћира
из
кола
.
—
Срећан
пут
!
—
поздрављати
он
његов
,
гђа
Перса
,
Пера
,
па
и
сам
Меланија
,
који
се
опоравити
од
лак
несвестица
,
у
који
јесам
мало
час
пасти
,
кад
јесам
видети
поп-Спиру
у
кола
у
који
хтети
она
се
папа
возити
.
—
ајд
у
име
Божје
!
—
велим
Пера
Тоцилов
и
стати
тек
сад
пунити
лула
.
—
тако
ви
волети
,
тај
јесам
лепо
!
Шармант
!
Ausgecajhnet
!
браво
,
господин-Ћиро
,
браво
!
клањати
се
!
Kis
taj
hand
!
тако
,
тај
јесам
красно
!
А
не
да
се
мрзети
и
свађати
!
даклем
јесам
се
измирити
;
јесам
више
„
фаше
“
,
даклем
„
alt
-frajndšaft
rostet
ni
“
;
даклем
опет
вредити
штагођ
;
па
сад
правити
лустрајзе
?
Јел'те
?
путовати
заједно
?
...
браво
!
...
е
,
сад
јесам
сретан
,
јербо
јесам
видети
,
шта
јесам
давно
и
једнако
желити
.
мој
гратулација
и
majn
grus
!
—
викати
фрау-Габриела
који
јесам
бити
завирити
у
кола
и
видети
,
на
велик
и
њен
чудо
,
оба
попасти
како
сести
лепо
један
крај
други
.
Нашла
се
однекуд
,
не
знати
ни
јесам
како
,
онако
улопати
,
пред
поп-Ћирином
кућа
док
јесам
Пера
Тоцилов
пунити
лула
и
кресати
оцило
и
псовати
и
труд
и
кремен
и
оцило
и
Чивутин
.
—
Ајда
терати
већ
једаред
!
—
викнути
љутит
у
један
глас
оба
поп
.
и
кола
поћи
.
—
Срећан
пут
!
—
викати
за
кола
и
махати
бео
рубац
фрау-Габриела
.
—
е
,
тај
јесам
баш
лепо
.
ко
бити
тај
рек'о
.
е
,
баш
,
баш
...
сав
јесам
онако
,
некако
,
како
да
ви
казати
,
срећан
!
сав
ја
нешто
фалити
,
док
јесам
бити
фаше
,
па
сам
бити
,
хтети
ја
веровати
,
гнедиге
,
к'о
убијен
,
ал
’
формално
,
к'о
убити
!
—
продуживати
фрау-Габриела
с
гђа
Перса
.
—
е
,
е
,
ко
бити
тај
и
помислити
!
!
А
ја
,
још
кад
јесам
устати
,
а
ја
сав
дешператан
,
па
још
мислити
:
шта
хтети
,
Божа
,
бити
сас
ваш
господин-супругом
,
па
сас
ви
,
па
сас
ваш
!
А
,
оно
,
ето
,
шта
јесам
видети
!
она
,
она
,
она
!
Неће
ја
веровати
људи
кад
стати
да
она
приповедати
;
а
,
формално
,
ни
ја
свој
очи
још
не
моћи
да
веровати
.
ићи
одмах
да
јавити
тај
дешператан
пријатељ
ваш
господин
супруга
!
...
Милостива
.
kis
taj
hand
!
фрајлица
,
...
господин-Перо
...
службеница
!
—
велим
фрау
Габриела
и
одлазити
журно
.
—
Ида
до
ђаво
;
врат
скрјала
!
—
велим
гледати
за
она
,
љутит
гђа
Перса
.
—
е
,
баш
од
овај
хуцоше
и
торокуша
швапски
не
моћи
ама
баш
ништа
сакрити
!
свуд
се
она
наћи
,
гром
јесам
спалити
!
створити
се
к'о
из
земља
!
гледати
јесам
само
,
молити
ти
—
велим
гђа
Перса
гледати
за
она
,
—
како
се
сав
улопати
од
блато
,
к'о
да
јесам
јесам
биков
вијати
.
о
,
частан
те
,
жена
!
—
крстити
се
гђа
Перса
.
—
какав
јесам
тај
само
пасија
,
тумарати
тако
брез
нужда
по
блато
!
е
,
овај
ти
јесам
баш
права
каштига
Божија
за
село
!
—
велим
гђа
Перса
гледати
расејано
за
она
.
—
ајте
,
деца
,
озепсти
!
А
ти
,
Меланија
,
чедо
,
тај
хтети
ноћас
опет
бунцати
,
ако
назепсти
сад
тако
у
тај
лак
хаљина
.
и
авлијски
врата
залупити
за
она
,
а
из
авлија
се
и
опет
чути
онај
страшан
реч
:
„
и
брада
,
и
брк
,
и
све
,
све
...
сав
обешењак
једном
салашарски
!
“
Прођоше
кола
кроз
село
;
оставити
он
и
ударити
преко
вашариште
.
како
пусто
и
жалосно
изгледати
тај
место
сада
,
а
како
јесам
весело
и
живо
изгледати
пре
седам
недеља
,
кад
јесам
ту
бити
тродневни
вашар
,
на
који
јесам
Рада
Карабаш
(
са
још
неки
чикош
из
Бачка
)
шест
дан
остати
под
један
шатра
,
пити
алдумаш
с
чикош
ради
купљен
диван
ждребац
,
који
јесам
коштати
пет
стотина
сребро
,
и
коштати
он
попијен
вино
и
поразбијан
флаша
и
глава
на
седамдесет
и
пет
сребро
он
само
.
ко
тај
сав
јесам
бити
и
шта
се
све
јесам
продати
и
покрасти
за
онај
три
дан
,
док
јесам
вашар
трајати
,
а
сада
ништа
не
чути
!
Тишина
,
ништа
не
чути
;
ни
жагор
,
ни
врисак
и
цик
под
шатра
,
ни
подврискивање
и
поскочица
у
кола
,
ни
како
пуцати
батина
по
леђа
какав
Циганин
лопов
,
ни
правдање
какав
Неца
ни
Прока
пред
комесар
да
јесам
продавати
коњ
његов
,
а
да
пасош
немати
за
тај
,
што
јесам
он
дин-душмани
његов
украсти
најпре
пасош
,
па
хтети
после
и
коњ
,
па
за
тај
он
,
велим
,
и
продавати
сад
јевтин
.
терати
Пера
Тоцилов
преко
вашариште
,
па
и
он
доћи
тешко
;
сетити
се
Пера
прошли
вашар
и
један
вранац
,
за
ко
се
ценкати
,
па
он
испустити
,
а
бити
јесам
још
из
мартоношки
или
башахидски
ергела
!
Умреће
и
прежалити
хтети
,
што
он
јесам
ил
’
купити
ил
’
украсти
.
за
тај
јесам
сада
сетан
,
лула
он
се
угасити
и
поглед
он
блудити
по
пуст
вашариште
.
Позн'о
јесам
и
онај
место
где
јесам
вранац
стајати
,
па
пун
свет
око
он
—
а
сада
све
пусто
,
нигде
ники
,
само
покиснути
врана
и
гавран
грактати
и
прелетати
са
багрем
на
багрем
.
пренути
се
из
мисао
Пера
Тоцилов
,
заденути
угашен
лула
у
чизма
,
навући
кабаница
па
ошинути
коњ
.
остати
за
она
за
тила
час
и
вашариште
и
гробље
и
лудара
,
и
ухватити
се
главнога
пут
.
њива
и
с
један
и
с
други
страна
.
пред
сваки
њива
два
дуд
,
па
се
по
она
знати
докле
јесам
чији
њива
.
сав
јесам
сада
суморно
,
и
њива
и
дрвеће
.
по
пут
ники
,
по
њива
ники
,
а
дудов
оголети
па
она
се
црн
покисао
грана
.
тек
на
неки
видити
врана
или
парац
реп
од
дечији
змај
који
јесам
,
бог
тај
питати
,
с
који
страна
пасти
и
заплести
се
у
грање
са
који
јесам
лишће
давно
отпасти
а
реп
ост'о
ту
да
красити
голо
дрво
,
и
стајати
ту
све
до
други
година
до
лет
кад
дрво
озеленити
листа
и
кад
се
накитити
миријада
дудов
плод
.
тада
хтети
он
тек
можда
скинути
какав
гладан
вандровкаш
,
који
се
попети
на
дуд
(
не
бирати
јесам
л
’
:
црн
,
бео
или
мургаст
)
да
се
најести
и
поткрепити
свој
сила
за
даље
путовање
пешке
,
и
узица
он
прекрпити
сав
„
пинтл
“
и
продужити
сав
пут
даље
сав
поред
дуд
овај
исти
пут
,
који
данас
не
сретати
наш
путник
ни
живити
дух
.
Пера
Тоцилов
терати
коњ
и
разговарати
се
с
она
,
јер
оба
поп
ћутети
и
ни
реч
не
чути
иза
себе
.
поп
Ћира
ваљада
спавати
,
а
поп
Спира
колико
он
брига
допуштати
,
дремуцати
по
мало
.
Пера
бадрити
коњ
,
карати
она
,
спомињати
она
онај
Мартоношанин
(
вранац
)
и
кор
она
и
застиђивати
он
те
они
повући
боље
.
после
три
сахат
путовање
,
зауставити
се
кола
пред
један
нахерен
и
чупав
чарда
.
—
’
Оћемо
л
’
мало
да
се
одморити
?
—
запитати
Пера
који
јесам
нерадо
пролазити
поред
чарда
к'о
поред
турски
гробље
.
његов
јесам
принцип
бити
исказан
и
надалеко
познати
већ
као
популаран
пословица
:
„
кад
проћи
поред
крста
,
ма
чији
бити
,
прекрсти
се
;
а
кад
проћи
поред
биртија
,
ма
какав
бити
,
зауставити
се
!
“
—
ај
!
—
запитати
јак
глас
онај
унутри
,
—
’
хтети
л
’
мало
да
одморити
сирот
коњ
?
—
Па
,
не
бити
згорег
бити
!
—
одговорити
он
поп
Спира
жељан
да
мало
побећи
од
силан
свакојак
мисао
који
јесам
он
опхрвати
онако
седећи
у
кола
,
а
и
да
се
прихватити
мало
.
кола
стати
.
поп
Спира
и
Пера
сићи
.
Пера
покрити
коњ
ћебе
,
а
после
она
испрегнути
па
ући
с
поп-Спиром
у
чарда
а
,
поп
Ћира
остати
у
кола
бајаги
спавати
.
Чарда
—
један
страћара
,
нахерити
на
један
страна
—
бити
празан
,
само
један
подадуо
бојтар
седити
за
један
дугачак
чамов
сто
па
гледати
из
буџак
као
пацов
из
рупа
.
пред
он
стајати
један
фићок
ракија
.
пијуцкати
из
он
и
разговарати
се
с
бирташица
који
јесам
пеглати
неки
шлингован
сукња
у
биртија
.
Баш
она
јесам
приповедати
нешто
о
прошли
златан
време
,
и
о
негдашњи
велик
и
садашњи
мали
плата
бојтарски
.
приповедати
она
—
и
ако
он
она
и
не
слушати
,
јер
јесам
већ
сто
пут
тај
исто
чути
па
знати
напамет
—
како
јесам
пре
тридесет
година
,
кад
јесам
он
још
момак
бити
,
вредно
бити
бити
бојтар
и
свињар
;
кад
јесам
газда
и
трговац
терати
свиња
у
Пешта
на
вашар
,
па
јесам
и
бојтар
онда
проћи
и
видети
свет
к'о
мало
ко
.
—
о
бирташ
,
—
лупати
и
викати
Пера
Тоцилов
,
—
звати
ти
господин
парок
.
—
Ајда
,
донети
штогођ
Пера
,
—
велим
поп
Спира
,
—
а
моћи
и
ја
.
—
ракија
,
ракија
мало
!
—
велим
Пера
.
—
Биће
баш
добро
на
овај
’
ладноћа
.
—
одма
’
,
така
!
—
велим
један
још
доста
леп
жена
са
повезан
вилица
,
па
остављати
посао
,
пољубити
поп-Спиру
у
рука
и
доносити
она
ракија
,
поп-Спиро
у
мањем
а
Пера
у
веће
стакло
.
—
А
ди
ти
јесам
човек
?
—
питати
јесам
Пера
Тоцилов
.
—
Очо
јуче
у
Темишвар
посао
,
господин
.
спремати
!
...
Имаћемо
у
недеља
мало
калабалук
,
весеље
!
—
велим
задовољан
бирташица
.
—
А
какав
калабалук
?
—
питати
јесам
Пера
.
—
тај
,
ето
...
јесам
имати
други
посао
!
—
велим
стидљиво
бирташица
излазећи
.
—
сад
...
ви
,
на
прилика
—
умешати
се
у
разговор
онај
бојтар
из
буџак
,
један
танак
подуг
брк
,
права
руина
који
сад
први
пут
и
приметити
гостити
.
—
’
хтети
,
к'о
један
путник
да
знати
,
шта
хтети
тај
бити
у
недеља
код
ми
овдекана
.
е
,
па
ја
хтети
ви
,
молити
лепо
,
моћ
тај
јешплицирати
.
јербо
ја
јесам
и
неки
род
овај
бирташ
што
јесам
сада
,
тај
јесам
,
у
Темишвар
—
он
хтети
,
знати
,
да
се
жена
;
па
у
недеља
хтети
да
тај
бидну
сват
.
—
е
,
тај
јесам
бо'ме
лепо
,
—
велим
поп
Ћира
прихватити
се
шунка
који
јесам
донети
из
кола
.
—
...
А
узеће
овај
овде
,
што
јесам
сад
ту
пеглати
,
па
изићи
тамо
,
—
продужити
бојтар
и
показати
камишом
на
врата
на
који
јесам
бирташица
изаћи
.
—
један
честит
душа
;
тај
да
јесам
,
што
казати
прика
новина
тражити
,
—
па
не
бити
такав
потрефити
,
тако
јесам
тај
благо
један
од
жена
!
—
рећи
бојтар
па
устати
и
брзо
сунути
себе
ракија
у
фићок
.
—
ја
јесам
овде
знати
,
к'о
неки
род
,
па
за
тај
се
и
не
циврам
него
се
и
јесам
послуживати
.
тај
ја
јесам
балсум
,
и
,
каста
,
један
сладост
.
ал
’
помагати
она
к'о
свој
,
јербо
имати
људи
па
’
оћеду
да
пиједу
а
нећеду
да
платиду
,
а
ја
она
не
дати
тај
,
и
пазити
на
она
к'о
њихов
род
,
и
,
на
прилика
,
бран
овај
имати
к'о
и
мој
да
јесам
.
—
е
,
тај
јесам
лепо
од
ти
,
лепо
!
—
велим
поп
Спира
доручковати
и
пружати
и
Пера
да
јести
.
—
А
она
јесам
Влаиња
а
мој
Миша
јесам
Србљин
к'о
гођ
и
сам
што
јесам
а
и
сав
у
наш
вамилија
,
а
имела
она
се
Тинкуца
,
каста
:
Тинка
.
па
држати
се
ш
њимекара
већ
неки
’
једанајст
година
,
још
онда
кад
јесам
онај
Тотица
,
што
јесам
пре
она
ту
бити
,
отер'о
.
па
сад
он
салетили
и
поручити
он
из
славан
вармеђа
:
ил
’
нек
јесам
узети
,
ил
’
ђеду
јесам
пелшубовати
у
Лугош
одакле
јесам
и
доћи
,
—
—
А
тако
?
—
велим
поп
сир
.
—
А
она
,
удрити
у
плач
,
а
он
ондак
доћи
жао
.
бити
,
што
казати
,
толики
година
к'о
да
јесам
и
венчати
,
па
ди
бити
он
тај
сада
допустити
и
какав
бити
опет
човек
бити
!
па
казати
:
„
е
,
баш
хтети
бити
,
к'о
што
славан
вармеђа
казати
него
,
казати
,
к'о
што
ја
’
хтети
“
.
па
сад
хтети
се
,
к'о
ни
што
ви
отоич
река
’
,
у
овај
недеља
да
венчаду
.
ето
,
пеглати
за
сват
.
спремати
се
,
јадница
,
па
радостан
,
па
већ
бог
знати
како
!
...
а
и
он
јесам
већ
читав
недеља
дан
јесам
тук'о
,
а
сав
через
венчање
.
—
и
требати
,
и
требати
!
—
велим
Пера
Тоцилов
јести
.
—
људи
јесам
,
требати
да
се
венчаду
;
јесам
марва
,
на
прилика
,
па
да
брез
венчање
живиду
...
од
шта
бити
,
на
прилика
,
ето
господа
поп
живити
,
да
немати
ето
тако
пониког
да
венчаду
.
Што
казати
:
рука
рука
мити
!
...
за
свагог
јесам
бог
по
нешто
оставити
и
,
што
казати
,
опредјелио
.
ето
,
на
прилика
,
ти
служити
гост
,
а
ја
кочијашити
,
а
они
се
узимаду
а
господа
парох
онај
венчаваду
...
е
,
па
тако
;
свак
имати
свој
један
пословање
и
,
каста
,
зарађивање
.
не
моћи
сваки
све
да
радити
.
—
Само
да
ви'ш
комендија
и
белај
,
—
настављати
бојтар
,
плашљиво
наливати
себе
опет
један
фићок
ракија
,
—
да
ви'ш
белај
,
ако
она
дотле
не
спласнути
образ
!
Отек'о
она
,
па
јесам
к'о
што
видити
,
повезати
вилица
.
бости
јесам
зуб
,
па
к'о
да
јесам
неко
тук'о
.
А
јесам
јесам
овај
недеља
,
што
казати
,
ни
мали
прст
додирн'о
.
А
тај
ја
знати
најбоље
,
јербо
ја
јесам
,
што
каша
,
поваздан
тунакан
.
Хе-е-е
,
—
уздахнути
дубоко
бојтар
и
натезати
фићок
и
отпити
добро
,
—
јесам
више
за
бојтар
онај
време
,
па
да
ићи
у
Пешта
,
да
проћи
свет
;
него
...
ето
тако
,
капати
ту
бреспослен
а
баш
ја
тај
јесам
мило
,
к'о
човек
радник
.
тај
зар
јесам
ја
носити
кадгођ
овај
пударски
опанак
?
!
...
Нег
’
чизма
и
лети
и
зими
,
па
сав
поткован
талир
!
Хе-е-е
,
али
сад
,
ето
тако
...
Отрц'о
јесам
се
к'о
неки
стар
швигар
!
—
завршити
бојтар
,
па
натезати
фићок
па
испити
онај
остатак
.
—
А
мој
јесам
страданије
велик
;
кад
бити
’
ја
поч'о
—
—
е
,
па
’
хтети
л
’
,
Пера
,
—
рећи
поп
Спира
и
дигнути
се
.
—
Можемо
,
господин-попо
,
—
рећи
и
скочити
Пера
и
викнути
бирташица
који
ући
.
—
јесам
л
’
какав
пут
до
Ченеј
?
—
Рђав
,
господин-попо
...
А
зар
бити
’
ја
седити
и
злопатити
се
овде
к'о
у
ариште
,
—
велим
бојтар
.
—
Ајда
попити
овај
да
не
ићи
у
штета
!
—
рећи
поп
Спира
и
дати
он
свој
ракија
а
и
од
Перин
нешто
остати
.
—
А
кад
мислити
,
да
хтети
стигнути
,
кад
јесам
такав
пут
?
—
фала
,
господин-попо
.
бог
ви
за
тај
платити
.
поред
ви
сиротиња
моћи
да
живити
!
—
рећи
бојтар
и
узити
испред
поп-Спире
и
Пера
ракија
и
попити
.
—
Па
још
за
два
сат
пута
стићете
.
Стићете
комотан
још
за
вид
у
Ченеј
.
Платиша
бирташица
ракија
и
вино
.
Бирташица
и
бојтар
захваљивати
и
љубити
поп-Спиру
у
рука
.
они
одлазити
,
бирташица
она
стидљиво
испраћати
желити
она
:
срећан
пут
!
...
—
А
,
ти
,
пештански
трговац
,
тај
јесам
се
канда
опет
почастити
,
док
јесам
ја
бити
тамо
напољу
!
—
велим
он
бирташица
кад
отићи
путник
.
—
ти
јесам
опет
точити
,
а
?
—
јесам
точити
...
а
што
ја
да
точити
!
Ваљ'да
јесам
шљивовица
!
него
ники
комадара
и
бећаруша
!
—
јесам
,
точити
јесам
!
познавати
ја
!
А
велим
:
„
шљивовица
“
,
а
?
...
убити
бити
ти
у
врат
.
—
А
што
да
точити
,
и
ко
да
точити
,
кад
јесам
једва
и
онај
попијо
,
што
ја
јесам
од
добар
воља
дати
?
!
„
Точио
“
!
...
—
гунђати
бојтар
.
—
сав
ја
крив
,
само
ја
точити
и
пити
!
’
телити
бити
и
да
продати
и
да
ви
остати
!
!
—
Ћути
,
ћутети
,
знати
ја
ти
,
—
—
тај
шта
ја
,
шта
ја
знати
!
тај
једва
јесам
и
онај
уз'о
.
знати
и
сам
кол'ко
јесам
се
нећк'о
.
тек
да
ви
,
што
казати
,
не
учинити
на
жао
,
уз'о
јесам
и
попити
.
А
зар
се
јесам
нећк'о
?
—
е
,
нећк'о
јесам
се
!
ти
јесам
се
нећк'о
?
!
и
јесам
мустра
да
се
нећкати
!
—
А
ваљ'да
ја
баш
тај
пити
од
бес
?
него
,
тако
...
пити
,
па
ја
се
ондак
помало
још
и
мити
да
живити
.
јербо
тај
јесам
мој
сладост
један
!
...
па
велим
:
тај
добар
јесам
бог
,
па
хтети
он
свој
бојтар
баш
тако
оставити
.
па
ондак
имати
ники
надежда
;
јербо
јесам
тај
за
ја
један
„
балсум
“
кад
мало
гуцнути
—
—
„
балсум
“
!
...
Што
гођ
ти
гребати
ту
твој
проклет
гуша
,
сав
јесам
тај
,
знати
ја
,
балсам
за
ти
;
нек
само
гребати
—
—
е
,
„
гребати
“
!
откуд
гребати
,
кад
клизити
к'о
зејтин
!
...
сав
се
тоциљати
!
—
велим
бојтар
.
—
„
клизити
“
,
да
бо'ме
да
клизити
.
за
тај
ти
и
велим
,
да
јесам
точити
и
пити
,
сунђер
један
.
—
тај
јесам
,
сунце
ја
!
јесам
,
бог
ја
!
јесам
се
ни
мак'о
а
камо
л
’
точити
и
пити
.
ајде
бар
да
јесам
какав
шљивовица
,
па
да
казати
,
намамити
јесам
се
на
она
,
—
него
ники
ординаран
и
комисан
бећаруша
!
—
пити
бити
ти
и
„
шајтвосера
“
!
—
тај
моћи
грешити
душа
!
...
тај
моћи
ја
,
снаја
,
за
банбадава
цвелити
!
тај
моћи
ја
бедити
и
ружити
—
кад
ја
јесам
доста
и
онај
бог
наружити
!
—
роптати
овај
нов
„
Јов
“
са
чарда
.
—
Изгорећеш
,
несрећа
један
!
Изгорећеш
од
тај
силан
ракија
.
—
е
,
изгорети
!
А
ко
јесам
још
у
мој
фамилија
изгор'о
од
ракија
!
...
Ет
’
,
тако
!
...
сад
ја
већ
и
фамилија
не
остављати
на
мир
!
—
не
знати
ја
за
твој
фамилија
,
ал
’
ти
хтети
баш
изгорети
—
—
ех
,
да
изгорем
од
ракија
!
—
бранити
се
и
не
да
бојтар
.
—
е
,
ваљ'да
јесам
неки
фидибус
,
па
да
изгорем
.
Нећу
се
ни
запалити
а
камо
л
’
изгорети
.
она
ја
’
ладити
кад
јесам
пити
.
ваљда
имати
у
она
педесет
градити
,
па
да
изгорем
!
ја
хтети
само
прид
туђина
да
кудити
еспап
,
јербо
јесам
род
;
а
зар
јесам
тај
честит
ракија
?
!
да
јесам
тај
честит
ракија
,
ја
бити
’
се
бар
стрес'о
кад
јесам
пити
.
Блага
к'о
Божја
росица
...
мо'ш
јесам
пити
к'о
кеш
бар
,
ништ
не
осећати
!
...
тај
зар
јесам
не
знати
;
тај
заједно
јесам
јесам
с
мој
Милош
кварити
!
—
ја
он
једнако
викати
:
„
тај
имати
ли
тај
дух
...
тај
моћи
више
;
доста
јесам
!
“
А
он
велим
:
„
Још
мало
“
па
још
кварити
.
—
е
,
гледати
ти
само
један
кер
неблагодаран
!
—
рећи
бирташица
изненадити
,
и
остављати
пеглајз
у
чудо
.
—
Још
он
пробирати
!
—
...
него
ти
тако
;
увек
волети
да
ја
цвелити
...
А
ја
тај
још
бог
знати
како
фалити
прид
господин-попом
како
јесам
вредан
и
добар
—
—
тај
добра
јесам
ја
,
него
ти
не
ваљати
!
—
велим
бирташица
и
настављати
пеглање
.
—
е
,
сав
ја
не
ваљати
;
никад
ја
не
ваљати
!
А
кад
јесам
добар
,
па
ондак
боље
и
да
ја
немати
!
—
Па
откад
јесам
ја
тај
већ
рећи
!
—
велим
бирташица
пеглати
једнако
.
—
тај
што
ја
и
тај
бог
већ
не
узети
једаред
себикана
и
не
курталисати
ја
!
—
не
бојити
се
!
Неће
те
скоро
узети
!
не
требати
ни
он
што
не
ваљати
,
него
тај
остављати
ми
овде
на
врат
—
—
...
да
се
не
мучити
и
злопатити
на
овај
свет
кад
јесам
сваки
на
терет
и
на
пут
!
—
јадати
се
бојтар
па
се
примакнути
и
испити
још
онај
мало
што
јесам
остати
у
фићок
Пера
Тоцилов
,
па
уздахнути
тешко
:
—
Хе-е-е
!
Још
да
ја
јесам
овај
балсум
...
па
доћи
ја
поникад
да
наћи
какав
крив
грана
,
па
да
—
—
да
се
обесити
,
јесам
л
’
—
?
—
не
,
—
пресећи
јесам
бојтар
брзо
,
као
да
хтети
побећи
од
крив
грана
,
—
него
да
скочити
у
вод
,
јербо
тај
ја
јесам
,
знати
,
цигурна
смрт
.
—
ти
да
скочити
у
вод
!
гле
он
само
како
лагати
!
тај
бежати
ти
од
вод
далеко
к'о
бесан
кер
——
—
хе
,
—-
уздахнути
опет
бивши
бојтар
.
-
—
диванити
ет
’
тако
,
па
само
грешити
душа
.
А
да
бо'ме
,
кад
не
знати
зашто
јесам
сав
тај
.
ја
у
Рожданику
тај
писати
,
да
хтети
ја
срадати
,
и
тај
баш
ни
од
шта
други
него
баш
ода
тај
вод
,
па
черес
тај
ја
и
дан-данас
мало
пити
вод
.
—
е
,
кад
ти
у
Рожданику
писати
,
—
говорити
бирташица
а
навлачити
на
даска
други
шлингован
сукња
,
—
онда
јесам
тај
твој
судбина
...
а
ја
јесам
знати
.
е
,
онда
моћи
скакати
—
—
ех
,
знати
ја
да
бити
ви
бити
срце
на
место
тек
ондак
!
...
еј
,
тај
што
ја
цвелити
,
-
снаја
!
тај
шта
се
бог
већ
једаред
не
смиловати
на
ја
јадник
!
—
јад
се
овај
.
—-
Ајда
моћи
ја
се
ту
пренемагати
и
преврћати
очи
к'о
шокачки
поп
,
—
него
узети
клип
,
па
ићи
,
па
накрунити
свиња
и
на'рани
и
’
!
—
’
Оћу
!
’
хтети
,
така
!
само
ја
моћи
,
снаја
,
цвелити
више
—
—
Па
онда
,
—
давати
он
бирташица
упутство
,
—
кад
метнути
пред
њи
’
да
јести
,
а
ти
ондак
онај
жут
фурт
чешати
рука
по
лећа
сав
док
јести
,
халав
јесам
па
гурати
свуд
њушка
и
отимати
од
други
’
а
кад
он
тако
почешати
мало
,
онда
и
онај
стидљив
добити
ред
и
једеду
—
—
тај
,
знати
ја
тај
!
зар
јесам
он
једаред
чеш'о
по
лећа
!
...
Тргов'о
толики
година
,
што
казати
,
и
бити
један
па
један
;
и
сребрн
пуцад
,
и
ћурдија
с
тока
,
и
чизма
,
и
свилен
чупав
шешир
носити
...
еј
,
да
јесам
ја
нешто
онда
познавати
,
снаја
,
и
да
јесам
бити
свој
к'о
данас
—
—
...
а
кад
он
к'о
чешати
по
лећа
,
—
настављати
бирташица
и
не
слушати
он
,
—
а
он
јесам
онда
мало
учтив
,
па
не
отимати
од
други
’
а
он
јесам
и
онако
дебео
—
—
...
какав
јесам
ја
бити
ондак
,
и
да
требати
да
јесам
сада
мој
крај
...
па
ди
јесам
само
поглед'о
,
бити
јесам
цигурно
мој
;
и
како
јесам
се
мого
оженити
!
—
знати
,
чути
јесам
за
твој
чудо
и
покорити
!
...
Чуле
јесам
шта
јесам
ти
коштати
онај
чизма
и
онај
кацабајка
онај
Маџарица
у
Кун-Сент-Мартону
што
јесам
ти
сав
ноћ
играти
чардаш
...
за
тај
јесам
ти
сад
и
дотер'о
до
пас
!
...
—
Ал
’
и
јесам
бити
ирош
,
ао
,
дука
он
!
—
рећи
и
лупити
о
сто
.
—
јесам
се
,
што
казати
,
бој'о
ни
један
бачки
ирош
,
ни
пушћ'о
он
испред
себе
!
...
еј
,
да
ја
јесам
данас
онај
тал
а
овај
мој
памет
—
!
—
е
,
па
сад
ајд
’
ићи
!
па
кад
он
заклати
,
омастити
и
тај
брк
!
Биће
кожурица
у
купус
,
а
добити
и
бешика
за
дуванкеса
;
а
ја
хтети
ти
јесам
,
кад
узимати
кад
,
опшити
црвен
пантлика
.
ајд
’
,
ирош
мој
!
—
’
Оћу
!
сав
хтети
урадити
к'о
што
ја
казати
,
само
ја
моћи
прибацивати
за
оно
мало
ракијица
;
јербо
тај
јесам
мој
сладост
,
мој
балсум
!
ракија
јесам
један
мој
сладост
,
каста
.
А
јесам
л
’
ви
онако
мало
’
хладно
,
снаја
!
...
Баш
не
бити
шкодити
да
се
чимгођ
мало
угријати
изнутра
—
—
Па
тај
јесам
пре
рек'о
:
да
ти
’
ладити
,
а
сад
опет
казати
,
да
ти
гријати
?
—
е
,
па
кад
јесам
човек
добар
,
к'о
ја
што
јесам
,
па
сав
он
на
добро
излазити
—
—
ајд
’
баш
да
ти
дати
,
—
смејати
се
Тинкуца
и
давати
он
фићок
ракија
и
он
он
искапити
на
мах
.
—
помоћи
ја
,
видити
да
јесам
овај
дан
не
знати
ни
ди
ја
јесам
глава
од
силан
посао
и
пеглање
сукња
.
—
ехе
,
—
зауставити
се
бојтар
и
уздахнути
—
што
казати
:
„
пеглати
ја
се
,
сукња
шлингован
,
„
у
недеља
бић
—
—
таки
напоље
да
се
истрезнити
!
—
обрецнути
се
Тинкуца
.
—
Ви'ш
ти
тај
он
само
!
—
хеј
,
—
уздахнути
бојтар
излазећи
уздах
пун
меланхолија
који
јесам
тако
обичан
код
свити
страстан
љубитељ
ракија
.
—
Прошло
јесам
,
видити
ја
бојтарски
и
свињарски
време
нит
’
имати
више
они
’
вашар
ни
они
’
алдумаш
,
кад
јесам
ићи
у
Пешта
и
видити
свет
;
а
сад
она
јесам
лако
брез
ми
,
кад
имати
ајзлибан
...
и
ко
он
јесам
измислити
!
ознтрогери
он
швапски
!
...
„
Ђи
!
Шарга
,
Пирош
!
ајде
момак
!
дед
,
кицошити
мој
!
ајд
још
мало
у
блато
!
“
чути
се
глас
Пера
Тоцилов
и
пуцањ
бич
,
и
кола
оставити
чарда
.
поп
Спира
се
наместити
поред
поп-Ћире
који
једнако
као
бајаги
дремати
увући
у
бунда
.
и
један
у
други
поп
се
пипати
:
поп
Ћира
да
видити
јесам
л
’
он
тај
зуб
,
а
поп
Спира
да
јесам
изгубити
онај
Аркадијин
замотуљак
.
—
„
Обешењак
паорски
“
,
мислити
јесам
поп
Ћира
,
„
ја
возити
за
десет
а
он
за
пет
сребро
.
“
А
тај
јесам
исто
мислити
и
поп
Спира
:
„
Чивутин
један
,
он
се
возити
за
пет
а
ја
за
десет
сребро
.
увек
се
он
тако
јефтин
возити
.
“
—
тако
мислити
оба
поп
.
А
Пера
Тоцилов
пухати
и
преко
камиш
се
разговарати
с
коњ
.
задовољан
јесам
па
обећавати
и
Шарги
и
Пирошу
нов
чизма
од
овај
зарађен
двадесет
сребро
.
глава
двадесет
први
Садржи
у
себе
вече
и
конак
код
гостољубан
парох
ченејски
поп-Олује
назван
.
у
она
јесам
врхунац
заплет
који
се
развијати
у
Ченеј
и
Темишвар
опет
подуг
и
досадан
пут
.
Киш
престати
.
Пера
Тоцилов
јесам
потерати
мало
боље
коњ
,
који
јесам
се
у
чарда
довољно
одморити
.
Већ
се
видити
ченејски
торањ
ал
’
јесам
далеко
још
до
Ченеј
.
путовати
ал
’
на
пут
још
ники
да
срести
.
тако
јесам
ићи
два
и
по
сахат
и
већ
почети
сретати
најпре
кола
а
после
и
пешак
,
неки
Шваба
у
дрвен
кломпа
са
рука
испод
пазуво
па
ићи
један
за
други
у
ред
к'о
гусак
.
близу
јесам
и
Ченеј
.
Још
мало
ето
она
на
вашариште
.
Прођоше
крај
гробље
,
оставити
и
велик
бунар
на
крај
село
,
и
велик
крст
,
и
ући
у
велик
сокак
.
Прођоше
и
он
и
,
стати
пред
парохов
кућа
још
за
вид
.
пред
попин
кућа
пун
каљав
дечурлија
.
скупити
се
на
меко
утапкан
блато
,
па
се
играти
коље
.
један
од
она
,
чим
опазити
,
да
се
кола
обрнути
и
упутити
попин
капија
,
улетити
к'о
без
дух
у
авлија
,
и
раздерати
се
колико
он
грло
доносити
:
—
Отвор'те
капија
,
ево
гост
!
—
Шта
се
дерати
к'о
магарац
!
—
обрецнути
се
на
он
из
авлија
домаћин
који
јесам
,
као
сваки
поп
,
радије
ићи
у
гост
него
она
примати
.
—
ако
јесам
гостити
,
јесам
ваљда
курјак
!
капија
се
отворити
и
кола
ући
.
—
о
о
о
!
добро
доћи
!
добро
доћи
!
—
дочекивати
она
и
поздрављати
домаћин
.
—
какав
срећа
,
какав
част
.
—
боље
ви
наћи
!
—
чути
се
поп-Ћирин
глас
дубоко
из
бунда
,
а
кад
се
сићи
на
леви
страна
из
кола
,
појавити
се
и
поп-Ћирина
глава
који
се
пушити
к'о
обарен
шунка
кад
јесам
извадити
из
велик
лонац
.
—
о
,
какав
срећа
,
какав
срећа
.
тај
јесам
л
’
ви
тај
,
чесњејши
?
—
успут
,
онако
успут
,
—
велим
поп-Ћира
—
а
сутра
хтети
даље
.
—
о
,
драго
ја
јесам
,
особито
драго
,
о
,
о
,
о
!
—
сутра
,
рано
зором
,
хтети
даље
.
—
велим
и
поп-Спира
силазити
и
прилазити
домаћин
.
—
о
о
о
!
тај
Спира
,
—
викнути
радостан
домаћин
,
—
тај
јесам
с
’
тај
тај
,
Спира
?
Ооо
!
е
,
баш
,
баш
добро
!
тај
јесам
с
’
тај
тај
—
—
е
,
јесам
него
јесам
ти
!
—
велим
он
поп
Спира
и
пољубити
се
с
он
неколико
пута
најсрдачније
.
—
е
,
е
,
е
!
па
извол'те
,
извол'те
.
Роксо
!
Глиша
,
тај
ди
јесам
се
завући
враг
!
—
раздерати
се
домаћин
и
устумарати
по
авлија
.
у
тај
истрчати
и
Глиша
и
Рокса
и
почети
скидати
с
кола
.
—
е
,
е
,
баш
ја
јесам
мило
,
—
велим
домаћин
.
—
дакле
тек
сутра
путовати
.
бар
хтети
се
мало
,
онако
,
натенани
проразговорити
.
Извол'те
,
извол'те
у
соб
,
раскомотити
се
.
улазити
у
кућа
.
Пера
чистити
точак
и
псовати
блато
и
пут
,
Глиша
уводити
коњ
у
штала
а
Рокса
вијати
живина
по
авлија
.
и
док
јесам
се
комшијски
деца
,
читаво
један
туце
—
потрпати
у
кола
и
џакати
,
гуркати
,
претурати
и
плакати
у
кола
,
а
они
у
кујна
чупати
живина
и
спремати
богат
вече
,
поп
јесам
се
разговарати
већ
о
многи
ствар
.
из
разговор
јесам
моћи
домаћин
,
поп
олуја
приметити
,
да
ни
једном
ни
други
гост
јесам
сав
коза
на
број
.
па
како
јесам
бити
интиман
са
поп-Спиром
,
он
он
напослетку
и
запитати
,
кад
остати
један
кратак
време
насамо
:
—
ама
,
Спира
,
ја
нешто
примјечавам
!
...
Рек'о
бити
’
,
к'о
да
ти
јесам
сав
коза
на
број
;
и
ти
,
а
и
поп-Ћири
!
А
?
који
јесам
тај
враг
међ
’
ви
?
да
се
јесам
на
пут
посвађати
!
овај
поган
време
,
па
јесам
ни
чудо
што
јесам
човек
љут
на
свако
,
па
бити
се
само
свађ'о
.
—
хе
,
—
уздахнути
поп-Спира
,
—
посвађати
јесам
се
ја
један
баш
леп
дан
,
али
сад
ја
јесам
сав
црн
,
само
кад
он
се
сетити
.
—
А
како
за
бог
?
—
тај
...
оне
наш
жена
...
Жене
к'о
жена
!
...
направити
триста
чудо
;
па
сад
обојица
имати
пун
шака
посао
и
један
главобоља
;
ал
’
ја
велик
—
—
Ништа
од
сав
тај
не
знати
ти
ја
,
Спира
!
—
јесам
ваљ'да
имати
фрау-Габриела
кола
да
платити
,
а
знати
бити
и
ви
...
—
тај
шта
говорити
!
...
—
Па
...
овај
...
најбоље
хтети
бити
да
отићи
у
који
други
соб
...
не
бити
’
рад
бити
знати
,
да
ми
ко
прекидати
!
А
тамо
хтети
тај
све
натенани
исприповедати
;
јербо
тај
јесам
дугачак
историја
,
а
ти
јесам
ја
,
што
рек'о
псалмопевац
:
једино
мој
уздање
и
мој
штит
.
—
о
,
о
!
тај
шта
говорити
!
Шта
говорити
!
—
чудити
се
поп-Олуја
.
—
Ништа
ти
ја
,
казати
ти
,
од
сав
тај
јесам
чути
.
о
о
о
!
па
ајде
,
здраг
воља
,
како
ти
не
бити
’
,
помог'о
.
Хехе
,
—
смејати
се
домаћин
,
—
како
не
бити
’
,
како
не
бити
’
!
тај
сећати
ли
се
,
Спира
,
кад
јесам
оно
,
к'о
богословац
,
виловати
;
—
па
ја
дав'о
серенада
плебаношев
„
виршофтерка
“
!
А
?
да
јесам
бити
онда
ти
,
зло
и
наопако
по
ја
?
како
ти
не
бити
’
помог'о
.
само
казати
ди
ти
бости
!
—
А
,
знати
;
бити
он
и
неки
рођака
,
а
?
—
тако
нешто
!
дакле
ајде
.
Одоше
обојица
у
побочан
соб
.
док
јесам
се
она
тамо
забавити
,
дотле
се
у
кујна
спремати
све
у
присуство
Пера
Тоцилов
,
који
јесам
седети
крај
ватра
и
пијуцкати
комадара
у
друштво
са
ченејски
црквењак
.
разговарати
јесам
се
о
овогодишњи
летина
и
јести
прженица
намазан
маст
и
бео
лук
,
тек
да
се
кол'ко
тол'ко
забава
до
вечера
.
за
тај
време
пронаћи
се
из
разговор
,
да
јесам
Пера
Тоцилов
и
црквењак
и
неки
род
,
или
боље
рећи
:
бити
род
,
док
се
само
неки
њихов
,
који
невенчан
жива
,
венчати
.
сто
се
поставити
и
јела
се
донети
.
Изађе
и
поп
Спира
с
домаћин
из
соб
.
овај
он
храбрити
и
велим
он
:
—
Немај
тај
брига
!
А
како
ти
не
бити
’
курталис'о
.
тај
сећати
ли
се
кад
јесам
ти
опет
ја
курталис'о
белај
!
него
,
ајде
,
’
ладити
се
вечерати
на
астал
.
Дође
и
поп
Ћира
.
Поседаше
сав
а
гђа
попадија
с
црквењак
и
Рокса
послуживати
.
оба
гост
јесам
изгладнети
јако
,
и
за
тај
се
до
пол
вечера
и
јесам
разговарати
него
се
својски
јела
.
тек
кад
јесам
донети
на
сто
уштипак
наслагати
повисок
на
два
тањир
као
два
пирамида
и
бити
при
осми
или
девети
чаша
,
отпочети
живаљ
разговор
.
разговарати
јесам
се
о
свој
ствар
.
о
парохија
,
о
венчање
,
крштавање
и
сахрањивање
;
о
епископ
и
учитељ
,
о
стар
време
и
о
тај
како
јесам
данас
.
—
Па
како
парохијан
,
домаћин
,
како
;
јесам
л
’
к'о
у
стар
доба
?
—
тај
ја
само
казати
:
не
дати
,
Божа
горе
!
—
тај
јесам
ваљ'да
?
—
велим
поп-Ћира
.
—
тај
да
вид'те
,
слабо
нешто
сад
свет
и
умирити
...
памтити
други
година
...
а
и
не
рађати
се
к'о
некад
,
—
велим
домаћин
.
—
слабо
се
рађати
,
па
ваљ'да
за
тај
слабо
и
умирити
.
—
да
,
да
,
имати
права
,
и
ја
јесам
тај
примјетити
,
—
потврђивати
поп-Ћира
.
—
немати
ти
стар
време
.
—
велим
домаћин
.
—
знати
,
Божа
,
некад
,
па
ти
сваки
кућа
пун
деца
,
сав
по
девет
Југовић
!
па
јесам
ту
онда
лако
.
имати
и
женидба
и
удадба
.
па
јесам
лако
бити
и
милити
се
човек
онда
поповати
!
него
поповати
ти
сад
,
кад
јесам
све
таксирати
и
по
неки
тарифа
,
па
ајд
’
живити
ти
сад
,
ако
моћи
.
—
не
ваљати
,
не
ваљати
!
—
велим
поп-Спира
.
—
ето
заиђ'те
сад
из
кућа
у
кућа
,
па
нигде
хтети
наћи
,
ко
пре
у
сретан
време
,
пун
кућа
,
него
ил
’
имати
ил
’
немати
по
један
у
кућа
.
па
ако
јесам
девојка
,
а
она
ускочити
за
момак
,
па
она
после
једва
моћи
да
натерати
да
се
што
пре
венчати
по
обред
наш
благочестије
;
а
ако
јесам
момак
—
он
ти
се
опет
жена
из
други
ил
’
трећи
село
,
па
се
тамо
и
венчати
,
а
ја
остати
тако
празан
шака
...
па
не
знати
шта
јесам
горе
.
—
Рђава
време
заиста
!
—
велим
поп
Спира
.
—
ја
све
мислити
,
—
велим
домаћин
,
—
да
јесам
кривити
наш
епископ
.
немати
више
онај
стар
поп
,
а
стар
поп
немати
јер
немати
ни
онај
стар
владика
.
памтити
ја
,
Божа
,
у
мој
детињство
шта
се
приповедати
и
говорити
о
митрополита
Ненадовић
,
па
о
Стратимировић
!
какав
јесам
тај
сила
бити
!
па
какав
запт
и
какав
строгост
!
какав
глава
,
Божа
мој
!
е
,
па
онда
јесам
,
наравно
,
друкчије
и
владика
и
поп
,
а
друкчије
и
парохијан
!
тај
јесам
бити
један
гром
,
формалан
гром
за
свештенство
и
мирски
и
духовно
.
да
он
чути
,
да
неко
имати
распра
с
парохијан
;
ил
’
да
јесам
пушити
пред
свет
;
ил
’
да
се
веселити
у
друштво
—
тешко
он
!
Тешко
он
!
...
А
да
неко
,
к'о
удовац
на
пример
,
имати
домостроитељку
по
пример
иноверан
поп
;
или
да
се
парох
с
парох
на
саблазан
стадо
свој
свађа
—
но
тај
бити
’
вол'о
видети
,
ко
бити
он
смести
изаћи
на
очи
!
за
најмању
ситница
каштиговати
јесам
немилице
.
—
ех
!
па
не
ваљати
баш
ни
тај
,
кад
јесам
неко
и
сувише
свирјеп
.
е
,
Божа
,
па
људи
јесам
,
слаб
створење
,
па
,
па
онда
и
згрешити
по
некад
јер
„
niktože
bez
grjeha
tokmo
jedin
gospod
“
казати
се
.
па
зар
сад
за
тај
да
ја
каштиговати
к'о
безбожан
Содома
и
Гомора
?
!
—
велим
поп
Спира
који
се
ни
најмање
јесам
допадати
разговор
о
строг
епископ
и
архиепископ
.
—
...
А
да
парох
парох
тужити
и
тужакати
епископ
,
—
настављати
домаћин
,
—
и
да
тај
још
парохијан
знати
!
...
таман
послати
!
не
знати
,
ко
проћи
горе
,
тужитељ
или
тужен
—
—
та
,
тај
,
тај
манути
се
ти
’
разговор
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
Читав
се
дан
труцкати
у
кола
,
па
сад
сав
така
неки
ствар
.
боље
каж'те
у
кратак
:
ништа
јесам
к'о
у
стар
доба
;
нити
имати
више
стар
епископ
,
ни
стар
парох
,
ни
стар
парохијан
,
ни
стар
учитељ
—
—
А
,
баш
јесам
ја
из
уста
извадити
,
почитајеми
,
—
прихватити
домаћин
.
—
А
зар
сад
тај
ваљати
што
радити
овај
нов
,
данашњи
овај
учитељ
?
!
сав
код
она
к'о
ни
код
ко
!
не
пуштати
ђак
да
помагати
звонара
;
казати
:
ђак
јесам
за
тај
да
учити
.
јесам
истина
,
да
јесам
ђак
за
тај
да
учити
ал
’
јесам
и
син
наш
светити
црква
,
—
казати
ја
учитељ
,
—
па
за
што
да
не
служити
црква
и
олтар
!
А
бар
да
не
знати
,
да
деца
во
звонара
;
него
душа
она
јесам
и
срце
да
се
вешати
о
узак
!
по
ваздан
бити
да
јесам
на
звонара
.
ето
баш
ономад
јесам
се
баш
слатко
насмејати
.
питати
један
дете
:
Шта
хтети
ти
бити
,
Пера
,
кад
велик
порасти
?
он
казати
:
„
ја
хтети
звонар
бити
“
—
А
тај
,
Ива
?
„
и
ја
,
“
казати
он
.
—
А
тај
,
Живо
?
„
ја
хтети
први
тас
да
носити
.
“
—
А
тај
,
Ника
?
„
ја
хтети
црквењак
“
.
—
А
тај
?
„
ја
хтети
да
пирити
кадионица
.
“
—
А
тај
:
„
ја
звонар
.
“
„
ја
у
рипида
.
“
...
кад
погледати
,
сав
хтети
да
служити
само
црква
.
и
они
ја
ту
још
нешто
приповедати
!
Пуц
она
,
већ
,
мислити
,
срце
за
читанка
!
А
како
јесам
тај
пре
лепо
бити
;
деца
на
звонара
а
звонар
код
мој
кућа
,
па
помоћи
штогођ
.
А
сад
морати
да
држати
још
и
,
и
,
и
,
и
вице-звонара
!
!
...
хе
,
далеко
јесам
дотерати
!
не
ваљати
,
не
ваљати
ништа
овај
нов
наука
.
куд
хтети
ми
тај
одвести
—
сам
бог
хтети
знати
!
—
дед
,
спасти
бог
!
—
прекинути
он
поп
Спира
.
—
на
спасеније
!
—
одговорити
он
домаћин
и
куцати
се
и
с
он
а
и
с
поп-Ћиром
и
тај
још
два
пут
.
пити
и
разговарати
се
и
опет
пити
.
поп
Ћира
се
заруменити
,
па
не
само
да
он
пити
него
и
јесам
наливати
и
свој
и
домаћинов
чаша
као
да
јесам
он
домаћин
.
разговор
јесам
жив
и
неусиљен
тећи
,
чаша
се
сваки
час
и
пунити
и
празнити
.
Домаћин
навалити
па
она
једнако
нудити
,
чешће
поп-Ћиру
с
који
јесам
мање
познати
,
кад
се
куцати
,
с
поп-Спиром
се
куцати
једанпут
а
с
поп-Ћиром
увек
по
двапут
.
Послужише
се
и
пунч
који
се
у
онај
доба
пити
у
сав
добар
домаћински
кућа
.
Поп-Спира
изаћи
напоље
да
наредити
Пера
Тоцилов
кад
да
она
пробудити
,
и
док
се
он
напољу
бавити
а
домаћица
у
кујна
нешто
цуњати
,
дотле
се
домаћин
упустити
с
поп-Ћиром
у
други
један
разговор
.
—
Па
,
ви
ја
се
и
не
фалити
,
чесњејши
...
ви
се
,
к'о
мислити
,
смести
честитати
.
Чули
јесам
да
...
ви
...
овај
,
удавати
госпођица
кћер
,
а
?
—
тај
,
тако
јесам
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
сад
после
Божић
.
—
А
,
дакле
истина
јесам
.
е
,
тај
хтети
,
бо'ме
,
добити
добар
домаћица
,
и
,
што
казати
,
сопутница
у
живот
,
—
велим
домаћин
.
—
готово
,
боље
да
јесам
он
ту
,
па
да
он
честитати
,
јер
он
се
тек
моћи
честитати
!
Шта
мислити
;
добити
девојка
из
такови
кућа
!
—
А
,
—
додати
поп-Ћира
,
—
па
и
он
јесам
добар
!
и
она
хтети
добити
,
што
се
казати
,
добар
друга
!
ја
јесам
са
сав
задовољан
,
са
сав
!
—
велим
задовољно
поп-Ћира
и
наточити
задовољно
и
себе
и
домаћин
.
—
дакле
:
спасти
бог
!
—
на
Спасенија
!
—
Искапише
до
дно
.
—
Свршени
клирик
,
а
,
јесам
л
’
тако
?
—
јесте
;
совершени
клирик
...
с
еминенција
.
А
имати
глас
,
један
дивота
,
к'о
цар
Давид
уз
харфа
.
персона
,
понашање
,
све
!
све
!
—
А
тражити
л
’
много
?
—
ни
реч
јесам
спомен'о
!
...
ни
реч'це
...
—
А
,
да
бо'ме
;
паметан
младић
,
па
к'о
мисао
:
оно
што
јесам
скупоцјен
—
тај
јесам
добити
,
а
?
добити
јесам
вредан
и
воспитан
девојка
,
примјеран
пуница
и
чесан
таст
,
па
к'о
велим
:
оно
друго
све
на
част
ви
!
ајде
,
дакле
,
у
здравље
заручник
.
спасти
бог
.
Куцнуше
се
.
Поп-Ћира
испити
сав
и
наточити
још
један
себе
.
—
е
,
па
да
се
куцнути
,
—
велим
домаћин
:
—
у
здравље
родитељ
заручницин
!
куцати
се
.
Поп-Ћира
искапити
и
сад
до
дно
.
—
А
и
он
,
и
он
јесам
красан
...
Сушта
смерност
!
да
он
видити
његов
екселенција
—
но
бити
бити
белај
.
уграбити
бити
он
одмах
.
не
бити
он
тај
дати
да
се
жена
,
него
бити
с
он
у
манастир
;
а
бити
бити
,
тај
мал
’
те
не
бити
бити
други
Рајић
или
Мушицки
!
...
А
,
са
сав
,
са
сав
јесам
с
он
задовољан
!
—
рећи
раздраган
поп-Ћира
и
не
приметити
кад
он
налити
у
чаша
домаћин
с
који
се
онако
несвесно
куцнути
.
Домаћин
испити
до
пол
,
а
поп-Ћира
сав
чаша
.
—
она
,
она
имати
се
више
честитати
,
морати
признати
!
—
велим
искрено
поп-Ћира
.
—
управо
,
—
велим
домаћин
,
—
сав
заслуга
имати
се
приписати
ваш
поштован
супруга
,
госпоја-Перси
,
јер
,
што
казати
:
„
Вида
мати
,
па
просити
ћер
!
“
...
даклем
,
ако
смети
узети
себе
слобода
...
у
здравље
ваш
примјеран
супруга
,
ваш
госпоја-Персе
!
Куцнуше
се
;
поп-Ћира
наискап
а
домаћин
искапити
онај
осталу
пол
до
дно
.
—
тај
,
оно
,
—
настављати
домаћин
,
—
ако
хтети
баш
тако
све
даље
,
онако
знати
—
да
опростити
,
што
хтети
се
тако
изразити
—
ако
стати
све
даље
трагати
и
њушити
—
па
јесам
толико
заслуга
ни
госпођа-Персе
ваш
супруга
,
кол'ко
ваш
,
баш
ваш
,
чесњејши
господин-Ћиро
,
што
јесам
,
тај
јесам
,
ви
,
у
свој
време
,
изабрати
госпођа
Перса
себе
за
супруга
,
а
она
опет
воспитати
госпођица
Меланија
!
...
дакле
:
сума-сумарум
—
ви
јесам
крајан
виновник
сав
овај
данашњи
срећа
господин-Перине
,
а
и
госпођица-Меланијине
,
(
к'о
што
бар
ви
велим
)
.
—
тај
по
мало
јесам
и
тако
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
ех
,
па
онда
што
јесам
и
пити
узалуд
,
и
пре
ви
,
други
,
мање
достојан
.
требати
јесам
прво
у
ваш
здравље
,
драг
мој
и
редак
мој
гост
,
чесњејши
господин-Ћиро
!
ал
’
нека
,
—
моћи
још
све
и
поправити
.
даклем
,
сав
овај
брисати
,
па
изнова
!
овај
јесам
даклем
први
здравица
,
и
она
неки
јесам
у
ваш
здравље
.
спасти
бог
!
куцати
се
и
пити
;
домаћин
пол
а
поп-Ћира
испити
цео
чаша
.
Развеселише
се
попов
добра
.
—
„
na
rѣkahъ
vavѵlonskihъ
,
tamo
sѣdohomъ
i
plakahomъ
,
“
—
запевати
поп-Ћира
раздрагати
.
затурити
се
мало
у
столица
,
па
пустити
глас
а
дигнути
обрва
и
веза
и
китити
сав
леп
и
леп
на
задовољство
и
дивљење
домаћин
који
он
од
време
на
време
ободравати
реч'ма
:
„
А
тај
,
тај
!
тај
ја
се
допадати
!
“
испевати
цео
псалам
,
сав
девет
стих
,
а
између
сваки
стих
намигнути
очи
на
домаћин
као
тријумфовати
,
па
велим
:
„
ај
,
шта
велим
?
!
“
Весела
се
поп
.
Домаћин
отпевати
други
један
псалам
:
„
iz
glubini
vozzvahъ
kъ
tebѣ
gospoda
,
“
а
поп-Ћира
опет
трећи
:
„
gospoditi
vozzvahъ
kъ
tebѣ
ousliši
mя
vonmi
glas
moleniя
moego
“
.
Расположили
се
и
домаћин
и
поп-Ћира
,
па
се
наизменце
куцати
и
певати
псалм
сав
лепше
од
леп
,
и
пити
у
здравље
госпође-Персе
и
осталих
ред
.
за
тај
се
опет
продужити
разговор
о
девојка
,
о
младожења
и
парохија
;
хтети
л
’
остати
у
село
или
хтети
тражити
какав
варош
.
тај
поп-Ћира
наговестити
,
да
јесам
жеља
Меланијин
,
да
се
преселити
у
варош
.
Још
јесам
се
неки
време
разговарати
,
куцати
и
искапљивати
чаша
,
хвалити
један
други
глас
и
пјеније
,
док
се
јесам
поп-Спира
вратити
и
домаћица
она
још
по
једаред
послужити
пунч
.
после
пунч
обредити
се
опет
вино
.
разговоран
јесам
поп-Ћира
;
доливати
и
себе
и
осталима
.
хвалити
све
свој
по
кућа
.
—
какав
мајка
,
такав
и
ћерка
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
Мојо
Персида
јесам
један
,
тако
да
казати
,
скуп
добродјетељи
,
па
јесам
,
наравно
,
и
свој
кћер
тако
воспитати
...
а
ко
јесам
узети
,
бити
срећан
и
задовољан
к'о
и
сам
што
јесам
у
супружески
живот
сав
.
—
тај
ко
ви
тај
говорити
,
—
велим
домаћин
,
—
тај
знати
ја
већ
тај
одавно
!
пити
,
куцати
се
,
па
опет
пити
.
али
већ
настајати
помало
пауза
.
и
кад
јесам
говор
почети
сустајати
,
а
очи
се
крпити
,
споменути
поп-Ћира
први
,
да
бити
рад
спавати
,
јер
се
сутра
ран
зором
кретати
.
Домаћин
јесам
ништа
имати
против
тај
,
и
гостити
се
дигнути
од
сто
и
отићи
на
спавање
.
Поп-Ћири
дати
гостински
соб
а
поп-Спира
,
као
интиман
,
добити
кревет
у
домаћинов
спаваћи
соба
.
мало
после
ући
домаћица
са
један
дремљив
чупав
слушкиња
и
покупити
посуђе
са
сто
и
поћи
.
—
А
што
јесам
упртити
тај
саксија
с
тај
кактус
,
куд
хтети
с
она
,
—
запитати
јесам
домаћица
који
јесам
застати
па
јесам
гледати
а
Рокса
се
клањати
дремљиво
.
—
еј
,
несрећа
чупав
,
тај
ти
јесам
на
нога
заспати
.
само
да
ти
јесам
да
чмавати
,
не
начмавати
се
,
лењштина
влашки
.
оставити
тај
саксија
па
покупити
тај
есцајг
,
па
ићи
па
спавати
;
а
у
зор
да
јесам
ја
рано
на
нога
,
па
опрати
сав
тај
,
кад
вечерас
јесам
ни
за
шта
!
док
ја
све
не
опрати
,
не
надавати
се
боме
фруштук
.
А
,
морати
ја
,
видити
,
други
ред
отпочети
с
ти
.
тај
дати
тај
кактус
овамо
,
шта
он
држати
једнако
,
—
па
сад
ајд
’
торњати
се
па
чмавати
.
еј
,
благо
онај
ко
се
на
ти
ослонити
.
Изађоше
напоље
.
настати
тишина
а
мало
после
чути
се
неки
шапутање
.
—
А
ди
он
држати
?
—
питати
домаћин
.
—
Па
ваљ'да
јесам
у
џеп
?
—
шаптати
поп
Спира
.
—
ајд
’
да
видити
!
ал
’
најпре
да
видити
,
спавати
ли
?
настати
опет
тишина
.
Ослушкују
обојица
окренути
поп-Ћириној
соба
.
—
Оче
Ћира
,
—
викнути
мало
јак
домаћин
с
врата
.
—
Чесњејши
...
о
,
отац
Кирило
!
—
викнути
још
јак
глас
.
—
заборавити
јесам
да
ја
казати
,
кад
да
ви
пробудити
.
Тишина
.
никакав
одговор
.
—
Оче
Ћира
,
—
викнути
још
јак
домаћин
.
—
спавати
л
’
,
а
?
опет
никакав
одговор
.
Тишина
.
из
соб
се
чути
само
снажан
хркање
помешати
с
неки
звиждање
.
—
да
боме
да
спавати
!
—
велим
домаћин
.
—
А
,
ко
мој
вино
обор
,
тај
се
не
дигнути
шал
.
—
А
,
а
!
тај
баш
јуначки
стругати
чутура
.
—
шаптати
поп
Спира
сав
задовољан
.
—
Добра
јесам
!
сад
моћи
слободно
.
знати
ја
он
к'о
и
себе
.
кад
тај
једаред
заспати
и
захркати
,
моћи
он
слободно
поред
кревет
сто
и
један
топ
испалити
,
—
не
пробудити
се
тај
лако
.
ајде
,
дакле
,
ићи
...
Домаћина
нестати
у
гостински
соба
.
—
немати
по
џеп
,
—
велим
домаћин
с
врата
.
—
тражити
јесам
па
немати
...
сав
неки
мустра
;
мустра
од
кукуруз
,
и
неки
мустра
од
вуница
,
ваљ'да
за
ћерка
,
требати
нешто
удавача
—
—
Па
ди
јесам
враг
,
метнути
!
—
рећи
замишљено
поп
Спира
.
—
Вида
да
јесам
у
ћошак
од
појас
?
имати
он
један
као
џепић
у
појас
сам
.
—
ама
немати
појас
међ
’
аљина
!
—
велим
домаћин
мало
после
.
—
Можда
он
јесам
ни
пон'о
.
—
А
како
да
он
не
понети
!
тај
ди
бити
он
пред
владика
без
појас
!
?
ту
хтети
негде
бити
да
јесам
и
појас
.
видити
да
он
јесам
откуд
метнути
под
глава
,
под
јастук
...
стар
јесам
тај
курјак
...
Кајафа
јесам
тај
!
Домаћин
се
опет
вратити
и
мало
после
он
изнети
сав
радостан
.
—
права
јесам
каз'о
...
метнути
он
под
глава
,
бити
он
под
јастук
—
—
Дад
’
он
брже
овамо
!
—
велим
поп
Спира
па
грозничаво
дочепати
појас
.
—
ха
,
ево
он
,
ево
!
овде
у
ћошак
,
не
река
’
л
’
ја
?
!
ево
он
,
ту
јесам
!
сад
брже
он
напоље
,
а
да
метнути
овај
на
његов
место
!
—
и
поп
Спира
извадити
брже
онај
зуб
из
замотуљак
и
метнути
он
себе
у
џеп
,
а
из
џеп
извадити
онај
замотуљак
што
он
он
дати
Аркадија
и
завити
он
у
завој
па
метнути
у
појас
поп-Ћирин
.
—
е
,
јесам
л
’
готово
?
—
сав
јесам
у
ред
;
сваки
свој
.
Брже
оставити
одакле
јесам
и
уз'о
.
замотати
к'о
што
јесам
и
бити
.
Домаћин
узити
појас
,
оставити
он
на
свој
место
и
вратити
се
натраг
.
—
и
једнако
спавати
и
хркати
исто
онако
!
—
чудити
се
домаћин
!
—
спавати
тај
к'о
заклати
.
да
јесам
какав
рђав
људи
и
душман
,
моћи
јесам
он
комотан
извадити
још
два
здрав
зуб
—
тај
ти
се
не
бити
лако
пробудити
!
—
велим
поп
Спира
охрабрити
успех
.
—
А
,
велим
,
вино
јако
бити
а
?
—
К'о
гром
,
к'о
гром
;
оборити
бити
и
сам
Голијат
!
—
доказ
јесам
поп
Ћира
!
ал
’
јесам
и
повук'о
,
ха
ха
ха
!
—
но
фала
бог
!
јесам
ли
ти
каз'о
:
оставити
ти
тај
само
ја
!
—
е
,
е
,
баш
тај
фала
.
е
,
кад
баш
споменути
отоич
тај
Голијат
,
онда
после
оваки
срећно
окончан
дјело
моћи
и
ја
казати
са
цар
Давид
:
„
da
postыdяtsя
i
smяtutsя
vsi
враг
мои
;
da
vozvratяtsя
i
оустыдяася
зѣло
вскорѣ
.
“
ха
,
ха
,
ха
!
—
ха
ха
ха
!
—
смејати
се
поп-Олуја
.
—
е
па
сад
лак
ноћ
.
бар
хтети
једаред
мирно
спавати
после
толико
недеља
!
е
,
фала
,
лак
ноћ
!
е
,
ти
јесам
ја
сад
,
тако
рећи
по
други
пут
запопити
.
лак
ноћ
.
Чекај
само
да
уништити
овај
проклет
корпус
деликт
.
ако
ја
остати
у
џеп
,
опет
хтети
имати
миран
сан
,
док
он
се
не
курталисати
!
—
рећи
поп
опирати
и
изаћи
у
авлија
.
ујутру
рано
кренути
се
кола
и
око
подне
стигнути
у
Темишвар
.
сутра
дан
пре
подне
и
један
и
други
поп
отићи
пред
Његов
Преосвештенство
,
јер
јесам
овај
хтети
да
она
пре
свега
посаветовати
и
да
,
како
се
тај
казати
,
утишати
ствар
пре
но
што
бити
доћи
пред
надлежан
суд
и
формалан
суђење
.
јесам
ми
никад
ни
бити
при
рука
акт
из
епископски
архива
,
па
за
тај
и
не
моћи
улазити
у
детаљ
у
приповедање
,
јер
бити
овај
и
иначе
подуг
приповетка
изаћи
још
за
један
глава
дуг
.
толико
само
казати
на
завршетак
овај
глава
,
да
јесам
оба
парох
отићи
ка
Његов
Преосвештенству
;
Задржала
се
тамо
подуг
и
после
подруг
сахат
оставити
епископски
двор
.
Чудо
јесам
бити
тај
,
што
јесам
поп
Ћира
изаћи
и
ако
јесам
као
тужитељ
ући
)
прилично
покуњен
нос
и
црвен
јагодица
,
а
поп
Спира
на
против
—
и
ако
оптужити
—
са
сав
весео
,
онако
весео
,
баш
као
што
јесам
бити
и
онда
кад
јесам
оно
одликовати
црвен
појас
.
Још
јесам
чудан
што
јесам
обојица
одговорити
једном
сав
познаник
који
она
јесам
срести
баш
кад
јесам
излазити
из
епископија
.
„
Шта
јесам
,
како
се
свршити
?
“
запитати
она
познаник
.
„
јесам
л
’
се
свршити
!
“
—
„
јесте
,
једва
једаред
!
“
одговорити
он
поп
Ћира
.
—
„
фала
бог
,
сав
јесам
добро
!
“
додати
јесам
поп
Спира
задовољно
.
али
што
јесам
најчудније
,
оба
се
попасти
не
раставити
на
излаз
из
епископија
,
него
заједно
продужити
пут
у
разговор
и
објашњавање
неки
...
дакле
јесам
се
помирити
!
—
кликнути
читалац
.
али
зашто
јесам
поп
Ћира
мало
покуњен
и
узбуђен
,
а
поп
Спира
весео
и
задовољан
—
тај
хтети
већ
читалац
из
следећи
два
глава
дознати
.
глава
двадесет
други
у
она
хтети
се
читалац
показати
са
сав
супротан
слика
онај
из
прошли
глава
,
тај
јесам
,
што
се
тицати
поп
,
поп-Спире
и
поп-Ћире
;
јер
се
на
овај
последњи
(
тај
јесам
поп-Ћири
)
,
збити
онај
реч
од
пословица
који
велим
:
„
ја
босиљак
сијати
,
ја
пелен
ницати
“
.
поп
јесам
остати
још
пола
дан
у
Темишвар
да
накуповати
неки
ствар
.
имати
јесам
од
кућа
свој
поруџбина
,
као
што
јесам
тај
већ
сваки
познати
,
да
се
фамилијаран
човек
не
моћи
ни
на
пол
час
изван
варош
на
пут
кренути
,
а
да
он
женски
чељад
као
камила
не
натоварити
какав
поруџбина
који
ни
Стратимировићев
глава
не
моћи
да
попамтити
,
толико
она
јесам
много
.
А
у
толико
јесам
пре
бити
тај
сада
случај
,
кад
се
ићи
чак
у
Темишвар
у
који
бити
онај
са
село
моћи
читаво
пола
дан
да
зазјавати
само
пред
један
излог
дућански
.
поп
Ћира
јесам
имати
сијасет
поруџбина
,
поп
Спира
истина
ни
један
(
јер
ники
јесам
бити
до
тај
не
знати
„
исход
ствар
“
)
,
али
се
он
сам
сад
отворити
воља
да
накуповати
и
изненадити
свој
укућанин
.
радостан
што
јесам
тако
јефтин
проћи
,
мислити
јесам
у
себе
,
да
хтети
за
тај
новац
,
(
за
који
јесам
држати
да
јесам
већ
готовити
да
отићи
ђаво
у
торба
)
,
бити
најбоље
да
сада
купити
што
корисно
у
кућа
.
поп
Ћира
јесам
куповати
да
умилостивити
,
а
поп
Спира
да
обрадовати
код
кућа
.
Шта
ти
сав
јесам
накуповати
!
и
поркет
и
фланел
за
зима
и
ботуше
за
оба
попадија
.
поп
Ћира
јесам
купити
још
и
рајспулфера
за
лице
и
онај
справа
за
бреновање
кос
,
и
неки
комедија
за
прављење
локна
,
и
неки
нов
хорнодле
(
назвати
по
неки
швапски
принцеза
удавача
тадашњи
)
,
и
гумаластика
за
чишћење
,
и
с
права
за
закопчавање
рукавица
,
и
неки
силан
конац
и
вуница
од
неких
десет
разних
нумера
,
који
сав
јесам
моћи
ни
да
запамтити
него
јесам
сав
тај
забележити
још
тамо
код
кућа
на
један
пол
табак
хартија
.
па
кад
јесам
ући
у
дућан
,
извадити
јесам
из
шпага
и
тај
пола
табак
и
размотати
и
метнути
преда
себе
,
сести
на
столица
а
наочаре
обрисати
и
натакнути
на
нос
,
па
из
пол
табак
диктовати
једном
мали
лепо
очешљан
Чивуче
,
и
са
плајваз
један
по
један
поруџбина
превлачити
на
хартија
,
докле
јесам
сав
тачно
по
инвентар
набавити
.
—
Поп
Спира
јесам
купити
и
велик
калуп
сапун
,
нож
за
транжирање
шунка
и
још
многи
кујна
потребан
ствар
,
који
јесам
бити
тако
потребан
а
по
село
још
мало
или
никако
познат
.
А
сетити
се
и
свој
избавитељ
,
Аркадија
и
поп-Олује
.
Аркадија
јесам
купити
висок
ботуше
у
који
хтети
служити
у
црква
,
шал
од
три
сребро
,
и
леп
стива
лула
са
дуг
камиш
од
тринаест
сребро
,
за
спомен
.
такав
исти
лула
купити
јесам
и
поп-Олуји
,
домаћин
.
—
Божа
мој
,
што
ти
јесам
човек
;
не
знати
шта
носити
дан
а
шта
ноћ
!
—
мислити
јесам
кад
јесам
куповати
.
—
Ди
јесам
се
ја
и
моћи
надати
,
да
хтети
ја
бити
до
тај
да
тај
куповати
и
Сид
иберашовати
!
А
обојица
јесам
купити
кафа
и
шећер
и
подоста
земичка
и
кифла
.
на
кратак
,
искуповати
јесам
толико
ствар
,
да
већ
скоро
јесам
имати
ни
где
да
пометати
сав
тај
у
кола
.
и
кад
јесам
се
у
петак
зором
кренути
и
поседати
у
кола
,
седети
јесам
оба
поп
на
стражњи
седиште
сав
као
—
опростити
ја
за
тај
израз
јер
јесам
реч
о
поп
—
седети
јесам
тако
удобан
као
ђаво
на
џомба
,
што
се
казати
.
А
тај
јесам
помало
бити
крив
и
сам
Пера
Тоцилов
,
који
као
да
се
заклети
да
упропастити
сав
поп
који
он
шака
пасти
.
он
се
у
два
мах
славно
користити
гостопримство
у
кућа
ченејски
поп
.
добро
се
угостити
и
он
и
коњ
он
,
а
сем
тај
,
тако
јесам
савесно
набити
оба
„
сиц
“
,
и
предњи
и
стражњи
,
домаћинов
сена
,
тако
савесно
,
да
хтети
се
коњ
још
бар
недеља
дан
частитити
ченејски
сена
.
кола
јесам
поћи
,
и
пут
од
Темишвар
до
Ченеј
поп
јесам
се
разговарати
у
кола
.
разговор
јесам
она
тећи
онако
од
срце
,
искрено
,
као
некад
што
јесам
,
наравно
,
и
врло
појмљив
;
али
тек
,
тек
јесам
се
разговарати
,
па
чак
и
сложити
у
један
ствар
.
—
А
кол'ко
јесам
платити
ви
за
код
?
—
запитати
поп-Спира
.
—
десет
сребро
!
—
велим
поп-Ћира
.
—
Шта
враг
?
!
па
и
ја
толико
...
ал
’
ваљ'да
за
тај
што
јесам
ви
први
и
погодити
?
—
велим
поп
Спира
.
—
е
,
тај
јесам
баш
тај
ђаво
што
и
ја
једнако
мислити
још
од
мој
кућа
.
са
ја
се
погађ'о
к'о
да
хтети
само
ја
возити
.
ја
он
казати
:
скупо
јесам
,
Петар
,
моћи
л
’
јефтин
?
—
„
узети
ко
,
па
хтети
јефтин
да
возити
“
.
—
Па
наћи
ко
,
казати
он
ја
.
—
„
не
моћи
,
—
велим
он
.
—
Нађ'те
ви
,
па
хтети
ви
возити
за
шест
сребро
,
“
—
приповедати
поп
Ћира
.
—
ао
,
обешењак
један
;
ама
исто
се
тако
и
са
ја
разговар'о
!
исто
тако
!
—
тужити
се
и
поп
Спира
,
—
Каже
:
„
Нађ'те
ви
још
један
,
па
хтети
ви
возити
за
четир
сребро
“
...
кад
оно
,
и
од
један
и
од
други
уз'о
сав
десет
сребро
.
Погађ'о
се
са
ја
,
к'о
да
јесам
он
ја
први
дош'о
.
Обешењак
паор
!
—
сав
јесам
онај
така
,
враг
она
баба
!
...
ја
све
мислити
онај
лопов
,
онај
архилопов
Нића
боктер
,
он
он
јесам
мор'о
сав
тај
научити
.
К'о
мисао
,
у
завада
јесам
,
хтети
чути
један
од
други
.
—
е
,
по
тај
бити
’
и
ја
кочијашити
,
—
велим
поп
Спира
.
—
А
паор
паор
држати
.
кад
стигнути
у
Ченеј
,
свратити
на
један
пол
сат
на
одмор
код
поп-Олује
.
—
но
па
како
јесам
бити
,
како
јесам
прош'о
?
—
запитати
радознао
домаћин
кад
се
наћи
насамо
с
поп-Спиром
.
—
Чрезвичајно
добра
,
—
велим
весело
поп
Спира
.
—
и
фала
ти
,
велик
тај
фала
још
једаред
.
испасти
јесам
преко
сваки
,
ама
казати
ти
преко
сваки
очекивање
,
добро
.
екселенција
ми
јесам
натерати
да
се
лепо
измирити
и
да
сав
обида
,
учињен
од
један
други
,
заборавити
.
тај
чак
јесам
се
и
руковати
и
пољубити
пред
он
—
—
пољубити
!
...
тај
ићи
молити
ти
!
тај
шта
говорити
?
!
...
и
пољубити
—
—
да
шта
ти
мислити
!
пољубити
да
бо'ме
.
ал
’
наравно
...
ићи
јесам
к'о
кроз
поњава
ил
’
натегача
што
се
казати
.
—
А
тај
да
,
већ
,
наравно
...
моћи
себе
представити
—
—
ја
,
наравно
,
да
бо'ме
,
што
се
ја
тицати
,
што
оно
казати
:
„
како
јесам
се
надати
,
добро
јесам
се
још
и
удати
“
;
ја
и
јесам
бити
баш
тако
тежак
.
Ћутим
,
па
у
себе
велим
:
фала
бог
,
кад
јесам
само
до
тај
доћи
!
...
е
,
ал
’
он
,
он
—
—
веровати
,
веровати
.
Нег
’
молити
ти
да
ја
све
испроповедати
—
—
Ал
’
,
казати
ти
,
сто
јесам
ја
путити
пасти
на
памет
,
а
да
ти
доказати
,
да
јесам
ти
се
са
захвалност
сећати
,
—
рећи
поп
Спира
и
извадити
из
бунда
и
доносити
он
један
леп
скупоцен
стива
лула
и
предати
он
јесам
,
—
ево
,
тај
нек
тај
јесам
знак
мој
искренути
благодарност
.
—
А
,
врло
,
врло
леп
,
—
велим
задовољно
поп
олуја
и
разгледати
јесам
,
—
а
шта
јесам
коштати
?
—
Шта
јесам
,
да
јесам
—
тек
тај
јесам
ништа
према
онај
твој
услуга
ја
учињен
.
у
здравље
јесам
испушавати
.
ајд
,
одма
’
запалити
један
,
а
ја
хтети
да
ти
исприповедити
у
кратак
.
поп
олуја
запалити
лула
,
а
поп
Спира
он
исприповедити
све
.
„
и
тако
тај
господин
епископ
завршити
свој
слово
пребацивати
поп-Ћири
,
да
јесам
лепо
да
се
он
дрзнути
да
варати
свој
претпостављен
;
али
он
,
велим
,
праштати
“
.
—
завршити
поп
Спира
причање
.
таман
јесам
завршити
а
ући
поп-Ћира
и
затећи
она
у
смех
.
смејати
јесам
се
обојица
тако
слатко
,
као
што
тај
само
здравити
и
дебео
поп
моћи
.
—
е
,
чесњејши
,
—
ословљавати
он
поп
олуја
,
показивати
он
нов
лула
,
—
а
ви
ја
и
не
честитати
!
морати
јесам
да
ви
се
похвалити
.
Гле'те
само
,
шта
ја
јесам
дон'о
мој
Спира
на
презент
.
—
Аа
,
врло
лепо
,
врло
лепо
!
—
велим
поп
Ћира
смејати
се
усиљено
,
а
у
себе
јесам
извесно
помислити
:
„
јесам
тај
ти
поп
Спира
забадава
презентирати
;
имати
ту
и
твој
масло
,
Каијафо
један
!
“
—
е
,
дакле
ај'те
,
извол'те
,
извол'те
,
прихватити
се
мало
,
—
понудити
она
домаћин
,
кад
домаћица
унети
кајгана
,
омилети
путнички
јела
.
—
Извол'те
,
чесњејши
,
дед
’
Спира
!
путник
поседати
.
нудити
домаћин
.
он
се
извињавати
.
—
А
фала
,
фала
!
ја
,
боме
,
сад
не
испуштати
овај
лула
из
уста
до
довече
!
—
рећи
смејати
се
.
—
тај
служити
се
,
чесњејши
господин-Ћиро
,
—
нудити
он
домаћин
...
—
Шта
,
ваљ'да
ви
се
не
допадати
кајгана
?
—
рећи
поп
олуја
терати
густ
дим
на
доле
преко
камиш
на
нов
стива
лула
.
—
А
,
фала
,
фала
!
јесам
тај
!
него
јесам
ви
баш
некако
најбоље
са
стомак
.
—
велим
он
поп
Спира
,
а
у
себе
мислити
:
„
знати
ти
,
знати
,
стар
курјак
,
и
зашто
јесам
тај
лула
запалити
и
зашто
јесам
ја
баш
кајгана
послужити
!
овај
јесам
баш
онај
што
казати
:
„
Кошта
он
к'о
свет
Петар
гајтан
.
“
ја
јесам
платити
и
ту
стива
лула
и
тај
кајгана
.
сад
тек
видити
кол'ко
јесам
паметан
бити
наш
стар
,
кад
јесам
рећи
:
„
Чувај
се
попасти
“
;
а
ја
јесам
им'о
послати
с
два
поп
и
један
црквењак
!
—
е
,
дакле
,
’
хтети
л
’
при
—
овај
,
сопутниче
?
—
велим
поп-Спира
свршити
јесам
с
кајгана
.
—
Можемо
,
моћи
!
—
велим
поп
Ћира
омотавати
шал
око
врата
.
—
е
,
па
сад
,
драг
домаћин
,
да
се
растајати
.
фала
на
дочек
.
—
о
,
на
мало
,
на
мало
!
камо
срећа
,
па
да
ја
се
почешће
тако
сетити
!
—
е
,
бог
ја
,
—
додати
поп
Ћира
,
—
сад
ви
требати
код
ми
;
на
ви
јесам
сада
ред
!
па
,
извол'те
на
свадба
.
Још
неколико
недеља
,
—
а
јавити
ви
—
па
хтети
имати
родитељски
весеље
кућа
...
свадба
мој
кћер
...
—
А
јавити
ти
већ
и
ја
,
—
велим
поп
Спира
;
—
и
код
ја
се
спремати
,
увелико
се
спремати
.
—
Шта
,
—
велим
изненађен
и
обрадован
домаћин
.
—
зар
и
ти
удавати
?
А
за
ко
,
за
ко
?
—
ех
,
за
ко
!
па
за
њен
прилика
,
чути
и
видити
!
„
Нашла
врећа
закрпа
“
,
казати
се
,
ха
ха
ха
!
—
смејати
се
поп
Спира
.
—
ја
јесам
се
дуго
одупирати
и
кварити
ал
’
девојка
он
хтети
;
он
па
он
...
Што
рећи
паор
:
„
Ил
’
за
он
ил
’
у
Тиса
с
брег
!
“
а
ја
шта
јесам
знати
,
него
попустити
.
па
к'о
велим
:
Ида
,
беда
,
аратос
ти
бити
!
кад
’
хтети
,
а
ви
се
узети
!
ха
ха
ха
!
—
рећи
поп
Спира
излазити
из
кујна
.
—
дакле
,
збогом
,
домаћин
,
и
фала
ти
баш
од
срце
,
—
рећи
поп
Спира
излазити
из
кујна
,
па
се
пољубити
с
домаћин
.
—
фала
и
ти
на
лула
,
а
и
ви
,
дражајши
господин-Ћиро
,
на
тај
почест
који
јесам
указати
мој
скроман
дом
.
—
фала
и
ви
,
тако
рећи
,
други
„
странопријемни
Аврааме
“
!
—
велим
поп
Ћира
и
руковати
се
с
он
па
грабити
што
пре
на
врата
.
—
фала
и
ви
,
дражајша
домаћица
,
—
велим
руковати
се
с
она
поп
Спира
,
—
ваш
гостопријемни
дом
не
моћи
човек
никад
заборавити
.
збогом
!
—
тај
јесам
баш
онако
к'о
што
јесам
требати
,
—
извињавати
се
домаћица
,
—
ал
’
ви
хтети
већ
извинити
!
...
па
поздрав'те
госпоја
и
деца
;
а
оне
јесам
,
Божа
,
ваљ'да
већ
велик
девојка
,
ваљ'да
већ
на
удаја
,
а
?
—
тај
па
зар
јесам
чути
,
да
се
удати
оба
!
—
велим
она
домаћин
.
—
е
,
да
!
тај
шта
говорити
!
А
,
па
да
бо'ме
!
...
пролазити
година
,
а
женски
деца
,
што
казати
,
за
час
нарасти
и
нађикати
к'о
штир
.
Срећан
пут
,
па
поздрав'те
све
.
—
ајд
’
Петар
,
потерати
!
кола
поћи
.
терати
Пера
Тоцилов
по
пут
,
који
се
мало
оцедити
,
лет
коњ
весело
као
да
гајдаш
у
кола
свирати
,
а
Пера
весео
па
распоређивати
опет
у
глава
онај
зарађен
двадесет
сребро
,
шта
хтети
сав
за
она
да
купити
.
Прођоше
и
чарда
и
оставити
јесам
за
себе
и
не
свратити
у
она
.
А
и
шта
хтети
у
чарда
,
кад
јесам
Пера
поткрепити
добро
и
себе
и
свој
коњ
код
поп
,
па
он
јесам
до
чарда
.
Шта
он
требати
чарда
?
!
ваљда
после
онај
поповски
красан
шљивовица
,
да
пити
сад
овај
комадара
који
и
јесам
онај
бојтар
манисати
.
или
ваљда
да
гледати
и
слушати
онај
меланхоличан
бојтар
који
једнако
приповедати
и
једнако
се
јад
па
бити
ко
у
чарда
ил
’
не
бити
!
једнако
приповедати
о
стар
време
,
о
чопор
свиња
,
о
свој
млад
година
за
који
хтети
бојтар
до
гроб
уздисати
,
и
о
„
тал
“
(
који
да
он
јесам
сад
,
кад
имати
овај
памет
и
овај
искуство
)
,
причати
и
по
некад
погледати
сетан
крадом
на
Тинкуца
,
свој
будући
рођака
,
и
уздисати
.
хвалити
себе
,
а
као
мало
и
издаље
кудити
свој
Милош
и
велим
,
да
јесам
заслужити
такав
жена
к'о
што
јесам
она
!
и
тај
ићи
све
тако
,
докле
он
Тинкуца
не
истерати
да
нахранити
свиња
који
гроктати
око
врата
и
опомињати
укућанин
.
сав
јесам
тај
Пера
Тоцилов
сада
проћи
и
оставити
иза
себе
,
па
терати
све
даље
,
све
до
село
.
у
вече
стигнути
у
село
.
Исплатише
Пера
Тоцилов
поштено
по
погодба
.
и
један
и
други
он
дати
погођен
десет
форинта
после
дуг
тражење
по
огроман
поповски
шлајпик
,
не
што
јесам
наћи
и
што
јесам
бити
банак
,
бити
она
јесам
доста
,
—
него
што
се
и
један
и
други
тешко
растајати
с
толики
сума
и
што
јесам
и
један
и
други
размишљати
мало
:
да
л
’
бити
добро
бити
да
он
пребацити
ту
неискреност
парохијански
и
пљачка
свој
сопствен
парох
;
да
он
казати
како
тај
јесам
ни
најмање
депо
,
како
тај
иноверац
никад
не
бити
учинити
према
сав
патер
или
пастор
.
али
као
да
се
предомислити
и
платити
без
и
један
дуже
напомена
.
тај
и
охрабрити
газда-Перу
Тоцилов
,
и
кад
избројати
и
сложити
банак
у
шлајпик
и
турити
он
за
сара
од
чизма
,
он
она
се
заблагодарити
лепо
.
—
Па
,
фала
ви
,
који
јесам
ви
један
сиромак
помоћи
.
с
овај
ја
јесам
баш
споможено
.
па
,
кад
ви
гођ
устребати
а
ви
извол'те
...
а
ја
јесам
ту
,
а
мој
терање
,
и
што
казати
,
један
мој
карактер
,
видити
јесам
!
Мануше
оба
поп
рука
и
ништа
он
не
одговорити
.
глава
двадесет
ТРЕЋА
из
она
хтети
радознао
читалац
дознати
(
из
разговор
поп-Ћире
са
госпођа
Перса
)
шта
јесам
и
како
јесам
бити
код
Његов
Преосвештенства
господин
епископ
у
Темишвар
,
и
како
јесам
оба
попадија
примити
закључак
тај
,
тако
да
он
назвати
,
Темишварског
мир
.
никада
ваљ'да
с
велик
нестрпљење
јесам
очекивати
оба
поп
него
овај
пут
.
и
један
и
други
забринут
попадија
провести
јесам
за
тај
време
неколико
тежак
дан
.
ни
онај
дуг
летњи
дан
јесам
она
се
учинити
тако
дугачак
као
овај
неколико
кратак
јесењи
дан
.
па
тек
ноћ
!
како
јесам
она
ноћ
дуг
бити
који
јесам
провести
у
премишљање
и
један
и
други
попадија
.
Гђа
Перса
јесам
бити
нестрпљив
као
удавача
а
бесан
као
фурија
.
у
срце
њезин
не
бити
ни
толицно
кол'ко
један
пчиодин
глава
место
за
милосрђе
и
праштање
.
дисати
јесам
освета
и
само
она
се
некако
далеко
чинити
тај
жељен
дан
,
дан
праведан
и
сладак
освета
.
—
Ал
хтети
он
намазати
сапуњавица
!
—
разговарати
се
гђа
Перса
сам
са
себе
.
—
Ал
хтети
да
он
обријају
,
бого
мој
!
—
узвикивати
јесам
задовољан
шетати
се
сам
по
соба
у
свој
ботуше
.
како
хтети
се
радовати
и
блажити
бити
тај
дан
,
кад
поп-Спиру
обријати
па
он
не
бити
остати
на
лице
ни
толко
од
брада
и
брк
кол'ко
она
на
длан
.
—
Па
тек
кад
помислити
на
онај
гђа-Сиду
.
она
тек
да
видити
тај
дан
,
ала
бити
она
се
светити
.
—
о
,
Божа
,
—-
разговарати
се
сам
,
—
дати
ја
само
дотле
да
живити
,
да
срести
само
онај
дебео
бештија
.
одма
’
бити
’
се
зауставити
,
па
бити
’
јесам
запитати
:
„
Извин'те
,
казати
бити
’
она
,
ал
’
одавно
се
јесам
видити
,
па
сад
чисто
и
не
знати
управо
,
јесам
л
’
ви
тај
,
почитајема
госпоја-Сидо
,
ил
’
јесам
тај
ваш
господин
супруг
,
господин
Спира
,
онај
што
јесам
некад
,
памтити
добро
,
имати
,
онако
,
баш
леп
брада
?
знати
,
обадвоје
јесам
сад
(
што
јесам
,
јесам
!
)
ал
’
обадвоје
јесам
ћосав
,
онако
,
знати
,
клот
—
па
ви
човек
и
не
моћи
тако
одма
’
да
разликовати
!
ха
ха
ха
!
—
смејати
се
гђа
Перса
сатански
смех
сам
у
себе
.
—
Ал
’
рихтиг
!
о
извин'те
,
тај
ди
јесам
ја
бити
очи
!
тај
ви
немати
мантија
,
—
па
ви
јесам
онда
госпоја
Сид
.
да
,
да
,
акурат
!
-
господин
Спира
јесам
друкчије
морати
бити
обучен
,
ма
да
више
не
носити
ни
он
мантија
!
—
ха
,
ха
,
ха
!
—
смејати
се
гђа
Сид
и
лупати
се
по
колено
.
—
Ида
дођавола
,
Персида
,
одкуд
ти
тај
ђаволство
падати
на
памет
!
Баш
ти
тај
јесам
ни
намање
лепо
.
Хахаха
!
о
,
жена
,
частан
те
утук'о
!
...
колико
јесам
леп
слика
у
поп-Спирином
дом
.
колико
јесам
више
хришћански
скрушеност
и
помирљивост
показати
гђа
Сид
овај
дан
!
Још
пре
полазак
попин
бити
јесам
,
као
што
јесам
врло
природно
,
јако
узнемирен
и
забринут
.
кад
он
јесам
спремати
на
пут
,
метла
он
јесам
,
као
и
увек
,
шунка
и
сир
у
кола
,
и
посаветовати
он
да
бити
умерити
,
да
се
лепо
и
питомо
опходити
с
онај
,
да
он
понудити
шунка
,
јер
(
споменути
он
јесам
гђа
Сид
)
„
он
волити
шунка
и
увек
јесам
фалити
наш
шунка
,
“
па
извесно
хтети
моћи
одбити
.
А
док
јесам
бити
поп-Спира
на
пут
,
гђа
Сид
јесам
по
неколико
пута
дневно
прочитати
Сан
Матера
Божије
од
који
јесам
неки
десет
петнаест
егземплар
имати
позашиван
у
лајб
од
хаљина
и
по
шифонер
међу
веш
,
и
за
икона
и
у
џеп
стар
бунда
који
се
покривати
тесто
за
кисео
штрудла
кад
јесам
бити
хладан
,
па
јесам
бити
довољан
само
велик
зимски
марама
.
Читала
Сан
Матера
Божије
,
крстити
се
једнако
и
једнако
надгледати
запаљен
кандило
и
мењати
„
дугмад
“
и
доливати
зејтин
.
тај
дан
у
поп-Спириној
кућа
,
куд
се
год
човек
окренути
,
моћи
јесам
да
видити
сав
сам
неки
кандило
.
—
и
она
што
висити
,
и
она
у
окрњен
чаша
стар
фазон
,
који
се
пре
шездесет
година
доносити
у
мираз
,
—
где
горе
и
пред
икона
Св
.
Ђурђа
кућеван
патрона
поп-Спириног
и
пред
икона
свет
неумитан
врач
Кузман
и
Дамјана
,
патрона
гђа-Сидине
фамилија
,
и
још
неколико
,
тако
да
јесам
један
кандило
горети
чак
и
пред
прекрасан
Јосиф
и
Пентефријевица
и
ако
јесам
они
чак
из
стар
завет
,
али
грдан
страх
гђа-Сидин
претворити
јесам
контрафа
у
икона
и
ваљда
она
јесам
дошапнути
онај
стар
пословица
:
„
Добра
јесам
и
ђаво
по
некад
упалити
свећа
!
“
тај
дан
се
гђа
Сид
формално
преобразити
.
бити
јесам
сушти
благост
,
мек
као
памук
,
јесам
ники
грдити
,
па
чак
ни
Жужа
него
јесам
само
саветовати
:
„
са
леп
се
,
говорити
бити
тај
дан
,
увек
више
моћи
учинити
него
са
вика
и
прасак
!
дед
’
Жужа
,
дете
мој
,
отрчати
ако
ти
не
мрзети
па
донети
мало
кромпир
из
подрум
!
“
тако
бити
благо
рећи
кад
јесам
наређивати
што
Жужа
.
овај
дан
јесам
по
ваздан
шапутати
тих
молитва
,
па
чак
и
онда
кад
јесам
у
кујна
помагало
Јула
и
Жужа
и
љуштити
кромпир
с
она
заједно
.
—
о
Божа
,
бог
!
—
шапутати
јесам
гђа
Сид
.
—
Само
сад
ми
курталисати
овај
белај
,
а
више
хтети
доћи
до
тај
!
Вис
ти
,
Божа
,
хтети
досађивати
!
А
Јула
она
помагати
у
посао
и
кришом
погледати
у
забринут
мамин
лице
.
и
Јула
јесам
трпети
овај
дан
.
пола
она
јесам
мислити
бити
овамо
код
кућа
,
око
шпархерт
а
пола
чак
у
трећи
сокак
око
онај
дућан
тамо
где
висити
онај
бео
пешкир
и
где
се
љуљати
онај
цимер
од
жут
плех
.
Читаоци
хтети
се
досетити
,
да
јесам
Шаца
бити
предмет
њен
мисао
као
што
јесам
и
она
бити
предмет
мислити
Шацин
.
они
се
већ
више
од
недеља
дан
јесам
видети
,
јер
јесам
гђа
Сид
замолити
Шаца
,
да
се
стрпети
за
овај
неколик
дан
и
да
не
долазити
и
не
пролазити
улица
,
бар
док
се
поп-Спира
не
вратити
с
пут
.
и
за
тај
Шаца
и
немати
већ
више
од
недеља
дан
да
доћи
и
ако
јесам
киша
већ
престати
и
мало
се
оцедити
,
а
и
чизмар
он
наглавити
чизма
,
ипак
он
немати
.
јул
јесам
на
он
мислити
и
тај
дан
једнако
се
чешљати
онако
како
он
волити
,
па
она
јесам
чисто
лакше
бити
.
А
и
Шаца
јесам
мило
бити
кад
јесам
видети
тај
.
јесам
моћи
да
одолети
срце
и
да
бити
послушати
порука
гђе
Сид
,
него
јесам
једаред
ипак
проћи
њин
сокак
и
спазити
јесам
онако
лепо
очешљан
,
јавити
она
се
и
она
он
љупко
и
показати
он
на
фризура
.
тај
јесам
Шаца
тако
мило
бити
,
да
јесам
сав
блажити
и
пресретати
дуго
и
дуго
мислити
на
Јула
и
дубоко
у
ноћ
прелиставати
песмарица
,
читати
многи
песма
и
певушити
она
,
па
и
јесам
доћи
у
поетски
расположење
,
и
спевати
један
песма
и
по
прилика
јесам
,
да
не
дознати
мам
,
предати
Јула
.
у
песма
јесам
испевати
његов
шетња
,
и
срећа
његов
што
она
јесам
видети
на
прозор
.
у
песма
куна
злотвор
ради
који
се
не
моћи
састајати
,
али
јесам
тесати
,
да
ни
тај
хтети
дуго
трајати
;
захваљивати
она
што
он
се
сећати
и
чешљати
онако
како
се
он
допадати
.
Нарочито
јесам
леп
завршетак
песма
и
он
гласити
:
„
По
чела
јесам
редом
Шнекле
поређати
,
зулови
јесам
ситан
,
фино
,
бреновати
,
Рус
кос
по
мој
густ
очељали
!
...
„
ах
,
фрајлица
,
благо
Ротшилдов
што
јесам
!
кад
помислити
,
да
хтети
сав
тај
бити
мој
:
зулови
и
шнекле
и
тај
бео
лице
рознфорб-боје
!
„
ах
,
љубезан
Јула
,
сав
хтети
бити
мој
!
сав
хтети
бити
мој
!
“
Јула
јесам
неколико
пута
прочитати
песма
кришом
у
шпајз
и
знати
јесам
одмах
онај
први
дан
на
памет
.
и
она
овладати
неки
песнички
и
певачки
расположење
па
јесам
једнако
у
себе
декламовати
тај
песма
или
полугласан
певушити
онај
познат
:
„
Прођи
,
лучити
,
кад
тај
срце
вући
;
прођа
,
лутак
,
и
мој
сокак
,
и
мој
јесам
кућа
на
сокак
“
.
па
једнако
певушити
тај
стих
,
а
никако
да
она
се
отрести
;
они
јесам
и
жалостити
и
тесати
у
исти
мах
.
А
како
јесам
ведар
и
задовољан
бити
тај
дан
њен
доскорашњи
другарица
Меланија
.
њен
заручник
јесам
по
ваздан
бити
код
она
.
Чим
свршити
школски
час
,
а
он
ајд
одмах
к
она
.
ту
седити
у
круг
свој
будући
фамилија
.
мам
хекловати
тепих
од
шарен
стареж
,
Меланија
извађати
сав
монограм
на
салвета
,
а
Пера
седити
па
читати
што
или
она
приповедати
што
из
свој
ђачки
живот
;
приповедати
она
о
силан
предмет
,
о
силан
зора
који
јесам
он
затицати
крај
књига
,
о
испит
,
о
тешкоћа
на
он
,
или
приповедати
о
какав
сав
доживљај
где
јесам
бити
на
руб
или
ивица
пропаст
па
јесам
за
длака
фалити
да
не
платити
глава
и
бити
покојни
.
А
онај
он
слушати
и
не
дисати
,
и
тек
кад
се
спасење
исприповедати
,
оне
дахнути
и
молити
он
да
она
више
не
приповедати
тако
страшан
ствар
јер
јесам
,
казати
,
оба
слаб
нерв
.
или
се
сав
троје
скуп
саветовати
и
правити
план
свој
будући
стан
и
прав
размештај
намештај
.
—
са
сокак
хтети
имати
два
или
један
соб
,
из
авлија
опет
два
(
а
испрва
доста
хтети
она
бит
и
један
)
,
за
тај
кујна
па
чељадски
соб
.
из
соб
за
ручавање
излазити
се
у
кујна
а
из
овај
у
шпајз
и
у
чељадски
соб
(
и
онда
се
хтети
моћи
сваки
ђаво
довлачити
у
кућа
)
.
по
тај
соба
размештати
већ
још
сад
намештај
;
сто
,
столица
,
кревет
,
канабе
,
шифонер
,
штелажа
и
тај
подобан
ствар
.
сав
јесам
лепо
наместити
у
кућа
(
тај
јесам
засад
још
у
глава
)
само
јесам
у
неприлика
с
један
широк
,
не
баш
леп
спољашњост
,
али
врло
удобан
и
практичан
орман
бестрага
стар
фазон
,
мало
хтети
бити
да
казати
да
јесам
из
доба
блаженопочивши
Марија
Терезија
,
а
врло
вероватно
,
да
јесам
запамтити
и
сеоба
Срба
под
патријарх
Чарнојевић
;
јер
се
приповедати
за
он
,
да
јесам
бити
наизменце
час
у
рука
Ракоцијев
куруц
,
а
час
он
преотимати
Монастерлијини
Срба
,
док
се
на
последак
јесам
стално
скрасити
у
српски
народ
.
овај
он
јесам
сада
ваљ'да
девети
или
десети
пут
да
јесам
у
инвентар
ствар
дат
у
„
ауштафирунг
“
,
и
сам
бог
знати
где
јесам
сав
досад
бити
,
и
где
хтети
још
бити
!
јер
судити
по
јачина
и
солидност
израда
,
још
хтети
за
многи
удавача
доћи
у
нов
кућа
;
јер
„
зуб
време
“
изгледати
да
јесам
немоћан
према
он
као
зуб
старчев
према
орах
коштуњац
.
бити
јесам
врло
практичан
и
потребан
,
а
незграпан
и
смешан
,
за
тај
он
никако
и
јесам
моћи
продати
,
јер
ко
бити
он
год
понудити
,
тај
место
да
питати
:
„
пошто
?
“
хтети
да
пукнути
од
смеј
!
!
(
А
имати
таки
ствар
,
који
се
човек
не
моћи
отрести
к'о
ни
онај
Доситејев
Абу
Казем
тамбура
,
багдатски
трговац
,
што
јесам
моћи
да
се
курталисати
свој
стар
папуча
.
)
за
тај
јесам
сад
и
најдуже
младенац
о
он
разговарати
,
како
и
где
да
он
наместити
а
да
не
пасти
странац
или
гост
у
очи
.
и
баш
се
о
тај
у
петак
пред
вече
разговарати
,
кад
ући
поп
Ћира
,
а
за
он
уносити
сандук
и
онај
многи
накупован
ствар
.
—
А
а
а
!
—
зачути
се
из
свити
грло
.
—
но
,
па
како
,
како
?
А
јесам
л
’
ја
се
надати
?
—
питати
она
поп
Ћира
унев
са
себе
у
соб
грдан
количина
свеж
хладан
ваздух
и
сав
соб
замирисати
сена
и
балега
.
Узбунише
се
сав
.
Меланија
одмах
оставити
посати
и
потрчати
купљен
ствар
па
стати
претурати
по
она
.
—
А
шта
јесам
ја
,
папа
,
купити
;
да
јесам
што
заборавити
?
—
дакле
,
шта
јесам
бити
,
Ћира
?
—
питати
нестрпељив
гђа
Перса
.
—
јесам
л
’
получити
онај
што
јесам
заслужити
?
—
све
,
сав
јесам
точно
по
инштрукција
извршити
,
—
одговорити
поп-Ћира
Меланија
.
—
дакле
...
—
питати
опет
гђа
Перса
.
—
после
,
мало
после
...
чути
већ
.
—
јесам
л
’
добити
удовлетворење
?
—
питати
гђа
Перса
који
јесам
тек
пре
два
три
последњи
недеља
обогатити
сав
и
иначе
пребогат
речник
и
овај
реч
.
—
тај
чекати
за
бог
...
пустити
ја
да
се
издувати
!
—
велим
она
поп-Ћира
.
—
пасти
човек
,
што
казати
,
с
крушка
,
па
се
издувати
,
а
некмо
л
’
ја
толики
пут
издржати
.
Чекај
—
—
уф
,
папа
,
um
gotes
vilen
,
—
рећи
Меланија
прегледати
рајспулфер
,
—
шта
јесам
тај
урадити
!
тај
здраво
јесам
оштар
овај
рајспулфер
!
—
е
,
сад
какав
јесам
,
такав
јесам
,
ја
он
јесам
млети
ни
жрнати
!
какав
јесам
ја
казати
и
написати
,
ја
јесам
тај
такав
и
купити
.
—
јесам
,
рано
,
—
велим
она
гђа
Перса
пробати
он
прст
,
—
јесам
оштар
,
него
јесам
твој
кожа
на
лице
здрав
хаглих
па
через
тај
.
—
А
на
што
ти
тај
?
—
питати
јесам
Пера
.
—
ех
,
моћи
ја
се
мешати
у
наш
посао
!
—
рећи
Меланија
па
он
ударити
лако
и
нежно
по
прст
.
—
А
зар
јесам
лепше
лице
природно
,
онако
к'о
што
он
јесам
бог
створити
?
!
—
велим
Пера
.
—
е
,
ал
’
ја
’
хтети
да
јесам
ти
и
бео
и
леп
него
све
,
сав
други
женски
!
—
рећи
и
и
помиловати
он
крадом
по
образ
.
—
сав
ви
мушки
замерати
и
правити
се
к'о
да
ви
јесам
права
,
а
опет
се
сав
радо
освртати
кад
видити
тако
нешто
...
—
е
,
па
...
—
велим
поп-Ћира
вадити
из
сандук
ствар
.
—
ево
и
за
ти
,
мам
,
да
да
ви'ш
да
ти
јесам
заборавити
...
ал
’
боље
,
ајд
’
погодити
сам
,
шта
јесам
ти
дон'о
!
—
велим
а
заклопити
ствар
.
—
она
мам
,
иберашунг
!
Ааа
!
—
да
ја
јесам
купити
наочаре
?
...
Ил
’
што
јесам
зима
ту
,
па
се
рано
смркнути
,
ил
’
шта
ли
—
тек
почети
јесам
рано
да
остављати
штрикерај
,
па
бити
ја
баш
добро
доћи
један
—
—
А
јесам
,
мам
!
А
шта
хтети
тај
наочари
!
ко
јесам
требати
да
видити
,
видити
јесам
он
још
пре
толико
година
.
Хехехе
!
—
да
јесам
зборник
?
—
јесам
,
јесам
ни
тај
...
ајде
да
ти
не
мучити
...
—
велим
поп-Ћира
и
показати
она
купљен
ботуше
.
—
она
,
ботуше
!
е
,
тај
хтети
зимус
духати
да
ја
држати
.
А
пошто
јесам
она
уз'о
,
—
запитати
он
мерити
она
:
—
педаљ
и
три
прст
дужина
,
пет
ширина
.
добро
јесам
.
А
шта
јесам
коштати
?
—
три
и
по
.
—
Шајн
?
—
тај
какав
’
шајн
!
—
Сребра
!
она
,
жалосна
!
преварити
ти
обешењак
чифуцки
!
ја
бити
’
тај
,
видити
,
јефтин
купити
...
не
умети
ти
,
Ћира
,
да
се
погађати
.
—
Па
моћи
да
вратити
;
трговац
јесам
каз'о
да
хтети
примити
—
—
А
,
неки
,
шта
јесам
ту
јесам
сад
!
—
рећи
и
погледати
задовољно
на
нов
ботуше
сравњивати
она
са
онај
стар
на
нога
.
—
А
код
ко
јесам
купити
овај
фланел
?
—
е
,
а
ко
бити
он
сад
знати
.
јесам
ни
загледо
у
фирма
.
—
Баш
да
видити
јесам
л
’
тај
преварити
?
А
кол'ко
јесам
рифи
уз'о
?
—
двадесет
и
седам
.
—
А
јесам
јесам
л
’
држ'о
тај
јесам
риф
?
—
е
,
још
хтети
и
риф
држати
.
доста
што
јесам
отворити
четворе
очи
,
а
држати
јесам
један
Чифуче
.
Још
јесам
попустити
нешто
преко
двадесет
и
седам
—
—
Баш
да
видити
!
—
рече-гђа
Перса
па
узити
риф
и
измера
.
Шта
ја
казати
!
...
двадесет
и
шест
и
дритл
...
ето
шта
јесам
рећи
!
...
измерити
ти
јесам
,
обешењак
један
,
мање
...
—
тај
баш
јесам
пазити
!
—
Треб'о
јесам
јесам
да
држати
риф
.
лопов
јесам
тај
;
сав
јесам
лопов
до
лопов
!
Украшће
ти
из
очи
.
ја
тај
већ
не
бити
моћи
пасирати
.
—
е
не
бити
ти
моћи
!
кад
’
хтети
да
украсти
,
моћи
ти
сто
очи
избечити
,
не
помагати
ти
ништа
!
него
казати
нек
спрема
„
ајнпренсупа
“
,
назеб'о
јесам
.
—
лопов
чифуцки
;
код
ти
жив
,
два
дритла
да
он
украсти
!
!
!
—
То
јесам
,
кад
се
људи
мешати
у
наш
посао
!
нит
’
се
умести
погађати
,
нит
’
отићи
ди
требати
,
нит
’
пазити
да
не
украсти
!
Обешењак
један
чивуцки
,
—
љутити
се
гђа
Перса
,
—
каприцир'о
се
баш
од
попин
фланел
да
направити
свој
Чифучић
онај
њи'ове
„
чифуцки
оченаш
“
!
—
Ајда
,
Меланија
,
ићи
наредити
у
кујна
један
ајнпренсупа
за
тат
,
—
велим
поп
Ћира
;
—
с
пут
јесам
,
па
јесам
мало
назеб'о
.
—
А
куд
се
ви
спремати
?
тај
остант'е
на
вече
,
—
заустављати
гђа
Перса
Пера
.
—
А
не
,
доћи
хтети
ја
већ
одмах
после
вечера
,
—
велим
Пера
.
—
е
па
добро
,
ал
’
извесно
...
Изађоше
и
Меланија
и
Пера
,
а
из
кујна
се
мало
после
чути
једно
„
јуф
!
“
—
дакле
?
—
устати
гђа
Перса
који
јесам
до
сад
к'о
на
жеравица
седети
.
—
дакле
шта
се
свршити
?
јесам
л
’
дош'о
и
онај
?
—
Дош'о
јесам
,
—
рећи
поп
Ћира
па
превући
шака
преко
чела
.
—
Ена
он
код
свој
кућа
.
—
Дош'о
?
!
—
запитати
зачуђен
попадија
и
сести
.
—
Дош'о
к'о
што
јесам
и
от'шо
!
—
Па
,
онда
...
—
Пааа
,
па
онда
...
јесам
бити
ништа
.
—
Па
,
ако
јесам
бити
ал
’
хтети
ваљ'да
бити
?
—
рећи
гђа
Перса
и
устати
па
стати
нервозно
спремати
и
без
икакав
потреба
премештати
ствар
с
један
место
на
други
.
—
Што
јесам
бити
,
бити
јесам
;
што
јесам
ко
им'о
да
извући
,
извук'о
јесам
.
—
Па
јесам
л
’
повук'о
?
—
јесте
,
повук'о
јесам
твој
красан
супруг
,
к'о
и
увек
.
—
не
разумети
ти
!
...
А
,
он
?
—
он
се
извук'о
.
ја
јесам
повук'о
,
а
он
се
извук'о
,
к'о
и
увек
што
јесам
.
Разумеш
ли
ја
бар
сад
?
—
рећи
поп
Ћира
па
устати
и
стати
се
шетати
,
а
и
попадија
устати
па
се
и
она
шетати
;
он
на
горе
,
а
она
па
доле
.
—
не
знати
ја
те
твој
ребус
;
него
тај
ја
казати
онако
просто
,
клот
,
све
по
ред
,
шта
јесам
и
како
јесам
тај
бити
?
—
дакле
,
слушати
!
кад
јесам
сести
у
кола
,
ја
јесам
сав
онако
урадити
,
к'о
што
јесам
ја
ти
казати
.
Натук'о
јесам
капут
и
увук'о
сам
глава
у
бунда
,
па
јесам
тако
ћут'о
све
до
чарда
.
кад
се
он
сиш'о
с
кола
,
ја
јесам
промолити
глава
на
фришак
„
луфт
“
.
јесам
шал
,
неки
’
три
сат
издржавати
к'о
неки
„
фусбад
“
!
Чим
се
он
вратити
,
а
ја
опет
глава
у
бунда
ко
корњача
,
па
тако
све
до
Ченеј
.
е
,
ту
јесам
већ
мог'о
да
остати
на
кола
,
него
ја
ђаво
натентати
,
хтети
да
шпорујем
;
па
јесам
отиш'о
у
биртија
к'о
што
јесам
треб'о
,
а
и
јесам
мислити
,
него
и
ја
одсести
код
ченејски
поп
.
—
знати
он
,
што
имати
жена
Тина
,
Тинин
Аксо
.
тај
како
он
не
бити
’
знати
!
—
јесам
Тинин
,
него
луциферов
,
обешењак
један
.
Чекај
само
,
да
ви'ш
комендија
.
код
он
јесам
вечерати
и
преноћити
;
а
ники
други
,
него
он
,
укр'о
ја
јесам
,
док
јесам
ја
спав'о
,
онај
мој
corpus
delicti
,
онај
зуб
—
—
Укр'о
зуб
!
—
поновити
гђа
Перса
и
скочити
са
столица
и
пљеснути
се
рука
.
—
Доста
ја
јесам
,
доста
!
моћи
ја
казивати
,
хтети
да
ти
слушати
!
боље
глава
да
јесам
ти
украсти
.
Нећу
,
хтети
ништ
’
више
да
чути
.
—
Па
добро
кад
хтети
,
ја
и
волији
.
—
А
јесам
л
’
примјетити
?
јесам
јесам
л
’
се
опип'о
ујутру
?
_
—
Ђавола
примјетити
!
Опип'о
јесам
се
и
учинити
ја
се
,
да
ја
ништа
не
фалити
.
—
ух
,
ух
,
ух
!
—
хукати
гђа
Перса
и
лупати
се
по
чела
.
—
оставити
ја
...
моћи
ја
ни
приповедати
!
ићи
у
кујна
...
кад
радити
,
а
ја
онда
заборавити
,
па
се
бар
не
секирати
.
—
—
Па
ићи
!
ти
и
онако
најбоље
знати
да
направити
ајнпренсупа
.
—
Божа
,
Ћира
,
—
рећи
гђа
Перса
и
раширити
и
дигнути
рука
као
стар
пророк
,
—
и
ти
јесам
још
до
јела
!
?
ух
,
ух
,
ух
!
ићи
,
ићи
!
—
рећи
и
поћи
па
застати
.
—
А
шта
јесам
бити
даље
?
От'ш
’
о
себе
дакле
празан
’
шака
код
господин
владика
?
—
камо
срећа
да
јесам
,
ал
’
тај
јесам
ђаво
што
јесам
.
да
јесам
от'ш
’
о
празан
’
шака
,
бити
бити
само
штета
:
ал
’
јесам
,
па
јесам
бити
и
штета
и
срамота
!
...
да
ви'ш
само
даље
,
шта
јесам
ја
натоварити
!
—
јао
,
жалосна
,
зар
имати
што
још
и
горе
?
!
—
Слушај
само
!
кад
отићи
код
Његов
Преосвештенства
,
а
он
ми
лепо
примити
.
Поч'о
ми
јесам
совјетовати
...
и
,
већ
тако
даље
,
да
ти
не
отезати
,
видити
да
се
већ
врпољити
к'о
ђаво
на
џомба
.
кад
ја
јесам
запит'о
шта
јесам
и
како
јесам
бити
,
а
ја
он
онда
казати
:
да
јесам
се
споречкати
,
и
да
се
он
онако
ујарости
бацити
на
ја
онај
дебео
Пентикостар
—
онај
са
онај
дебео
корица
—
и
тако
ја
незгодно
ударити
,
да
ја
избити
,
зуб
.
А
да
јесам
сав
тај
тако
,
моћи
се
,
река
’
ја
,
Преосвештенство
уверити
из
приложен
corpus
delicti
-а
.
и
ту
он
онда
предати
онај
замотуљак
са
зуб
унутра
.
—
е
,
па
видити
,
па
им'о
јесам
зуб
—
—
тај
чекати
,
молити
ти
!
...
моћи
да
јесам
тако
брзоплетан
.
Им'о
сам
зуб
,
ал
’
јесам
им'о
памет
ни
колико
онај
прав
притјажатељ
тај
зуб
!
...
дакле
,
ја
извадити
онај
замотуљак
и
опипати
он
...
осетити
лепо
тврдо
испод
рука
,
па
мислити
:
добро
јесам
,
ту
јесам
!
и
предати
он
тако
завијен
владика
.
екселенција
узити
замотуљак
,
развити
он
и
погледати
.
Ништа
ја
не
видити
,
шта
јесам
извадити
,
јер
ја
и
Спира
седити
на
канабе
овако
к'о
сад
ја
и
ти
,
а
владика
за
шрајптишом
,
к'о
сад
до
онај
орман
тамо
.
гледати
...
гледати
.
извадити
наочари
,
метнути
она
на
нос
,
а
смешити
се
све
,
па
опет
гледати
,
и
питати
ја
:
јесам
л
’
тај
мој
зуб
?
—
„
мој
,
одговорити
ја
,
Ваше
Преосвештенство
!
“
А
мо'ш
мислити
како
ја
јесам
бити
,
час
ја
зима
час
врућина
спопадати
.
не
знати
још
шта
јесам
,
ал
’
већ
видити
,
да
хтети
тај
све
на
мој
конто
да
се
записати
.
за
тај
дозвати
свој
секретар
,
један
млад
и
фин
ђакон
,
па
он
казати
:
„
ајте
,
велим
,
млад
амице
,
ви
јесам
млад
,
имати
много
боље
очи
,
видити
овај
,
молити
ви
.
“
—
Ђакон
уз'о
па
и
он
разгледати
,
па
и
он
се
смејати
!
смејати
се
и
он
,
смејати
и
екселенција
;
обадвојица
се
смејати
,
а
екселенција
се
све
трести
од
смеј
тако
да
он
јесам
и
ћелепуш
спасти
.
тај
шта
се
враг
смејати
,
мислити
ја
,
а
екселенција
запитати
:
„
А
јесам
л
’
овај
баш
ваш
зуб
,
отац
Кирило
?
“
—
да
,
Ваше
Преосвештенство
,
—
поклонити
се
ја
и
одговорити
он
.
—
мој
родити
зуб
.
Слуша
ја
већ
скоро
пола
стољетије
беспрекорно
.
мој
родити
!
...
“
Ђаво
ја
натерати
да
још
пофторавати
тај
.
кад
он
ја
тај
река
’
,
а
екселенција
формално
пасти
у
фотеља
,
па
се
ухватити
за
трба
’
...
овај
притиснути
појас
...
па
се
смејати
,
смејати
...
сав
се
трести
.
сав
се
смејати
грохот
па
и
онај
,
и
он
се
смешити
,
само
тишије
.
—
јао
ја
!
—-
устати
гђа
Перса
,
—
а
шта
јесам
тај
бити
?
—
тај
овај
јесам
,
овај
јесам
коњски
зуб
,
отац
Кирило
,
—
велим
владика
.
—
тај
погледати
он
боље
колик
јесам
,
тај
јесам
ваљ'да
велик
од
он
ни
онај
„
зуб
време
“
што
се
звати
!
—
јао
ја
жалосне
!
А
откуд
сад
опет
коњски
зуб
!
—
„
за
бог
,
тај
где
јесам
он
само
наћи
!
велим
ја
господин
владика
.
—
Извол'те
се
уверити
сам
.
“
—
ух
,
ух
,
ух
!
—
А
ја
прићи
и
погледати
он
,
ал
’
имати
шта
видити
!
коњски
зуб
,
са
сав
коњски
и
тај
још
колик
!
такав
велик
зубекања
,
какав
ја
,
Персида
,
свој
век
јесам
вид'о
!
...
Вид'о
јесам
само
једаред
још
један
такав
и
тај
на
цимер
један
дентиста
...
.
висити
као
цимер
,
да
се
издалека
видити
!
„
ха
,
ха
,
ха
,
смејати
се
екселенција
.
тај
где
јесам
он
само
наћи
?
“
—
Али
,
молити
ви
,
Ваше
Преосвештенство
,
услишити
ја
!
тај
јесам
он
ни
тражити
,
нити
јесам
он
наш'о
!
—
извињавати
се
ја
а
сав
се
око
ја
окретати
к'о
у
какав
полка
.
До-до-дошло
ја
,
у
земља
да
пропасти
!
—
уф
,
уф
,
уф
!
—
викати
гђа
Перса
.
—
Па
што
јесам
проп'о
,
бар
не
бити
’
сад
знати
за
мој
срамота
.
ух
,
ух
!
А
шта
онај
обешењак
?
—
Добра
јесам
рећи
да
јесам
обешењак
.
Обешењак
јесам
,
онда
јесам
тек
добро
вид'о
да
јесам
обешењак
.
упреподобити
се
,
па
се
к'о
бајаги
и
он
чудити
па
се
умеш'о
и
он
па
и
он
гледати
поиздаље
и
велим
:
„
доиста
,
доиста
!
зуб
никако
јесам
од
,
на
пример
,
какав
крштен
створење
,
ни
мирјански
а
камо
л
’
свјашченическог
,
казати
...
ја
,
казати
он
,
познавати
сав
фамилија
мој
,
сада
на
жалост
господин
супостата
,
сав
јесам
они
до
дубок
староста
,
до
дух
,
имати
и
здрав
и
јак
зуб
—
али
тек
,
тек
,
казати
он
,
оваки
зуб
да
јесам
имати
,
—
тај
ја
,
Ваше
Преосвештенство
,
казати
он
,
јесам
бити
познат
!
са
сав
имати
права
тај
јесам
—
к'о
што
јесам
изволети
примјетити
са
сав
сушти
коњски
зуб
!
...
А
,
наравно
,
додавати
он
и
распиривати
још
више
,
човек
кад
тонути
,
а
он
се
онда
,
што
казати
,
и
за
сламка
’
ват
!
али
ја
он
праштати
,
Преосвештенство
,
и
једина
ја
јесам
утјеха
у
реч
,
казати
он
,
миропомазан
Псалмопјевца
,
казати
,
који
велим
:
„
da
postыdяt
sя
i
posmramяt
sя
iщuщii
duša
moю
,
i
da
vozvratяt
sя
vspяtъ
i
postыdяt
sя
mislящii
ja
zlaя
“
.
е
,
па
зар
тај
човек
да
не
побеснити
!
Перса
,
он
...
поп-Спира
...
окуражити
се
,
па
он
декламовати
на
словенски
псалм
пред
екселенција
;
а
ја
,
ја
се
сплести
,
па
ни
на
српски
не
знати
ништа
да
бекнути
;
не
бити
’
знати
у
тај
магновеније
казати
ни
како
ја
јесам
име
!
...
е
,
моћи
мислити
,
како
ја
јесам
бити
!
отворити
се
,
земља
,
река
’
у
себе
.
—
уф
,
уф
,
уф
!
ал
’
како
позн'о
да
јесам
велик
зуб
?
—
А
како
и
да
познати
!
и
ту
јесам
ја
доскочити
,
обешењак
један
!
ја
јесам
мали
зуб
завити
у
велик
парац
папир
,
а
они
јесам
завити
велик
зуб
у
мало
парац
папир
!
е
,
ко
,
ђаво
,
да
познати
!
...
ето
у
тај
јесам
сав
њихов
кумст
и
сав
мој
несрећа
и
малер
.
—
еј
,
наопако
ти
звонити
,
и
ти
и
ми
с
ти
!
—
А
екселенција
са
наљутити
после
поп-Спириног
псалм
...
па
у
мал
’
још
ја
јесам
изиш'о
крив
,
к'о
да
јесам
он
намерно
хтети
преварити
.
у
мал
’
ја
јесам
обријати
!
—
„
овај
јесам
или
хотимичан
превара
,
или
—
велим
екселенција
намрштити
—
или
незграпан
шал
са
ја
!
А
тај
ја
ни
једно
јесам
мило
,
отац
Кирило
!
“
—
Ћира
,
Ћира
!
—
...
бадава
јесам
се
ја
правд'о
да
јесам
;
да
јесам
пон'о
мој
родити
,
а
да
јесам
тај
нечији
ваистину
сатански
и
паклен
унцутарија
и
мој
сувишан
искреност
према
људ'ма
,
и
да
јесам
ја
невин
жертва
сав
тај
...
да
ја
јесам
неко
променуо
и
подметнути
!
...
аја
...
екселенција
остати
при
тај
,
да
јесам
хтети
да
он
облагати
,
а
веровати
ја
,
казати
,
да
ја
јесам
бити
тај
намера
само
тако
,
ако
ту
пред
он
пружити
један
други
рука
,
заборавити
узајаман
обида
и
помирити
се
...
—
уф
,
уф
,
уф
!
...
да
се
помирити
!
—
Шта
хтети
;
видити
,
како
јесам
,
знати
,
фала
бог
,
малерозан
,
испасти
још
ја
крив
...
и
...
пружити
ја
први
рука
,
а
он
као
—
обешењак
један
!
—
не
знати
бајаги
ди
да
метнути
онај
проклет
зуб
—
а
ја
једнако
држати
пружен
рука
,
а
он
ја
зуб
у
шака
па
се
ту
руковати
и
—
измирити
!
—
измирити
!
уф
,
уф
!
Срећа
ти
јесам
дебео
ко
’
она
аспида
,
а
сад
бити
ја
шлог
трефити
!
—
...
и
пољубити
се
,
—
завршивати
поп
Ћира
сав
извештај
,
—
пољубити
се
на
захтев
Његов
Преосвештенства
...
А
зуб
задржати
ђакон
код
себе
.
А
знати
већ
и
зашто
он
јесам
и
задрж'о
!
—
По-пољубите
се
!
„
и
пољубити
се
“
,
—
цитирати
он
гђа
Перса
сав
зелен
од
јед
.
—
о
,
пољубити
се
ти
с
твој
покојни
тат
Аверкије
,
што
тамо
на
дувар
висити
!
—
Али
,
Персида
,
чекати
,
чекати
,
молити
ти
.
—
„
Чекај
!
“
Шта
да
чекати
?
Чекај
ти
!
Шта
ти
чекати
...
ти
,
ти
—
—
Шта
ја
чекати
?
Питаш
ја
?
не
чекати
ништа
,
—
планути
сад
и
поп
Ћира
,
—
или
боље
рећи
,
чекати
свашта
.
и
ништа
ја
хтети
изненадити
(
„
уф
,
уф
!
“
хукати
гђа
Перса
.
)
Огугл'о
јесам
већ
!
(
„
То
видити
!
“
велим
она
)
.
тај
човек
помагати
и
ђаво
и
бог
!
јербо
тај
човек
кад
гођ
учинити
какав
лудорија
,
а
он
,
уместо
заслужен
каштига
,
получити
незаслужен
награда
!
и
сад
ја
још
питати
шта
чекати
!
Шта
ја
чекати
?
—
да
,
шта
чекати
?
Шта
чекати
још
?
!
!
—
праскати
гђа
Перса
.
—
кад
се
оно
још
к'о
ђакон
вук'о
клипка
и
’
рв'о
с
паор
,
место
да
он
каштиговати
он
добити
за
поп
;
а
кад
јесам
задоцнити
оно
на
јутрење
,
а
он
,
опет
,
уместо
да
отићи
на
епитимија
—
а
он
добити
црвен
појас
!
е
,
па
ајд
’
се
вући
клипка
с
он
!
и
тај
ја
сад
питати
:
шта
чекати
!
—
јесте
,
питати
ти
,
Ћира
,
шта
још
чекати
?
—
викати
још
јак
гђа
Перса
сав
зелен
.
—
Шта
чекати
?
Шта
ја
чекати
?
’
Оћеш
ли
баш
да
ти
казати
?
—
јесте
,
још
тај
чудо
и
покор
’
хтети
да
чути
.
—
Шта
ја
чекати
!
Чекам
да
чути
сад
,
кад
јесам
већ
тако
поћи
,
чекати
још
и
тај
чудо
и
покор
,
да
јесам
ето
тај
поп
Спира
постати
—-
протојереј
,
прота
...
јесам
,
прота-Спира
—
—
Шта
!
сида
протиница
!
гром
јесам
спалити
и
ти
са
она
заједно
!
доста
!
—
грмнути
гђа
Перса
и
залупити
врата
за
себе
па
отићи
у
кујна
к'о
фурија
.
—
е
,
па
кад
баш
’
хтети
да
знати
,
како
јесам
бити
;
ето
тако
јесам
бити
!
А
да
јесам
ти
бити
у
мој
кожа
,
—
настављати
поп
Ћира
,
остати
јесам
у
соба
,
—
рећи
бити
и
ти
са
ја
заједно
:
фала
бог
кад
јесам
и
овако
;
кад
само
господин
владика
јесам
ост'о
при
тај
,
да
јесам
он
хтети
намерно
преварити
.
—
помирити
се
и
пољубити
!
мирити
се
ти
с
твој
дека
,
мамаљуга
банацки
,
(
Госпоја-Персина
јесам
старина
из
Бачка
)
ал
’
ја
се
бо'ме
не
мирити
!
—
чути
се
из
кујна
глас
јаростан
гђа-Персе
...
—
Шта
хтети
сад
овај
лонац
овде
,
кад
он
ту
јесам
место
!
?
Чим
се
само
макнути
корак
из
кујна
,
одма
’
се
направити
вашар
!
и
одмах
за
тај
чути
се
страшан
тресак
и
полетети
цреп
од
треснут
лонац
на
сав
страна
по
кујна
.
Меланија
побећи
у
соб
,
а
Ержа
,
бојити
се
(
из
искуство
)
да
она
који
други
не
полетити
о
глава
,
побећи
у
авлија
права
камара
слама
,
да
начупати
слама
за
пећка
.
па
и
сам
Ержин
хуланерски
каплар
,
ко
јесам
звати
„
Шецко-једно
“
,
који
јесам
већ
поодавно
џоњати
у
мрак
на
авлијски
врата
и
који
јесам
у
његов
Коњичком
правило
стајати
,
да
хуланер
требати
неустрашив
да
дочекати
и
растерати
бар
десет
бака
(
пешак
)
,
—
и
он
јесам
побећи
кад
јесам
чути
онај
страшан
вика
и
прасак
из
кујна
,
па
јесам
бегати
као
да
он
јесам
Бунапарта
вијати
.
и
он
се
уклонити
испред
опасност
испред
који
бити
и
читав
ескадрон
побећи
;
и
бегати
јесам
бестрага
,
ратосиљати
се
за
вечерас
сваки
уживање
.
сав
се
разбегнути
и
надалеко
јесам
бити
живити
дух
,
само
јесам
јаростан
гђа
Перса
остати
сам
у
кујна
да
спремати
„
ајнпренсупа
“
,
јер
она
тај
најбоље
знати
.
али
какав
страшан
израз
јесам
пасти
приликом
готовљење
ајнпренсупа
.
изгледати
јесам
онако
само
крај
ватра
као
један
од
онај
три
у
Шекспиров
Магбет
.
све
,
сав
јесам
узети
на
свој
решето
,
па
ни
Његов
Преосвештенство
јесам
остати
неприкосновен
.
—
ајнпренсупа
!
’
Оћеш
ајнпренсупа
!
—
викати
јесам
гђа
Перса
мешати
варјача
запрашка
.
—
Арсеникума
да
ти
дати
,
а
не
ајнпренсупа
,
к'о
што
јесам
он
и
заслужити
!
...
она
протиница
пре
ја
!
...
испред
нос
да
ја
се
измакнути
!
...
тај
ти
јесам
оно
:
„
Пошљи
луда
на
војска
,
па
седити
кућа
па
плакати
!
"
„
у
мал
’
ја
јесам
обријати
!
“
казати
мамаљуга
банацки
...
хеј
!
—
викнути
болно
гђа
Перса
са
дигнут
варјача
па
јесам
изгледати
к'о
Исус
Навин
кад
јесам
заустављати
сунце
да
не
сести
,
—
хеј
,
тај
што
ми
жена
јесам
дати
бог
,
да
ја
моћи
да
бити
попов
;
да
се
ја
овако
,
како
ми
јесам
бог
створити
,
проразговарати
мало
с
тај
њихов
владика
,
—
да
видити
ко
бити
ко
обријати
!
!
!
глава
двадесет
ЧЕТВРТА
у
она
јесам
описан
свеопшти
радост
два
породица
;
тетка-Макрине
и
поп-Спирине
породица
,
који
јесам
породица
млад
члан
Шаца
и
Јуца
Док
јесам
овај
овако
бити
код
поп-Ћириних
,
какав
диван
и
пријатан
супротност
код
поп-Спириних
.
кад
јесам
поп
Спира
доћи
и
ући
са
купљен
ствар
,
изаћи
он
на
сусрет
г-ђа
Сид
и
Јула
.
оба
забринут
,
гледати
он
у
тежња
да
он
прочитати
с
лице
,
шта
она
доносити
:
срећа
ил
’
несрећа
.
видити
он
расположен
,
па
она
одлакнути
,
а
још
већма
кад
видети
да
се
ето
јесам
сетити
да
она
изненадити
и
г-ђа-Сиду
и
Јула
,
па
се
чак
и
Шаца
сетити
,
купити
он
леп
поша
од
црвен
свила
,
који
бој
,
као
што
јесам
познат
,
сав
берберин
волити
особито
.
Чим
јесам
тај
видети
г-ђа
Сид
,
слутити
јесам
да
јесам
добро
.
одмах
јесам
осетити
,
како
се
сам
изражавати
,
да
она
се
„
онај
тежак
камен
за
три
фртаљ
помакнути
“
и
лак
она
бити
,
али
он
ипак
запитати
,
послати
Јула
у
кујна
,
шта
јесам
и
како
јесам
проћи
?
—
фала
бог
!
фала
бог
,
тај
само
казати
ја
,
а
тај
бо'ме
,
требати
и
он
још
више
и
још
пре
да
казати
.
Видиш
ти
,
молити
ти
,
само
он
!
’
Оће
он
екселенција
да
превара
!
у
мал
’
он
јесам
слиндарити
онај
брада
.
—
А
шта
јесам
с
ти
?
—
са
ја
?
Ништа
!
врло
добро
!
екселенција
ја
извинити
.
добити
јесам
дишпензација
и
сатисфакција
!
ја
изиш'о
к'о
невин
а
он
к'о
дрзновен
клеветник
који
се
дрзнути
да
обмана
и
само
Његов
Преосвештенство
!
замерити
ја
јесам
само
тај
,
што
јесам
се
Часловцем
послужити
,
казати
:
тај
јесам
црквен
утвара
,
па
јесам
,
казати
,
лепо
употребљавати
она
.
А
за
тај
ми
јесам
обојица
примјетити
,
да
се
јесам
требати
ни
један
заборавити
толико
,
ни
ја
ни
он
.
Каже
Преосвештенство
:
„
Vы
эste
solъ
zemli
:
aщe
žeti
solъ
ѡbȣяetъ
,
čimъ
ѡsolitsя
;
nivočtože
bȣdetъ
ktomȣ
,
točїю
da
izsыpana
bȣdetъ
vonъ
,
i
popiraema
čelovѣki
.
“
и
права
јесам
и
казати
.
за
сад
ми
,
казати
,
праштати
,
ал
’
ми
јесам
совјетов'о
,
да
од
сад
у
мир
и
леп
согласију
живити
.
А
он
праштати
покушан
превара
.
—
А
зар
он
јесам
хтети
преварити
?
-
тај
тужити
ја
да
јесам
се
послужити
Пентикостар
,
па
он
ост'о
без
зуб
...
а
оно
јесам
ни
бити
тај
књига
,
него
Часловац
...
—
Па
...
овај
...
а
зар
тај
јесам
бити
...
—
тај
,
кад
добро
промислити
—
велим
поп
Спира
као
сваки
човек
кад
проћи
опасност
,
—
па
готово
да
и
јесам
бити
све
онако
...
сад
већ
,
бог
ја
,
и
ја
видити
,
да
ја
јесам
сав
стра
’
узалуд
бити
.
Ништа
од
сав
тај
,
мој
Сида
,
јесам
истина
!
какав
зуб
избити
!
какав
зуб
!
као
да
се
тако
лако
вадити
зуб
!
вући
паор
од
јутро
до
подне
,
док
он
ишчупати
зуб
,
па
још
с
драг
воља
пристајати
човек
(
и
онај
што
он
вадити
,
и
онај
што
он
вадити
)
—
па
једва
он
извући
!
А
овај
нит
’
јесам
он
хтети
,
нит
ја
још
мање
,
па
—
испао
зуб
!
...
тај
јесам
сав
бити
само
један
паклен
обида
и
клевета
и
ништ
’
више
!
Чудим
се
само
како
јесам
се
мог'о
тако
уплашити
.
—
е
,
да
!
?
—
тај
клевета
;
да
бом'е
да
јесам
клеветати
!
тај
већ
само
тај
;
што
јесам
казати
,
да
јесам
употребити
Пентикостар
,
па
тај
он
јесам
већ
први
лаж
.
јесам
Пентикостар
,
него
Часловац
,
мали
Часловац
!
и
тај
још
и
јесам
онај
прав
Часловац
од
онај
из
Русија
послат
,
него
други
неки
,
труковати
код
неки
Шваба
(
и
тај
без
титла
,
без
титла
Сида
,
)
који
,
управо
,
не
бити
ни
смести
држати
ни
у
православан
порта
а
камоли
у
туторски
канцеларија
црква
наш
благочестије
!
тај
већ
само
јесам
за
тај
заслужити
,
да
бити
обријати
,
што
увлачити
унијатски
књига
у
православан
црква
!
!
А
Часловац
јесам
његов
сопственост
,
он
он
јесам
купити
и
донети
.
да
он
питати
ко
рушити
православије
!
А
он
код
владика
казати
,
да
јесам
Пентикостар
само
зато
,
што
јесам
тај
велик
књига
па
к'о
велим
и
посљедица
морати
страшан
бити
!
—
е
,
видити
ти
само
лицемјер
један
!
—
е
,
тај
јесам
оћут'о
,
јесам
ништ
’
каз'о
.
јесам
’
тео
да
он
пред
екселенција
утеривати
у
лаж
,
па
да
казати
,
да
јесам
Часловац
бити
,
јер
бити
се
тако
,
знати
,
одати
и
призн'о
.
—
А
па
да
бо'ме
!
добро
јесам
радио
!
—
Ал
’
да
ви'ш
шта
јесам
даље
радити
!
да
ви'ш
амишаг
његов
!
па
јесам
он
доста
бити
,
да
јесам
наш'о
какав
тако
од
словесан
створење
зуб
,
—
па
да
он
се
и
поверовати
;
него
к'о
велим
,
сад
јесам
леп
прилика
,
да
се
и
ја
наплатити
на
Спирин
конто
,
и
да
он
конечно
уничтожим
,
да
видити
,
к'о
велим
,
Преосвештенство
,
како
јесам
оштетити
,
—
па
дон'о
неки
-веее-лики
зуб
,
тај
мал
’
те
неки
бити
колик
’
полак
шапурика
...
неки
коњски
зуб
,
и
тај
ваљ'да
од
онај
велик
штајерски
коњ
на
који
Крањац
вандровати
е
еспап
по
наш
варош
.
—
коњски
зуб
!
...
е
,
тај
он
јесам
она
његов
бештија
навести
да
урадити
;
ники
други
нег
’
баш
она
.
ах
,
ко
да
јесам
гледати
и
слушати
!
она
,
она
и
ники
други
!
тај
јесам
он
толико
ни
луд
ни
пакостан
!
е
,
видити
ти
само
она
,
како
совјетовати
...
к'о
неки
фишкал
—
—
како
он
јесам
совјетовати
,
онако
у
мал
’
јесам
и
прош'о
!
—
—
тај
шта
говорити
?
!
—
у
мал
’
што
он
не
отићи
брада
!
—
тај
,
оно
,
знати
...
—
велим
охрабрити
г-ђа
Сид
,
—
много
он
не
бити
баш
ни
коштати
.
ето
,
наш
бити
,
он
Шаца
обриј'о
за
бадава
,
ако
ни
за
шта
други
,
а
оно
за
онај
наш
стар
познанство
и
пријатељство
.
—
Ал
’
да
јесам
само
вид'ла
Његов
Преосвештенство
!
оставити
лепо
ја
па
уз'о
он
на
миндрос
.
те
тај
он
,
бог
ја
,
држ'-не-дај
!
што
рећи
.
једва
изн'о
читав
кожа
.
—
тако
јесам
тај
,
—
трљати
задовољно
рука
г-ђа
Сид
.
—
Ко
други
јама
коп
,
јесам
у
она
падати
,
говорити
јесам
увек
мој
покојни
мам
!
—
ех
,
манути
се
тај
!
бити
па
проћи
!
—
права
казати
!
Божа
,
кад
прексутра
срести
у
порта
Перса
—
но
,
тај
хтети
ја
,
знати
,
појести
од
јед
и
пакост
.
А
баш
хтети
гледати
да
се
срести
ш
она
!
—
него
,
рихтих
,
у
мал
’
јесам
заборавити
.
имати
да
ти
јавити
један
вест
који
јесам
добити
док
јесам
ви
бити
на
пут
.
Наш
Шаца
добити
онај
тал
.
умрети
он
један
стар
стрина
из
Итебеј
,
и
Шаца
тако
ербов'о
један
леп
насљедије
,
па
се
позивати
преко
наш
Варошке
Куће
,
да
ићи
да
он
узети
,
јер
он
јесам
једини
законит
и
близ
насљедник
.
—-
Еее
,
бог
да
она
духати
простити
,
тај
јесам
рђав
вест
.
—
Вид'о
ја
јуче
из
свој
официна
па
ја
притрч'о
да
ја
јавити
,
а
ја
он
казати
:
нек
причекати
ти
!
—
сад
моћи
ићи
у
Беч
да
свршити
хирургија
...
он
хтети
остати
да
добар
стрина
да
шест
недеља
и
да
се
венчати
,
а
после
хтети
ићи
да
штудирати
хирургилук
.
—
То
јесам
сав
лепо
,
ал
’
сват
моћи
тек
у
април
да
бити
.
—
Па
добро
,
а
он
нек
да
стрина
и
пол
година
!
...
далеко
јесам
,
ал
’
шта
он
знати
...
него
прстен
—
—
прстен
!
...
па
добро
,
ето
,
вечерас
!
Шта
ту
још
имати
да
чекати
!
нек
вечерас
бити
формалан
прошевина
а
кроз
два
три
дан
и
прстен
.
нек
отићи
ко
по
Аркадија
.
и
он
јесам
се
сетити
па
пут
,
е
,
а
како
он
се
и
не
бити
’
сетити
!
...
наспети
ја
да
се
мало
провеселити
.
јесам
шал
,
толико
већ
време
сав
у
неки
неизвјесност
и
страх
;
како
јесам
от'шо
,
а
како
се
враћати
из
Темишвар
!
!
после
кратак
време
доћи
Аркадија
и
бити
јесам
задовољан
кад
јесам
чути
да
јесам
сав
добро
испасти
благодарити
његов
досетци
;
а
још
јесам
задовољан
бити
,
кад
јесам
добити
шал
,
ботуше
и
стива
лула
;
а
задовољан
јесам
бити
,
кад
јесам
чути
из
уста
поп-Спириних
,
да
хтети
сутра
однети
сто
форинта
и
метнути
она
у
Швапску
Шпоркасу
на
име
Јела
Аркадијин
ћерка
,
леп
удавача
.
после
један
сахат
бити
јесам
све
спремно
.
Аркадија
јесам
отићи
по
Шаца
и
однети
он
црвен
поша
.
затећи
он
јесам
у
дућан
баш
кад
јесам
Шаца
туцати
кудељни
семе
и
’
ранити
штиглиц
и
канаринка
цвркутати
она
.
Шаца
јесам
бити
сав
блажити
кад
јесам
чути
за
шта
он
звати
.
одмах
обући
душанка
вишњев
бој
,
веза
свилен
поша
око
врата
,
а
према
тај
и
остати
одело
јесам
бити
постидан
.
тако
накитити
Шаца
,
као
сваки
празнични
дан
,
позвати
јесам
свој
принципал
а
овај
опет
позвати
господин
Кипар
нотарош
а
Кипар
свој
супруга
.
г
.
Кипар
хтети
бити
на
рука
Шаца
свој
савет
и
упутство
односно
тло
и
за
тај
он
јесам
паметно
бити
и
позвати
.
сав
пристати
радо
и
кренути
се
од
принципал
г
.
нотарош
а
од
овај
тетка-Макри
,
који
се
такође
свечано
обући
,
а
одатле
девојачки
кућа
,
где
све
затећи
у
свечан
одело
.
тетак
Макра
јесам
хтети
као
старати
жена
,
кратак
пут
,
између
башта
кроз
дерати
—
који
јесам
у
Бачка
и
Банат
од
вајкада
бити
знак
велик
пријатељство
и
љубав
—
али
г
.
нотарош
и
г-ђа
нотарошевица
споменути
да
јесам
овако
свечан
а
и
званичан
.
Званични
део
прошевина
бити
јесам
и
свршити
се
.
Г-ђа
Сид
јесам
изређати
све
поименце
шта
хтети
Јула
у
ауштафирунг
донети
,
а
тетак
Макра
јесам
опет
изложити
уз
припомоћ
г
.
нотарош
стање
Шацин
маса
и
нов
наслеђе
,
напоменути
да
јесам
Шаца
и
њен
једини
и
неоспоран
генералан
наследник
било
тестамент
не
бити
.
—
А
сав
тај
—
завршити
тетак
Макра
,
—
ви
к'о
један
учен
људи
к'о
на
прилика
господин
парок
,
моћи
се
уверити
,
да
јесам
никакав
варанција
,
јербо
моћи
у
грундупу
сав
да
видити
и
уверити
се
.
—
тај
веровати
,
веровати
,
сладак
прија
,
—
одговарати
поп-Спира
,
—
тај
кад
јесам
још
комшија
комшија
преварити
!
после
званичан
дело
,
пошто
јесам
уговорити
који
дан
да
бити
прстен
,
настати
весеље
.
за
час
се
искупити
друштво
из
комшилук
.
Нашли
јесам
и
Совра
гајдаш
.
Отпоче
игра
и
песма
и
здравица
,
и
ређати
се
један
за
други
наизменце
.
сав
јесам
весело
бити
и
јесам
ни
мислити
на
одлазак
,
нит
’
бити
се
ико
још
задуго
кренути
и
кварити
друштво
,
да
јесам
обазрив
и
етикетни
принципал
први
устати
да
ићи
,
и
приметити
весео
и
расположен
гост
:
да
јесам
сав
тај
лепо
,
ал
’
да
ипак
требати
да
имати
призрење
према
поштован
домаћин
који
се
цео
тај
дан
труцкати
у
кола
,
па
он
сад
требати
топле
постеља
и
укрепителан
сан
.
на
тај
ники
јесам
имати
шта
да
приметити
и
сав
се
кренути
поред
сав
заустављање
гђа
Сидин
.
Гајдаш
јесам
отпратити
најпре
г
.
нотарош
и
г-ђу
он
,
за
тај
тетка-Макру
,
и
на
последак
и
принципал
и
принципаловица
кућа
.
А
Шаца
јесам
бити
тако
раздрагати
,
да
јесам
никако
моћи
да
ићи
одмах
кућа
,
него
јесам
ударити
сокак
,
пун
пунцат
леп
мисао
и
вечерашњи
леп
слика
и
сладак
успомена
.
ићи
тако
задовољан
сав
напред
из
сокак
у
сокак
,
па
мисао
,
како
јесам
сретати
и
пресретати
,
јер
он
јесам
вечерас
Јула
први
пут
казати
ти
Шандор
,
а
и
он
она
неколико
пута
ти
Јула
,
па
и
један
и
друго
удешавати
разговор
тако
,
само
да
се
што
чешће
моћи
тикати
...
ићи
Шаца
тако
,
па
се
сећати
свега
што
јесам
вечерас
чути
и
видети
и
доживети
.
Сећа
се
,
како
јесам
двапут
силазити
у
подрум
по
вино
и
он
и
Јула
.
—
„
деца
,
нем
вино
;
донес'те
вино
!
тат
јесам
жедан
,
а
и
гостити
јесам
!
“
велим
раздраган
домаћин
.
—
„
севати
,
Тино
,
у
подрум
по
вино
,
“
додавати
г
.
Кипар
нотарош
,
а
Совра
гајдаш
запевати
:
„
сипати
,
Тино
,
кроз
кецељац
вино
!
“
А
они
као
послушан
деца
,
готов
јесам
да
послушати
,
па
он
узети
она
два
грдно
велик
бокал
,
а
Јула
чирак
са
лојан
свећа
,
па
трчати
доле
у
подрум
,
па
он
точити
а
она
он
светлити
.
А
он
се
шалити
с
она
,
па
јесам
плашити
,
па
казати
да
хтети
она
угасити
свећа
и
отићи
а
она
закључати
у
подрум
ако
он
не
пољубити
.
А
она
казати
,
да
бити
умрети
од
страх
у
подрум
у
помрчина
онако
сам
,
па
волији
и
да
он
пољубити
,
него
да
у
тај
година
умрети
од
страх
у
помрчина
.
А
он
јесам
онда
питати
:
а
боја
л
’
се
и
кад
јесам
с
он
?
А
она
он
казати
:
да
се
онда
,
кад
јесам
уз
он
,
не
бојити
ники
на
свет
.
А
он
мило
што
он
тако
држати
за
јунак
,
па
онда
,
он
она
пољубити
,
а
она
се
мало
отимати
па
он
казати
:
„
срам
тај
бити
!
“
,
али
тај
тако
меко
и
нежно
,
да
он
још
и
сад
звонити
у
глава
тај
реч
.
и
он
јурити
тако
права
,
а
сав
мисао
на
вечерашњи
слика
,
од
који
јесам
један
од
други
сав
леп
и
пријатан
,
докле
се
у
једаред
јесам
наћи
далеко
изван
село
,
чак
на
вашариште
,
па
ту
се
тек
зачудити
зауставити
,
и
питати
у
себе
:
откуд
он
чак
ту
?
!
за
тај
се
вратити
кућа
,
легати
и
дуго
јесам
моћи
ока
склопити
,
а
два
дан
још
после
тај
брујати
он
гајде
Совра
гајдаш
и
зујати
у
уш
онај
Јулин
:
„
срам
тај
бити
!
“
сутра
дан
јесам
шегра
имати
мука
чистити
браца-Шацине
чизма
.
исто
јесам
тако
задовољан
бити
и
они
у
поп-Спириној
кућа
.
поп
Спира
јесам
одмах
легати
,
а
г-ђа
Сид
остати
да
поспремати
после
тај
калабалук
.
А
тек
Јула
,
како
јесам
тек
она
сретан
и
задовољан
бити
!
у
срећа
тај
свој
хтети
јесам
да
сав
бити
срећан
и
задовољан
,
па
се
пустити
у
разговор
са
Жужа
,
и
мило
она
јесам
бити
кад
она
јесам
овај
похвалити
укус
и
рећи
да
она
јесам
здраво
леп
господин
младожења
,
и
да
хтети
пасовати
један
за
друго
таман
као
поручити
.
А
Јула
мило
па
јесам
питати
:
имати
ли
да
ко
она
волити
,
и
да
ко
она
волити
?
А
Жужа
она
признавати
искрено
и
хвалити
се
и
казати
:
да
јесам
многи
она
волити
а
и
онај
многи
она
волити
,
ал
’
,
казати
Жужа
,
да
ни
један
јесам
тако
леп
к'о
фрајлин
младожења
,
нити
и
један
имати
онаки
леп
црвен
поша
,
па
да
он
тако
лепо
стајати
к'о
фрајлин
ђувегија
.
тако
јесам
ћеретати
све
док
јесам
Жужа
већ
мало
и
обезобразити
па
постати
и
сувише
интиман
,
и
док
јесам
чути
мамин
заповест
„
ајд
’
леж'те
“
и
тек
онда
престати
разговор
и
настати
сладак
мисао
и
будан
сањање
под
јорган
.
—
ух
,
тај
што
који
срећом
јесам
летњи
време
,
—
велим
госпођа
Сид
сав
срећан
склањати
посуђе
и
тумарати
још
по
соба
,
—
а
не
знати
шта
бити
’
дати
,
да
јесам
сад
лето
,
па
да
јесам
извести
гајдаш
у
авлија
или
пред
кућа
!
тај
мор'о
бити
дувати
у
онај
гајде
да
се
чути
к'о
онај
велик
звоно
чак
до
последњи
’
салаш
,
макар
он
пукнути
онај
његов
гајде
.
Ал
бити
се
секирати
и
кидати
она
дебео
!
еј
!
мој
радост
онда
!
да
јесам
питати
сад
,
—
велим
г-ђа
Сид
отварати
прозор
да
се
промаја
соб
,
—
да
јесам
питати
:
ко
хтети
тај
да
обријају
!
Ил
’
мој
Спира
ил
’
онај
њен
што
довлачити
неки
Чифуцке
Часловце
у
наш
црква
и
варати
господин
владика
!
...
ајде
да
се
тај
спавати
!
...
јесам
л
’
остати
још
штогођ
,
Божа
,
—
рећи
и
стати
разгледати
по
соба
.
—
тај
откуд
толики
запаљен
кандило
!
гледати
само
чудо
шта
он
она
гора
!
у
сваки
соба
по
пол
туце
кандило
к'о
на
Христов
гроб
!
тај
погасити
тај
кандило
,
Жужа
;
тај
ако
јесам
поповски
кућа
,
јесам
ваљ'да
,
спаија
од
Елеонске
Гор
!
...
уф
,
не
знати
шта
бити
’
дати
,
да
ја
јесам
само
знати
,
знати
ли
!
Што
јесам
лето
,
што
јесам
!
—
рећи
метати
шлофкапа
на
глава
.
у
осталом
тај
она
јесам
жеља
са
сав
излишан
бити
,
јер
госпођа
Перса
јесам
још
тај
исти
вече
—
кад
јесам
после
вечера
,
пошто
јесам
поп
Ћира
већ
легати
,
мерило
и
кројити
купљен
фланел
—
тај
исти
вече
јесам
чути
од
Ержа
све
што
јесам
бити
код
поп-Спириних
.
јер
Жужа
и
Ержа
јесам
и
даље
лепо
живети
међу
себе
(
не
хтети
се
повести
за
свој
завађен
госпоштина
)
и
састајати
се
на
сокак
,
као
и
пре
свађа
свој
госпоштина
,
са
свој
хуланерски
каплар
,
а
сваки
јесам
имати
свој
.
један
јесам
оне
сам
међу
себе
звати
Затрацени
,
а
други
Шецко-Једно
.
А
тај
јесам
име
онај
добити
према
различит
сав
темперамент
.
један
се
љутити
кад
јесам
видети
свој
Жужа
да
с
онај
други
разговарати
и
одмах
псовати
:
„
Затрацени
!
“
а
други
јесам
бити
такав
,
него
који
прво
наћи
Жужа
или
Ержа
,
а
он
велим
:
„
Шецко-једно
“
,
(
казати
да
он
јесам
сав
један
)
па
курисати
.
—
оне
јесам
се
сваки
вече
налазити
и
тај
прилика
јесам
између
осталога
још
и
саопштавати
један
други
,
све
што
се
у
кућа
један
или
други
казало
,
говорити
или
догодити
,
а
од
она
јесам
опет
њихов
госпођа
сазнавати
све
,
што
јесам
опет
бити
трајан
узрок
вечит
потпиривање
и
подгревање
једаред
већ
отпочет
страшан
непријатељство
.
па
јесам
тако
и
вечерас
,
поред
сав
посао
,
Жужа
од
време
на
време
уграбити
прилика
и
излазити
с
пун
бокал
на
сокак
свој
каплар
Затрацену
и
Ержа
који
јесам
опет
бити
са
свој
каплар
и
ту
казати
сав
Ержа
шта
јесам
и
како
јесам
.
ту
јесам
пред
кућа
пити
па
чак
и
играти
уз
свирка
који
се
лепо
чути
из
кућа
.
Ержа
јесам
после
сав
још
тај
вече
реферисати
г-ђи
Перса
.
—
пресести
она
,
да
бог
да
,
—
велим
г-ђа
Перса
кад
јесам
саслушати
Ержин
реферат
.
—
Мож'те
сад
,
—
велим
уморан
од
силан
прасак
и
већ
чисто
малаксати
и
саломити
,
тако
да
јесам
већ
будити
сажаљење
,
—
мож'те
сад
ако
хтети
три
ноћ
,
кад
јесам
натрефити
на
луд
Ћира
!
глава
двадесет
пета
у
који
јесам
описати
два
свадба
,
најпре
Меланијин
а
после
Јулин
,
и
испричати
(
онако
узгред
)
два
малер
фрау-Габриелина
пре
него
што
јесам
тај
знати
и
сам
поп
знати
јесам
село
да
јесам
се
помирити
.
фрау
Габриела
јесам
полетети
одмах
онај
час
,
кад
она
јесам
видети
заједно
у
кола
и
јавити
сав
,
код
који
јесам
свратити
,
да
се
поп
Ћира
измирити
с
поп-Спиром
,
па
сад
заједно
путовати
,
да
купити
ствар
за
спрема
.
А
Спира
јесам
,
велим
она
,
повести
поп-Ћиру
о
сав
трошак
,
да
он
овај
густирати
ствар
у
болта
;
што
купити
поп
Ћира
за
свој
Меланија
,
тај
хтети
исто
купити
и
поп
Спира
за
свој
Јула
,
да
не
бити
Меланија
који
имати
„
немецки
васпитање
“
ни
у
шта
нобл
изгледати
од
Јула
.
и
она
и
она
други
њен
,
фрау-Цвечкенмајерка
,
знати
јесам
и
колик
јесам
бити
сума
(
три
стотинарка
)
који
јесам
поп
Спира
дати
поп-Ћири
само
да
овај
одустати
од
тужба
и
процес
.
сав
јесам
тај
знати
и
сваки
казати
фрау-Габриела
и
фрау-Цвечкенмајерка
,
а
овај
последњи
,
дознати
јесам
,
као
бабица
,
још
и
тај
,
да
хтети
г-ђа
Перса
у
будући
крштавати
унучић
поп-Спирине
.
Међутим
,
поштован
читалац
,
који
јесам
и
до
сад
поклањати
вера
сам
писац
и
ником
више
,
знати
,
да
јесам
сав
тај
један
измишљотина
и
да
се
ствар
са
сав
друкчије
развијати
.
Међа
поп
јесам
,
истина
,
повратити
неки
јадан
и
жалосни
status
quo
ante
,
али
он
попадија
јесам
примити
,
а
јесам
он
примити
сваки
из
врло
појмљив
разлог
.
Г-ђа
Перса
јесам
тако
близу
бити
жељен
час
освета
,
а
осећати
се
у
права
,
да
јесам
сада
бити
као
гром
поразити
кад
јесам
чути
како
се
ствар
искренути
;
а
рана
,
који
јесам
понети
на
душа
,
зјапити
јесам
једнако
отворен
и
незалечен
.
и
како
се
онда
и
моћи
захтевати
,
да
пружити
рука
или
чак
и
да
примити
рука
пружен
ради
измирење
,
па
ма
тај
рука
и
само
Његов
Преосвештенство
руководити
.
у
гнев
сав
,
шта
јесам
само
за
господин
владика
рећи
!
поп
Ћира
јесам
побећи
чак
у
трећи
соб
од
страх
кад
јесам
чути
бласфематичан
реч
гневан
попадија
свој
који
јесам
из
исти
узрок
и
сам
писац
навлаш
изоставити
.
Страшне
реч
!
Срећа
што
она
ники
даље
јесам
чути
,
и
што
јесам
изустити
у
други
половина
деветнаести
просвећен
век
,
кад
немати
ни
инквизиција
ни
анатема
.
А
да
јесам
тај
реч
бити
изустити
против
католички
бискуп
,
за
паповање
какав
Инокентије
или
Урбан
,
—
г-ђа
Перса
бити
бити
,
извесно
,
исти
судбина
који
и
дјевица
орлеански
.
—
А
г-ђа
Сид
опет
,
она
јесам
прећи
из
један
крајност
у
други
крајност
.
до
повратак
поп
с
пут
бити
јесам
мекшати
од
памук
и
мирољубив
,
а
чим
јесам
чути
,
како
се
ствар
свршити
,
одахнути
јесам
душа
и
осетити
широк
око
врата
.
стидети
се
свој
дотадањег
страховање
и
хтети
јесам
да
се
наплатити
за
сав
онај
претрпљен
страх
од
последњи
неколико
дан
,
па
и
она
,
ето
,
дакле
,
јесам
хтети
да
знати
ни
за
какав
измирење
,
и
ако
јесам
леп
мишљење
имати
о
господин
Владица
,
чији
јесам
жеља
бити
да
се
измирење
поповати
распрострети
на
оба
њихов
кућа
.
изненадан
тај
срећа
повратити
она
јесам
стар
храброст
и
стар
заједљивост
.
и
после
овај
,
г-ђа
Перса
јесам
мрзити
а
г-ђа
Сид
заједати
,
а
оба
јесам
се
журити
,
да
што
боље
опрема
свој
удавача
.
Чим
јесам
сутра
дан
сванути
г-ђа
Перса
се
договорити
с
поп
да
у
идући
недеља
бити
прстен
а
после
Божић
свадба
.
тако
хтети
бар
вратити
г-ђи
Сида
мило
за
драго
што
јесам
она
преухитрити
с
прошевина
и
прстен
.
тако
јесам
и
бити
.
и
сада
настати
жив
спремање
опрема
и
дар
девојачки
у
шта
она
јесам
не
мали
услуга
учинити
и
фрау-Габриела
.
фрау
Габриела
јесам
бити
створити
за
така
прилика
и
услуга
,
а
што
јесам
леп
бити
код
она
тај
јесам
,
што
се
јесам
дати
дуго
молити
.
долазити
јесам
често
и
незван
.
она
јесам
поваздан
бити
по
туђ
кућа
.
тек
срести
тако
неки
на
сокак
,
па
јесам
зауставити
.
—
„
за
име
бог
,
um
Gotes
vilen
,
госпоја
(
или
снаша
,
или
већ
какав
бити
сходан
титула
,
)
тај
шта
јесам
тај
начинити
од
тако
красан
дете
(
или
фрајлица
)
?
!
тај
имати
л
’
ви
очи
?
!
...
тај
ви'те
само
;
лице
,
и
персона
,
и
штелунг
к'о
у
какав
принцеза
—
а
гледати
само
,
какав
јесам
лајб
у
овај
хаљина
!
А
а
а
!
изгледати
,
изгледати
к'о
накарада
какав
са
карневал
,
а
фрајлица
к'о
један
принцеза
!
“
...
па
онда
стати
намештати
и
трести
на
сред
сокак
тај
рђав
лајб
онакарађен
принцеза
...
„
Па
ко
она
јесам
шити
?
...
ко
,
зар
она
!
А
што
јесам
она
дати
кад
сав
свет
знати
да
она
не
знати
да
шити
.
уф
,
уф
!
А
морати
ја
доћи
да
тај
поправити
—
па
да
видити
како
хтети
онда
изгледати
,
кад
ја
тај
дотерати
!
“
—
бадава
се
госпођа
мам
отимати
и
велим
она
:
„
тај
моћи
се
трудити
!
“
Габриела
само
викати
:
„
А
,
не
,
не
,
најн
,
најн
!
тај
хтети
да
бити
,
и
тај
морати
да
бити
!
А
од
воља
ви
,
да
ја
дати
шта
бити
права
,
јер
ја
кад
се
каприцирати
,
ја
и
за
багатела
радити
,
ал
’
тек
ја
не
моћи
да
трпити
,
да
у
тај
место
ди
ја
живити
и
машамодирати
,
ићи
један
тако
леп
девојчица
(
па
јесам
пољубити
)
у
тако
,
али
тако
накарадан
и
унпасент
халинама
!
И'те
молити
ви
!
o
Jesus-Maria
!
so
šenes
kind
und
so
,
so
...
А
,
а
а
!
само
један
јед
!
ето
ви'те
,
већ
плакати
фрајлица
!
“
велим
Габриела
показивати
на
девојчица
који
се
,
пошто
она
јесам
фрау-Габриела
отворити
очи
,
сав
неутешан
и
несрећан
оглед
око
себе
.
—
„
Утешите
се
,
фрајлица
,
јесам
ви
једина
који
јесам
њен
сладак
мамица
упропастити
и
унесрећити
сас
такав
један
фушер-машамодом
!
А
,
и'те
молити
ви
...
само
један
јед
!
“
велим
и
одлазити
даље
.
—
А
сутра
дан
,
тако
око
фруштук
,
метнути
у
цегер
двоје
маказе
,
велик
и
мали
,
напрстак
и
још
неки
свој
алат
и
ићи
права
на
обећан
место
.
и
што
бити
моћи
за
пол
дан
да
свршити
,
тај
она
трајати
цео
дан
,
па
и
дан
и
по
.
где
радити
ту
и
ручати
и
вечерати
,
јер
хтети
домаћи
или
не
хтети
,
морати
да
јесам
задржати
на
ручак
.
А
она
се
баш
много
и
не
цифра
.
не
чекати
,
што
казати
,
да
јесам
два
пут
позвати
;
јер
комшија
њен
не
памтити
,
да
се
икад
пушити
оџак
на
њен
кућа
ни
зими
а
камо
ли
летити
.
Задржана
тако
она
бити
остати
на
ручак
,
па
и
на
вече
.
А
најрадије
јесам
јела
„
цвечкен-кнедле
“
;
летити
она
а
зими
„
грундбирн-нудле
“
.
кад
тај
имати
она
онда
,
како
сам
велим
,
не
знати
шта
јесам
доста
.
толико
навадити
себе
у
тањир
,
да
не
видити
онај
виз-а-ви
од
себе
;
па
јести
и
хвалити
она
и
велим
:
како
само
у
тај
кућа
радо
јести
„
цвечкен-кнедле
“
и
„
грундбирн-нудле
“
и
онда
не
знати
шта
јесам
доста
.
А
умести
јесам
некако
да
тај
тако
удесити
,
да
на
крај
крај
бити
неопходан
у
многи
таки
кућа
.
Испочетка
гунђати
до
дух
домаћица
и
мрзети
јесам
,
а
после
,
мало
по
мало
,
па
се
сав
у
кућа
прилично
навикнути
на
она
,
па
она
чудно
кад
јесам
позадуго
немати
.
„
немати
ми
,
Божа
,
већ
одавно
фрау-Габриеле
;
шта
јесам
тај
,
саш
она
,
куд
се
,
Божа
,
дело
тај
жена
?
!
“
запитати
неко
од
укућанин
.
па
на
тај
се
навикнути
већ
и
њен
„
пинчика
“
,
—
једно
мало
,
бело
,
нервозно
и
пакосно
псетанце
са
плав
машлија
између
уш
који
јесам
,
кад
јесам
блато
,
по
цео
дан
седети
на
прозор
и
лајати
на
мимопролазеће-
—
и
ко
јесам
она
или
водити
са
себе
кад
јесам
лепо
,
или
он
доносити
кућа
пошто
јесам
у
многи
кућа
мрзити
кад
он
она
да
из
тањир
да
јести
,
а
пинчика
опет
бити
јесам
тако
васпитан
и
паметан
,
да
никако
јесам
хтети
са
земља
да
јести
(
као
други
његов
паорски
браћа
)
него
само
из
бео
порцулански
тањир
.
и
тај
ники
јесам
умести
да
цена
код
тај
створ
,
само
фрау
Габриела
,
јер
јесам
сав
држати
велик
,
рундов
,
жућов
,
гаџа
,
и
тако
даље
.
„
А
што
не
држати
„
пинчика
“
,
к'о
ја
што
држати
,
говорити
бити
често
она
,
па
не
бити
плаћати
штроф
кад
ко
откинути
по
пол
дороц
ил
’
кабаница
.
ја
мој
пинчика
,
само
казати
кад
доћи
:
„
Пинчили
,
пинчити
“
!
а
он
,
шпицпуб
један
мали
,
само
шнуфује
и
кијати
и
шмајхловати
сас
реп
.
“
Већ
јесам
бити
така
њен
мачак
„
Хер-Катер
“
назвати
.
он
се
никако
јесам
моћи
да
прилагодити
такав
живот
,
јер
јесам
,
као
и
сав
његов
род
,
волети
миран
и
уредан
домаћи
живот
.
за
тај
јесам
,
чим
јесам
стати
на
снага
и
постати
,
тако
рећи
,
јесам
сав
,
оставити
и
фрау-Габриелу
и
(
што
јесам
код
мачак
редак
ствар
,
познавати
конзервативизам
и
привезаност
мачији
род
ка
место
свој
рођење
)
фрау-Габриелину
кућа
и
одомаћити
се
у
други
један
кућа
,
где
јесам
с
он
сав
задовољан
и
хвалити
он
као
један
вредан
члан
,
који
не
јести
бадава
,
него
који
зарађивати
сав
хлеб
.
постати
јесам
љубимац
бабин
и
хтети
више
тај
ништа
да
знати
за
фрау-Габриелу
и
њен
авантурни
начин
живот
.
по
ваздан
седити
мирно
и
зажмирити
прести
на
банак
и
прекид
предиво
само
онда
,
кад
чути
да
у
кујна
лупати
сатара
и
да
се
сећи
месо
,
а
после
се
опет
враћати
свој
протектор
,
добар
старица
,
на
банак
и
настављати
прекинут
предиво
.
но
кад
јесам
реч
о
настављање
прекинут
предиво
,
да
наставити
и
ја
прекинути
приповедање
.
Фрау-Габриела
јесам
дакле
овај
дан
најчешће
свраћати
у
поп-Ћирину
кућа
.
ту
јесам
помагати
и
ручати
а
тек
после
вечера
одлазити
.
преко
она
јесам
гђа
Перса
дознавати
многи
ствар
из
разговор
који
јесам
се
често
водити
.
—
А
чути
л
’
,
—
запитати
јесам
тако
једном
после
подне
одмах
по
Божић
,
кад
јесам
рад
око
спрема
жив
и
журан
отаљавати
,
—
кад
хтети
се
она
њин
лорфа
удати
за
онај
гоља
?
јесам
јесам
л
’
одредити
термин
за
сват
?
—
Кажу
,
гнедиге
,
тамо
чак
око
Ђурђев
дан
.
—
Тхе
,
а
шта
знати
!
Што
казати
:
само
нек
повезати
глава
девојка
!
А
шта
хтети
!
Шта
бити
она
и
помоћи
да
седити
па
да
чекати
;
бо'ме
она
барон
и
хтети
доћи
,
нег
’
неки
тако
!
,
.
.
Нашла
шљука
прдавац
!
—
Каже
,
да
хтети
овде
да
останеду
после
свадба
.
—
Шта
,
хтети
овде
да
отворити
берберница
?
—
А
па
хтети
,
казати
,
ни
да
отворити
берберница
—
—
него
?
—
ваљда
хтети
апотека
!
—
додати
пакосно
гђа
Перса
.
—
ах
,
тај
не
,
за
име
бог
,
um
Gotes
vilen
;
ал
’
казати
гђа
Сид
,
да
ћеду
одмах
после
венчање
горе
,
у
Беч
да
путуједу
.
—
она
,
она
,
она
,
Божа
,
видити
тај
ноблеса
:
ваљда
„
хохцајтсрајзе
“
!
?
—
ах
,
тај
не
,
гнедиге
,
него
да
штудирати
хирургија
...
знати
он
имати
пола
цајгниса
из
гимназија
.
—
Голим
грло
у
јагода
!
—
велим
заједљиво
гђа
Перса
.
—
А
са
чим
хтети
!
ваљда
хтети
он
поп
Спира
о
сав
трошак
послати
!
—
и
бити
!
—
тај
ман'те
он
враг
!
јесам
тај
сирома
’
.
сав
некакав
„
ербшафти
“
.
имати
тај
новац
!
Кажу
да
јесам
дупли
вирилац
.
—
Мог
бити
!
...
утјеха
!
—
рећи
гђа
Перса
и
напрћити
уста
.
—
Каже
гђа
Сид
,
вратити
хтети
се
оданде
к'о
хирург
и
дентист
тај
јесам
„
цанарцт
“
,
јербо
имати
,
знати
,
лак
и
сигуран
рука
,
па
јесам
он
совјетовати
,
да
јесам
гријота
да
сав
талент
закопати
овде
у
овај
каљав
село
,
—
велим
фрау
Габриела
.
тај
гђа
Перса
заћутати
са
сав
.
Ваљ'да
се
сад
и
сам
уверити
,
да
моћи
и
тај
да
бити
.
А
сем
тај
,
после
овај
податак
,
добивен
од
фрау-Габриеле
бити
она
,
кад
довести
у
веза
с
онај
што
јесам
пре
неки
дан
чути
,
све
јасно
.
онда
се
толико
наљутити
,
да
јесам
моћи
хладно
ни
да
мислити
после
о
тај
,
а
сада
,
како
се
за
чудо
слагати
фрау-Габриелине
реч
са
ономадашњи
госпоја-Сидиним
,
и
како
она
лепо
објашњавати
!
Још
пре
неколик
дан
нанети
она
случај
тај
проћи
један
поред
други
баш
кад
јесам
излазити
с
јутрење
.
Госпођа
Сид
се
разговарати
с
гђа
Сока
гркиња
.
—
„
она
,
а
зар
хтети
моћи
да
пустити
дете
од
себе
у
свет
?
“
—
питати
јесам
Сока
гркиња
.
—
„
А
шта
знати
,
—
велим
она
гђа
Сид
;
—
кад
се
удати
,
онда
куд
муж
,
туд
,
што
казати
,
и
жена
!
“
—
„
тај
да
бо'ме
,
а
шта
бити
и
радити
два
берберин
у
један
село
!
велим
Сока
гркиња
.
и
један
па
немати
увек
посао
.
А
после
и
овај
што
јесам
бити
солдат
,
и
онај
обешењак
научити
тамо
да
бријају
,
па
правиду
конкуренција
.
“
—
„
А
,
хтети
наш
Шандор
,
ако
бог
да
,
бријати
ники
;
јесам
фала
бог
спасти
да
од
тај
живити
!
“
-
—
„
него
?
“
питати
Сока
гркиња
.
—
„
Па
ићи
хтети
у
Беч
да
штудирати
хирургија
и
зубни
докторат
!
...
да
намешћати
зуб
и
вилица
...
ако
ко
требати
фалишан
зуб
,
—
рећи
јесам
гђа-Сида
јаче
ударати
глас
на
последњи
реч
,
баш
кад
јесам
гђа
Перса
пролазити
,
—
ту
хтети
он
бити
мајстор
да
наместити
!
“
То
јесам
онда
чути
гђа
Перса
и
одмах
убрзати
да
измакнути
,
да
она
не
слушати
више
.
бити
јесам
тада
љут
цео
дан
.
онда
јесам
држати
да
јесам
тај
казати
само
онако
,
из
пакост
,
да
она
само
чути
и
да
се
јести
;
а
сад
јесам
лепо
видети
да
јесам
бити
истина
у
тај
.
—
хе
,
слатко
мој
фрау-Габријела
!
лако
јесам
она
сад
да
се
прдачити
!
—
рећи
и
уздахнути
гђа
Перса
.
—
ах
,
Ћира
,
Ћира
!
са
Пера
јесам
сав
готово
бити
.
он
јесам
добити
за
ђакон
у
оближњи
варош
Б
*
*
.
најмити
јесам
и
леп
удобан
стан
и
већ
послати
сав
намештај
тамо
у
нов
стан
.
Фрау-Габриела
се
понудити
,
да
он
наместити
кућа
,
јер
јесам
имати
за
тај
укус
,
па
она
јесам
тај
за
чудо
ићи
од
рука
.
ту
хтети
млад
бити
довести
,
и
живети
ту
као
млад
ђаконовица
,
јер
хтети
се
Пера
одмах
после
свадба
зађаконити
.
место
јесам
по
воља
сав
,
па
и
сам
Меланија
,
који
јесам
за
варош
и
створити
,
како
јесам
већ
толико
пута
рећи
фрау-Габриела
.
давно
очекиван
и
жељен
дан
доћи
јесам
.
дан
венчање
младенац
,
првобрачни
женик
Петар
Петровић
и
девица
Меланија
ћер
поштован
парох
Кирило
Николајевич
бити
јесам
и
проћи
.
бити
јесам
леп
сват
.
сав
ноблес
тај
место
бити
јесам
заступити
.
бити
јесам
чак
и
варошки
музика
за
окретан
игра
,
а
ни
Совра
гајдаш
јесам
фалити
;
само
јесам
он
више
дувати
у
гајде
онај
у
кујна
и
у
авлија
,
него
онај
у
сала
.
млад
јесам
бити
леп
,
блед
него
обично
а
младожења
стидљив
него
иначе
.
весеље
и
игранка
трајати
јесам
само
толико
,
колико
и
приличити
нобл-сватовима
,
тај
јесам
до
четири
сахат
по
подне
.
А
тада
јесам
стар
сват
наредити
да
се
презати
коњ
.
Поседаше
или
боље
рећи
потрпати
се
по
шесторо
седморо
у
кола
па
се
кренути
у
Б
*
*
младожењин
кућа
.
Енђебуле
запевати
,
заплакати
са
гђа
Перса
а
и
млад
мало
,
бришући
суза
шпиц
од
„
шнуфтикла
“
.
А
стар
сват
дати
знак
и
кола
полетети
сокак
и
за
час
се
наћи
изван
село
.
луд
коњ
и
још
луд
кочијаш
,
па
настати
једно
бесно
и
лудо
српски
утркивање
и
подвикивање
.
коњ
се
згранути
па
сав
упропнице
скакати
а
женскадија
цичати
и
подвикивати
од
силан
бес
Ијујујују
!
бити
јесам
и
превртање
и
испадање
из
кола
.
најгоре
јесам
проћи
фрау-Габриела
,
који
се
повести
као
енђебула
(
ма
да
јесам
тај
бити
против
њен
принцип
,
јер
се
бојати
утркивање
и
називати
тај
„
лудити
рацки
обичај
и
пасија
“
)
и
на
њен
несрећа
село
јесам
баш
у
онај
кола
,
који
јесам
кочијашити
један
,
који
јесам
радо
други
извртати
кола
,
па
она
до
сад
многи
већ
тако
задужити
.
Још
пре
два
година
преврнути
јесам
један
тако
кола
а
тај
се
опет
данас
стрефити
ту
и
бити
тврдо
решити
,
да
он
се
,
после
толики
вребање
,
осветити
за
онај
преклањски
.
и
дати
он
се
прилика
.
Баш
кад
јесам
измакнути
тако
за
један
четврт
сахат
изван
село
потерати
он
свој
коњ
поред
фрау-Габриелиних
и
дохватити
левча
левча
од
тај
други
кола
али
она
не
преврнути
него
само
гурнути
и
она
одскочити
у
страна
.
А
фрау-Габриела
се
сав
занети
слушати
курмахерај
накресан
господин
асесор
.
и
баш
кад
јесам
овај
изјављивати
,
да
јесам
готов
ради
она
да
заборавити
и
отерати
и
свој
венчану
жена
и
она
да
узети
—
дохватити
левча
од
онај
кола
њихов
левча
и
фрау-Габриела
излетити
из
кола
тако
лако
к'о
какав
лак
перјан
јастук
,
и
тако
постати
невин
жртва
раније
мржња
.
пасти
јесам
јадница
и
дочекати
се
на
земља
прилично
непристојан
.
„
пазити
фрајла
,
како
ђаволити
!
“
повикати
из
други
кола
паор
кочијаш
.
али
Габриелин
кола
одлетети
за
осталим
кола
,
она
остати
у
јендек
,
а
г
.
асесор
продужити
курисање
други
један
дама
,
јер
тако
јесам
бити
пијан
,
да
јесам
ни
приметити
да
тај
јесам
фрау-Габриела
!
усред
тај
несрећа
још
јесам
тај
срећа
бити
,
што
се
све
догодити
тако
близу
село
,
па
се
фрау-Габриела
моћи
бар
пешке
тихо
вратити
онамо
одакле
јесам
на
кола
онако
свечано
поћи
.
вратити
се
страшно
љут
и
бити
јесам
једнако
тако
љут
,
да
јесам
хтети
чак
ни
после
недеља
дан
да
ићи
с
погачар
у
Б
*
*
нити
јесам
хтети
да
примити
икакав
правдање
и
извињавање
.
они
јесам
она
се
сутра
дан
извињавати
,
да
у
онај
јурење
и
утркивање
,
као
већ
у
сваки
сват
,
јесам
ни
приметити
да
јесам
испасти
.
али
јесам
тај
бити
један
врло
плитак
лаж
,
приметити
она
јесам
фрау-Габриела
,
јер
јесам
она
лепо
видети
,
како
она
се
Цвечкенмајерка
смејати
к'о
луд
,
кад
јесам
она
(
Габриела
)
пасирати
тај
малер
.
тако
се
засмејати
,
да
јесам
формално
пасти
госп
.
перзекутор
у
крило
,
а
овај
јесам
,
к'о
један
фин
и
изображен
човек
,
задржати
,
да
и
она
не
испасти
из
кола
.
А
сем
тај
,
јесам
само
Цвечкенмајерка
видети
тај
,
видети
јесам
тај
и
многи
други
.
јер
дуго
и
дуго
још
после
тај
,
кад
год
се
повести
реч
о
тај
сват
и
о
тај
малер
њен
,
смејати
бити
се
неетикетни
паор
и
сукати
задовољно
свој
велик
и
чупав
паорски
брк
и
у
смеј
бити
само
додати
:
„
е
,
е
,
онај
она
јесам
баш
ваљати
,
и
фајн
бити
!
“
То
никад
јесам
моћи
да
заборавити
фрау-Габриела
и
омрзнути
јесам
и
на
Цвечкенмајерка
и
на
гђа-Персу
и
на
сав
у
кућа
она
.
за
тај
јесам
и
отићи
гђа-Сиди
,
прибити
се
сад
уз
тај
кућа
и
помагати
она
свесрдно
око
спрема
даровати
и
свега
;
бити
јесам
,
што
казати
,
и
пећи
и
кувати
код
поп-Спириних
.
тај
јесам
,
тако
помагати
она
,
приповедати
многи
интересантан
и
гђа-Сиди
дотле
непознат
ствар
из
гђа-Персине
кућа
.
много
штошта
дознати
јесам
тек
тада
гђа
Сид
па
и
тај
:
откад
јесам
управо
фрау-Габриела
омрзнути
на
фрау-Цвечкенмајерку
.
—
јесам
тај
бити
,
милостив
,
—
велим
Габриела
,
—
тек
од
онај
сват
кад
ја
јесам
тај
пасирати
.
Још
пре
,
још
много
пре
,
гнедиге
.
А
зар
ви
јесам
тај
казати
?
зар
јесам
тај
,
милостив
,
знати
?
од
онда
још
ја
она
не
мирисати
,
кад
јесам
бити
обадва
у
Темишвар
,
па
кад
она
умрети
муж
,
и
кад
јесам
видити
,
како
јесам
флегматиш
и
’
ладан
бити
к'о
да
јесам
умрети
какав
перзекутор
а
не
њен
супруг
!
Кажем
ви
,
сладак
,
ништ
’
ал
’
ништа
;
ни
несвестица
,
ништ
’
,
ништ
’
!
само
мало
суза
,
па
и
тај
тек
форма
радити
,
да
моћи
извадити
шнуфтикла
и
через
кијавица
,
који
јесам
срећом
у
тај
време
добити
!
...
па
зар
онај
супруга
!
она
!
она
!
!
—
тај
шта
говорити
,
—
велим
гђа
Сид
удубити
у
посао
па
и
не
слушати
јесам
баш
.
—
Нећу
да
се
фалити
(
јер
тај
јесам
мој
обичај
)
ал
’
требати
јесам
у
таки
прилика
—
кад
јесам
,
тај
јесам
,
мој
супруг
умрети
—
ја
да
видити
.
да
шта
!
—
тај
и'те
,
молити
ви
!
—
рећи
гђа
Сид
зевати
и
чудити
се
.
—
е
,
тај
јесам
бити
штогођ
вредно
за
видити
!
ту
јесам
она
требати
да
доћи
,
да
ја
видити
!
А
тако
јесам
,
онако
...
знати
баш
расположен
бити
тај
дан
за
жалост
,
—
да
ви
не
умети
каз'ти
...
А
госпоја
око
ја
па
сав
кажеду
:
тај
умирити
се
,
ал
’
доћи
к
себе
,
фрау-Габриела
!
само
забадава
себе
упропашћивати
!
...
он
,
кажеду
,
не
моћи
ти
не
моћи
подигнути
—
а
ко
тај
сав
шкодити
,
него
опет
ви
!
“
А
ја
она
казати
:
„
Ника
не
знати
и
не
веровати
шта
јесам
ја
саш
он
изгубити
!
“
А
онај
кажеду
:
„
веровати
,
слатко
,
и
сам
јесам
таки
!
“
А
ја
,
слатко
,
ништ
’
не
знати
за
себе
,
већ
фурт
падати
из
један
несвестица
у
други
!
али
фурт
,
фурт
,
из
један
у
други
!
ал
’
тај
тако
страшно
,
да
јесам
морати
један
да
понети
са
себе
флаша
са
сирће
,
па
сав
ја
међед
под
нос
,
па
онда
,
знати
,
доћи
к'о
мало
к
себе
!
...
—
о
,
о
,
о
!
јадан
фрау-Габриела
!
јадан
жена
!
—
ту
јесам
требати
да
бити
,
па
да
видити
,
лоћка
један
,
како
се
жалити
супруг
и
муж
.
ал
’
тај
јесам
,
знати
,
тако
ићи
,
ал
’
тако
—
да
јесам
се
сутра
и
ја
сам
,
сам
јесам
се
себе
чудити
и
комплиментирати
и
гратулирати
,
како
јесам
ја
тај
бити
трауриг
.
знати
,
по
некад
тај
за
чудо
ићи
од
рука
!
!
!
и
још
хтети
фрау-Габриела
приповедати
о
свој
жалост
,
али
јесам
сујеверан
гђа
Сид
прекинути
и
окренути
разговор
на
други
страна
,
и
фрау-Габриела
наставити
посати
.
посати
јесам
из
дан
у
дан
сав
више
одмицати
.
А
шта
јесам
чудо
спремити
бити
не
смети
чисто
ни
да
ређати
,
јер
се
бојити
,
да
ја
ники
хтети
веровати
,
а
после
и
да
изређати
сад
овде
сав
тај
ствар
,
бити
бити
много
и
овај
глава
изгледати
бити
као
какав
трговачки
ценовник
.
никад
ваљ'да
ни
један
попин
ћерка
јесам
бити
тако
опремити
као
Јула
попин
.
колико
хтети
тај
кола
требати
,
да
сав
тај
кренути
,
сам
хтети
бог
знати
.
јер
гђа
Сид
јесам
и
сам
дан
ноћ
радити
и
спремити
јесам
свега
толико
много
,
да
младенац
хтети
требати
бар
за
први
двадесет
година
ни
стварчица
у
кућа
да
купити
.
Шта
јесам
само
фачла
,
капица
и
бенкица
спремити
!
и
сав
овај
јесам
ни
увести
у
инвентар
„
ауфштафирунга
“
него
јесам
само
спремити
и
задржати
у
сав
орман
нек
се
наћи
кад
устребати
.
сам
фачла
јесам
предосторожна
гђа
Сид
,
који
јесам
увек
бити
оптимиста
,
дати
исхекловати
неких
седамдесет
рифи
,
а
према
овај
моћи
читалац
судити
шта
јесам
и
колико
јесам
сав
други
бити
,
тако
да
јесам
нужно
ни
ређати
све
.
доста
што
хтети
ви
рећи
,
да
јесам
Шандор
(
тако
јесам
звати
Шаца
сав
од
прошевина
у
кућа
)
потпуно
задовољан
бити
,
кад
он
јесам
показати
бити
тачан
списак
свити
ствар
,
и
кад
он
јесам
још
приметити
,
да
хтети
кроз
недеља
дан
примити
и
онај
што
јесам
инвентарисати
,
али
јесам
у
цео
овај
ствар
ипак
главни
,
а
тај
јесам
сам
леп
Јулијана
.
А
тај
јесам
,
тек
што
јесам
,
још
који
дан
.
Ближи
се
Ђурђев
Дан
,
дан
венчање
Јула
и
Шандор
.
и
са
часник
јесам
већ
готово
.
А
часник
јесам
така
људи
,
да
се
Шандор
моћи
само
поносити
кад
погледати
,
међ
какав
јесам
господа
доспети
.
стар
сват
хтети
бити
г
.
Кипар
нотарош
,
кум
г
.
доктор
(
Шацин
будући
колега
)
,
а
девер
хтети
бити
један
јурат
из
стар
Бечеј
,
који
јесам
нешто
запети
на
егзамен
па
сада
к'о
неки
патвариста
практицирати
код
неки
фишкал
.
по
мало
практицирати
а
почешће
ићи
у
лов
на
шљука
,
или
поваздан
пецати
на
Тиса
или
у
рит
на
глиста
караш
и
други
риба
,
и
носити
за
шешир
велик
перо
од
чапља
,
а
чим
изаћи
изван
варош
а
он
одмах
скидати
чизма
па
она
метати
на
штап
.
он
јесам
Шацин
друг
из
детињство
,
кроз
сав
основни
и
пола
латински
школа
,
па
јесам
се
још
онда
договорити
и
задати
један
други
вера
,
да
један
други
бити
девер
;
тај
јесам
,
онај
који
се
први
оженити
,
да
онај
други
бити
девер
.
Дође
и
дан
свадба
и
венчање
.
осванути
јесам
леп
Ђурђев
дан
.
цео
поп-Спирина
авлија
мирисати
од
силан
јоргован
,
а
сво
село
окићен
селен
,
јоргован
и
врбов
гранчица
јер
јесам
празник
.
у
поп-Спириној
се
кући
формално
спасти
с
нога
од
овај
неколик
дан
.
поп
Спира
јесам
бити
стар
Србенда
.
кад
јесам
требати
одрешит
кеса
и
показати
се
шта
јесам
попин
кућа
,
јесам
жалити
.
„
нек
ићи
,
за
тај
јесам
и
течен
!
рећи
бити
.
јесам
сваки
дан
сват
!
ако
немати
ја
,
имати
Лоринц
чивутин
!
“
и
као
год
што
јесам
тражити
да
јесам
код
парохијан
тај
дан
свашта
изобиље
,
тако
јесам
и
он
на
дан
Јулин
свадба
свашта
спремити
.
бити
јесам
један
од
облигатан
поштовалац
Доситијев
,
и
ако
он
јесам
мало
читати
;
али
се
ипак
у
тај
јесам
слагати
с
он
,
што
јесам
овај
викати
на
трошак
,
свирка
,
игра
,
пијанка
и
весеље
,
и
замерати
он
,
што
јесам
он
(
Доситеј
)
,
иначе
тако
учен
и
паметан
човек
—
тако
писати
и
говорити
о
српски
сват
и
други
весео
и
леп
обичај
.
„
јесам
се
женити
никад
—
извињавати
бити
он
поп-Спира
,
—
па
он
јесам
ни
замерити
,
што
јесам
тако
пис'о
.
док
јесам
ја
жив
,
бити
овако
и
у
мој
кућа
и
у
село
!
“
и
доиста
јесам
спремити
свега
и
свашта
.
велик
соб
и
два
побочан
бити
јесам
испражњен
и
сав
намештај
однети
у
шупа
а
соб
остати
празнити
да
се
на
Ђурђев
дан
напунити
сто
пун
сваки
пиће
и
сваки
ђаконија
.
стар
вино
у
подрум
прегледати
јесам
и
одредити
да
се
точити
докле
и
један
из
весеље
тражити
бити
.
А
веселити
се
цео
дан
и
сав
ноћ
,
јер
младенац
остајати
у
кућа
а
тек
после
неколик
недеља
се
кретати
на
пут
,
на
Шацин
наука
.
Стигоше
сват
са
младожења
.
диван
јесам
бити
Шандор
ђувегија
,
прав
газдачки
син
,
а
укусан
одело
показивати
да
јесам
свршити
нешто
латински
школа
.
на
он
богат
и
укусан
одело
.
и
душанка
и
прслук
и
чакшире
сав
од
бео
танак
штоф
и
сав
раскошно
ишарати
плав
гајтан
.
на
прслук
неки
тридесет
ситан
сребрн
пуце
,
око
врата
свилен
црвен
поша
а
на
она
злато
извезен
српски
грб
,
извести
он
јесам
његов
Јула
мислити
непрестано
на
он
.
испод
до
пола
откопчан
прслук
видити
се
танак
бео
кошуља
од
српски
платно
злато
извести
с
преда
а
тај
он
ја
извести
и
послати
његов
сестра
Јан
из
диштрикт
.
на
нога
лакован
чизмица
са
златан
ружица
и
квасла
а
на
глава
шешир
са
струк
ковиље
,
који
се
расцветати
на
топлом
ђурђевски
сунце
па
заклонити
ђувегија
сав
шешир
.
А
за
младожењин
кола
сијасет
кола
.
из
сам
Бачка
јесам
доћи
скела
синоћ
девет
и
јутрос
седам
кола
родбина
Шацин
,
а
сув
опет
толико
.
Закрчила
кола
сокак
и
онако
пун
радознао
и
позван
и
непозван
свет
.
свирати
гајде
,
играти
кола
у
авлија
неколико
и
дуж
сокак
двапут
толико
.
излазити
из
кућа
помагачица
,
рођака
младин
и
младожењин
,
делити
рузмарин
сват
а
танак
пешкир
коњ
,
па
и
коњ
мило
,
и
они
удесити
па
играти
уз
гајде
,
а
леп
играти
коњ
Рада
Карабаш
.
у
одаја
,
где
се
опрема
млад
,
журба
;
сваки
час
улазити
и
излазити
оданде
.
кад
се
Шаца
скинути
с
кола
и
поћи
у
кућа
запевати
девојка
Бачванка
,
сав
родбина
Шацин
:
„
Оправ
’
се
,
оправ
’
,
брата
Шандор
!
да
ја
ићи
по
твој
љуба
,
По
твој
љуба
,
по
наш
слуга
;
Теба
да
љубити
,
а
ми
да
служити
!
“
—
Хооо
!
—
дочекивати
он
Јулин
родбина
.
—
Извол'те
,
извол'те
.
„
снизак
стреја
,
висок
ђувегија
!
“
—
вео
он
и
уводити
он
и
послуживати
његов
родбина
,
доводити
свирац
и
заиграти
кола
у
ходник
очекујућ
,
да
извести
млада
,
око
који
се
скупити
сијасет
другарица
и
рођака
,
који
она
у
силан
ревност
и
услужност
више
сметати
него
што
помагати
.
из
одаја
се
чути
сватовски
песма
,
што
јесам
певати
девојка
,
кад
невеста
чешљати
;
чути
се
песма
:
„
Док
стати
туђ
плести
па
клети
,
и
туђ
рука
кос
крзати
,
А
ти
хтети
,
Јула
,
онда
плаката
,
онда
хтети
свој
спомињат
’
мајка
:
ој
мајка
мој
,
ој
него
мој
!
“
—
ајд
’
девер
,
ајд
’
златан
прстен
!
—
викнути
један
лепушкаст
весело
лице
кроз
отшкринут
врата
на
младин
одаја
.
девер
се
пустити
одмах
из
кола
и
отићи
по
млада
.
и
на
он
лепо
одело
а
за
шешир
он
велик
чапљин
перо
,
као
што
и
приличити
јурат
.
Изведоше
и
млад
и
довести
јесам
до
кола
у
који
бити
леп
и
бесан
коњ
упрегнути
.
и
млад
бити
диван
.
плав
очи
као
небо
Ђурђевскога
дан
,
а
поглед
она
свечан
и
диван
као
данашњи
сватовски
дан
.
и
док
јесам
рођака
још
нешто
шушкати
и
опремати
око
Јула
код
кола
и
тражити
још
неки
хорнодле
и
пчиода
,
енђебула
и
паорски
девојка
запевати
кроз
суза
онај
тужан
песма
:
не
јадати
јад
,
Јула
девојка
,
не
јадати
јад
,
не
ронити
суза
!
сутра
хтети
т
’
мајка
већма
жалити
Док
твој
други
на
вод
поћи
,
на
вод
поћи
под
пенџер
доћи
Па
позоведу
Јула
девојка
:
„
Ајда
на
вод
,
Јула
девојка
,
Ајда
на
вод
водити
донети
!
“
какав
хтети
мајка
одговор
дати
:
или
хтети
рећи
:
от'шла
јесам
Јула
?
или
хтети
рећи
:
донети
ј
’
водити
?
или
хтети
рећи
:
заспати
Јула
?
...
твој
хтети
мајка
пред
двор
изаћи
,
пред
двор
изаћи
па
беседити
:
„
Понес'те
,
други
,
Јулин
судити
,
Мојо
јесам
Јула
водити
донети
,
водити
донети
—
ал
’
туђ
мајка
,
ни
Јула
млад
,
ни
водити
’
ладан
!
“
и
одједаред
засузити
очи
и
стар
и
млад
а
највише
другарица
Јулин
.
оне
се
смејати
а
сузити
она
тећи
низ
њихов
бео
лице
.
заплакати
се
и
Јула
,
и
гђа
Сид
и
баба
Макра
;
сав
брисати
и
нос
и
очи
.
А
Нића
боктер
—
у
чизма
и
ћурдија
са
гајтан
и
рузмарин
—
тесати
девојка
па
она
казати
:
—
тај
што
плакати
!
тај
до'ће
ред
и
на
ви
!
нек
плакати
баба
и
старац
,
што
она
се
тај
више
не
моћи
стрефити
,
а
ви
до
први
’
кукуруз
!
остати
јесам
,
фала
бог
,
још
ђувегија
!
А
девојка
се
онда
смејати
кроз
плач
.
млад
се
попити
у
кола
и
сести
уз
девер
.
стар
сват
наредити
да
се
кретати
.
Запуцаше
бич
и
кола
полетети
један
за
други
и
један
поред
други
.
лудо
и
бесно
полетети
тако
,
да
се
сав
живо
склањати
са
сокак
и
кокошка
и
гусак
сав
полетити
у
крај
кад
проћи
сила
и
сват
на
силан
кола
и
с
многи
паорски
момак
на
коњ
.
као
ветар
пролет
улица
и
за
час
нестати
и
кола
и
коњ
и
момак
и
девојка
;
и
цвеће
и
перје
и
ковиље
,
сав
се
изгубити
за
час
у
даљина
.
у
последњи
најпаметније
теран
кола
сести
два
прија
,
гђа
Сид
и
тетак
Макра
оба
у
свилен
хаљина
,
гђа
Сид
у
неки
капижону
какав
писац
давно
јесам
видети
ни
на
стар
контрафа
,
а
тетак
Макра
у
свилен
махрама
,
—
сести
па
плакати
и
тесати
се
узајамно
обадва
.
Ништа
не
говорити
,
него
само
лити
и
брисати
суза
;
таман
један
обрисати
,
а
други
стигнути
.
—
тај
моћи
плаката
,
прија
,
—
тесати
јесам
прија
Макра
,
—
ето
и
ја
јесам
расплакати
,
а
ја
јесам
баш
тврд
срце
;
тај
тај
морати
бити
.
једаред
и
тај
морати
да
бидне
!
—
Хеее
,
е
,
сладак
прија
,
—
вајкати
се
прија
Сид
.
—
ето
,
и
ја
јесам
се
,
што
казати
,
удати
,
па
шта
ми
јесам
фалити
.
остати
јесам
здрав
и
читав
,
фала
бог
.
па
...
тако
и
они
...
—
јао
,
лако
јесам
ви
,
прија
,
тако
диванити
;
ви
не
удавати
!
...
,
Ал
’
како
јесам
ја
!
...
одранити
јесам
,
што
казати
,
од
мален
...
па
сад
...
—
па
се
опет
заплакати
пријати
Сид
.
—
Па
не
ићи
Турчин
,
него
опет
,
што
казати
,
у
кристијански
и
комшински
фамилија
!
—
тесати
јесам
прија
Макра
.
—
е
,
сладак
прија
,
тај
како
да
не
плакати
од
радост
!
?
и
оба
прија
заплакати
се
сад
опет
од
радост
.
Сврши
се
венчање
и
сват
се
вратити
,
заобићи
далеко
унаоколо
,
вратити
се
још
бесан
но
што
јесам
отићи
.
ухватити
се
у
кола
и
зван
и
незван
;
млад
играти
а
стар
се
обређивати
шљивовица
(
који
јесам
Јулин
година
)
,
а
Нића
боктер
и
пити
и
играти
.
Отпоче
ручак
.
поседати
све
и
запремити
неких
пет
сто
,
два
„
на
глагол
“
а
три
„
на
покој
“
постављен
у
кућа
и
у
авлија
.
сам
ручак
хтети
описивати
,
јер
признавати
,
да
јесам
лепше
и
лакше
бити
позвати
на
ручак
него
он
описивати
.
Напоменућу
само
тај
,
да
јесам
гђа
Сид
учинити
сав
што
мржња
и
љубав
један
домаћица
учинити
моћи
(
мржња
према
гђа
Перса
и
љубав
према
гост
и
сват
)
,
да
ствар
испасти
што
лепше
.
распитати
се
бити
тачно
до
ситница
:
шта
јесам
и
како
јесам
бити
код
гђа-Персиних
,
па
јесам
гледати
да
свега
и
више
и
боље
бити
код
она
,
и
кола
и
коњ
,
и
пешкир
и
гајдаш
,
и
постављен
сто
и
јела
и
пиће
.
„
Србскии
куваръ
,
trudomъ
Ieroteя
Draganović
obštežiteljnoga
m
.
Krušedol
ieromonaha
,
sabranъ
i
dovoljnimъ
iskustvomъ
pravilno
ispitati
“
проучавати
јесам
и
прелиставати
једнако
и
тако
јесам
данашњи
сјајан
и
обилан
ручак
,
који
јесам
сав
гостити
и
пулгер
па
и
беамтер
до
небо
хвалити
,
бити
резултат
удружен
теорија
и
пракса
,
—
теорија
јеромонах
Крушедолског
Јеротеј
и
пракса
гђа-Сидине
.
за
време
ручак
јесам
бити
и
неколико
здравица
.
после
ручак
настати
опет
играње
.
стар
и
не
устати
од
сто
а
омладина
се
ухватити
у
кола
.
свирати
јесам
пет
гајдаш
;
два
у
соба
,
два
у
простран
авлија
а
један
на
сокак
пред
кућа
.
(
бити
јесам
и
шести
,
али
јесам
он
већ
до
подне
тако
пијан
бити
,
да
јесам
он
одвести
у
шупа
да
се
испавати
,
а
око
гајде
он
се
сад
деца
отимати
,
вући
она
по
авлија
и
дувати
у
она
)
.
после
подне
се
слегнути
силан
свет
Јула
попин
у
сват
,
тако
,
да
јесам
ко
хтети
,
моћи
јесам
комотан
покрасти
сво
село
.
ко
ти
ту
све
јесам
бити
,
и
ко
ти
се
јесам
јесам
напити
и
наиграти
тај
дан
!
Дошла
јесам
чак
и
поп-Ћирина
Ержа
,
незван
ал
’
из
весна
послати
.
и
она
увући
са
сокак
у
авлија
у
кола
и
ако
се
као
отимати
мало
и
викати
:
„
нем
тудом
,
и
не
знати
ништа
!
“
и
тражити
да
јесам
пуст
у
кујна
да
помагати
Жужа
.
сав
она
тај
не
помоћи
,
увући
јесам
измеђ
у
Ниђе
боктер
и
Прока
плајаша
.
Ержа
се
стидити
али
игра
и
једнако
се
извињавати
Прока
:
да
не
знати
ништа
,
а
Прока
она
одговарати
подскочица
:
„
ја
јесам
мали
,
не
знати
ништа
,
мести
ја
код
огњиште
,
Ди
кувар
ватра
пир
А
на
ја
рука
широк
!
Ију-ју
,
ију-ју
!
“
играти
кола
,
звецкати
сабља
хуланер
Рушњака
и
дукат
на
врат
паорски
девојка
,
а
цицати
паорски
сукња
сав
се
чисто
ломити
;
охрабрити
се
и
Ержа
,
па
трести
и
веза
до
Нића
боктер
,
па
распалити
и
он
ти
она
и
овај
рећи
свој
:
„
тако
тако
до
недеља
ма
остати
без
кецеља
.
И-ју-ијују
!
“
кола
се
ширити
па
јесам
сав
веће
и
веће
.
сред
велик
Нићин
кола
,
ухватити
се
друго
мање
,
у
који
се
похватати
неки
трговачки
калфица
и
неки
фрајла
у
шешир
.
звати
она
овај
из
велик
кола
,
они
се
лепо
захваљивати
али
хтети
,
изгледати
очевидно
к'о
да
хтети
да
јесам
одвојити
к'о
зејтин
над
вод
.
тај
увредити
Нића
који
јесам
бити
већ
у
тај
стање
кад
јесам
човек
искрен
,
а
и
иначе
јесам
бити
овај
његов
дан
,
па
почети
:
„
Сиђи
,
Божа
,
с
небо
,
Па
да
видити
чудо
:
како
ћифта
водити
кола
А
паор
у
наоколо
!
“
поред
Нићин
велик
паорски
кола
,
и
у
он
онај
ћифтански
мали
,
ухватити
се
још
један
трећи
опет
паорски
.
у
он
увући
и
неки
Шваба
из
други
крај
село
,
а
међу
она
и
Сепл
сувачар
и
жена
он
Бетика
и
ћерка
Кредлу
.
Сепл
јесам
из
поштовање
према
поп-Спири
,
као
лојалан
Шваба
и
мештанин
,
донети
младенац
торта
на
презент
.
унети
јесам
јесам
торжаствено
;
најпре
јесам
ићи
Кредла
са
торта
,
за
она
Бетика
са
велик
штајерски
амбрел
а
за
она
кривоног
Сепл
са
тежак
лулекања
и
са
отромбољен
доњи
усна
.
—
извињавати
се
Сепл
да
не
знати
српски
ни
говорити
а
камо
ли
играти
,
—
сав
он
тај
не
помоћи
!
играти
Шваба
ако
он
се
и
не
играти
!
гледати
он
Нића
боктер
из
онај
други
кола
,
гледати
и
Сепл
и
Сепловица
и
други
Шваба
и
Швабица
како
смешан
играти
па
отпочети
:
„
играти
Шваба
и
Швабица
А
на
Шваба
кабаница
;
боље
игра
кабаница
,
него
Шваба
и
Швабица
!
“
играти
кола
,
брујити
гајде
,
а
дечурлија
трчати
око
кола
или
вијати
једно
друго
и
провлачити
се
између
играч
и
играчица
,
бацати
шешир
у
кола
и
шорати
она
оданде
напоље
,
или
се
купити
око
ватра
где
стајати
Аркадија
црквењак
и
његов
помоћник
(
негда
глуп
ђак
у
школа
,
који
јесам
стар
учитељ
прорицати
,
да
од
он
хтети
бити
никад
ништа
и
да
хтети
видети
од
он
асна
ни
црква
ни
општина
,
па
се
преварити
,
јер
,
ето
,
овај
дотерати
до
помоћник
на
звонара
)
и
пасти
црквен
прангија
.
накупити
се
деца
па
чекати
да
Аркадија
испасти
један
прангија
.
али
хтети
мало
подуг
чекати
,
јер
он
јесам
фрау-Габриела
замолити
да
не
пуцати
док
јесам
она
у
авлија
,
јер
казати
,
да
имати
врло
хаглих
уш
.
—
јесам
л
’
те
,
не
ћеду
пуцати
канон
?
—
питати
фрау-Габриела
.
—
Неће
,
хтети
,
госпоја
.
—
Молић
ви
,
даклем
!
...
ал
’
ви
се
,
јесам
л
’
те
,
не
шалити
,
јесам
л
’
те
...
не
,
не
,
моћи
дизати
тај
штангла
!
—
викнути
фрау-Габриела
и
запушити
брзо
свој
хаглих
уш
.
—
знати
,
страшно
јесам
нервез
!
—
Нећу
,
хтети
,
госпоја
,
како
бити
’
ја
!
—
смејати
се
Аркадија
.
—
Бићу
ви
јако
обвезати
!
—
благодарити
он
фрау-Габриела
који
јесам
такође
бити
у
сват
као
и
њен
од
скори
непријатељица
фрау-Цвечкенмајерка
и
час
се
унутра
а
час
у
авлија
налазити
.
Фрау-Габриела
јесам
бити
на
ручак
и
тамо
се
лепо
унтерхалтовати
.
бити
јесам
ванредан
расположен
курисање
један
стар
штуцер
тамо
унутри
.
јесам
хтети
,
а
ни
моћи
да
да
одговор
на
један
његов
питање
врло
деликатан
природа
,
па
јесам
онако
раздрагати
изаћи
у
авлија
сав
румен
и
зајапурен
па
се
хладити
танак
шнуфтикла
.
на
лице
она
неки
блаженство
а
уста
у
пол
отворити
,
па
к'о
да
полако
пирити
на
нешто
,
онако
к'о
у
домаћица
који
сећи
онај
час
из
рерна
извађен
врућ
куглоф
,
који
она
јесам
испасти
ванредан
добар
,
па
се
пухати
и
ићи
пријатан
пар
и
мирис
од
он
уста
домаћица
и
она
осећати
и
на
цео
лице
показивати
неописан
сладост
и
милина
од
тај
.
тако
јесам
и
фрау
Габриела
осећати
неки
задовољство
и
онако
раздрагати
изаћи
у
авлија
,
па
као
сваки
сретан
створење
,
готов
бити
да
загрлити
цео
свет
.
хтети
јесам
да
показати
свет
,
да
се
не
туђити
од
паор
,
да
се
показати
као
плебејка
,
па
се
ухватити
и
она
у
паорски
кола
који
јесам
играти
и
подвикивати
у
авлија
.
А
ухватити
се
баш
између
два
угледан
и
леп
обучен
газдачки
момак
,
који
јесам
у
село
„
пајташ
“
звати
,
а
не
знати
који
јесам
од
који
стасит
и
леп
,
и
тај
јесам
доиста
показати
да
јесам
добар
машамода
и
да
имати
укус
,
па
јесам
окренути
глава
лево
и
гледати
стидљиво
у
земља
и
играти
лако
као
какав
швигарица
.
—
А
што
ја
не
хофирати
?
—
запитати
фрау
Габриела
одједаред
онај
око
себе
кад
она
се
досадити
ћутање
.
—
но
,
и
ви
јесам
ја
леп
штуцер
,
кад
пуштати
дама
да
задремати
покрај
ви
!
...
какав
јесам
ја
ви
тенцер
.
тај
говор'те
штогођ
.
—
Па
,
...
ја
к'о
велим
,
хтети
,
ваљда
,
знати
,
имати
форма
тај
,
—
велим
она
један
пајташ
.
—
ах
,
абер
мајн
Гот
,
какав
форма
!
—
храбрити
он
раздрагати
фрау-Габриела
,
па
он
стиснути
рука
да
он
,
к'о
велим
,
мало
упитомити
и
охрабрити
.
—
Па
...
онај
,
баш
и
моћи
!
ајд
,
север
,
тај
с
’
тај
боље
изучити
,
—
велим
пајташ
други
пајташ
.
—
А-јо
,
да
бо'ме
,
да
бо'ме
,
—
велим
фрау
Габриела
,
па
охрабрити
и
север
к'о
и
онај
с
леви
страна
.
—
да
се
пофалити
онај
унутра
сас
ероберунг
и
сас
мој
кавалир
—
—
А
моћи
л
’
,
госпоја
,
да
накитити
мало
...
онако
,
по
нашки
...
с
фронцла
,
што
казати
,
ако
не
бити
замерити
штогођ
?
—
запитати
север
.
—
о
,
здраг
воља
!
она
бит
’
јесам
;
молити
ви
!
—
рећи
фрау-Габриела
који
осим
реч
„
фронцла
“
јесам
ни
реч
разумети
од
цео
онај
смисао
,
па
стати
још
ситан
веста
у
кола
.
али
кад
онај
„
тенцер
“
извалити
један
така
поскочица
какав
фрау
Габриела
извесно
свој
век
јесам
ни
чути
ни
читати
где
—
фрау
Габриела
викнути
само
швапски
„
на
!
“
с
такав
глас
и
израз
на
лице
као
да
она
јесам
велик
гусеница
пасти
за
врат
,
и
пустити
се
нагло
из
кола
па
отићи
као
опарити
с
опуштен
рука
,
као
кад
мокрити
рука
човек
тражити
пешкир
.
и
ко
да
прво
срести
на
врата
као
сведок
сав
тај
,
него
опет
онај
фаталан
фрау-Цвечкенмајерку
!
!
!
—
Јесус-Марија
!
—
викнути
запропашћено
фрау
Габриела
...
Фрау-Цвечкенмајер
!
!
—
на
,
Кристи-Гот
,
тако
ви
и
требати
!
—
поздрављати
јесам
овај
.
—
о
молити
,
молити
!
и
ви
,
и
свако
моћи
тај
пасирати
—
—
јесам
,
кад
бити
фрау-Цвечкенмајер
бити
тако
лакомислен
,
па
да
се
турати
и
ди
она
јесам
место
—
—
Па
,
кад
буднем
ваш
година
,
драгати
хебаме
,
онда
ваљда
хтети
бити
тако
лакомислен
,
него
практиш
к'о
ви
—
—
А
,
извин'те
!
—
прекинути
јесам
Цвечкенмајерка
.
—
ја
моћи
доћи
у
ваш
година
,
ал
’
ви
у
мој
,
бо'ме
,
никад
више
...
никад
,
слатко
!
—
на
!
и
видити
ви
се
по
...
лако
ви
јесам
,
кад
јесам
Бонапарта
попалити
по
Оберестрајху
сав
протокол
и
матрикула
!
—
А
већ
код
ви
не
моћи
да
проћи
ни
један
сват
,
а
да
ви
какав
гођ
ђаво
не
пасирати
!
не
мож'те
да
живити
без
малер
!
—
велим
Цвечкенмајерка
очевидно
попуштати
...
—
тако
ви
и
требати
;
ал
’
баш
,
баш
ја
јесам
мило
!
—
рећи
трудити
се
да
изгледати
,
као
да
она
јесам
мило
,
па
јесам
одвући
на
страна
,
онако
тајанствено
,
као
што
тај
радити
завереник
у
трагедија
на
позорница
у
трећи
чин
и
стати
јесам
пријатељски
корети
,
полугласан
да
ники
не
чути
.
—
Ал
’
за
име
Божије
,
либсте
,
тај
шта
правити
тај
од
себе
!
!
!
тај
зар
не
знати
тај
рацки
обешењак
паор
,
тај
дивљака
,
што
само
тај
знати
!
А
да
она
јесам
ми
из
Оберестрајха
,
тај
не
бити
ни
данас
још
знати
,
шта
јесам
„
семлпрезла
“
и
„
похенес
“
!
...
тај
не
знати
,
а
пасији
она
јесам
да
се
прдачити
сас
ноблеса
!
—
е
,
па
фелер
јесам
,
ето
признавати
!
—
попуштати
фрау-Габриела
одобровољен
и
задовољан
што
примати
укор
и
савет
,
бар
на
тај
начин
,
изгледати
ипак
млад
од
Цвечкенмајерка
.
—
е
,
баш
ја
јесам
мило
!
Баш
бог
да
простити
!
тако
ви
и
требати
,
кад
избегавати
ми
,
па
тражити
паор
!
овај
оволико
сачуствовање
дирнути
фрау-Габриелу
и
она
се
измирити
са
фрау-Цвечкенмајерком
.
—
Ај'те
,
сладак
!
—
велим
она
Цвечкенмајерка
,
па
се
узети
испод
рука
и
оставити
пун
авлија
паор
и
отићи
у
кућа
међ
ноблес
где
она
јесам
и
место
.
А
јесам
мање
весело
бити
ни
у
велик
соба
тамо
где
сад
ући
овај
два
измирен
члан
ноблеса
.
и
тамо
се
једнако
пити
и
наздрављати
и
играти
,
а
баш
кад
јесам
овај
ући
,
заћутати
се
.
А
заћутати
се
за
тај
,
што
се
невеста
Јула
стидети
и
устезати
;
а
стидети
се
за
тај
јер
она
јесам
замолити
стар
сват
(
који
тај
дан
имати
од
свити
сват
највише
права
да
захтевати
)
,
да
он
отпевати
онај
његов
песма
,
онај
који
он
и
пијан
и
трезан
најрадије
слушати
,
а
који
јесам
данас
баш
згодан
и
к'о
поручити
да
јесам
Јула
отпевати
.
А
млад
као
сваки
млад
,
стидити
се
,
па
казати
,
да
немати
глас
.
и
младожења
јесам
жалити
,
па
јесам
бранити
,
па
и
он
казати
,
да
јесам
извинити
за
данас
,
јер
немати
глас
,
али
јесам
другарица
утеривати
у
лаж
,
и
вео
,
да
она
леп
певати
од
свити
она
.
—
певати
,
лудо
,
кад
тај
стар
сват
заповедати
!
...
еј
,
пусто
,
што
јесам
ја
на
твој
место
,
тај
певати
бити
’
и
да
пустосват
жети
,
—
а
камо
л
’
кад
стар
сват
тражити
!
—
велим
она
један
.
—
тај
знати
да
јесам
млад
,
—
шанути
она
други
,
—
а
млад
морати
да
певати
,
па
и
да
немати
глас
а
камо
л
’
када
он
имати
к'о
ти
!
тај
који
никад
у
век
јесам
запевати
,
на
данашњи
дан
морати
.
—
тај
имати
кад
и
плаката
,
—
шалити
се
стар
сват
,
—
а
сад
певати
!
—
ех
,
зар
ја
опет
не
знати
какав
јесам
младин
певање
!
—
храбрити
јесам
отац
.
—
ајд
певати
,
певати
,
Јула
.
А
Јула
се
још
једнако
устезати
,
али
кад
навалити
на
она
још
јак
другарица
и
рећи
:
„
Мораш
,
морати
,
Јула
!
да
ви'ш
да
јесам
ја
млад
,
како
се
не
бити
дати
молити
“
,
—
отпочети
и
она
свој
леп
,
јасан
као
сребро
,
девојачки
глас
.
запевати
онај
стар
нежан
песма
:
радовати
се
,
млад
нева
!
Већ
чарне
твој
влас
од
мирта
венац
красити
,
Зелен
мирта
сплет
.
Кићени
сват
викати
:
„
одбити
се
вит
грана
од
плав
јоргован
,
одбити
се
с
грана
цвет
.
и
ту
хтети
да
завршити
Јула
,
јер
док
јесам
певати
сав
јесам
чисто
горети
од
стид
а
око
носић
и
испод
очи
сав
се
ознојити
.
али
сват
навалити
и
она
морати
да
продужити
:
„
о
врат
’
се
,
нева
,
врат
’
се
—
зар
јесам
сејати
мио
Доста
тај
нежан
бити
?
куда
хтети
!
врат
’
се
ој
!
„
из
свет
зар
јесам
момчити
од
мајка
сладак
стар
,
Што
сузити
врисак
тара
и
живот
куна
сав
?
“
ту
прекинути
Јула
опет
,
јер
кад
јесам
певати
овај
строфа
погледати
на
свој
мам
,
видети
јесам
како
се
гђа
Сид
заплакати
.
заплакати
се
и
Јула
и
глас
јесам
издати
.
сват
јесам
разрешавати
од
далек
певање
јер
јесам
и
она
све
растужити
.
и
не
бити
крај
хвала
са
свити
страна
;
хвалиша
и
песма
и
песник
и
певачица
.
стар
сват
јесам
сада
приповедати
кум
најпре
о
песник
тај
песма
,
Васа
Живковић
сав
коншколар
,
а
после
о
песма
,
за
што
,
тај
јесам
,
волити
он
ту
песма
више
свити
песма
,
и
даље
,
како
само
,
ето
,
тај
песма
имати
да
благодарити
,
што
се
оженити
свој
садашњи
супруга
.
приповедање
стар
сват
бити
јесам
опширно
,
и
свећа
јесам
се
запалити
и
вечерати
поставити
а
он
још
јесам
довршити
.
његов
садашњи
жена
јесам
тај
песма
певати
к'о
девојка
у
један
друштво
;
она
јесам
имати
диван
глас
а
песма
бити
нов
,
дотле
не
певати
и
не
чути
у
друштво
,
па
јесам
све
очарати
песма
а
он
и
песма
и
певачица
.
сав
гостити
сад
навалити
да
она
продужити
и
завршити
тај
песма
који
јесам
Јула
отпочети
,
и
она
после
неки
опирање
и
извињавање
запевати
старосватица
пета
строфа
:
„
зар
тамо
куд
јесам
поћи
,
зар
сунце
лепше
сијати
,
Ил
’
цвеће
лепше
клијати
?
о
врат
’
се
снаице
!
гле
!
други
дар
тај
носити
;
од
руж
гњездо
красно
,
у
гњездо
гукати
јасно
,
два
сив
грлица
!
не
слушати
леп
Јула
,
Већ
бео
рука
махати
,
за
она
вес'о
јахати
тај
женик
невера
.
о
,
ићи
,
диван
нева
,
где
срећа
за
тај
цвасти
,
и
песма
нек
ти
пратити
,
твој
ручни
девер
.
у
нов
ићи
дворити
,
где
заова
цвеће
брати
,
и
нов
мајка
стере
,
од
садиплатна
пут
.
ој
,
с
бог
,
красан
душа
,
Па
срећан
довек
бити
,
и
одјек
сродан
груда
Још
примити
:
Срећан
пут
!
“
Глас
она
јесам
мало
дрхтати
,
али
јесам
доиста
лепо
певати
.
док
јесам
певати
гледати
јесам
једнако
предати
се
,
између
строфа
се
тихо
извињавати
и
тужити
за
онај
глас
у
млад
година
и
купити
са
чаршаф
мрвица
од
пита
с
орах
и
метати
она
на
један
гомила
.
и
она
похвалити
и
заблагодарити
она
кад
јесам
завршити
последњи
строфа
.
тек
после
сав
овај
донети
јесам
вече
на
који
јесам
бити
задржати
многи
гостити
а
још
толико
она
јесам
и
само
остати
на
вече
.
Вечерало
се
у
соба
и
у
кујна
.
тамо
ноблес
а
овде
плепс
у
који
овај
вече
рачунати
и
Нића
боктер
који
се
иначе
радо
за
беамтер
издавати
.
он
јесам
,
до
дух
,
нудити
Глиша
Сермијаш
да
ићи
у
соб
где
јесам
господа
и
беамтер
,
али
се
Нића
извињавати
тај
,
што
тамо
не
бити
бити
комотан
,
а
велим
он
,
он
и
не
рачун
да
јести
,
ако
не
смести
да
се
наслонити
на
један
или
други
лакат
кад
јести
,
а
тај
тамо
у
соба
не
моћи
да
бити
.
за
тај
јесам
остати
дубоко
у
ноћ
и
јести
и
пити
у
кујна
.
кад
јесам
он
опомињати
да
ићи
на
дужност
,
он
јесам
хтети
,
него
јесам
слати
сваки
сат
по
неки
млад
да
духнути
у
рог
на
сваки
рогаљ
а
он
јесам
остати
па
и
даље
јести
и
пити
и
страшно
лармати
у
кујна
,
кад
јесам
хтети
са
пун
чаша
да
ићи
у
соб
да
наздравити
домаћин
и
младенац
,
па
он
јесам
дати
,
него
он
слати
да
ићи
на
дужност
.
—
А
за
што
да
ићи
,
и
через
ко
да
ићи
!
?
...
јесам
ја
,
до
дух
,
ники
звати
у
сват
,
ал
’
ники
ја
,
фала
бог
,
ни
не
терати
!
па
зашт
’
да
ићи
?
јесам
л
’
,
зашт
’
!
ко
јесам
од
добра
још
бегати
?
—
да
чувати
село
,
—
гракнути
они
у
кујна
на
он
.
—
тај
откако
јесам
избушити
први
бунар
у
овај
село
,
тај
јесам
бити
добар
боктер
нег
’
што
хтети
он
ноћас
бити
!
тај
чувати
ноћас
село
сам
светац
свет
Ђурађ
!
тај
јес
’
вид'о
колик
миждрак
имати
к'о
уланер
какав
!
лопов
немати
,
јербо
сав
јесам
тај
данас
пијано
отићи
одавде
из
авлија
,
к'о
да
јесам
бити
у
сват
кад
се
женити
силан
цар
Стеван
!
...
К'о
хтети
данас
на
светац
да
красти
!
...
А
и
да
имати
,
велим
,
лопов
—
нит
’
он
моћи
бежати
,
нит
’
он
ја
моћи
овакав
какав
јесам
вијати
и
стигнути
,
кад
јесам
обадвоје
што
рећи
:
два
дедак
обадва
једнак
!
Хахахаха
!
ај
,
јесам
л
’
добро
диванити
?
него
дај-дер
тај
чутура
овамо
.
ако
јесам
беамтер
,
баш
сам
беамтер
;
и
ако
јесам
се
најмити
,
јесам
се
,
што
казати
,
помамити
.
и
права
јесам
рећи
Нића
боктер
.
сав
јесам
тај
бити
пијано
,
и
тамо
по
соба
и
у
кујна
и
у
авлија
и
у
село
.
тек
пред
зор
умукнути
песма
и
свирка
и
престати
жагор
и
сват
се
разићи
из
призрење
према
уморан
младенац
и
сутрашњи
кисео
чорба
.
Отпратише
кум
и
стар
сват
и
девер
с
гајдаш
,
с
који
јесам
после
Нића
боктер
продужити
кроз
сокак
вршити
у
исти
време
и
свој
дужност
.
тај
ноћ
,
тако
уз
гајдаш
,
издувати
јесам
веселити
Нића
боктер
хиљаду
и
неколико
стотина
сат
.
Срећа
,
тај
јесам
сав
по
село
спавати
као
поклати
,
па
он
ники
јесам
моћи
контролисати
у
рад
и
сутрадан
тужити
за
тако
несавестан
руковање
и
вршење
његов
дужност
.
оставити
он
на
последак
и
гајдаш
и
савити
у
други
сокак
,
отићи
и
он
да
спавати
и
да
се
поткрепити
,
јер
хтети
он
требати
нов
снага
сутра
,
кад
отићи
на
медљан
ракија
и
на
кисео
чорба
,
који
хтети
,
заједно
с
осталим
гост
,
да
терати
сутрашњи
мамурлук
.
Можда
се
и
Нића
за
тај
спремати
,
за
тај
се
и
он
извалити
на
први
клупа
,
покрити
се
кабаница
,
и
почети
по
сав
обичај
да
бројити
звезда
на
небо
(
да
бити
пре
заспати
)
,
избројати
седам
осам
звезда
па
захркати
јуначки
и
тај
„
последњи
Мохиканер
“
из
данашњи
сват
.
тако
се
свршити
и
овај
свадба
,
али
јесам
још
недеља
дан
брујати
гајде
у
уш
мамуран
сељанин
а
годинама
се
спомињати
Јулин
свадба
.
Шаца
јесам
седети
на
изменце
у
оба
кућа
(
између
који
јесам
обалити
тараба
одмах
на
дан
свадба
)
;
један
дан
јесам
седети
код
тетка-Макре
а
други
код
поп-Спириних
.
ту
он
гову
.
увек
он
ујутру
питати
,
шта
он
најрадије
јести
па
он
кувати
.
Шаца
и
Јула
ићи
по
ваздан
један
за
други
ко
мачић
.
најрадије
се
бавити
у
башта
под
зов
—
и
ако
тај
јесам
баш
ни
најмање
поетски
дрво
и
место
—
за
онај
који
јесам
заљубити
.
„
А
ви
јесам
ту
!
рећи
она
тек
г-ђа
Сид
кад
она
гдегод
наћи
.
А
кад
ви
човек
тражити
,
не
моћи
нигде
да
ви
наћи
к'о
да
јесам
у
земља
пропао
!
“
велим
задовољан
мам
.
А
задовољан
јесам
и
они
,
волити
се
све
више
и
више
,
и
још
чисто
не
моћи
да
веровати
да
јесам
се
узети
и
да
хтети
увек
заједно
бити
.
после
два
месец
отићи
јесам
Шаца
заједно
с
Јула
у
Беч
,
да
тамо
довршити
хирургија
и
зубни
лекарија
,
пошто
јесам
покојни
стрина
дати
парастос
а
тетка-Макру
преселити
код
таст
.
Негован
и
искрено
поштовати
у
стар
дан
свој
,
тај
јесам
баба
Макра
спокојно
очекивати
смрт
цуњати
једнако
по
орман
,
ветрити
свој
рубља
и
наређивати
често
у
шта
хтети
јесам
сахранити
и
шта
хтети
све
купити
за
покој
дух
њезин
.
Пера
с
Меланија
већ
давно
јесам
бити
у
тај
место
.
Отишао
јесам
за
ђакон
у
Б
*
,
а
у
село
остати
поп
с
попадија
;
попов
и
којекако
а
попадија
никако
међу
себе
.
глава
двадесет
Шесто
и
последњи
Која
хтети
садржај
свој
за
чудо
много
бити
налик
на
оне
„
Штампарске
погрешка
“
,
који
се
обично
у
сваки
па
и
у
добар
књига
спомињати
на
крај
(
где
,
тај
јесам
,
писати
:
како
јесам
и
како
бити
требати
да
јесам
у
књига
)
Прошло
јесам
од
онај
испричан
у
прошли
глава
повише
година
,
а
за
тај
се
време
доста
што-шта
изменити
,
и
село
и
парохијан
,
и
поп
и
попадија
,
и
зет
и
ћер
она
.
Попов
помагати
капелан
а
попадија
слушкиња
удевати
у
игла
.
попадија
јесам
—
хтети
ил
’
не
хтети
тај
признати
—
много
стар
,
сад
већ
и
летити
,
чим
захладнити
,
носити
ботуше
.
један
по
један
способност
она
издавати
.
оба
носити
наочари
.
остављати
раније
штрикерај
и
признати
и
сам
да
јесам
к'о
некад
.
„
хе
,
остарити
се
тај
бо'ме
!
пролазити
година
!
“
тек
рећи
један
или
други
савијајући
штрикерај
и
забадати
штрикнодла
кроз
клупче
и
чарапа
.
А
тај
још
јасније
признати
кад
хтети
да
уденути
игла
.
тада
обично
и
један
и
други
зов
слушкиња
који
имати
много
здрав
очи
,
па
моћи
да
видити
и
много
ситан
ствар
него
што
,
јесам
на
прилика
,
какав
апотекарски
помоћник
кишбиров
или
хуланерски
каплар
.
постати
јесам
и
забораван
,
тужити
се
на
памћење
.
заборавити
где
шта
оставити
,
па
често
пола
сахат
и
више
,
тражити
на
прилика
напрстак
.
„
тај
ди
се
само
део
тај
проклети
напрстак
?
сад
јесам
отоич
ту
бити
,
гром
он
спалити
.
Још
се
сећати
да
јесам
он
на
нарочито
место
метла
,
да
он
само
не
заборавити
!
морати
зашити
овај
проклет
џеп
,
сто
џеп
а
ни
у
један
ништа
!
“
па
се
лупати
једнако
рука
као
петао
кад
хтети
да
кукурикнути
;
псовати
,
праскати
и
бедити
ма
ко
по
кућа
,
док
она
напрстак
не
спасти
с
прст
.
„
о
,
убити
тај
бог
,
Персида
(
или
Сид
)
!
сав
код
ти
морати
бити
неки
ђаво
;
к'о
да
ти
јесам
сад
осамнајст
година
!
“
Али
ипак
ниједан
ни
други
јесам
издати
ни
вид
ни
памћење
онда
кад
требати
видети
свој
противница
и
кад
се
требати
сетити
свити
онај
непријатан
ситница
из
ранијег
непријатељство
.
памтити
све
и
један
и
други
,
и
ма
да
се
тужити
на
слаб
вид
,
ипак
за
тај
један
други
још
из
далек
опазити
,
па
се
један
други
уклањати
с
пут
.
избегавати
се
да
се
срести
,
јер
се
још
једнако
смртно
мрзети
.
али
се
морати
признати
,
да
јесам
ипак
нешто
мање
офанзиван
и
ратоборан
него
некад
;
јер
сад
радије
избегавати
један
други
,
а
некад
јесам
волети
него
бог
знати
шта
да
један
крај
други
проћи
,
па
да
нешто
непријатно
рећи
и
добацити
један
за
други
,
да
јесам
насекирати
и
отровати
бар
за
онај
дан
.
али
јесам
мржња
још
ту
једнако
;
она
тих
али
сталан
,
вечан
мржња
.
она
она
крепити
,
давати
она
снага
и
мити
она
живот
.
као
онај
по
неки
паорски
баба
што
требати
сваки
дан
известан
мера
ракија
,
па
да
се
моћи
кретати
—
тако
јесам
и
она
потребан
тај
мржња
,
да
она
држати
у
живот
.
тај
она
јесам
мотор
у
живот
,
и
онај
бар
знати
за
што
живити
или
боље
рећи
животарити
,
јер
и
какав
она
јесам
тај
живот
кад
она
и
зуб
један
по
један
издаја
и
дати
она
лице
сав
више
прав
бабији
изглед
.
један
јести
само
на
леви
а
други
само
на
десни
страна
(
и
у
тај
се
не
слагати
!
)
—
све
,
сав
се
,
казати
,
изменити
,
—
чак
и
онај
стар
сат
поп-Спирин
јесам
доспети
у
чељадски
соб
,
јер
јесам
,
како
јесам
пакосно
говорити
гђа
Перса
,
тако
оматорити
,
да
јесам
поред
кијање
и
кашљање
почети
већ
да
бацати
и
„
шлајм
“
—
само
она
старати
гуја
,
она
старати
мржња
,
остати
још
да
она
и
даље
тровати
и
трошити
,
или
држати
у
живот
,
како
се
оне
тесати
.
и
поп
јесам
као
некад
.
говорити
,
до
дух
,
међу
себе
радити
г
.
епископ
и
ради
свој
паства
,
али
и
тај
не
ићи
онако
срдачно
као
некад
,
него
онако
званично
,
хладно
;
никад
више
да
се
вратити
онај
стар
!
па
и
зет
јесам
она
се
изменити
.
Пера
јесам
постати
од
учитељ
ђакон
а
од
ђакон
поп
;
а
Шаца
од
берберин
хирург
и
дентист
.
и
славан
вармеђа
и
сав
он
титулирати
:
господин
доктор
Шандор
,
само
он
гђа
Перса
још
никако
не
признавати
бечки
диплома
његов
;
јер
кад
јесам
реч
о
он
,
никад
не
казати
друкчије
,
него
:
онај
брица
!
„
тај
ни
он
јесам
ни
дека
бити
доктор
!
“
додавати
пакосно
.
обојица
живити
сад
у
варош
.
Шаца
у
Б
*
*
у
Бачка
а
Пера
у
В
*
*
у
Банат
.
Пера
јесам
тај
већ
други
варош
за
овај
шест
година
од
како
јесам
обући
мантија
.
и
у
онај
први
варош
бити
он
јесам
добро
.
бити
јесам
добар
парохија
за
поп
,
али
се
јесам
допадати
попадија
.
Меланија
се
осећати
ту
—
како
се
сам
изразити
у
писма
—
као
закопати
,
и
он
јесам
морати
тражити
нов
парохија
и
добити
она
јесам
у
В
*
*
.
сад
јесам
,
хвала
бог
,
и
попадија
задовољан
више
него
и
сам
поп
.
Меланија
се
ту
допасти
.
велик
варош
,
имати
фин
варошки
свет
;
свега
и
свашта
што
се
само
пожелети
моћи
,
„
а
мој
јесам
Меланија
за
варош
и
створити
,
“
говорити
јесам
одавно
гђа
Перса
.
тај
Меланија
имати
забава
и
провађање
.
колосално
јесам
напредовати
у
клавир
;
сад
свирати
и
тежити
пијеса
који
се
простак
и
не
моћи
допасти
,
а
поучавати
јесам
један
Пемак
(
кинстлер
у
тај
посао
)
,
један
млад
,
блед
плавушан
са
мали
редак
брадица
и
уста
од
уво
до
уво
.
јесам
баш
тако
леп
;
али
јесам
као
вештак
пријатан
.
Већ
јесам
дваред
суделовати
у
два
концерт
,
који
јесам
давати
ради
подупирање
варошки
шпитаљ
и
у
корист
још
неки
други
хуманитаран
цео
.
А
сем
тај
,
сад
се
још
одати
и
на
учење
језик
.
Учи
француски
,
јер
јесам
здраво
заволети
тај
језик
изобразити
свет
.
Прилично
јесам
изгустирати
немачки
језик
који
гђа
Перса
још
једнако
бранити
,
па
се
ради
тај
често
препирати
мати
и
кћер
.
Гђа
Перса
немати
ништа
против
француски
језик
шта
више
,
мило
она
јесам
,
али
ипак
казати
,
да
не
требати
багателисати
ни
немачки
језик
како
тај
почињати
Меланија
,
па
казати
:
да
јесам
француски
језик
баш
тако
нобл-језик
,
зар
он
не
бити
говорити
и
гђа
биргермајстерка
Еулалија
као
један
велик
госпођа
у
чији
се
кућа
по
три
четири
пут
дневно
пити
чоколада
а
куповати
хлеб
с
ким
умесити
.
али
Меланија
остајати
при
свој
и
велим
:
да
ни
мамити
не
бити
шкодити
,
да
мало
више
знати
француски
.
до
дух
,
још
он
ни
она
(
Меланија
)
не
говорити
,
али
се
бар
мешати
с
онај
који
он
знати
,
а
сад
јесам
учити
један
региментс-аудитор
.
А
њен
Пера
јесам
и
почастан
члан
неки
тамошњи
официрски
касина
.
тај
он
јесам
Меланија
олакшати
приступ
у
тај
круг
.
Гђи
Перса
јесам
особито
мило
бити
кад
јесам
чути
за
тај
,
па
јесам
усхитити
говорити
:
„
о
,
Пера
јесам
направити
терно
,
хауптрефер
јесам
направити
сас
наш
Меланија
!
...
кад
бити
он
досп'о
у
тај
свет
?
!
никад
!
него
њен
изображење
и
мој
воспитање
!
“
сав
он
уважавати
и
позивати
на
официрски
бал
,
који
јесам
,
као
што
јесам
већ
свако
познати
,
свуд
у
свет
сјајан
бал
,
па
тако
и
ту
.
Често
одлазити
у
тазбина
и
Пера
и
Шаца
,
а
и
тазбина
ићи
она
у
поход
,
али
се
Шацин
и
Перин
не
састајати
,
не
виђати
као
ни
пуница
она
.
не
мрзети
се
овај
млад
,
али
се
баш
и
не
тражити
.
и
један
летњи
дан
—
осам
година
после
испричан
догађај
у
претпоследњи
глава
—
путовати
јесам
на
кола
један
млад
поп
кроз
Бачка
враћати
се
с
омладински
скуп
.
бити
јесам
леп
летњи
дан
.
кола
јесам
пролазити
велик
сокак
кроз
Б
*
*
а
баш
јесам
бити
после
подне
.
Врућина
бити
мало
попустити
,
ветар
ћарлијати
и
повијати
благо
грана
дрво
испред
кућа
који
пружати
сенка
свој
до
пола
пут
,
и
разносити
мирис
од
багрем
,
орахов
лишће
и
мирођија
из
башта
.
пред
један
леп
кућа
,
још
нов
шиндра
покривен
,
са
зелен
шалукатре
и
прозор
пун
диван
цвеће
,
седити
на
клупа
у
хлад
испод
сенаст
багремов
дрво
пред
кућа
један
млад
жена
а
око
она
дечица
.
једно
држати
на
крило
,
други
и
трећи
седети
крај
она
и
занимати
се
јела
,
а
четврти
,
стар
,
бити
изаћи
до
пол
пут
и
бацати
се
прашина
на
кола
који
полако
пролазити
сокак
и
у
који
седити
путник
.
млад
жена
,
у
чист
цицан
хаљина
отворен
плав
бој
са
бео
бобица
,
устати
брзо
и
припретити
несташан
малишан
који
држати
оба
шака
пун
прашина
.
Путник
јесам
погледати
.
поглед
она
се
сусрести
,
и
путник
се
учинити
јако
познати
тај
леп
и
ведар
лице
.
поглед
на
кућа
,
и
на
табла
на
који
јесам
блештати
позлаћен
писмен
и
прочитати
:
„
Александер
Н
*
Бечлија
,
хирург
и
дентист
т
.
ј
.
зубни
болест
лечник
“
.
—
дакле
,
тај
јесам
она
!
јул
!
како
јесам
леп
!
—
прошаптати
путник
у
себе
,
па
скинути
шешир
,
махнути
он
млад
жена
и
поздрав
јесам
.
А
она
се
осмехнути
и
отпоздравити
он
пријатељски
.
познати
он
јесам
.
—
А
откуд
ви
,
господин-Перо
,
овамо
у
наш
крај
?
—
рећи
радосно
изненађен
,
па
притрчати
кола
који
стати
,
и
руковати
се
с
путник
.
—
ето
,
откуд
ја
се
и
не
надати
...
ја
са
скуп
...
онај
наш
,
па
сад
се
враћати
кућа
.
—
А
,
знати
,
и
мој
Шандор
јесам
посл'о
омладинац
поздрав
с
још
неки
!
...
откад
ви
јесам
видети
!
А
шта
радити
Меланија
...
јесам
л
’
здрав
...
.
како
изгледати
?
—
фала
бог
!
А
како
ви
?
како
господин
супруг
,
јесам
л
’
код
кућа
?
...
А
ви
,
к'о
што
видити
,
баш
добро
изгледати
.
јесам
л
’
код
кућа
господин
Шандор
?
—
јесам
!
одазвати
он
,
па
мор'а
фришко
да
отићи
на
вашар
.
тај
сат
и
по
одавде
у
П
.
тамо
се
неки
под
шатра
потући
...
к'о
на
вашар
!
—
рећи
Јула
смејати
се
.
—
Па
,
како
живити
?
—
фала
бог
,
добро
.
Шандор
јесам
по
ваздан
у
посао
...
здраво
ми
добро
ићи
...
—
Па
ви
јесам
сад
,
јесам
тамо
овамо
,
већ
неки
Бечлијка
!
...
.
и
не
фалити
се
,
како
јесам
живити
тамо
.
—
е
,
како
!
...
.
ко
у
туђ
свет
!
јесам
к'о
међ
свој
!
ал
’
,
знати
како
јесам
:
ди
муж
,
ту
и
жена
;
па
ди
јесам
он
добро
,
морати
и
жена
бити
.
па
издржати
крштен
душа
и
тај
.
ал
’
ја
јесам
једва
чекати
да
се
свршити
тај
деран
штудија
његов
!
...
тај
немати
наш
Бачка
нигди
!
—
велим
усхићено
Јула
.
—
К'о
гођ
да
јесам
у
Банат
,
тако
јесам
добро
!
само
кад
јесам
ту
!
—
Па
,
бог
ја
,
госпоја-Јуло
,
—
смејати
се
путник
,
—
не
замер'те
ја
,
ал
’
ви
лепо
говорити
српски
;
а
ја
јесам
већ
сасвим
мислити
:
научити
,
боме
,
наш
госпоја
Јуда
тамо
немачки
,
па
се
одродити
,
па
српски
ни
бекнути
.
—
јесам
,
научити
,
—
смејати
се
она
,
—
научити
што
јесам
Шваба
заборавити
—
—
А
а
а
,
а
ти
ту
...
тај
јесам
,
извесно
,
сав
ваш
...
јесам
л
’
те
?
—
јесте
,
—
рећи
Јула
милокрвни
,
па
она
погледати
меко
матерински
.
—
Па
јесам
л
’
добар
,
слушати
л
’
свој
мам
и
тат
који
се
о
она
бринути
и
дан
и
ноћ
?
—
питати
путник
и
гледати
мило
деца
.
—
тај
а
а
,
добар
јесам
...
само
онај
навећи
...
—
рећи
и
пружити
он
на
захтев
оно
најмање
.
Путник
он
узити
у
кола
и
пољубити
и
метнути
он
на
колено
.
кад
видети
онај
троје
овај
у
кола
,
изјавити
и
они
сложно
и
једногласно
жеља
да
и
она
метнути
у
кола
.
Насмејаше
се
и
путник
и
женица
.
и
овај
узити
један
по
један
и
потрпати
она
у
кола
,
који
сад
изгледати
од
силан
детињи
главица
као
да
се
из
бостан
враћати
.
—
Па
,
ви
се
тај
—
смејати
се
и
велим
она
путник
—
онако
и
неауфировани
потрпати
у
кола
,
а
,
ситан
господа
?
—
рећи
па
она
стати
миловати
.
А
деца
сав
грцати
од
смех
и
не
вео
он
ништа
.
—
е
,
па
извин'те
она
за
сад
,
—
бранити
она
Јула
;
—
тај
јесам
њихов
мам
крив
...
ето
,
ви'те
,
остати
јесам
исто
онако
„
гемајн
“
,
баш
к'о
да
и
јесам
у
Беч
живити
!
—
но
,
но
,
—
смејати
се
путник
,
—
моћи
се
тај
још
и
поправити
!
дакле
,
молити
...
—
дакле
...
дакле
...
—
почети
женица
,
а
не
моћи
никако
даље
,
јер
се
сав
клање
од
смех
гледати
на
деца
који
се
потрпати
задовољно
у
кола
па
се
смејати
од
велик
задовољство
и
радост
што
се
„
возити
“
...
—
дакле
:
овај
најмање
јесам
Сид
,
онај
веће
Макра
,
онај
још
веће
јесам
Ива
а
овај
велик
јесам
Рада
...
Рада
и
Ива
јесам
,
бо'ме
,
Бечлија
;
а
Макра
и
Сид
јесам
Бачванка
,
онако
клот
Бачванка
.
—
Па
јесам
л
’
послушан
бар
,
слушати
л
’
?
—
запитати
путник
и
стати
љубити
деца
.
—
тај
добар
јесам
;
—
велим
Јула
,
—
само
Рада
,
он
мало
...
А
јес
’
пољубити
господин-попу
у
рука
,
и
замолити
он
,
да
ти
опростити
,
што
јесам
се
бац'о
прашина
на
кола
?
А
?
ајд
’
одма
’
да
с
’
он
пољубити
у
рука
!
—
рећи
и
намрштити
се
да
бити
он
заплашити
.
—
Нећу
,
—
смејати
се
Рада
који
се
,
сем
оџачар
,
ники
на
свет
јесам
бојати
.
—
Шта
казати
?
—
велим
Јула
а
дигнути
обрва
и
направити
се
озбиљан
и
строг
.
—
Не—ћу
!
—
но
,
леп
јесам
ја
и
тај
Бечлија
!
...
ти
јесам
салашар
!
одма
’
да
јесам
пољубити
господин-попу
.
—
Нећу
,
—
велим
Рада
;
—
пољубити
он
ти
!
—
така
господин-попу
у
рука
!
...
сад
хтети
с
кола
!
—
рећи
па
он
ухватити
испод
пазуво
.
рад
попуст
и
пољубити
господин-попу
у
рука
.
—
нека
,
неки
!
—
извињавати
он
путник
.
—
Док
нарасти
бити
он
већ
послушан
!
...
Сирома
’
Бечлија
,
зажелити
се
прашина
!
бадава
,
видити
се
одмах
што
ти
јесам
Бачка
крв
!
волити
прашина
!
—
рећи
смешити
се
и
пољубити
Рада
.
—
и
мам
смести
у
кола
,
јесам
л
’
те
?
...
Јел
’
те
,
попа
?
...
ајде
,
мам
и
тај
у
кола
!
—
звати
јесам
Рада
.
—
е
,
не
смести
мам
,
рано
;
мам
морати
да
чекати
баба
!
—
рећи
женица
смешити
се
.
—
Па
неки
и
попасти
чекати
баба
!
—
одговорити
Рада
.
—
Па
кад
хтети
господин-попа
ни
да
свратити
,
—
рећи
женица
.
—
А
што
се
не
бити
баш
и
скинути
мало
с
кола
...
бар
док
се
коњ
одморити
и
наранити
?
...
да
отворити
капија
,
’
хтети
л
’
?
—
рећи
и
учинити
весело
покрет
капија
.
—
тај
ај'те
бар
на
часак
.
—
не
,
не
...
не
моћи
!
—
рећи
путник
отимати
се
више
од
себе
.
—
Ал
’
кад
ви
молити
—
—
А
,
хвала
,
хвала
,
госпоја-Јуло
;
морати
да
се
журити
!
Продангубићу
,
а
морати
зором
да
јесам
код
кућа
.
—
Ал
’
ај'те
...
ал
’
кад
ви
лепо
молити
!
...
—
не
!
—
рећи
одлучно
путник
и
превући
шака
уморан
преко
чела
.
—
о
,
баш
ја
јесам
жао
што
хтети
!
па
,
поздрав'те
Меланија
!
...
о
,
а
тако
ја
жао
,
што
хтети
бар
мало
да
свратити
!
...
па
шта
радити
Меланија
,
—
рећи
наслонити
се
на
кола
,
као
да
хтети
да
она
бар
на
тај
начин
задржати
.
—
од
кад
се
јесам
видити
!
Чина
ја
се
читав
век
!
А
тако
бити
’
јесам
волети
видити
!
тај
бити
јесам
другарица
од
детинство
...
тај
и
не
знати
ни
кад
јесам
се
познати
!
из
један
сокак
...
—
рећи
и
засјати
она
суза
у
ока
.
—
Па
за
што
да
се
срдити
...
—
и
она
...
јесам
’
...
доћи
хтети
чим
узмоћи
—
—
Па
гледати
,
дођ'те
ми
!
ја
тако
волети
кад
ми
ко
доћи
у
гост
!
...
ја
не
моћи
од
деца
,
а
она
јесам
бар
лако
!
—
Оћемо
,
’
хтети
,
госпоја-Јуло
...
па
,
Рада
,
—
рећи
окренути
се
кочијаш
,
—
моћи
л
већ
?
—
рећи
и
ижљубити
деца
;
Рада
и
Сид
и
Макра
у
образ
,
а
Ива
,
који
јесам
јаузновао
хлеб
с
пекмез
,
пољубити
у
потиљак
.
—
Ај'те
,
деца
,
с
кола
,
’
хтети
господин-попа
да
ићи
,
—
велим
женица
деца
,
и
хтети
да
она
скинути
с
кола
.
али
деца
хтети
с
кола
.
ударити
све
четворо
у
плач
и
дрека
,
па
хтети
доле
,
него
звати
мам
да
и
она
сести
у
кола
.
—
Доћи
хтети
попасти
;
сад
хтети
се
он
вратити
!
—
умиривати
она
путник
.
—
Ајда
,
рано
!
Чујеш
,
шта
казати
господин-попа
;
да
хтети
се
вратити
,
—
рећи
женица
скинути
већ
онај
троје
мањити
.
—
Ајда
,
Рада
,
снага
мој
,
сад
хтети
доћи
баба
!
(
А
Рада
легати
у
кола
па
се
дерати
и
бранити
нога
)
...
па
зар
кад
баба
доћи
с
вашар
с
медљан
колач
па
запитати
:
„
Ди
јесам
мој
Рада
?
“
а
ја
да
казати
:
„
Рада
побе'го
од
баба
!
“
зар
хтети
тај
лепо
да
будан
?
ајде
,
лане
мој
,
ајд
’
с
кола
!
...
А
и
господин-попа
хтети
се
вратити
.
одма
’
хтети
и
он
доћи
;
само
ићи
да
довести
његов
госпоја
попадија
,
а
она
здраво
волити
добар
деца
!
—
рећи
и
скинути
једва
Рада
с
кола
.
—
благо
он
!
—
рећи
у
себе
путник
гледати
леп
расплакан
дечица
,
који
јесам
се
поређати
крај
кола
и
стајати
у
ред
као
какав
мали
кривац
,
и
крупан
она
сузити
капати
по
одело
и
по
рука
и
доле
по
прашина
.
—
јесам
л
’
те
да
хтети
доћи
?
—
Доћи
хтети
,
—
уверавати
путник
расплакан
деца
.
—
да
боме
да
хтети
доћи
.
—
ето
видити
,
луда
један
,
а
ви
плакати
.
да
бо'ме
да
хтети
доћи
.
тај
јесам
наш
добар
пријатељ
,
јесам
л
’
те
,
господин-попо
...
бабин
пријатељ
,
јесам
л
’
те
и
мамин
.
Господин-попа
волити
твој
баба
,
па
хтети
он
доћи
опет
...
он
волити
баба
—
—
и
мам
волити
?
!
—
рећи
јецати
мали
Ива
ко
држати
Јула
на
рука
.
—
јесам
л
’
,
мам
,
и
мам
волити
?
—
рећи
дете
као
мало
утешити
али
још
једнако
уплашен
и
уплакан
,
па
турити
прст
у
уста
и
гледати
мати
уплашен
и
питајући
поглед
.
—
и
мам
волити
?
—
јесте
,
лане
,
и
мам
он
волити
...
и
мам
!
и
Сид
,
и
Макра
,
и
Ива
(
и
пољубити
он
)
и
Рада
,
и
баба
,
—
сав
волити
господин
поп
,
све
;
и
твој
мам
волити
!
—
рећи
Јула
умиривати
он
и
бришући
суза
и
дете
и
себе
кришом
...
—
Доћи
хтети
он
опет
—
—
Ваше
црта
...
ваш
лице
!
—
рећи
путник
сав
потрести
,
гледати
мало
утешен
Ива
...
—
Сушта
мати
!
—
додати
нежно
.
—
А
,
јесам
...
него
баш
његов
;
баш
исти
он
,
исти
отац
!
—
велим
Јула
и
стати
љубити
тај
црта
отац
...
—
Доћи
хтети
,
Ива
,
господин
попасти
опет
.
јесам
л
’
те
,
да
хтети
доћи
?
—
јесам
,
доћи
хтети
!
—
прошаптати
путник
.
—
А
сад
збогом
!
—
рећи
потресен
глас
и
пружити
она
рука
и
руковати
се
с
она
и
гледати
јесам
.
Беше
леп
него
икада
!
онако
свеж
како
се
наднети
над
кола
,
изгледати
он
као
бујан
расцветан
румен
руж
међу
пупољак
после
мајски
киша
кад
се
пружити
струка
свој
преко
стаза
баштенски
.
и
путник
јесам
гледати
миловати
дете
,
и
мислити
и
чудити
се
сам
себе
,
где
јесам
он
пре
осам
година
бити
очи
?
!
А
она
он
гледати
свој
благ
плав
очи
,
свој
искрен
,
вазда
пријатељски
поглед
.
и
поглед
тај
не
моћи
више
да
издржати
сет
обузет
путник
,
него
се
руковати
,
скинути
шешир
и
рећи
:
збогом
!
и
кочијаш
потера
коњ
.
Одоше
кола
с
путник
,
а
деца
остати
дерати
се
из
сав
грло
и
бацакати
се
у
срдит
немоћа
свој
.
А
Јула
још
неки
време
гледати
за
кола
који
ићи
велик
сокак
и
пратијаше
она
свој
питом
очи
,
па
рећи
у
себе
:
—
Баш
бити
’
волети
да
се
видити
са
Меланија
;
да
видити
јесам
л
’
се
што
променити
!
А
за
тај
викнути
стар
да
се
вратити
.
јер
овај
јесам
трчати
за
кола
и
дерати
се
и
плакати
:
хтети
код
поп
у
кола
да
се
возити
.
кола
јесам
све
више
јурити
и
измицати
а
дете
сав
више
изостајати
и
сав
се
више
дерати
.
Путник
се
још
једном
окренути
.
бити
јесам
већ
далеко
,
али
још
моћи
чути
и
видети
,
како
се
онај
стар
„
Бечлија
“
ваљати
по
прашина
и
дерати
:
„
’
хтети
код
поп
!
“
и
видети
лепо
мио
свој
познаница
.
стигнути
бити
мали
бегунац
који
се
дерати
и
валити
по
прашина
и
бацакати
нога
,
па
се
не
да
мати
да
он
дигнути
,
а
она
се
савити
од
силан
смех
над
дете
,
па
он
се
смејати
,
а
после
он
дигнути
силом
и
вући
преко
сокак
.
—
да
она
доћи
у
гост
!
...
„
ја
тако
волети
кад
ми
ко
доћи
у
гост
,
“
—
понављати
у
себе
путник
реч
Јулин
,
па
се
дати
у
мисао
.
—
она
јесам
срећан
,
а
тек
он
,
како
јесам
он
срећан
!
како
јесам
срећан
!
—
рећи
путник
па
се
опет
дати
у
мисао
.
дуго
јесам
ћутао
и
мислити
тако
,
а
кад
већ
бити
далеко
иза
варош
,
у
поље
,
одмахнути
путник
рука
и
рећи
једно
„
ех
!
“
(
као
кад
се
човек
савладати
,
па
прегорети
нешто
мио
,
)
па
ословити
кочијаш
,
један
лепо
смеђ
ирошки
обући
момак
.
—
о
,
Рада
!
—
Извол'те
,
господин-попо
!
—
А
зашто
јесам
се
ућут'о
?
—
А
шта
моћи
и
смети
да
диванити
,
кад
ја
господин-попа
не
питаду
!
—
Па
...
онако
...
к'о
мислити
,
зар
ти
се
не
досадити
све
тако
да
цео
пут
ћутети
?
...
ја
знати
да
кочијашити
хтети
покаткад
и
да
запевати
—
—
тај
...
знати
...
како
кад
—
—
како
:
„
Како-кад
“
?
—
Па
ето
тако
!
тај
јесам
,
знати
,
како
спрам
ко
...
имати
тај
да
кочијашити
,
на
прилика
,
и
певаду
;
ал
’
тај
јесам
и
спрам
путник
.
јербо
ви
јесам
,
што
казати
,
један
свештени
лице
,
па
не
знати
,
знати
,
јесам
л
’
хтети
ви
тај
бити
по
воља
,
е
,
па
ди
бити
онда
ја
—
—
А
како
ја
опет
не
бити
бити
по
воља
?
!
А
зар
поп
не
певати
к'о
и
други
људи
?
А
зар
ја
не
певати
у
црква
?
...
ја
,
ви'ш
,
певати
,
или
управо
појити
недеља
ви
,
а
ви
онда
ваљ'да
требати
радњи
дан
ми
да
певати
!
А
,
јесам
л'тако
?
—
питати
путник
смешити
се
.
—
тај
,
знати
...
оно
јесам
’
сав
тако
к'о
што
ви
сад
велим
.
ви
појити
у
црква
,
е
,
ал
’
онај
јесам
штогођ
обашка
;
онај
јесам
појање
и
пјеније
,
а
овај
наш
паорски
јесам
певање
!
...
А
...
јесам
л
’
те
,
дуго
ви
време
кад
ћутети
?
—
А
да
бо'ме
.
за
тај
ајд
’
певати
...
разгалити
ја
;
нешто
јесам
тај
суморан
и
деран
!
А
ја
ти
јесам
ни
запит'о
:
певати
ли
ти
?
—
Ко
?
јесам
л
’
ја
?
А
како
не
бити
’
пев'о
,
кад
гођ
ја
јесам
срце
весело
!
и
певати
и
појити
,
господин-попо
.
тај
пој'о
јесам
ја
и
керувика
у
наш
село
...
па
још
пред
господин-протом
...
онај
наш
Старо-Бечејским
.
—
е
,
да
?
—
чудити
се
путник
.
—
тај
јесам
да
јесам
јесам
мало
високо
поч'о
,
него
тако
,
да
јесам
јесам
после
мор'о
читаво
пола
сат
терати
на
сваки
форма
,
док
јесам
јесам
једва
у
зло
доба
истер'о
да
бити
к'о
што
требати
по
типар
!
...
.
Кол'ко
јесам
цео
служба
бити
дугачак
,
тај
толико
јесам
још
једаред
ваљ'да
бити
мој
керувика
!
...
ал
јесам
бар
господин
прота
и
распитивати
за
ја
!
—
завршити
Рада
поносито
.
—
е
,
да
?
!
—
А
мој
фамилија
а
и
сав
паор
,
уживати
већ
Божа
,
па
она
већ
,
већ
сав
расти
перје
,
па
ја
фалити
и
вео
:
„
Ал
’
умети
да
цифрати
!
...
“
питати
само
господин
прота
;
како
он
се
допасти
Молчанска
керувика
?
—
е
,
тај
јесам
видити
,
лепо
од
ти
!
па
певати
онда
...
—
А
,
’
хтети
л
’
неки
од
они
’
иза
певница
,
ил
’
хтети
неки
,
онако
,
с
рогаљ
...
онако
,
што
ја
казати
,
ројтанску
?
—
Па
...
овај
...
ајд
’
баш
онако
штогођ
што
ви
певати
...
Ил
’
ајд
’
баш
онај
што
ти
волети
и
највише
певати
...
ајд
’
баш
ту
!
—
А
кад
баш
зактевате
,
ја
баш
моћи
!
—
рећи
па
набити
на
очи
сав
свилен
бачки
шеширић
па
запевати
јасан
глас
:
„
Јула
рано
,
тај
ја
јесам
род
одавно
.
“
—
А
откуд
ти
,
—
прекинути
он
путник
,
—
баш
тај
песма
пасти
на
памет
.
зар
не
знати
који
други
?
—
Па
...
овај
...
господин-попо
,
а
како
не
бити
’
знати
;
знати
и
’
тушта
...
него
,
ви
казати
:
„
ајд
баш
онај
што
ти
волети
“
,
а
ја
онда
овај
,
к'о
велим
,
да
отпевати
,
јер
,
ја
...
знати
,
па
и
мој
се
жена
имела
Јула
—
—
А
зар
јесам
оженити
већ
?
—
тај
,
знати
,
код
ми
паор
како
јесам
...
ја
не
мудровати
много
к'о
капуташ
!
...
А
да
шта
ви
мислити
!
?
—
рећи
Рада
поносито
па
се
узврпољити
на
седиште
.
постати
интиман
и
пребацити
десни
нога
у
кола
преко
седиште
.
—
А
откад
?
—
Па
имати
он
већ
фртаљ
година
...
ал
’
к'о
да
јесам
тек
јуче
бити
,
тако
ја
лепо
проћи
—
—
Па
како
,
како
...
јесам
л
’
задовољан
,
срећан
?
А
како
да
не
бити
срећан
,
кад
јесам
се
баш
волети
,
да
простити
.
—
А
,
волети
јесам
се
.
—
јесте
,
два
година
и
четир
месец
.
—
е
,
тај
јесам
,
бо'ме
,
дуго
.
—
тај
и
јесам
,
господин
...
и
не
знати
кад
брж
’
јесам
прошли
!
—
Па
баш
јесам
се
,
казати
,
волети
!
?
—
тај
кол'ко
јесам
се
само
путити
тук'о
у
кола
,
а
сав
через
она
!
...
сав
јесам
до
ја
морати
да
се
’
ватати
у
кола
,
па
да
играти
нуз
ја
!
—
Па
зашто
јесам
онда
јесам
одма
’
уз'о
?
—
хе
,
тај
уз'о
бити
’
јесам
ја
одма
’
,
чим
јесам
се
први
пут
погледати
у
кола
,
ал
’
ја
она
мој
деран
фамилија
јесам
дуго
време
давати
.
—
е
,
да
,
а
за
што
ти
јесам
давати
?
—
тај
...
к'о
бајаги
,
ја
газдачки
кућа
,
а
ја
млезимац
,
а
она
сиромашки
девојка
!
...
па
ја
мој
говорити
:
јесам
,
казати
,
спрама
ми
!
—
П'онда
?
—
П'онда
ја
она
казати
:
кад
мој
Јула
јесам
спрама
ми
,
јесам
ни
ја
спрама
други
!
Нег
’
ил
’
она
,
ил
’
никоји
!
и
казати
она
:
ако
ја
Јула
не
дати
,
ја
ода
’
у
солдат
од
свој
воља
...
а
и
оч'о
бити
’
,
сунце
ја
!
—
А
шта
они
онда
?
—
е
,
п'онда
јесам
морати
да
малко
попустити
.
А
баба
ја
казати
:
„
кад
волети
она
већма
нег
ми
,
па
нек
ти
јесам
,
казати
,
на
част
!
ал
’
ја
,
казати
он
,
хтети
више
да
ти
признати
за
син
.
Нећеш
,
казати
добити
ништа
;
не
надавати
се
тал
,
казати
!
сав
хтети
приписати
,
велим
,
на
варошки
шпитаљ
.
“
А
ја
казати
:
„
фала
ви
к'о
отац
и
за
овај
до
сад
што
јесам
ја
,
тај
јесам
,
родити
и
одранити
к'о
син
!
имати
ја
,
фала
бог
,
два
здрав
рука
,
јесам
неки
богаљ
,
и
мој
Јула
два
,
па
хтети
се
’
ранити
и
таворити
већ
и
брез
тај
ваш
тло
!
...
.
А
ви
,
река
’
он
ја
,
подавати
на
шпитаљ
,
па
нек
се
помоћи
и
башкарити
и
трезнити
по
он
пијан
вандровкаш
Шваба
,
па
нек
молити
бог
за
рацки
спокој-душе
!
“
...
ал
’
јесам
дати
,
к'о
што
јесам
срдит
рек'о
и
обрек'о
!
кад
јесам
бити
„
јабука
“
,
па
он
мој
Јула
пољубити
у
рука
,
а
баба
ударити
суза
,
па
тај
он
она
девет
дукат
и
један
солферин
на
дар
!
А
кад
јесам
изаћи
и
поћи
кућа
,
а
он
весео
од
свити
ми
,
па
ја
шака
по
шешир
,
па
ја
казати
:
„
ао
,
кандило
ти
туњав
,
унцут
један
!
Ал
имати
здрав
и
добар
очи
,
деран
!
Ал
и
не
знати
шта
ваљати
!
“
казати
ја
баба
...
„
е
,
сад
баш
видити
лепо
и
признавати
ти
,
казати
,
да
јесам
мој
син
и
мој
крв
,
што
казати
.
тај
Бирцлијин
јесам
ти
,
па
јесам
ни
чудо
!
А
Бирцлијини
јесам
никад
,
казати
он
,
којекоји
у
кућа
доводити
нити
ма
куд
удавати
,
него
сав
оно
што
јесам
леп
!
“
и
тако
баба
омекш'о
па
сад
он
највише
уживати
у
мој
Јула
,
и
већ
,
бог
знати
како
!
одавати
она
чест
;
сав
он
она
свлачити
чизма
,
не
да
ником
други
нит
’
смести
ко
.
па
он
дика
,
што
он
јесам
сан
леп
.
„
Лепа
коњ
и
леп
жена
,
казати
он
;
е
,
ако
ни
по
шта
,
по
тај
хтети
о'ма
’
познат
Бирцлијине
!
“
—
знати
Бирцлијине
!
—
и
сад
јесам
код
он
...
тако
по
каткад
кочијашити
мало
...
за
овај
што
од
ви
зарадити
,
купити
,
мој
Јула
фин
марама
фердинку
...
Баба
казати
да
кочијашити
:
„
да
се
из
рана
научити
,
казати
ја
он
,
како
јесам
од
свој
’
рука
и
о
сав
комад
живити
!
“
А
јесам
она
ни
каз'о
да
хтети
она
купити
марама
;
па
да
ви'ш
њен
радост
,
кад
прексутра
у
вече
наћи
нов
марама
под
јорган
!
...
е
,
тај
само
тај
хтети
ја
вредити
сто
форинта
!
—
Па
сад
се
волети
и
слагати
,
јесам
л
?
—
тај
к'о
со
и
’
леб
,
што
казати
.
—
А
јесам
л
’
добра
,
јесам
л
’
леп
?
—
Па
сваки
јесам
Јула
,
господин
,
и
леп
и
добар
.
Јел
’
она
само
име
„
Јула
“
,
—
не
питати
нег
одма
’
узимати
,
док
јесам
други
дочеп'о
!
—
рећи
Рада
блажено
баш
онако
са
срце
па
завалити
шеширић
и
запевати
.
отићи
глас
високо
до
небо
и
далеко
се
разлити
,
мислити
преко
цео
раван
Бачка
!
као
она
свити
по
поље
што
се
извијати
у
јесен
тако
се
извити
и
отегнути
са
весео
срце
Радина
сетан
песма
:
„
Душа
Јула
,
срце
увенути
!
“
—
Шибај
,
Рада
!
—
викнути
путник
и
брзо
притиснути
,
као
да
хтети
натраг
у
око
повратити
,
онај
суза
,
што
он
заблистати
у
ока
.
—
терати
боље
!
—
Хааа
!
—
викнути
Рада
на
коњ
и
пукнути
ирошки
бич
преко
она
,
и
коњ
полетети
као
беснити
раван
бачки
пут
,
а
он
запевати
онако
за
себе
,
ради
свој
задовољство
:
„
ти
хтети
стати
,
па
хтети
уздисати
,
Па
хтети
рећи
:
тај
јесам
мој
бити
,
Моје
бити
за
ја
уздисати
,
уздисати
и
ја
љубити
;
А
сада
он
други
грле
рука
,
други
рука
,
други
уста
љуба
!
“
сунце
се
већ
спустити
,
заклонити
он
већ
бескрајан
рит
с
висок
трска
,
још
мало
па
хтети
и
заћи
,
а
Рада
терати
једнако
свој
бесан
коњ
.
превести
она
и
на
скела
на
банатски
страна
.
Већ
се
и
ноћ
спустити
и
обавити
све
унаоколо
,
све
па
и
бескрајан
рит
који
се
пружати
далеко
на
лево
од
долма
.
подухнути
већ
и
ноћни
ветар
,
заталасати
се
онај
бескрајно
тршчан
мора
у
рит
и
тајанствен
елегичан
шумор
и
песма
узлелујан
трска
заносити
сањарија
занет
путник
,
и
он
будан
сања
о
изгубљен
срећа
!
...
лет
коњ
к'о
беснити
широк
и
висок
долма
поред
рит
,
пуцати
Рада
бич
онако
из
свој
расположење
и
певати
мислити
на
свој
Јула
неки
песма
који
заглушивати
топот
коњ
или
јесам
од
време
на
време
односити
ветар
и
мешати
јесам
са
шум
узлелујати
ритски
трска
и
псовка
чобан
који
псовати
ритски
комарац
што
се
ни
запалити
ватра
не
бој
него
насртати
.
А
путник
доћи
мало
лакше
.
Дође
он
воља
и
зажелити
да
упрегнути
шест
таки
хала
,
па
да
пуцати
бич
а
да
потерати
још
брже
,
да
још
брже
полетити
!
да
прелетити
тако
сав
Бачка
и
Банат
и
цео
свет
;
да
отићи
и
оставити
за
себе
све
,
и
срећа
и
несрећа
свој
,
па
да
летити
коњ
тако
и
да
он
носити
тако
све
до
на
крај
свет
,
у
мрак
,
у
пустолина
...
.
.
...
...
...
...
...
.
.
—
е
,
фала
бог
,
кад
јесам
ту
!
ево
ми
!
Још
мало
!
—-
рећи
Рада
већ
у
зор
и
показати
бичаље
на
црквен
тороњ
,
на
читав
шум
од
ђерам
и
на
крајњи
кућа
који
се
онако
пепељаст
разазнавати
из
лак
летњи
јутарњи
магла
и
јутарњи
сутон
.
—
зар
већ
!
—
уздахнути
путник
пренути
из
свој
мисао
.
Београд
,
@card@
.
Тиса-парт
т
.
ј
.
обала
Тиса
,
управо
онај
крај
варош
што
јесам
покрај
Тиса
;
крај
обично
Мађар
населити
,
у
који
јесам
,
према
тај
,
следователно
,
ноћу
много
живље
него
дању
.
