2-га
књига
КОЛАРЧЕВОГ
фонд
2-га
омер
ЧЕЛЕБИЈА
написати
м
.
Ђ
.
МИЛИЋЕВИЋ
у
Биоград
у
ШТАМПАРИЈИ
напредан
странка
@card@
„
Причање
јесам
душа
посластица
“
Његуш
и
у
очин
кућа
султанов
Мушир
,
Сердар-Екрем
,
Омер
-
Паша
,
година
@card@
,
савладати
буна
босански
и
херцеговачки
властела
који
се
тада
,
ваљда
пошљедњи
пут
,
бити
дигнути
да
бранити
свој
предиона
автономија
од
стамболски
централистички
рефорама
!
поносити
Сердар
-
Екрем
,
Потурчењак
,
крьаше
,
један
по
један
,
гласовит
племић
у
Босна
и
у
Херцеговина
;
савлађивати
њихов
сила
,
он
побијати
и
њихов
глас
и
важност
у
народ
.
силан
Али-
Паша
Сточевића-Ризванбеговића
освојити
и
заробити
,
па
он
посадити
на
магарац
лице
к
реп
;
и
тако
он
провести
кроза
сав
босански
крајина
!
у
оваки
сав
јад
,
некада
бијесан
Ризванбеговић
викати
:
—
тај
зар
нејма
ни
један
Турчин
,
да
ја
убити
:
да
ја
смрт
избавити
од
овај
брука
?
—
Нејма
!
одговорити
он
војник
Омер
-Пашини
:
—
од
ми
ни
један
јесам
Бошњак
ни
Херцеговац
а
,
по
твој
памет
,
само
јесам
они
правити
Турчин
!
по
што
он
јесам
обрукати
како
Турчин
никад
јесам
обрукати
Турчин
—
одузети
он
и
чемеран
живот
!
...
у
Подриње
,
око
Зворник
,
Сердар
-
Екрем
похватати
@card@
бег
,
оковати
свако
алка
око
врата
,
и
алка
свако
заковати
за
један
жељезан
ланац
,
па
тако
наврстане
посао
,
преко
Србија
,
у
Цариград
,
у
заточење
.
тај
низ
окован
бег
,
као
низ
ждрал
,
гледати
јесам
Срба
,
и
јесам
моћи
начудити
се
чудо
,
дотле
невиђеному
!
—
за
што
тако
немилостиван
поступати
с
овај
Турчин
?
упитати
Омер
један
његов
пређашњи
једновјерац
:
—
јесам
зар
сав
толико
кривити
?
—
и
да
јесам
кривити
овај
,
одговорити
Омер-Паша
:
—
кривити
јесам
њихов
стар
.
Шта
јесам
они
чинити
Хришћанима
(
свој
по
крв
браћа
,
овај
она
јесам
још
мало
.
и
ја
,
Потурчењак
,
хтети
за
сав
онај
да
она
платити
,
како
се
већ
,
послије
овај
,
никада
Хришћани
не
бити
с
она
кусурати
...
.
—
А
за
што
она
слати
баш
преко
Србија
?
—
за
тај
,
да
пјешице
пронети
оков
кроза
Срба
,
да
се
овај
задовољити
те
да
...
.
овдје
Мушир
махнути
рука
за
знак
,
да
се
више
не
говорити
о
тај
.
и
разговор
се
прекинути
.
Бошњак
Турчин
,
гледати
шта
чинити
Омер-Паша
,
од
стар
силан
бег
,
говорити
међу
себе
:
—
јесам
овај
Турчин
!
Влах
јесам
он
;
и
име
он
јесам
Панто
!
Омер
,
дочути
за
такав
говор
,
на
један
велик
скуп
,
јавно
рећи
:
—
бре
,
ако
се
ви
не
смирити
онда
хтети
ја
одиста
памтити
,
док
јесам
год
живити
!
...
Слушаоци
ники
поникнути
.
тада
се
у
крв
утопити
мисао
о
босански
предионој
независност
;
тада
султан
,
захваљујући
Потурчењаку
Србин
,
стегнути
са
сав
у
свој
песница
Босна
и
Херцеговина
,
ваљда
да
моћи
лашње
оба
те
лијеп
српски
земља
,
као
јабука
из
њедра
,
један
јутро
пружити
свој
сусједу
од
Беч
Ћесару
!
...
у
тај
,
злокобно
за
босански
властела
,
вријеме
,
у
Зворник
живити
двоје
Видајићи
.
пред
један
бити
Али-
Паша
Видајић
који
јесам
година
@card@
бити
с
Хусејин
-
капетан
,
„
босански
Витез
“
,
против
Султана
:
а
пред
други
—
Махмуд
-
Паша
Видајић
,
који
јесам
онда
држати
царев
страна
.
Рођаци
овај
пошљедњи
Видајића
не
страдати
од
Омер
-
Паша
онолико
,
колико
други
бег
босански
и
херцеговачки
.
истина
јесам
један
од
она
бити
прејурити
преко
Дрина
у
Лозница
,
али
јесам
тај
бити
више
од
страх
него
од
прав
погибија
.
онда
јесам
један
говорити
,
да
Омер
-
Паша
штедити
Махмудов
Видајиће
за
тај
што
јесам
Махмуд
први
одустати
од
„
босански
Витез
“
,
и
прећи
на
царев
страна
;
а
други
јесам
увјеравати
,
да
јесам
неки
Срба
ићи
Сердар
Екрем
,
као
некадашњи
сав
једновјерац
,
и
подухватити
он
се
за
овај
Видајиће
?
...
бити
тај
како
он
драго
,
ми
се
овдје
тицати
само
један
од
овај
Видајића
,
врло
удаљен
рођак
Махмудов
,
по
име
Хамза
-
бег
,
који
се
одавна
јесам
мијешати
не
само
ни
у
каки
буна
,
него
ни
у
какав
политички
разговор
.
Надгледајући
свој
земља
,
који
јесам
имати
много
дуж
ријека
Дрина
,
Хамза
-
бег
јесам
махом
и
боравити
по
свој
село
,
међу
сељак
,
свој
чивчија
.
у
Зворник
пак
кућа
Хамза-Бегова
бити
на
лијеп
мјесто
.
са
свој
диванана
Хамза
јесам
,
по
воља
,
моћи
разгледати
и
чудан
сутјеску
,
кроз
који
дерати
брз
Дрина
између
Зворник
и
Сакар
,
и
лијеп
родну
раван
,
који
се
пружати
од
Зворник
доље
к
Јања
и
к
Бијељина
...
.
у
онај
вријеме
,
у
који
се
почињати
овај
приповијетка
,
Хамза
-
бег
бити
већ
човјек
стар
.
Шездесет
и
пет
година
моћи
јесам
имати
,
као
један
.
он
се
и
носити
са
сав
старински
,
и
живити
како
јесам
он
живити
стар
.
на
глава
он
јесам
свакад
бијел
хамедија
;
на
леђа
љети
дугачак
непостављен
џуба
,
од
чоха
пепељав
бој
.
он
обавијати
доњи
хаљетак
,
и
широк
димлије
од
црн
памук-атлаза
:
на
нога
носити
жут
мества
,
и
по
врх
она
црвен
јеменије
с
репић
на
пета
.
Хамза
јесам
човјек
врло
космат
:
али
брада
и
брк
добро
поткресивати
,
а
веђа
јесам
пустити
да
расти
по
воља
.
с
тај
јесам
у
он
велик
обрва
него
у
неки
брк
.
сав
јесам
јако
просиједјети
.
кад
Хамза
ићи
улица
,
увијек
носити
у
рука
дуг
чибук
са
скупоцјен
такум
од
жут
ћирибара
.
некад
доћи
те
посједјети
на
дућан
свој
добар
пријатељ
Муј
-
ага
Приједорца
,
који
држати
велик
болта
,
баш
до
градски
врата
;
а
некад
отићи
у
велик
кавана
,
до
Барјак-Джамије
,
у
који
долазити
стар
Турчин
те
сједе
,
пухати
,
и
по
мало
разговарати
.
Хамза
јесам
човјек
веома
ћутљив
;
готово
никад
ништа
и
не
говорити
.
један
дан
,
послије
по
дне
,
сједи
Хамза
на
дућан
свој
пријатељ
и
пухати
,
док
хтети
он
Муј
-
ага
рећи
:
—
Дин
ти
,
бежати
,
не
одбити
муштерија
,
ако
доћи
,
док
ја
отпасти
кућа
,
да
нешто
донети
!
—
Ида
!
рећи
Хамза
,
и
пушити
даље
.
Муј
-
ага
измакнути
,
а
два
странац
те
у
дућан
!
—
ја
бити
жељети
,
рећи
један
од
она
:
—
купити
два
ћирибара
,
ено
од
онај
горе
!
и
показати
штап
какав
ћирибаре
жети
купити
.
—
не
бранити
!
тром
проговорити
Хамза
,
и
малко
се
окренути
к
странац
.
онај
други
странац
који
јесам
дотле
ћутао
,
сада
срдито
рећи
:
—
зар
ја
од
ви
тражити
допуст
,
те
ми
тако
одговарати
?
какав
јесам
ви
трговац
?
—
оставити
он
!
шанути
он
на
ухо
другар
:
—
овај
јесам
Турчин
,
и
још
Хамза
-
бег
Видајић
:
од
он
јесам
доста
и
оволико
...
.
Међа
тај
стигнути
Муј
-
ага
,
и
препазари
с
купац
ћирибаре
.
Излазећи
из
дућан
,
странка
говорити
:
—
јесам
овај
Турчин
чудноват
човјек
!
не
хтети
да
прекинути
свој
немаран
госпоштина
ни
онда
,
кад
он
доносити
злато
на
нога
!
А
Хамза
,
остати
с
Муј
-
ага
,
шаптати
јесам
у
себе
:
—
Чудни
јесам
људи
овај
јабанац
!
јесам
она
доста
што
она
се
давати
добар
роб
по
умјерен
цијена
;
него
још
тражити
,
да
она
трговац
,
пазарити
,
подскакивати
као
ћочек
уз
даире
!
...
у
онај
вријеме
кад
се
у
сав
Босна
,
а
особито
дуж
Дрина
,
много
говорити
:
да
хтети
Србија
,
ђоја
због
мали
Зворник
,
завојштити
на
Босна
,
Хамза
-
бег
,
један
дан
,
бити
сазвати
свој
чивчија
,
да
он
сјећи
баскија
за
неки
зграда
.
Изишавши
,
око
по
дне
;
да
видити
како
радин
радити
,
Хамза
застати
посленик
на
ужина
под
,
велик
топола
.
против
свој
обичај
,
сједе
и
он
у
хлад
,
код
она
и
,
готово
нехотице
,
пустити
се
с
она
у
разговор
.
Међа
радин
бити
неки
грбавити
Трипко
,
велик
шаљивац
,
који
јесам
Турчин
обично
праштати
,
макар
што
да
рећи
,
јер
јесам
свој
лијеп
шал
и
њихов
суморност
много
пута
растјерати
.
овај
Трипко
,
видити
Хамза
овако
добар
воља
,
ни
пет
ли
шест
,
него
правац
запитати
:
—
збиља
,
Бежа
,
ако
нешто
Милошевић
пријећи
Дрина
,
као
што
се
говорити
,
шта
хтети
онда
ти
?
—
зар
ти
,
Трипко
,
мислити
,
одговорити
Хамза
:
—
да
јесам
крст
од
сто
ока
(
те
он
ја
не
моћи
дигнути
)
?
ако
Милошевић
одиста
прихватити
Босна
,
ја
хтети
крст
на
се
а
прасити
преда
себе
,
па
хтети
опет
бити
бег
Видајић
,
а
Трипко
хтети
он
сјећи
баскија
,
као
и
данас
!
...
сељак
се
згледати
,
и
умукнути
.
Хамза
-
бег
се
послије
тај
,
дигнути
и
отићи
.
сељак
јесам
се
јако
чудити
Хамзин
ријечма
;
али
стар
Чича
Стијепо
настава
овако
:
—
Мор
јесам
ви
знати
Бего
у
младост
његов
;
јесам
он
бити
оваки
ћуталица
.
он
јесам
,
један
,
насред
чаршија
,
пред
толики
Турчин
,
рећи
:
„
Вал
,
цар
гријешити
,
што
не
да
Босна
Коџа-
Милош
;
она
хтети
он
,
бео
,
узет
’
неки
други
,
и
горети
и
јак
од
Милош
!
...
“
доцније
помријети
он
дјеца
,
па
он
убити
жалост
,
те
он
јесам
ни
до
шта
;
а
још
кад
Туркуша
сломити
босански
бег
,
он
умукнути
са
сав
:
данас
ко
он
видити
,
помислити
бити
:
да
Хамза
-
бег
уста
имати
а
језик
нејма
...
Хамза
-
бег
имати
само
један
жена
,
по
име
Мелећу
(
Анђелија
)
;
више
жена
јесам
никад
ни
држати
.
Мелећа
јесам
,
у
младост
,
бити
необично
лијеп
,
али
,
пошто
јесам
деветоро
дјеца
родити
,
и
од
она
осморо
закопати
,
изгубити
јесам
,
јадница
,
и
љепота
,
и
снага
,
и
здравље
.
А
грдан
јесам
мука
потеглити
тај
жена
око
толики
свој
дјеца
,
па
готово
све
узалуд
!
кад
она
се
наћи
прво
дјетенце
,
дозвати
јесам
хоџа
,
и
упитати
:
шта
да
чинити
да
свој
чедо
сачувати
од
каменица
вјештица
,
јер
јесам
вјеровати
,
као
и
сав
њен
други
у
Босна
,
да
вјештица
затирати
мали
дјеца
,
гдје
год
моћи
.
Хоџа
јесам
наредити
ти
се
дијета
,
још
неокупан
,
измјерити
на
кантар
.
колико
јесам
оно
бити
тешко
,
толико
ока
пшенични
брашно
да
давати
Хамза
који
сирот
за
дванаест
година
.
Хамза
јесам
рећи
да
се
тај
мјера
давати
четворострук
.
али
јесам
тај
дијета
умрети
послије
пол
година
.
Нашло
се
други
дијета
.
Мелећа
замолити
хоџа
за
какав
други
лијек
.
Хоџа
наредити
да
се
наћи
бијел
трн
самац
(
који
јесам
никнути
јесам
за
себе
)
;
да
се
одсјећи
,
и
да
се
забости
дјетињи
бешика
у
шљеме
.
—
ни
један
каменица
,
велим
хоџа
:
—
ни
приступити
не
смије
овај
бешика
и
дијете
у
она
.
сав
јесам
учинити
како
јесам
рећи
,
али
јесам
и
тај
дијета
умрети
послије
година
дан
.
Трећему
дијете
хоџа
дати
овај
запис
:
—
Јемлиха
,
Меслина
,
Мекселина
,
Мернож
,
Дебернож
,
Сазенож
,
Китмир
.
—
То
јесам
,
рећи
он
,
име
седморица
есхабија
или
пророк
,
који
хтети
доћи
да
судити
,
кад
бити
кијамет
(
страшан
суд
)
.
и
тај
дијета
јесам
саставити
три
година
.
Четвртоме
дијете
дати
јесам
хоџа
овај
запис
:
—
Сачувај
ја
Божа
од
ђаво
који
јесам
убити
камење
!
с
помоћу
Божјом
писати
запис
:
Аранђео
Гаврило
,
Михаило
,
Серафим
,
и
Израиљ
.
овај
дијета
јесам
саставити
ни
седам
дан
!
пета
дијете
хоџа
јесам
дати
овај
запис
:
—
Нејма
други
помоћ
сем
помоћ
твој
!
у
она
се
уздати
дан
и
ноћ
.
А
тип
јесам
велик
бог
!
...
осим
хоџа
и
њихов
запис
,
Мелећа
јесам
,
у
невоља
,
чинити
све
што
јесам
од
ко
чути
.
једном
се
и
суморан
Хамза
-
бег
насмијати
,
чути
у
харем
овај
пјесма
:
„
ој
,
на
дио
,
на
голем
,
боб
се
зеленити
!
А
ко
он
јесам
посијати
те
се
зеленити
?
Хамза
он
јесам
посијати
,
те
се
зеленити
:
Мелећа
се
назобати
,
срце
јесам
бости
!
“
тај
јесам
пјевати
онај
жена
који
јесам
чувати
породиља
за
седам
дан
!
...
и
сав
тај
јесам
помоћи
ништа
.
Мелећи
јесам
дјеца
умирати
,
који
пријести
а
који
послије
,
докле
она
јесам
,
црн
мајка
,
осморо
закопати
!
кад
јесам
осјетити
и
девети
чедо
под
појас
,
Мелећа
се
наћи
у
велик
брига
и
у
велик
страх
.
бринути
се
и
за
овај
девети
род
срце
свој
;
а
и
страховати
јесам
да
Хамза
-
бег
,
не
могућ
с
она
подигнути
свој
пород
,
не
оставити
она
,
и
не
узети
други
жена
!
Душа
ваљати
,
никад
Хамза
ни
чим
јесам
показати
таки
намјерити
;
али
јесам
Мелећа
знати
да
се
у
Мухамедоваца
не
казати
:
„
Жена
јесам
жељезан
кошуља
;
кад
јесам
човјек
једном
обући
,
само
јесам
смрт
моћи
од
он
раставити
“
него
се
велим
:
„
Жена
јесам
воће
који
се
јести
док
јесам
сочно
;
а
како
се
спарити
,
бацати
се
,
и
узимати
се
друго
јаковно
“
!
...
за
тај
смислити
да
радити
мало
другојаче
с
овај
девети
дијете
.
—
овај
хтети
дијета
,
рећи
јесам
она
:
—
да
оставити
само
бог
и
Божијим
служитељ
,
па
—
шта
бити
!
кад
се
дијета
наћи
,
дозвати
јесам
прво
хоџа
,
и
он
јесам
дати
овакав
вефк
(
запис
)
:
—
предавати
се
Ђого
,
и
од
он
чекати
помоћ
.
од
ја
јесам
само
вефк
(
запис
)
.
послије
хоџа
дозвати
бити
српски
поп
,
и
од
он
потражити
запис
.
поп
се
стати
бранити
,
да
не
умити
запис
писати
.
—
А
тај
дати
дијете
молитва
и
благослов
по
закон
твој
!
поп
узити
хартијица
и
запис
овај
ријеч
:
—
крст
хранитељ
все
васељена
,
крст
јесам
...
.
и
твој
снага
и
заштита
!
“
сад
дозвати
фратар
,
те
и
он
дати
овај
запис
:
—
n
.
n
.
d
.
n
.
n
.
s
.
n
.
t
.
d
.
г
.
(
тај
јесам
Non
nobis
,
domine
,
non
nobis
sed
nomini
tuo
do
gloriam
)
.
сав
овај
три
запис
завити
Мелећина
мајка
у
танак
воштан
крпица
,
па
тај
завијутак
смјестити
у
златан
хамајлија
,
који
Мелећа
намакнути
себе
на
врат
.
на
тај
начин
,
Мелећа
јесам
свој
девети
чедо
ставити
под
једину
заштита
припознат
служитељ
Божјих
од
три
босански
вјера
.
Ничије
други
помоћ
јесам
тражити
...
.
овај
девети
дијета
бити
мушкарац
,
крепак
,
и
пун
здравље
и
живот
.
Надјенуше
он
име
Омер
.
Срећна
његов
мајка
чисто
се
повратити
и
подмладити
,
дојити
и
неговати
свој
мезимац
.
и
готово
јесам
,
од
тај
доба
,
живити
само
за
Омер
.
А
шта
да
се
рећи
за
Хамза
-
Бего
?
не
напуштати
свој
обичан
суморност
,
он
бити
ипак
по
цијел
сахат
проводити
у
соба
гдје
јесам
Омер
;
некад
,
док
дијета
спавати
,
наднијети
бити
се
над
његов
бешика
,
и
не
бити
умити
скинут
очи
с
он
!
и
Омер
јесам
,
хвала
бог
,
напредовати
како
се
само
пожељети
моћи
.
свакад
здрав
,
свакад
весео
и
задовољан
,
расти
јесам
овај
мушкарац
и
развијати
се
на
велик
срећа
свој
родитељ
.
Хамза
-
Бего
и
Мелећи
сада
јесам
дан
пролазити
врло
брзо
,
готово
неосјетан
.
Приписујући
овај
свој
нов
срећа
,
у
велик
мјера
,
утицај
молитва
тројица
слуга
Божијих
,
Мелећа
и
Хамза
старати
јесам
се
,
још
од
почетак
,
упутити
свој
син
да
поштовати
тај
три
вјера
,
и
троје
слуга
њихов
.
не
моћи
се
рећи
да
јесам
они
све
друго
оставити
на
страна
,
па
се
старати
само
о
тај
:
али
—
докле
други
о
тај
вјера
јесам
свој
дјеца
ни
помињати
или
,
ако
јесам
и
помињати
,
тај
јесам
бити
само
да
свој
похвалити
а
туђ
да
нагрдити
,
она
двоје
јесам
Омер
учити
да
поштовати
све
три
„
босански
вјера
"
.
тако
јесам
она
они
називати
!
...
један
петак
,
послије
по
дне
,
Мелећи
бити
доћи
неки
познаница
на
посијело
.
Међа
гошћа
бити
и
Аџемова
Фата
,
велик
превијуша
и
каћиперка
.
с
она
бити
и
синчић
она
Мехо
,
Омеров
вршњак
.
ханума
се
намјестити
на
чардак
,
на
лијеп
поглед
у
природа
преко
кућа
и
преко
улица
.
тај
сједе
,
прести
свила
,
разговарати
се
,
и
шалити
се
по
босански
обичај
.
Омер
и
Мехо
спустити
се
,
кроз
градина
,
к
Дрина
.
Тун
узети
„
преводити
баба
преко
вод
“
,
тај
јесам
,
потезати
се
гладак
шкриња
преко
ријека
.
оба
бити
већ
толико
јак
и
вјешт
да
она
јесам
многи
шкриља
по
неколико
пута
одскочити
на
површина
,
па
тек
онда
бућнути
у
вод
;
али
ни
један
јесам
моћи
доспјети
Дрина
на
други
бријег
.
тај
јесам
бити
много
за
њихов
снага
.
на
тај
јесам
се
Омер
и
Мехо
и
смијати
и
срдити
,
што
ни
један
не
моћи
„
да
превести
баба
“
преко
Дрина
.
у
један
мах
,
и
Омер
и
Мехо
прнути
као
преплашити
тица
,
дојурити
без
дух
на
чардак
,
и
пасти
сваки
свој
мајка
на
крило
.
—
Шта
јесам
?
одати
шта
јесам
се
препасти
?
питати
жустар
Аџемовица
.
—
да
јесам
ко
задијевати
?
велим
Мелећа
Омер
.
Мехо
први
уза
казивати
да
озго
,
пут
низ
Дрина
,
с
товарни
коњма
,
ићи
неки
људи
врло
страшан
.
—
зар
од
Влах
толико
да
се
препасти
,
никакав
синути
?
цикнути
Фата
свој
синчић
.
—
страстан
јесам
,
нена
:
не
знас
како
јесам
страстан
,
тепати
преплашен
дијета
.
—
гдје
Влах
морити
бити
Турчин
страшан
?
пријекорно
запитати
мајка
.
па
тај
он
узити
под
пазух
,
издигнути
до
на
прозор
,
рећи
он
да
гледати
онамо
на
пут
који
ићи
тај
људи
.
дијета
јесам
послушати
;
али
,
угледати
онај
сељак
,
тргнути
се
к
мати
и
протепати
:
—
ух
!
Ена
онијех
Влах
!
тада
он
мајка
шинути
рука
по
образ
и
цикнути
:
—
за
што
укћеш
од
рђаковића
Влах
к
...
.
н
синути
?
река
:
—
пу
!
Влах
!
и
Мехо
,
макар
да
јесам
дрктати
од
страх
,
рећи
што
он
заповједити
мајка
...
.
пред
ноћ
,
гошћа
се
разићи
,
сваки
свој
кућа
;
отићи
и
Фата
с
Мехо
.
остати
Мелећа
сам
с
Омер
.
онда
хтети
мајка
рећи
свој
синути
:
—
Омер
,
срце
мој
!
немо
’
ти
никад
онако
пљувати
на
људи
који
ти
ништа
јесам
крив
!
—
А
за
што
,
нена
,
Мехо
учити
његов
мајка
,
да
пљувати
на
Влах
?
—
за
тај
што
она
толико
доносити
памет
!
сам
јесам
родити
шћети
један
сељак
из
село
Дивича
,
па
се
потурчити
,
и
поћи
за
Аџем
,
и
сада
виђе
ли
шта
чинити
?
„
најести
се
гладница
,
па
мисао
да
јесам
баница
“
.
онакав
наук
,
синути
мој
,
не
примати
никад
ни
од
ко
!
—
одиста
,
причати
јесам
Омер
много
доцније
,
кад
јесам
већ
одрастати
:
—
у
онај
мах
,
и
ако
јесам
бити
дијета
,
мој
ја
јесам
нена
бити
мити
као
какав
анђео
с
небо
;
а
мех
мајка
бити
ја
мрзан
као
какав
каменица
што
се
причати
да
јести
жив
људи
!
...
као
што
рећи
,
Мелећа
,
у
превелик
брига
за
свој
јединац
,
учити
он
да
никад
ники
не
вријеђати
;
да
се
,
сваки
прилика
,
уклањати
од
свађа
и
зађевица
.
А
Хамза
-
бег
,
са
свој
страна
,
мислити
да
се
и
до
свађа
моћи
доћи
па
,
за
сваки
случај
,
свој
поука
сводити
на
овај
:
—
Омер
,
мој
дијета
!
не
чинити
ники
никакав
зијан
;
а
догодити
ли
се
да
који
што
учинити
,
одмах
плаћати
!
он
синути
не
закраћивати
слобода
:
али
врло
често
понављати
:
—
платити
,
и
преплатити
сваки
штета
који
учинити
,
само
не
остајати
ни
с
ко
у
омраза
!
...
Омер
ући
у
двадесет
први
година
.
момак
јесам
тај
висок
,
стасит
:
кос
јесам
смеђ
,
а
очи
плав
,
крупан
.
Омер
носити
јевропски
одијело
,
сав
црн
,
и
закопчати
до
под
само
грло
.
на
глава
он
јесам
угасит
црвен
вес
,
с
мали
црн
кићанка
од
препреден
свила
.
да
он
јесам
тај
вес
,
какав
обично
носити
млад
образован
Турчин
,
ни
по
шта
други
не
бити
се
моћи
познати
да
јесам
Хришћанин
.
сав
чаршија
не
звати
Омер
другојаче
него
:
Омер
Челебија
.
А
,
права
рећи
,
и
бити
јесам
челебија
.
Племић
по
лоза
;
син
богат
отац
;
јединац
у
ојађен
за
толики
дјеца
родитељ
—
Омер
јесам
свакад
имати
да
подмирити
сваки
жеља
свој
.
кад
јесам
бити
дијета
,
шипарац
,
дјетић
,
отац
он
јесам
пак
из
Цариград
поручивати
мали
,
изучен
коњић
за
јахање
;
за
Омеров
соко
и
хрт
знати
јесам
и
Травник
и
Сарајево
,
а
одијело
он
јесам
сваки
дан
бити
лијеп
и
прикладан
од
одијело
пашин
син
о
курбан-барјаму
.
поред
тај
,
Омер
јесам
проћи
и
доста
свијет
:
слазити
јесам
у
Шабац
и
у
Биоград
;
бивати
јесам
у
Сарајево
,
у
Једренету
,
и
у
Стамбол
;
ићи
јесам
у
Загреб
,
у
Пешта
,
и
у
Беч
.
знати
јесам
нешто
мало
њемачки
;
српски
јесам
говорити
као
добар
Србин
:
читати
јесам
и
писати
српски
:
а
и
турски
јесам
доста
разбирати
,
само
кад
он
јесам
требати
да
ко
писати
турски
писма
,
писати
он
јесам
турски
слово
а
српски
ријечма
.
један
,
с
неки
Зворничанима
,
Омер
сићи
у
Биоград
.
Зворничани
се
вратити
,
а
он
остати
да
дуже
гледати
неки
врашки
„
циркус
“
,
у
који
јесам
бити
коњ
веома
изучен
.
послије
неколик
дан
,
чути
Омер
да
јесам
он
родитељ
у
брига
,
јер
јесам
неко
разгласити
:
да
он
хтети
да
се
покрстити
.
Младић
онда
сјести
и
написати
свој
мајка
ево
овако
писма
:
„
од
Омер
Хамзин
син
,
из
бијел
град
Биоград
,
овај
књига
у
Босна
поносан
.
у
град
Зворник
,
у
крај
вод
Дрина
.
А
на
рука
његовојзи
мајка
.
хвала
бог
самостворитељу
!
селам
ти
,
мити
мој
нена
!
селам
слати
и
мио
бабајко
.
и
по
двор
,
велик
и
мали
.
селам
слати
наш
коншилуку
:
ко
год
за
ја
хајати
и
упитати
.
ко
не
питати
?
за
он
не
марити
!
А
ко
јоште
зборити
и
додава
:
„
да
јесам
Омер
образ
упрљати
“
,
Тома
гребати
и
отац
и
мајка
!
јесам
Омер
дјете
аџамија
;
знати
Омер
куд
се
опасивати
;
Омер
памтити
наук
баба
свој
,
памтити
рјечи
мио
свој
мајка
.
тај
ја
знати
,
мити
мој
нена
!
па
не
бригати
за
Омер
свој
!
“
овај
писма
,
овакав
какав
јесам
,
неки
бити
свједочанство
колико
јесам
Омер
бити
јак
у
српски
језик
и
у
писма
.
Рођен
међу
Србин
,
и
од
дјетинство
живити
с
она
,
Омер
се
толико
бити
свикнути
с
хришћански
обичај
,
да
се
,
готово
,
ни
тијем
јесам
разликовати
од
Хришћана
свој
вршњак
.
он
Срба
звати
на
свадба
,
на
слава
,
на
село
,
и
на
други
забава
и
весеље
.
он
играти
у
кола
,
пити
вино
,
и
владати
се
са
сав
онако
како
се
владати
младић
Хришћани
и
Кршћани
.
у
тај
вријеме
у
зворнички
гарнизон
бити
неки
јузбаша
Есад-Бег
,
из
Анадола
родом
.
овај
Есад
-
бег
,
доћи
у
Босна
,
бити
научити
два
ствар
нов
за
себе
:
говорити
српски
,
и
пита
турски
!
он
јесам
Омер
много
пута
добро
напојити
у
ардија
бакал
Митар
Цинцар
.
у
један
таки
пијанац
,
гдје
бити
и
и
Срба
и
Турчин
,
Есад
-
бег
,
видити
колико
Омер
пријатељски
друговати
са
Србин
,
упитати
:
откуда
јесам
тај
?
—
родити
јесам
се
међу
Србин
,
одговорити
Омер
:
—
и
одрастати
јесам
с
она
.
—
Па
и
други
јесам
се
Зворничани
родити
међу
Србин
,
и
одрасти
с
она
,
као
и
тај
,
наставити
Анадолац
:
—
и
ето
јесам
така
?
—
за
мој
дјетињство
,
рећи
Омер
даље
:
—
бити
јесам
овдје
,
у
Зворник
,
у
српски
школа
,
неки
учитељ
који
јесам
свој
ђак
оставити
многи
добар
наук
.
о
тај
се
учитељ
онда
причати
,
као
о
неки
особит
човјек
.
оно
што
јесам
он
говорити
свој
ђак
,
понављати
се
,
послије
,
по
дућан
и
по
кућа
.
тако
велим
да
јесам
један
дан
казивати
:
како
се
распознавати
биљка
од
биљка
,
а
како
човјек
од
човјек
.
—
у
биљка
имати
више
знак
за
разликовање
,
говорити
јесам
он
:
—
али
јесам
лист
и
цвијет
знак
виђен
.
по
листа
,
по
цвијет
,
познавати
се
који
јесам
дрво
с
који
својта
,
а
који
и
који
јесам
туђина
.
Људма
пак
,
говорити
јесам
тај
учитељ
даље
:
—
језик
јесам
тај
што
јесам
дрвеће
лист
и
цвијет
.
по
говор
,
по
језик
,
познавати
се
који
јесам
људи
међу
себе
својта
,
а
који
јесам
јабана
.
вјера
јесам
ту
нешто
са
сав
други
.
Браћа
по
језик
,
браћа
јесам
и
онда
кад
један
ићи
у
црква
,
други
у
миса
,
а
трећи
у
џамија
.
и
тако
јесам
сав
Бошњак
—
и
Хришћани
,
и
Кршћани
,
и
мусломанин
—
браћа
,
јер
сав
говорити
један
исти
језик
,
а
Туркуша
и
Бошњак
јесам
браћа
,
него
јесам
само
једновјерац
.
—
Аџаип
!
викнути
Есад
-
бег
:
—
зар
ти
!
весео
бити
,
ак-мусломан
,
примати
одмах
све
што
чути
да
булазнити
какав
влашки
даскало
?
—
не
,
ефендија
!
одговорити
Омер
:
—
јесам
ја
таки
бесједа
слушати
само
од
тај
даскало
:
и
мој
мајка
говорити
ја
јесам
врло
често
,
да
са
сав
босански
вјера
лијепо
жив
;
а
редати
јесам
,
бивати
,
свој
мајка
слушати
!
тај
и
наш
коран
заповиједати
!
Есад
-
бег
бити
прилично
напит
кад
јесам
Омер
понети
говорити
па
,
слушати
шта
зборити
младић
Мусломан
,
као
да
се
са
сав
истријезнити
.
он
погладити
свој
кратак
брада
и
,
као
у
неки
велик
јад
,
викнути
:
—
Вај
!
вај
!
вај
!
Наш
се
цар
само
узалуд
мучити
!
Босна
хтети
,
а
пријести
а
послије
,
с
оваки
син
бити
оно
што
сам
хтети
!
...
један
дан
,
враћати
се
из
лов
кућа
,
Омер
срести
,
у
Муфтиној
улица
,
гомила
српски
дјеца
који
бјежати
пред
гомила
Турић
што
трчати
за
српчићима
,
потезати
се
за
она
камење
и
дрвеће
.
—
Шта
јесам
тај
?
упитати
Омер
хром
Хас
Хаџи-
Риџалова
који
,
као
хромац
,
трчати
назорице
за
други
.
—
онај
поганац
,
Радојица
Маркићев
,
нагрдити
наш
вјера
!
—
како
јесам
нагрдити
,
болан
?
—
ето
како
:
он
,
каурин
,
назвати
мераба
Ибро
Мехмед
-Агиному
!
—
А
зар
јесам
мераба
какав
руг
наш
вјера
?
—
руг
јесам
велик
,
кад
тај
ријеч
рећи
Влах
Турчин
.
—
Прођите
се
ви
залудница
!
А
куда
трчати
сада
?
—
гонити
она
доље
к
Дрина
;
и
,
ако
не
умакнути
,
стјерати
она
у
вод
све
до
један
!
Чувши
тај
,
Омер
окренути
коњ
,
стигнути
Турић
,
привикати
на
она
,
и
вратити
она
на
траг
.
српски
дјеца
,
међу
тијем
,
измакнути
и
посакривати
се
.
Мог
бити
да
несташан
дјеца
не
бити
Омер
ни
послушати
,
али
он
бити
на
коњ
,
и
с
кер
,
који
јесам
она
за
час
моћи
сав
исцијепати
.
Турић
,
преко
свој
воља
вратити
,
гунђати
против
Омер
,
што
бранити
„
Влах
"
(
Срба
)
,
као
да
јесам
његов
вјера
?
!
А
Омер
опет
у
себе
мислити
:
—
Чудних
слијепац
!
љутити
се
и
бити
за
ријеч
,
који
ваљати
да
мирити
и
благ
људи
!
...
до
кућа
Хамза
-
Бегов
први
јесам
кућа
богат
и
чувен
трговац
Павао
Тешњака
.
овај
Павао
родом
јесам
из
Тешањ
.
у
младост
свој
много
јесам
путовати
по
јевропски
и
азиски
Турска
.
Чак
јесам
бити
и
у
мисирски
војска
,
под
некаки
јунак
паш
.
послије
се
одати
на
трговина
,
и
зарадити
јесам
лијеп
пар
.
бити
се
вратити
у
Тешањ
,
али
се
ондје
јесам
задржати
,
већ
се
из
Тешањ
преселити
у
Зворник
,
да
јесам
ближе
к
Србија
,
куд
,
најпослије
,
и
мисао
пријећи
.
Тешњак
јесам
човјек
већ
стар
,
крезав
,
висок
,
сув
,
али
још
крепак
,
и
свакад
носити
пиштољ
сребрњак
за
појас
.
кад
он
,
од
Турчин
,
не
смије
држати
напријед
,
онда
он
поздраво
држати
за
леђа
,
под
ћурче
.
у
Павао
Тешњака
,
који
се
подоцкан
и
оженити
,
имати
само
један
шћер
,
по
име
Пава
.
цурити
јесам
управо
@card@
година
.
љепота
Павин
ја
не
умити
описати
.
моћи
казати
:
каки
јесам
она
очи
,
каки
обрва
,
чела
,
образ
,
нос
,
уста
,
зуб
,
брада
,
и
бијел
грло
,
а
особито
меден
грьоце
;
али
сав
тај
не
бити
моћи
показати
цијел
љепота
овај
необичан
дјевојка
.
ако
јесам
кад
,
на
каки
велик
сабор
,
гледати
више
лијеп
дјевојка
,
и
за
сваки
,
на
по
себе
,
наћи
јесам
да
јесам
баш
лијеп
;
па
бити
,
послије
сав
тај
љепотица
,
доћи
Пава
:
ви
бити
јесам
погледати
и
—
занијемити
бити
од
чудо
;
заборавити
бити
сав
онај
љепотица
пред
она
,
и
само
бити
се
дивити
неисказан
мјера
њен
лепота
.
ето
таки
ви
јесам
Тешњакова
шћети
!
Омер
и
Пава
,
близак
сусједи
,
расти
јесам
један
на
други
гледати
.
јер
,
макар
да
се
српски
дјевојка
у
Босна
чувати
готово
као
и
турски
,
овај
двоје
млад
виђати
јесам
се
често
још
од
дјетињство
.
А
што
год
јесам
се
чешће
виђати
:
све
више
јесам
жељети
да
се
видити
!
један
тих
вече
,
кад
блијед
мјесец
бити
обасјати
и
Зворник
и
Сакар
,
из
Тешњакове
градина
струјити
овакав
пјесмица
:
„
Видајићу
!
у
Босна
пашић
!
Ил
’
ја
просити
,
ил
’
хтети
сам
доћи
?
на
тај
глас
,
из
Хамза
-
Бегов
башта
одазвати
се
овај
одјек
:
„
Просићу
ти
;
не
долазити
сам
!
Знаш
ја
баба
,
а
знати
тај
бабајко
:
Тешко
ми
са
вјера
два
!
“
Већ
јесам
бити
ни
најмање
двоумица
:
Омер
јесам
бити
замиловати
Пава
;
Пава
јесам
боловати
за
Омер
.
тај
јесам
најприје
осјетити
дјевојка
и
момак
,
врста
Омеров
и
Павин
;
послије
тај
доћи
до
уш
Мелећи
,
Омеров
мајка
,
и
Деспина
—
мајка
Павин
.
најпослије
тај
постати
јаван
тајна
и
за
оштар
Тешњака
и
за
суморан
Хамза
-
Бего
.
Павао
Тешњак
један
јесам
од
онај
богат
људи
који
јесам
,
по
нарав
,
врло
плах
,
али
несталан
у
свој
расположење
.
оваки
људи
околина
њихов
,
имати
интерес
не
вријеђати
она
,
изучити
добро
па
,
послије
,
управљати
она
по
свој
воља
.
она
се
свакад
,
без
и
један
ријеч
отпор
,
тренутно
покоравати
сваки
заповијест
овако
плах
господар
а
,
доцније
,
кад
се
он
стишати
,
чинити
што
јесам
она
воља
!
људи
оваки
,
као
Тешњак
,
не
сретати
никаки
отпор
у
тренутак
свој
срдња
,
мислити
да
се
њихов
воља
вршити
и
ондје
гдје
не
допирати
очи
њихов
.
у
така
вјеровање
.
,
и
Тешњак
држати
да
његов
шћер
не
смије
ни
погледати
у
некрштен
Омер
,
кад
знати
да
бити
отац
њен
пријести
глава
дати
,
него
ли
бити
пристати
да
бити
таст
Турчин
!
за
тај
,
чути
од
свој
жена
Деспина
,
да
јесам
се
завољети
Пава
и
Омер
,
само
рећи
:
—
гле
!
гле
!
А
ко
тај
казати
?
зар
они
не
знати
да
јесам
Тешњак
жив
?
Мор
!
Још
пасти
мој
сребрњак
!
...
Рекавши
тај
,
Тешњак
јесам
мислити
да
јесам
сам
ствар
пресјећи
,
и
разбити
са
сав
!
...
Хамза
-
бег
пак
,
на
да
и
сам
јесам
бити
рад
тај
миловање
,
ипак
јесам
мислити
другојаче
.
кад
он
Мелећа
каза
да
јесам
Омер
од
збиља
завољео
Пава
,
он
она
одговорити
:
—
у
младић
јесам
крв
врело
;
он
јесам
сваки
цура
лијеп
;
чак
он
јесам
лијеп
и
она
од
који
хтети
се
доцније
ратосиљати
!
Омер
јесам
завољео
Пава
што
јесам
прво
она
видити
,
и
што
јесам
виђати
често
.
довести
он
други
—
замиловати
и
други
.
него
ти
гледати
да
ја
Омер
оженити
Бећир
-Агином
шћерком
Ђулија
.
она
двоје
јесам
,
чинити
ја
се
,
један
према
други
!
сад
јесам
требати
наћи
прилика
да
се
видити
и
састати
Омер
и
Ђулија
,
а
тај
бити
врло
тешко
,
нарочито
послије
случај
који
хтети
сад
испричати
.
Ђулија
јесам
доходити
на
ашиковање
,
и
мамити
ја
за
себе
,
Мустафа
Шабан
-
Агић
,
млад
,
лијеп
и
богат
трговац
,
који
јесам
већ
имати
један
жена
.
у
Босна
момак
ашиковати
с
дјевојка
готово
усред
по
дне
.
Ашик
,
на
прилика
,
доћи
пред
кућа
,
лупнути
звекир
у
врата
;
дјевојка
,
чути
тај
,
прићи
к
прозор
:
ту
се
видити
,
стајати
,
и
разговарати
се
.
тај
ники
јесам
зазоран
;
тај
јесам
онако
исто
као
што
се
у
Хришћана
,
на
игранка
,
разговарати
момак
и
дјевојка
,
шетати
под
рука
један
с
други
.
Мустафа
јесам
тако
доходити
Ђулија
много
пута
,
и
свакад
јесам
јесам
мамити
да
поћи
за
он
.
један
,
кад
она
поновити
тај
жеља
,
одговорити
он
она
:
—
Мор
,
што
хтети
ти
ја
?
тај
један
жена
већ
имати
?
—
дјевојка
,
вила
бијел
!
рећи
хтети
он
:
—
не
зборити
тако
!
А
гдје
јесам
ти
,
душа
драгати
,
видјети
соко
да
један
крило
лети
?
Баш
на
тај
ријеч
,
рупа
Бећир-Ага
,
и
страшно
план
,
што
се
толико
сладити
многоженство
који
нејма
много
у
Босна
.
од
тај
доба
,
свој
јесам
шћер
тако
затворити
да
јесам
видјети
,
што
онај
ријеч
,
сунце
ни
мјесец
.
ето
с
тај
Омер
јесам
бити
тешко
видјети
Ђулија
.
али
се
наћи
вјеран
људи
који
он
,
у
пркос
сав
брава
,
реза
и
катанац
,
увести
у
харем
,
ни
кроз
врата
,
нити
кроз
прозор
,
већ
кроз
онај
вртијељку
кроз
који
се
пуштати
јела
из
кујна
у
харем
.
и
тако
Омер
видјети
Ђулија
,
разговор
се
с
она
,
прошалити
се
мало
,
па
излазити
од
она
—
рећи
јесам
себе
:
—
Добра
цура
!
неки
она
Алах
сваки
срећа
дати
;
али
јесам
мој
прилика
!
...
с
овај
састанак
,
који
он
јесам
моћи
и
глава
стати
,
Омер
се
вратити
кући
доцкан
у
вече
.
одмах
јесам
легати
у
постеља
намјеран
да
сјутра
казати
мајка
,
да
се
проћи
далек
разговор
о
дјевојка
који
он
не
хтети
никад
узети
.
кад
бити
други
дан
,
он
рано
пробудити
отац
,
и
рећи
он
врло
озбиљно
:
—
Омер
!
доље
јесам
коњ
осједлани
;
момак
јесам
готов
;
само
чекати
ти
.
опремити
се
,
јахати
и
,
без
обзир
,
измицати
у
село
Н
.
тамо
надгледати
радин
,
и
увијек
уза
се
водити
од
момак
или
Спасоје
Зекавица
,
или
Ахмет
Пржуљ
.
овамо
не
долазити
,
докле
ти
не
поручити
!
—
за
бог
,
шта
јесам
тај
тако
изненада
?
—
Ништа
!
твој
дјетињаст
игра
с
кућа
Бећир
-Агином
док
се
обазнати
,
а
обазнати
се
можда
још
данас
,
дигнути
хтети
на
тај
сав
Зворник
.
за
тај
јесам
боље
да
се
раније
уклонити
одавдје
.
нити
јесам
Омер
имати
навика
поговарати
,
нити
Хамза
воља
трпјети
поговор
.
те
тако
,
у
један
мах
,
нестати
у
Зворник
Омер
,
као
да
пропасти
у
земља
.
А
ваљати
казати
права
,
не
само
Бећир
-
ага
који
јесам
,
као
што
видјети
,
имати
рашта
срдити
се
на
Омер
,
него
и
многи
други
Зворничани
Турчин
гледати
попријеко
овај
младић
мусломанин
који
се
толико
много
дружити
с
Хришћанима
.
али
,
у
овај
мах
,
сав
они
имати
много
прек
посао
.
гроф
Самарија
,
са
свој
дивизија
,
идући
на
Зворник
,
већ
се
бити
примакнути
к
Тузла
.
Турчин
Бошњак
,
не
хтети
кукавички
уступити
Босна
,
који
јесам
толико
пута
и
од
сам
султан
сабља
бранити
,
спремати
се
на
крвав
отпор
аустријски
окупација
.
с
тај
се
јесам
имати
кад
мислити
о
несташан
игра
Омеров
,
тај
бити
Омер
моћи
и
у
Зворник
остати
на
мир
;
али
Хамза
-
бег
,
као
смотрен
отац
,
који
имати
јединац
син
,
желити
јесам
да
он
што
пријести
уклонити
с
очи
увријеђен
и
срдит
Турчин
.
код
доњи
Тузла
бити
крвав
бојити
.
Турчин
Бошњак
,
у
три
мах
,
јуначки
сузбити
Ђенерала
Самарија
.
муфтија
,
устаначки
вођ
,
бити
у
тај
битка
прав
витез
.
Пролетајући
кроз
ред
борац
,
муфтија
соколити
свој
земљак
ријечма
:
—
ха
,
Турчин
!
ха
,
браћа
мој
!
Покажите
се
данас
!
овај
дан
чекати
јесам
ја
одавно
!
данас
јесам
на
рај
врата
широм
отворен
.
гинути
овдје
јуначки
,
да
у
рај
живити
светитељски
;
промучити
се
за
један
дан
,
да
благовати
до
вијек
!
и
одиста
честит
син
поносан
Босна
бити
се
као
прав
јунак
,
али
бројни
сила
надвали
,
и
—
ћесаровци
освојити
све
,
па
и
Зворник
.
послије
тај
,
Омер
се
вратити
к
родитељ
,
и
затјецати
она
у
нов
мука
и
невоља
.
старац
Хамза-Бег
јесам
вјеровати
да
султан
моћи
овако
пустити
поносан
Босна
и
кршан
Херцеговина
;
јесам
вјеровати
ни
да
хтети
се
Шваба
скрасити
у
овај
земља
,
па
сада
,
кад
видјети
што
се
збити
,
идаше
сиромах
,
као
риба
отровати
.
сада
од
сав
збиља
помињати
да
се
сести
из
Босна
!
...
Мелећа
пак
,
и
онако
одавно
слаб
,
чути
да
Хамза
намјеравати
ићи
из
Босна
,
и
оставити
гроб
свој
;
предак
,
а
особито
гроб
толики
дјеца
свој
,
сиротица
,
што
онај
вео
,
премријети
жив
.
не
проћи
много
,
а
она
пасти
у
права
болест
.
и
тако
јесам
венути
и
губити
се
сваки
дан
;
тако
јесам
копнити
као
снијег
на
југовина
.
по
сав
се
опажати
да
она
нејма
дуг
вијек
.
Баш
пред
сам
смрт
,
Мелећа
зовнути
Омер
,
посадити
он
на
постеља
,
крај
себе
,
и
хтети
он
нешто
рећи
,
па
се
загушити
плакати
и
суза
.
—
Омер
,
очи
мој
!
рећи
она
опоравити
се
:
—Дође
вријеме
да
се
растајати
.
ја
умирати
а
ти
остајати
.
не
жалити
ја
,
чедо
мој
;
ја
за
самрт
и
јесам
;
него
мислити
себе
што
остајати
.
у
Зворник
,
у
сав
Босна
,
ето
се
сав
тумбе
окренути
!
сам
бог
знати
што
хтети
бити
најпослије
!
.
.
застати
.
дуго
дихати
,
прибирати
снага
,
па
хтети
опет
почети
:
—
пре
него
што
умрети
,
остављати
ти
пошљедњи
препорука
,
пошљедњи
молба
...
Слушао
јесам
да
јесам
ја
,
до
ти
,
осморо
дјеца
умрети
.
Алах
ја
поклонити
јединога
ти
,
да
заклопити
очи
мој
.
не
знати
чим
јесам
заслужити
тај
милост
,
али
јесам
се
за
она
молити
и
хоџа
,
и
поп
,
и
фратар
.
они
јесам
ја
свој
молитва
дати
;
ево
она
у
овај
хамајлија
!
Чија
ја
јесам
молитва
помоћи
,
ја
не
знати
:
али
знати
да
јесам
се
сваки
од
тај
тројица
свјештеника
обраћати
свити
срце
свој
.
права
јесам
,
чедо
мој
,
и
ти
тај
да
знати
!
...
сад
се
упети
,
те
слабачак
рука
скинути
с
врата
златан
хамајлија
,
и
дати
јесам
Омер
,
рећи
:
—
у
тај
јесам
хамајлија
запис
и
молитва
што
јесам
ја
дати
:
хоџа
,
поп
,
и
фратар
.
ја
јесам
увијек
држати
да
јесам
ја
ти
тај
молитва
очувати
.
према
тај
јесам
ја
и
баба
тај
ти
и
упућивати
и
учити
,
да
гледати
с
поштовање
на
сав
три
вјера
у
Босна
.
ја
бити
жељети
да
ти
,
и
од
сада
,
тијех
вјера
и
њихов
свјештеника
никад
не
вријеђати
!
заклети
ја
се
,
срце
мој
!
...
—
клети
ти
се
,
нена
,
љубав
твој
,
рећи
Омер
плачан
,
љубити
јесам
у
рука
,
и
примати
хамајлија
!
—
неки
ти
Алах
чувати
,
радост
мој
!
прошаптати
Мелећа
.
.
и
...
издахнути
!
.
.
Хамза
-
бег
остати
без
свој
добар
Мелеће
са
син
Омер
.
за
Мелећом
,
с
који
јесам
провести
сав
вијек
,
старац
јесам
жалити
јако
;
некад
бити
,
јесам
у
соба
,
видјети
какав
њен
хаљетак
,
или
ма
што
њезин
,
бризнути
плаката
као
мало
дијета
.
поред
тај
туга
,
Хамза
јесам
гристи
и
несрећа
који
снаћи
цијел
Босна
.
сад
јесам
сав
озбиљан
мислити
да
се
сести
из
Босна
.
Очекивао
јесам
само
,
да
он
се
малко
стишати
жалост
за
Мелећом
,
и
да
свој
имање
понајлак
уредити
.
један
,
пријести
по
дне
,
пошто
јесам
провести
неколико
несан
ноћ
,
сјеђаше
Хамза
и
на
свој
ћошак
и
пушити
.
Бијаше
јако
замислити
,
а
у
лице
блијед
,
готово
модар
.
Призвавши
к
себе
Омер
,
рећи
он
да
сјести
:
—
Омер
,
дијета
!
почети
Хамза
,
а
језик
он
се
једва
кретати
у
вилица
:
толико
бити
човјек
изнемоћи
:
—
Омер
,
дијета
!
Алах
се
расрдити
на
Босна
и
на
Бошњак
.
.
.
Диље
ја
у
Босна
не
моћи
остати
,
ни
гледати
очи
овај
чудо
(
окупација
)
.
ићи
у
Стамбол
,
а
оданле
хтети
,
иншалах
,
на
ћаба
.
Пођи
са
ја
и
ти
,
синути
мој
!
Почувај
ја
у
пут
:
поразговарати
ја
у
туђина
,
докле
узаживим
;
а
кад
умрети
,
заклопити
ја
очи
:
укопати
ја
међу
правовјеран
,
па
онда
чинити
од
себе
што
знати
!
ти
се
мореш
и
у
Босна
вратити
;
твој
јесам
други
,
а
мој
јесам
друго
.
.
.
ту
заћутати
за
неколик
минута
,
па
хтети
наставити
низак
глас
:
—
Омер
,
синути
!
Наши
јесам
стар
,
бирземаниле
,
бити
крстити
:
у
наш
кула
,
на
таван
,
бити
зар
и
данас
који
лонац
у
који
јесам
они
варити
свињетина
,
тек
ја
крста
на
се
никада
јесам
турити
...
али
,
синак
,
што
јесам
бивати
некад
прије
ми
,
зашто
не
бити
моћи
бити
опет
,
послије
ми
?
...
па
—
сваки
вјера
учити
људи
на
добра
;
зао
вјера
ја
не
познавати
;
него
познавати
у
сваки
вјера
зао
људи
!
...
ето
,
у
Босна
и
у
Херцеговина
,
права
говорећ
’
,
и
Хришћани
,
и
Кршћани
,
и
ја
мусломанин
—
народ
јесам
са
сав
један
...
Рекавши
тај
,
старац
се
појмити
рука
да
принети
к
уста
чибук
,
да
одбити
који
дим
,
али
он
рука
на
један
мах
виснути
,
чибук
пасти
на
ћилим
,
и
Хамза
се
извалити
на
јастук
који
се
бити
подбочити
.
докле
Омер
стигнути
да
он
прихватити
,
да
он
подигнути
—
Хамза
бити
већ
мртав
:
умријети
,
управо
,
и
не
зијенувши
!
.
.
.
остати
Омер
јесам
самцит
у
богат
двор
Видајићеву
,
на
велик
имање
Хамза
-Беговом
:
свега
имати
,
свега
изобилан
;
само
нејма
радост
,
нејма
весеље
—
нејма
срећа
.
куд
се
год
окренути
,
свуд
јесам
пуно
,
само
његов
срце
увијек
празан
.
његов
добар
нена
:
његов
анђео
чувар
,
умрети
јесам
послије
неколико
дан
прав
боловање
:
а
отац
он
,
неподворен
,
непонуђен
,
отићи
,
на
његов
очи
;
отргнути
он
се
из
наручје
,
као
да
он
стријела
устријелити
!
Одоше
он
,
дактати
,
и
отац
и
мајка
оставити
он
сам
међу
несвојтљивим
рођак
,
међу
срдит
сусјед
,
међу
немоћан
пријатељ
,
под
неки
нов
врло
ревњив
власт
,
под
туђински
сила
!
и
преко
сав
тај
јад
,
судбина
Омер
спремати
један
нов
,
тежак
удар
!
један
вече
,
у
први
сутон
,
послије
дуг
тумарање
,
колико
да
разбити
сјета
,
Омер
се
враћати
кућа
.
Дошавши
до
Тешњакових
авлиски
врата
,
опазити
неки
журба
у
авлија
:
момак
нешто
везивати
,
спремати
,
као
да
хтети
да
товарити
.
Омер
срдити
закуцати
брже
.
—
Шта
јесам
овај
сад
?
упитати
он
јесам
себе
.
у
тај
мах
Тешњаков
момак
Петроније
изиде
на
улица
.
—
Шта
ви
тај
радити
?
упитати
он
Омер
.
—
спремати
да
товарити
,
одговорити
Петроније
,
и
упињати
се
да
неко
сагледати
кроз
сутон
дубоко
у
улица
.
—
ако
бог
да
?
упитати
Омер
даље
.
—
газда
-
Паја
се
сести
.
.
.
Још
мало
па
хтети
овдје
остати
сам
сиротиња
,
рећи
Петроније
и
не
гледити
у
Омер
...
—
А
куд
мисао
Газда-Пајо
?
—
Одавдје
хтети
у
Лозница
;
из
Лозница
у
Шабац
,
а
из
Шабац
у
Биоград
,
куд
теглити
сав
богат
људи
.
Омер
хтети
питати
још
нешто
,
али
он
,
лијепо
,
ријеч
застати
у
грло
:
укочити
се
,
и
стајати
као
какав
безјак
.
у
тај
пар
наићи
Павин
тетак
Смиљана
,
који
јесам
знати
како
се
гледати
Омер
и
Пава
па
,
прилазити
,
кроз
мали
осмијех
,
рећи
:
—
моћи
се
,
тај
кона
,
сада
убити
од
плач
?
—
Зашто
Смиља
,
упитати
Омер
неки
молбаним
глас
?
—
тај
,
знати
,
зет
Паја
се
сести
у
Биоград
,
па
хтети
ти
,
бојити
се
,
бити
жао
комшилук
!
Рекавши
тај
,
Смиљана
креснути
лијеви
трепушом
,
али
Омер
тај
не
видјети
једно
што
јесам
већ
бити
мрак
,
а
друго
што
бити
јако
узбуђен
.
—
кад
полазити
Газда-Пајо
?
—
ако
хтети
бог
,
сјутра
!
Ноћ
јо
таман
;
мјесечина
нејма
;
само
риједак
звијезда
бацати
слабачак
свјетлост
на
Зворник
и
на
његов
околина
.
Дрина
,
прељевати
се
преко
свој
каменит
праг
,
јечати
да
се
брдо
разлегати
.
Омер
,
у
туга
свој
,
сићи
низ
градина
водити
на
обала
;
наслонити
сјетан
глава
свој
на
свој
длан
;
лакат
побоо
у
кољено
,
и
дати
се
у
тужан
,
тужан
мисао
.
не
гледати
он
звјездан
небо
;
не
осјећати
ноћни
тајнен
тишина
;
не
чути
јек
дрински
вод
,
који
се
цијепати
преко
праг
,
као
да
се
каки
хала
борити
;
него
...
.
—
не
мислити
ништа
,
него
да
скакати
обоје
у
Дрина
,
рећи
неко
иза
његов
леђа
,
и
нечији
рука
спустити
он
се
лагати
на
рам
!
Омер
се
тргнути
,
поглед
,
а
пред
он
,
о
велик
Божа
,
стајати
Пава
,
и
лити
суза
низа
свој
бијел
лице
.
—
Омер
,
соко
сивити
!
наставити
она
:
—
искрасти
јесам
се
од
свачији
очи
,
да
ти
још
једном
видити
прије
полазак
.
ми
не
дати
узети
се
:
ти
јесам
Мухамедовац
а
ја
Хришћанка
!
ко
марити
за
наш
срце
?
мој
отац
се
сести
одавдје
највише
за
тај
да
се
прекинути
наш
вољење
.
али
јесам
се
ја
заклети
тежак
клетва
,
свој
очни
вид
,
да
се
не
удати
,
докле
год
не
дознати
да
јесам
се
ти
оженити
!
...
—
Оженио
?
упитати
Омер
заталасан
глас
:
—
пријести
бити
овај
Дрина
потећи
на
више
;
пријести
бити
овај
зов
заборавити
листати
,
и
овај
ружица
цвасти
:
него
што
он
Омер
заборавити
Пава
...
.
тај
ти
јесам
душа
мој
;
тај
јесам
сунце
мој
,
рај
мој
!
све
,
све
што
ја
јесам
досада
моћи
бити
радост
,
знати
да
јесам
изгубити
:
једина
тај
бити
ја
остати
...
сад
и
ти
одлазити
!
...
али
...
али
...
мањ
да
жив
не
бити
,
тако
ти
не
хтети
наћи
,
гдје
бити
да
бити
!
.
.
.
—
Омер
?
—
да
!
Наћи
хтети
ти
!
тај
знати
,
и
Омеров
ријеч
вјеровати
!
Загрлише
се
,
заплакати
се
,
ижљубити
се
и
,
ух
—
растати
се
!
...
.
Тешко
јесам
описати
како
јесам
бити
Омер
у
Зворник
,
пошто
и
Пава
отићи
.
мјесто
у
који
он
јесам
први
пут
огријати
јарко
сунце
:
у
који
се
јесам
заиграти
први
дјетињи
игра
;
у
који
јесам
први
пут
појездио
на
коњ
витез
;
гдје
јесам
први
пут
припасати
сабља
—
јуначки
прилика
;
гдје
јесам
први
пут
окусити
драж
женски
лице
и
сила
дјевојачки
очи
:
тај
мјесто
сада
он
се
јесам
претворити
у
тамница
,
готово
у
пакао
.
Што
јесам
год
за
он
некад
бити
радост
,
сада
он
јесам
изазивати
суза
на
очи
!
дуго
јесам
ходати
,
као
да
јесам
и
глух
и
нијем
,
не
находити
нигдје
мир
нити
станка
.
Ишао
јесам
замислити
,
сједио
јесам
брижан
и
зловољан
,
не
говорити
готово
ником
ни
ријеч
.
тако
мисаон
и
брижан
,
сјеђаше
Омер
,
један
дан
,
у
свој
соба
оружник
.
дати
он
се
нешто
погледати
на
оружје
,
који
висити
још
онако
како
он
јесам
Пржуљ
очистити
и
повјешати
.
Очи
он
се
уставити
на
мали
пушка
који
јесам
носити
као
дијета
;
сјетити
се
онај
свој
радост
када
јесам
она
задијевати
за
лист
па
,
не
мислити
много
,
дигнути
се
,
скинути
с
клин
један
,
разгледати
јесам
,
окренути
к
отворен
прозор
и
,
као
од
шал
,
наперити
на
један
голуб
у
јат
,
који
се
сунчати
на
велик
дуд
пред
кућа
.
Пушка
грунути
,
голуб
прнути
,
перје
се
разлетети
по
ваздух
,
а
мртав
голубак
спадати
с
грана
на
грана
доља
к
земља
.
тек
тада
Омер
видјети
да
јесам
,
онако
замислити
,
и
запети
и
окинути
обарач
у
пун
пушак
!
...
не
проћи
много
,
а
жандар
те
к
он
:
—
Ко
јесам
пуцати
овдје
у
сред
варош
?
—
ја
,
нехотице
,
изметнути
мали
пушак
,
одговорити
Омер
.
—
Хајд
са
ја
у
уред
?
—
сад
хтети
доћи
!
—
не
хтети
?
не
слушати
?
Противиш
се
?
—
јесам
,
него
ја
јесам
кућа
сам
:
морати
позаклапати
одаја
,
па
хтети
доћи
одмах
.
отићи
.
мало
час
,
ево
она
петорица
.
—
напријед
!
викнути
каплар
:
—
пред
ми
да
ићи
у
уред
,
г
.
предстојник
!
—
Ићи
хтети
,
људи
Божји
,
само
док
затворити
сав
одаја
...
Дошавши
у
уред
,
жандар
увести
Омер
у
соб
чекаоница
,
докле
г
.
предстојник
моћи
да
он
примити
.
у
чекаоница
бити
и
један
Зворничанин
Турчин
,
који
јесам
добро
живити
с
господа
официр
.
он
се
нагнути
Омер
на
ухо
,
и
шанути
он
:
—
Спремо
ти
се
неки
белај
:
бојити
се
,
иструнути
у
казамат
;
него
се
одмах
понудити
да
бити
војник
.
она
сад
врло
годити
да
се
који
Турчин
оџаковић
,
драг
воља
,
писати
у
војник
!
...
у
тај
Омер
зовнути
г
.
предстојник
,
који
он
,
прво
,
испитати
за
недолазак
на
,
позив
па
,
послије
,
што
јесам
пуцати
у
варош
?
на
завршетак
,
као
форма
радити
,
рећи
:
—
Имаш
ли
још
што
да
казати
?
—
имати
,
одговорити
Омер
,
а
глас
он
дрктати
у
грло
.
—
Кажи
што
имати
!
—
Желим
се
уписати
цар
у
војник
!
рећи
Омер
.
—
Збориш
ли
од
збиља
?
—
са
сав
од
збиља
!
—
Das
ist
gut
!
(
тај
јесам
добро
)
рећи
задовољно
г
.
предстојник
:
—
онда
хтети
ти
послати
г
.
мајор
!
ИИ
ондје
гдје
се
јесам
надати
с
писма
г
.
предстојник
,
и
с
један
жандар
,
причати
Омер
-
Челебија
,
ко
хтети
одсада
дуго
слушати
:
—
отићи
г
.
мајор
који
,
прочитати
писма
,
промјерити
ја
од
глава
до
пета
,
и
узити
ја
и
јесам
питати
:
ко
јесам
,
одакле
јесам
,
од
који
јесам
људи
,
са
шта
хтети
у
војник
и
,
кад
он
на
сав
питање
дати
одговор
,
рећи
:
—
Дођи
у
понедјељник
,
у
@card@
сахат
,
пријести
по
дне
;
а
дотле
уредити
свој
посао
,
ако
каки
имати
.
Изишавши
од
мајор
,
правац
отићи
к
Муј
-
Аги
Приједорцу
,
добар
дост
мој
раметли
отац
,
и
рећи
он
:
—
Амиџа
!
ја
даље
не
моћи
остати
у
Зворник
;
од
велик
жалост
,
и
од
неки
други
јад
,
сав
ја
јесам
црно
пред
очи
.
узети
,
молити
ти
се
,
и
мој
имати
у
свој
рука
;
за
сав
труд
тражити
колико
хтети
,
а
што
преко
тај
претеча
,
слати
ја
.
—
А
куд
бог
да
,
тај
Омер
,
упитати
Муј
-
ага
?
—
Хоћу
(
моћи
ја
се
ни
чудити
ни
ругати
)
од
свој
;
драг
воља
да
се
писати
у
војник
,
и
молити
:
да
ја
послати
куд
даље
од
Зворник
,
не
бити
ли
поборавити
свој
велик
туг
.
и
ако
одиста
отићи
куд
даље
,
а
новац
ја
затребати
,
телеграфисати
ти
овако
:
„
Амиџа
!
Шаља
пар
!
Хасан
“
.
бити
ли
ја
велик
невоља
за
пар
,
телеграфисати
овако
:
„
марва
лијепити
доста
;
пар
!
Хасан
.
кад
бити
ти
доћи
оваки
депеша
,
и
продавати
што
од
мој
имаће
,
па
ја
новац
наћи
и
пошљи
!
—
пека
,
Омер
;
примити
се
,
ма
да
јесам
и
за
свој
отежати
!
—
ејвала
ти
Амиџа
,
као
отац
свој
!
Предавши
имање
у
рука
тако
поштен
човјек
,
причати
Омер
даље
:
—
јавити
се
,
у
понедјељник
,
г
.
мајор
.
г
.
мајор
се
нешто
чудити
:
што
јесам
ја
да
се
писати
у
војник
,
па
,
најпослије
,
упитати
:
—
Пристајеш
ли
,
да
ти
ставити
у
онај
врста
војска
,
у
који
ја
држати
да
хтети
бити
од
велик
корист
?
—
како
год
наредити
ваш
господство
,
ја
хтети
бити
права
,
рећи
ја
;
пошто
јесам
већ
смислити
да
тај
пут
ићи
к
свој
жеља
.
—
онда
јесам
од
овај
час
војник
,
завршити
мајор
и
,
са
свој
ордонанцем
,
упутити
ја
у
жандарски
касарна
.
тада
јесам
већ
бити
угушен
отпор
Бошњак
Турчин
против
окупација
,
и
власт
аустриски
,
да
бити
Босна
држати
тврђа
,
одузимати
оружје
од
Бошњак
.
ја
уврстити
у
један
жандарски
чета
,
који
јесам
бити
одредити
да
узети
оружје
од
неколик
чувен
босански
племић
.
у
овај
служба
видити
јесам
:
колико
страховит
,
колико
опасан
моћи
да
бити
збирни
људски
рука
,
кад
јесам
никакав
уздати
не
устезати
!
тај
сила
,
уредити
да
држати
ред
,
и
да
казна
нереднике
,
ако
сам
нем
запт
,
ако
немати
стега
,
моћи
да
се
изметнути
баш
у
онај
против
шта
јесам
саздати
.
и
тада
тешко
побеђеник
!
Тешко
сваки
слаб
!
не
моћи
ја
овдје
помињати
ситан
беспутности
који
јесам
веселити
Бошњак
трпити
од
ми
који
јесам
уводити
ред
међу
она
;
нити
хтети
набрајати
колико
јесам
пљеснути
шамар
,
колико
јесам
бубнути
буботак
,
звизнути
камџија
,
или
фиснуло
сабљених
тилућа
;
не
хтети
ређати
насртање
на
женски
рз
,
на
светиња
вјера
,
на
богомоља
и
гробље
:
сав
тај
ваљати
ставити
под
онај
једини
узвик
:
Тешко
земља
куда
војска
проћи
!
али
два
(
случај
морати
испричати
.
она
два
доста
јесам
да
се
видити
какав
се
јесам
пут
и
начин
уводити
и
утврђивати
нов
власт
у
Босна
и
Херцеговина
!
Бејаше
доћи
ред
да
се
узети
оружје
од
Мурат
-
Бего
Соколовић
.
бег
Соколовић
на
глас
јесам
и
по
старина
свој
лоз
,
и
по
величина
свој
богаство
,
и
по
мноштво
свој
слуга
и
свој
људи
.
за
тај
наш
мајор
одредити
Лаћмана
Шецка
,
с
читав
чета
војник
,
на
бегов
кућа
.
к
бегов
кућа
приступити
рано
из
јутро
.
Вођ
наш
,
Хришћанин
,
који
ми
јесам
казивати
пут
,
рећи
:
—
Уђите
најприје
у
ахар
,
па
хтети
послије
бег
у
кућа
!
—
какав
ахар
?
продерати
се
лаћман
:
—
не
ићи
ја
тимарит
’
бегов
коњ
:
ја
требати
бегов
оружје
!
—
вољан
ја
бити
на
бесједа
,
лијепити
господин
,
смјерно
велим
вођ
:
—
јесам
тај
бегов
коњушница
,
него
ачик-ахар
,
или
тај
отворен
конак
,
двор
за
гост
,
за
путник
и
намјерник
!
у
тај
говор
,
већ
избити
пред
висок
,
лијеп
,
и
простран
кућа
,
пред
који
се
вала
око
два
стотина
коњ
,
готовити
за
полазак
,
а
коњица
се
сачекавати
,
да
сав
у
један
мах
појахати
.
—
какав
јесам
онај
војска
?
цикнути
лаћман
:
—
да
јесам
тај
какав
пријевара
?
—
Нејма
пријевара
,
лијепити
господин
,
опет
велим
вођ
:
—
онај
јесам
сват
Бего
Серезлића
;
пасти
јесам
на
конак
на
ахар
Бего
Соколовић
:
сад
се
спремати
да
ићи
.
и
одиста
појахати
,
и
отићи
на
ми
и
не
погледати
!
...
приступити
к
ахар
.
као
што
рећи
,
тај
јесам
зграда
велик
,
висок
,
подигнути
од
земља
за
два
метар
од
прилика
.
јесам
оградити
никакав
ограда
.
с
поље
,
уза
стуб
,
пењати
се
у
велик
и
простран
хајат
(
тријем
)
,
који
јесам
отворити
према
завјетарју
.
у
тријем
,
на
оба
он
крај
,
јазлуци
јесам
,
застрети
црн
чоха
и
оивичен
јастук
који
јесам
ишарати
бијел
шара
,
а
сваки
имати
у
средина
Соломунов
слово
✡
.
ту
,
на
тијем
јазлуцима
,
гостити
сједе
,
пухати
,
теферичити
,
јести
и
одмарати
се
.
по
под
,
у
тријем
,
прострети
јесам
постећије
за
клањање
,
а
у
крај
јесам
авдесхана
,
гдје
се
Турчин
умивати
пред
клањање
.
из
тријем
ићи
се
у
разнети
соб
,
који
јесам
застрети
и
нагиздати
што
се
љепше
моћи
.
доље
под
тријем
,
при
земља
,
соб
јесам
за
остава
,
за
слуга
,
и
одељење
за
амбар
.
за
коњ
јесам
одјелит
зграда
,
који
се
звати
подрум
.
у
овај
ахар
добивати
дворба
и
угодба
сваки
путник
и
сваки
намјерник
,
ма
од
куд
ићи
,
ма
који
вјера
бити
,
и
ма
колико
хтјети
задржавати
се
.
он
,
његов
коњ
,
и
пратилац
(
ако
он
имати
)
,
давати
се
,
на
вријеме
,
сваки
оброк
,
као
мио
гост
.
и
да
доћи
пет
до
шест
стотина
путник
у
један
мах
,
као
што
често
бивати
толико
сват
,
сав
хтети
бити
примљен
и
угошћен
!
овај
ахар
босански
бег
за
ја
јесам
бити
никакав
новина
:
ја
јесам
знати
и
тај
зграда
и
њихов
намјена
:
али
се
мој
друг
,
и
г
.
лаћман
,
зачудити
,
кад
тај
видјети
,
и
кад
разабрати
рашта
јесам
.
—
е
,
овај
јесам
права
гостољубље
рећи
,
најпослије
,
и
јесам
г
.
лаћман
.
из
ахар
пријећи
у
права
бегов
кућа
.
и
овај
јесам
велик
зграда
босански
крој
,
около
оградити
тврд
ограда
.
Кућа
се
овај
дијелити
на
два
пол
,
са
два
авлија
.
један
јесам
пола
за
мушкарац
,
а
други
за
женскиња
.
она
се
први
звати
:
селамлук
,
а
овај
други
—
харемлук
.
около
јесам
амбар
,
кош
,
коњушница
,
кошара
,
кокошар
,
голубињак
,
и
други
стаја
тако
да
сам
овај
бегов
кућа
,
са
свој
зграда
,
кад
се
гледати
из
далек
,
стајати
као
какав
варошица
!
ја
ући
у
селамлук
.
ту
ми
дочекати
сам
бег
.
Наш
лаћман
он
казати
за
што
јесам
доћи
.
Зелен
у
лице
,
као
гуштер
,
бег
јесам
давати
све
што
јесам
имати
од
оружје
.
Пружајући
пошљедњи
пушак
,
дубоко
уздахнути
,
и
рећи
:
—
ма
!
носити
и
овај
!
кад
се
Бошњак
,
луд
глава
,
не
умједоше
,
за
време
,
сложити
с
раја
и
с
Милошевић
,
сада
неки
баба
преслица
бранити
пилић
:
босански
бег
нејмају
шта
убити
ни
бијесан
кучак
!
...
—
Милошевић
јесам
,
бег
,
турски
противник
,
рећи
хтети
наш
лаћман
,
осмјешкивати
се
:
—
за
ви
јесам
боље
да
се
држати
наш
цар
!
—
јутрос
вељи
и
ја
,
да
јесам
боље
,
прихватити
бег
:
—
али
,
господин
,
да
памет
бити
до
суд
,
као
од
суд
,
овај
чудо
Босна
,
бео
,
не
бити
дочекати
!
...
тек
...
.
што
бити
—
бити
!
Слушао
јесам
,
да
се
јесам
тај
бег
,
послије
тај
,
одселити
из
Босна
.
Двор
он
јесам
опустити
,
а
његов
гостољубив
ахар
зарасти
јесам
у
коров
!
...
иза
тај
,
отићи
јесам
у
двор
бег
П
...
.
хтети
.
тај
бити
човјек
у
година
,
а
причати
се
,
да
се
јесам
скоро
оженити
,
и
да
он
јесам
жена
врло
млад
и
необично
лијеп
.
мој
друг
шаптати
јесам
међу
себе
,
да
се
наш
лаћман
зарећи
видјети
и
...
.
помиловати
тај
бегов
злато
.
ми
бег
дочекати
на
врата
свој
авлија
,
и
понудити
унутра
!
—
твој
кућа
,
бег
рећи
лаћман
:
—
морати
претрести
!
—
не
бранити
,
одговорити
бег
,
а
доњи
он
усница
играти
од
велик
љутина
.
ја
он
одиста
претрести
све
:
не
оставити
,
што
’
но
рећи
,
ни
миш
у
дувар
,
и
не
наћи
нигдје
ништа
сумњив
.
пред
један
врата
стати
домаћин
и
,
ухватити
се
за
свој
просјед
брада
,
са
сав
покоран
,
рећи
:
—
у
овај
одаја
моћи
улазити
:
овдје
јесам
харем
.
Турска
ја
вјера
,
овдје
нејма
ни
бритвица
а
тај
ли
оружје
!
Лаћман
само
викнути
:
—
Форверц
(
напријед
)
!
војник
наступити
;
Турчин
ухватити
и
склонити
;
врата
иставити
,
и
јурнути
унутра
.
Жене
,
видити
она
,
заврискати
и
разбјећи
се
у
угао
,
поклопити
се
свој
фереџа
.
војник
претрести
све
,
све
!
ух
,
гроза
ја
јесам
и
причати
шта
јесам
радити
!
Лаћман
узити
завиривати
у
чељад
,
и
зачикавати
она
да
говорити
с
он
.
сав
се
окретати
од
он
.
ту
одиста
јесам
бити
ни
бритвица
...
.
не
могућ
тако
газити
светиња
домаћи
праг
,
ја
и
не
ући
међу
чељад
,
који
бјежати
од
ми
.
Лаћман
ја
за
тај
прекор
.
ја
се
узети
правдати
.
—
не
бити
бити
војник
!
цикнути
он
:
—
у
војска
ваљати
муж
а
не
баба
!
...
—
молити
покорно
,
господин
лаћман
,
рећи
ја
:
—
јесам
баба
;
не
бојити
се
смрт
;
али
се
бојити
срам
!
—
двадесет
и
четири
сахат
у
затвор
,
што
се
усуђивати
говорити
гдје
ваљати
слушати
!
рећи
он
,
и
окренути
се
од
ја
...
.
затвор
издржати
без
ријеч
.
послије
неколик
дан
,
доћи
од
командата
наредба
у
који
се
наш
лаћман
хвалити
„
за
врућ
вршење
служба
“
баш
у
овај
случај
,
а
ја
,
„
за
млакост
у
служба
“
,
слати
у
Мостар
!
...
јесам
ја
бити
криво
:
и
вољео
јесам
удаљити
се
од
Зворник
:
али
се
јесам
моћи
домислити
:
како
се
моћи
хвалити
лаћман
који
онако
,
без
икакав
невоља
,
кињити
и
озлојеђава
људи
?
.
.
у
Мостар
јесам
провести
неколик
мјесец
,
па
ја
уврстити
у
чета
што
чувати
херцеговачки
граница
да
одонуд
,
из
црн
Гор
,
не
бити
ускочити
који
ускок
.
у
чета
бити
највише
Срба
и
Хрват
,
па
Чех
,
Нијемац
,
и
Маџар
;
али
јесам
и
овај
сав
говорити
српски
.
вриједно
јесам
да
казати
по
који
ријеч
и
о
неки
од
овај
мој
нов
старјешина
и
друг
.
најприје
хтети
поменути
овдашњи
лаћман
Фрића
.
да
ли
он
јесам
тај
име
,
или
презиме
—
не
знати
;
тек
јесам
он
сав
звати
само
Фрићо
.
тај
човјек
бити
скапати
да
се
удворити
,
да
се
умити
капетан
,
или
мајор
,
и
сваки
стар
.
кад
гдје
наћи
какав
огледало
,
стати
пред
он
,
и
сагибати
се
неколико
пута
,
само
да
се
научити
како
хтети
се
љепше
поклонити
изићи
пред
стар
!
он
хвалити
све
што
стар
радити
,
хвалити
све
што
говорити
,
хвалити
она
све
што
имати
.
у
наш
мајор
имати
коњ
кулаш
:
кљуса
као
и
други
кљусад
.
Фрићо
у
друштво
велим
:
—
Кулаш
наш
мајор
лијеп
јесам
од
свако
бегати
у
Херцеговина
!
у
капетан
имати
један
бен
,
кученце
који
водити
свуд
уза
себе
.
Фрићо
,
у
кавана
,
пред
толико
људи
,
увјеравати
да
јесам
капетановати
бен
паметан
од
добар
кмет
босански
!
Фрићо
тај
говорити
да
они
чути
,
или
бар
да
чути
онај
који
хтети
она
казати
његов
ријеч
.
Фрићо
се
трести
кад
вршити
служба
:
мислити
искидати
се
да
се
сав
урадити
како
требати
:
а
,
ако
добро
загледати
,
опазити
да
он
тај
чинити
само
да
се
показати
,
а
не
да
се
посати
добро
испословати
.
у
истина
.
Фрићо
јесам
најсаможивљи
човјек
у
наш
дружина
,
и
ако
се
свакад
показивати
да
бити
глава
дати
за
старјешина
.
и
господа
се
варати
у
Фрићу
.
Мајор
јесам
једном
казати
:
—
Фрићо
јесам
мој
човјек
:
он
бити
погинути
за
ја
!
не
лећи
враг
,
доћи
једном
обрштар
да
видити
наш
батаљон
,
па
окривити
мајор
,
и
послати
он
у
затвор
.
тада
наш
Фрићо
оса
грдити
мајор
.
кад
он
један
другар
прекорити
за
тај
,
он
се
одсјећи
:
хе
мој
драг
!
јесам
он
ја
крив
што
се
учинити
немогућан
!
?
.
.
и
наш
Фрићо
брзо
напредовати
у
служба
,
и
сваки
час
тек
видити
да
јесам
о
прси
објесити
нов
орден
,
или
нов
медаља
!
...
послије
Фрића
поменути
фирер
Симона
.
ни
за
овај
не
бити
умити
казати
:
који
јесам
вјера
,
а
у
војска
јесам
одавно
.
Службу
у
гарнизон
,
и
служба
у
поље
,
знати
јесам
као
на
рука
свој
пет
прст
.
волети
јесам
попити
гутљај
добар
шљивовица
,
него
бог
знати
што
,
па
ипак
имати
нешто
што
он
јесам
милије
и
од
шљивовица
.
војник
,
као
млад
људи
,
понекад
се
малко
развеселити
.
тај
јадно
она
весеље
,
него
се
малко
размрдати
;
и
тада
,
моћи
бити
,
откопчати
по
који
пуца
на
сав
мундир
.
ако
,
у
такав
тренутак
,
фирер
Симон
рупа
међу
она
,
па
се
они
не
тргнути
,
не
уплашити
од
он
:
он
хтети
она
наћи
стотину
којекакав
кривица
:
и
тешко
хтети
она
се
проћи
без
каштига
,
или
без
оштар
пријекор
.
у
други
случај
,
неки
се
они
распасати
:
неки
говорити
и
какав
крупан
ријеч
,
па
кад
он
,
из
ненад
,
међ
’
она
рупа
,
неки
скочити
као
опарити
:
нек
’
се
укочити
престравити
,
као
кад
бити
међ
’
она
доћи
пуковник
или
ђенерал
,
фирер
Симон
само
хтети
се
осмијехнути
и
рећи
:
---
јунак
,
памет
у
глава
!
не
требати
свашто
брбљати
на
сваки
мјесто
!
тај
хтети
бити
сав
пријекор
.
сад
да
поменути
један
другар
,
који
се
одликовати
не
само
у
наш
вод
,
него
у
цијел
батаљон
.
име
он
јесам
Иван
а
презиме
Шилер
!
за
овај
свој
презиме
Иван
причати
овај
:
—
један
мој
дјед
или
прадјед
,
не
знати
управо
,
давно
јесам
бити
,
попити
,
за
један
вече
,
аков
вино
који
се
звати
шилер
,
па
он
јесам
,
од
тај
доба
,
остати
презиме
Шилер
!
Наши
официр
,
Нијемац
или
обикли
на
сав
њемачки
,
миловати
тај
презиме
,
јер
,
вео
они
:
—
лијепо
звонити
под
њемачки
!
Иван
јесам
кратковид
.
за
тај
увијек
носити
наочаре
;
и
,
куд
год
ићи
,
вући
неки
књижурина
и
карта
(
мапа
)
;
он
без
карта
никад
не
ручати
;
јести
,
готово
више
гледати
у
карта
,
него
у
ћаса
из
који
кусати
.
за
себе
Иван
причати
овај
:
—
ја
,
сам
Хрват
и
,
по
политички
мисао
свој
,
припадати
странка
права
.
за
ја
јесам
Давид
Старчевић
посланик
Божји
.
на
Срба
јесам
мрзио
као
и
на
Турчин
и
на
Маџар
.
из
пошљедњи
година
права
узети
ја
у
војник
,
и
упутити
у
Босна
.
—
ха
!
помислити
ја
у
себе
:
-—
и
ако
хтети
носити
пушак
на
раме
,
бар
хтети
се
,
свој
очи
,
увјерити
да
јесам
Босна
чист
хрватски
земља
!
тако
јесам
мислити
док
јесам
бити
у
Хрватска
:
али
,
прећи
у
Босна
,
брзо
промијенити
мисао
.
Бањој
Лука
,
у
Травник
,
у
Сарајево
,
у
Мостар
,
и
свуда
куд
јесам
пролазити
(
а
тумарати
јесам
врло
много
)
,
свуд
јесам
сретати
само
људи
који
отворен
вео
да
јесам
Срба
а
јесам
Хрват
,
ма
да
ни
Хрват
не
мрзети
,
већ
,
напротив
,
радовати
се
сваки
добра
њихов
као
год
и
свој
.
тада
и
ја
почети
мислити
другојаче
.
и
сада
,
право
да
казати
,
ја
виђу
да
бити
овај
Срба
и
Хрват
лијепо
живјети
,
само
кад
бити
у
она
свијест
о
народни
једнина
бити
широк
од
вјерски
раздвојице
.
јер
,
одиста
,
она
не
двојити
никаки
унутрашњи
разлика
:
не
цијепати
она
никакав
њихов
битан
интерес
,
већ
те
њихов
два
вјера
!
А
да
јесам
,
богдице
,
они
паметан
,
као
што
,
по
несрећа
,
јесам
,
па
да
свој
вјера
,
с
поштовање
,
смјесте
сваки
у
сав
олтар
,
а
сав
олтар
да
покрити
широк
свијест
о
народни
свој
једнина
:
наш
бити
народ
(
и
Срба
и
Хрват
)
бити
миран
,
сложан
,
и
напредан
,
тај
бити
ми
опћи
отаџбина
бити
срећан
као
мало
који
...
.
један
ноћ
,
према
лијеп
мјесечина
,
ми
неколико
друг
што
јесам
патролирати
дуж
граница
,
сјеђасмо
у
засједа
,
у
један
присоје
,
спроћу
стар
град
клобук
.
Бијаше
ми
одзив
—
сабља
;
а
лозинка
—
Салцбург
.
из
почетак
јесам
ћутали
и
ослушкивати
,
да
ко
не
наићи
.
доцније
,
видити
да
нејма
ни
од
куд
ники
,
почети
шаптати
најпре
тихо
,
на
послије
сав
јак
и
јаче
док
се
,
најзад
,
не
изметнути
међу
ми
са
сав
жив
разговор
.
јер
и
фирер
Симон
не
бити
с
ми
.
—
ја
не
знати
,
рећи
хтети
наш
другар
Рада
:
—докле
хтети
се
ја
овако
ломити
по
овај
врлет
?
колико
год
сам
официр
чути
да
говорити
о
овај
посао
,
сав
вео
да
јесам
„
окупација
"
зло
;
а
Шваба
опет
држати
овај
крш
,
и
још
зидати
кула
и
градити
по
она
?
—
пијаница
,
рећи
Иван
Шилер
:
—
кад
се
дочепати
пун
суд
,
не
знати
што
он
јесам
доста
,
већ
што
више
пити
,
сав
он
јесам
сладак
пиће
;
власник
не
умити
да
се
уставити
на
граница
свој
власт
;
као
што
ни
трговац
не
моћи
да
стати
на
прав
мјера
свој
тековина
!
и
цар
јесам
људи
;
и
они
,
кад
поћи
да
отимати
земља
и
град
,
не
знати
што
јесам
доста
,
докле
год
она
се
торба
не
провалити
.
—
А
ко
у
Босна
,
упад
у
ријеч
Рада
:
—
да
провалити
цар
торба
?
Султан
јесам
немоћан
;
а
Бошњак
и
Херцеговац
,
поцијепати
на
свој
три
вјера
,
на
три
логор
,
мрзети
се
као
злотвор
!
—
хе
,
људи
!
кад
Рада
поменути
тај
вјера
,
рећи
хтети
војник
Лаза
:
—јесте
права
брука
с
тај
вјера
у
Босна
и
у
Херцеговина
!
пријести
два
година
дан
ја
јесам
ви
,
у
варош
Б
.
,
видити
што
ја
не
хтети
вјеровати
ако
казати
!
—
Кажи
,
казати
!
рећи
он
Иван
:
—
у
овај
земља
имати
много
којешта
што
јесам
тешко
вјеровати
,
а
ипак
јесам
цијел
истина
.
—
један
Срб
,
продужавати
Лаза
:
—наљутио
се
на
неко
у
свој
вјера
(
на
поп
ли
,
на
прота
,
или
на
владика
,
не
умити
ви
казати
)
,
па
се
,
за
инат
,
потурчити
;
и
хајде
што
се
потурчити
,
него
још
узети
свој
слава
свет
Никола
(
икона
)
и
,
лијепо
,
продати
на
добош
!
—
Шта
говорити
,
човјек
?
—
цијел
јесам
истина
!
—
А
купити
ли
јесам
ко
?
--
купити
јесам
један
Шокац
.
и
,
одмах
други
година
,
славити
јесам
као
да
он
јесам
остати
од
чукун-дједа
!
—
е
,
па
+
слава
још
јесам
пропасти
,
кад
она
имати
купац
,
велим
Иван
Шилер
:
—
дако
невоља
опаметити
и
Бошњак
да
видити
:
како
крвни
браћа
никаки
вјера
не
морити
разбратити
.
—
да
бог
да
,
рећи
војник
Вукац
:
—
али
хтети
још
много
водити
протећи
овај
Требишњица
,
док
се
они
толико
опаметити
.
сав
јесам
нација
претећи
Бошњак
у
тај
.
,
па
и
сам
Арнаутин
.
ево
што
јесам
ја
у
Травник
гледати
свој
рођеним
очи
:
с
двојица
друг
ходати
јесам
улица
,
а
пред
ми
ићи
неки
весео
,
несташан
дјеца
:
ђак
ли
јесам
,
шегрт
ли
јесам
—
не
знати
.
тај
дјеца
у
сусрет
ићи
дјетић
с
ђугумима
вод
на
обрамица
.
кад
се
водоноша
испоредити
с
онај
дјеца
,
неки
од
она
викнути
:
—
Фаљем
Исус
,
Јосиме
!
на
тај
ријеч
сав
други
дјеца
ударити
у
смијех
.
Водоноша
пак
,
не
одговарати
ником
ништа
,
спустити
ђугум
на
калдрма
,
шчепати
обрамица
за
један
крај
,
и
кидисати
на
онај
који
он
јесам
рећи
:
фалити
Исус
!
други
дјеца
нагрнути
на
он
,
и
тако
се
,
за
час
,
начин
на
улица
велик
гужва
!
Скочише
неки
људи
тај
развадити
дјеца
и
Јосима
,
али
псовка
њихов
не
моћи
прекратити
.
—
Рашта
се
тако
ружити
и
бити
?
упитати
мој
друг
један
Турчин
Травничанин
.
—
рећи
Влах
Шокац
:
фаљен
Исус
!
одговорити
он
:
—
за
тај
се
бити
.
—
зар
за
тај
ријеч
да
се
бити
?
—
Том
ријеч
поздрављати
Шокац
један
други
;
али
ако
она
тај
ријеч
рећи
Влах
,
мислити
да
она
се
ругати
,
па
се
љутити
.
мој
другар
,
родом
Маџар
,
чути
тај
,
грохот
се
насмијати
,
и
рећи
:
—
онда
хтети
ја
дуго
остати
у
Босна
,
кад
се
Бошњак
овако
лијепо
слагати
!
...
—
права
ти
јесам
рећи
,
упад
у
ријеч
Рада
:
—
Хришћани
и
Мухамедовци
у
Босна
,
мрзети
се
као
крвник
;
православан
и
католик
гледити
се
попријеко
и
,
чинити
ја
се
,
да
католик
,
осим
вјера
,
и
не
марити
за
народност
свој
.
правити
јесам
ту
ископ
за
сав
!
...
—
моћи
,
људи
,
бити
таки
злослут
велим
Иван
:
—
јесам
никако
чудо
што
се
мрзети
Хришћани
и
Мухамедовци
:
цијел
вијекове
онај
јесам
се
крвити
међу
себе
,
па
јесам
природно
да
не
волити
један
други
;
али
,
кад
тај
борба
престати
,
престати
,
мало
по
мало
,
и
мржња
као
пошљедица
њезин
.
тај
Мухамедовци
јесам
и
досад
знати
:
да
јесам
с
Хришћанима
један
народ
,
а
одсада
хтети
знати
још
боље
.
Ена
у
први
пола
XВИ
вијек
(
@card@
)
Потурчењак
Бошњак
Мустафа
-
Паша
,
рећи
јесам
Пољак
Јована
Ласка
:
—
ја
јесам
оба
од
један
род
:
ти
јесам
Лех
,
а
ја
јесам
Бошњак
:
јесам
чудо
што
сваки
волити
сав
народ
него
туђ
.
“
послије
тај
,
чути
Велика
везир
Мехмед-Соколовић
(
@card@
—1579
)
,
Србин
родом
,
толико
јесам
марити
за
сав
род
,
да
јесам
,
лијепо
,
обновити
пећски
патријаршија
који
се
бити
прекинути
иза
српскијех
деспот
.
и
у
нов
вријеме
,
кад
оно
Хусејин
-
капетан
(
@card@
)
ићи
с
Бошњак
на
Косово
,
против
велик
Везира
Решид
-
Паша
:
онда
јесам
његов
војник
,
приближивати
се
Косово
,
на
глас
пјевати
:
„
Наши
стар
на
Поље
Косово
Изгубише
стар
свој
слава
,
Стар
слава
,
прадједовски
вјера
.
на
Косово
и
ја
сад
ићи
Душманина
свој
да
бити
.
или
хтети
и
сад
изгубити
,
изгубити
и
слава
и
вјера
;
Или
хтети
,
ако
Алах
хтети
,
Душманина
свој
побједити
и
у
Босна
вратити
се
славно
!
“
—
зар
сав
тај
не
свједочити
да
мусломанин
у
Босна
знати
колико
јесам
свој
с
Хришћанима
Бошњак
?
—
Која
јесам
добит
,
Ивана
,
што
знати
,
рећи
хтети
Вукац
:
—
кад
тај
дјело
не
показивати
?
—
имати
она
,
да
видити
,
који
и
показивати
,
настављати
Иван
:
—
Ева
да
ви
причати
само
један
случај
:
Враћали
јесам
се
ја
из
Вишеград
па
,
на
поље
Семећу
,
учинити
одморак
.
с
ми
јесам
путовати
Турчин
Хасан
,
који
јесам
знати
врло
лијепо
гудјети
и
пјевати
уз
гусле
.
Сједећи
и
одмарати
се
,
замолити
Хасан
да
ми
који
пјесма
отпјевати
или
,
као
што
се
у
шала
рећи
,
да
ми
ко
посјећи
.
Хасан
,
послије
мали
устезање
и
изговарање
да
јесам
промукао
,
удесити
струна
и
викнути
пјевати
баш
пјесма
о
бој
на
.
и
пјевати
јесам
редом
све
,
као
што
пјевати
и
Срба
.
али
доћи
до
онај
мјесто
,
како
јесам
Милош
распорити
Мурат
,
Хасан
престати
.
—
Што
не
казати
шта
бити
даље
?
упитати
он
ја
.
—
е
,
бивати
,
рећи
он
:
—
ја
Турчин
даље
не
пјевати
:
оно
даље
пјевати
Срба
.
—
Још
јесам
нешто
прескочити
,
рећи
он
један
из
наш
дружина
:
—
јесам
казати
:
како
јесам
Вук
Бранковић
издати
Срба
на
Косово
?
—
бивати
,
тај
ја
не
пјевати
!
—
А
за
што
ти
тај
не
пјевати
?
—
за
тај
,
бивати
,
што
јесам
и
ја
од
Бранковић
!
и
пружити
прст
на
село
Бранковић
који
јесам
близу
Семећу
,
додати
:
—
оно
јесам
сав
потомак
Бранковић
Вук
!
—
узалуд
неки
и
неки
појединац
припознавати
да
јесам
са
Србин
један
,
рећи
Вукац
:
—то
јесам
још
далеко
од
општи
свијест
...
.
—
е
,
бог
ја
,
браћа
,
рећи
хтети
Иван
мало
живље
:
—
ја
се
надати
да
хтети
се
у
Босна
све
три
наш
вјера
измирити
уступити
сваки
прво
мјесто
осјећање
народни
једнина
;
а
ако
се
,
по
несрећа
,
не
измирити
,
бити
ископ
за
сав
три
.
у
онај
дан
,
браћа
мој
,
у
који
ријеч
:
Мераба
,
Помоз
бог
и
фаљен
Исус
бити
пријатељски
ријеч
за
поздрав
,
а
не
бити
увреда
ни
Турчин
,
ни
Влах
,
ни
Шокац
,
—
Босна
хтети
угледати
зор
свој
слобода
,
свој
срећа
.
А
докле
тај
дан
не
доћи
,
овај
диван
,
овај
и
досад
измучен
земља
бити
само
туђ
измећарка
!
Биће
...
.
—
зар
ви
не
знати
дужност
на
стража
,
проговорити
фирер
Симон
,
ући
са
сав
из
ненад
међу
ми
?
ја
пођипати
као
опарити
,
и
укочити
се
престравити
.
Иван
Шилер
,
навалице
,
тако
жустро
скочити
,
и
тако
се
преплашити
исправити
,
да
он
наочари
спасти
,
и
некуд
у
трава
одлетјети
.
задовољан
толики
пошта
,
господин
фирер
гледати
по
ми
,
а
лице
он
се
смијешити
,
па
хтети
тек
рећи
:
—
ви
,
јунак
,
чинити
ја
се
,
побјегоше
два
цаклена
ока
?
боље
у
потјера
за
она
!
—
разумјети
,
Госпа
’
н
фирер
!
рећи
Шилер
,
прислонити
два
прст
уза
слијепо
око
.
—
вољно
!
чути
се
глас
задовољан
фирер
.
за
тај
се
јесам
сагнути
,
наћи
наочаре
,
и
пружити
она
Ивана
.
толики
пажња
стећи
ја
само
онај
престрављен
устајање
пред
он
!
од
Ивана
Шилер
примити
сам
многи
добар
наук
.
на
прилика
,
ја
путовати
,
па
доћи
у
који
село
,
и
уставити
се
да
се
одморити
,
да
ручати
,
или
да
ноћити
,
како
јесам
кад
шта
вријеме
и
прилика
.
Иван
одмах
расклопити
свој
карта
,
и
распитати
за
сав
околни
мјесто
.
послије
тај
,
у
згодан
прилика
,
узети
бити
ја
он
питати
:
који
јесам
мјесто
прво
до
ми
,
окренути
се
на
онај
страна
на
који
јесам
Србија
;
па
иза
тај
мјесто
,
који
јесам
друго
;
па
иза
други
—
трећи
;
четврти
,
и
тако
редом
,
докле
ја
он
не
бити
одговорити
:
—
е
,
даље
онамо
Србија
јесам
и
,
најпослије
,
Биоград
(
гдје
јесам
мој
Пава
)
.
овако
јесам
распитивати
за
мјесто
на
сав
четири
страна
свијет
,
да
се
не
бити
ко
осјетити
да
ја
разбирати
само
за
мјесто
по
пут
Србија
.
мој
старјешина
,
и
мој
друг
узимати
јесам
тај
мој
разбијање
као
свједочанство
да
хтети
од
ја
некад
изићи
велик
војни
човјек
!
неки
јесам
чак
говорити
:
—
бадава
!
одмах
се
видити
да
јесам
Турчин
родити
за
војник
!
Шилер
само
велим
:
—
Омер
,
лијеп
јесам
ствар
знање
;
тај
добро
радити
што
се
,
у
сваки
прилика
,
учити
!
А
ники
од
она
ни
у
сан
јесам
сањати
,
да
ја
оно
највише
чинити
ради
лијеп
Пава
!
...
и
овдје
,
на
црногорски
граница
,
ја
јесам
од
Шилер
сазнати
да
јесам
онамо
,
преко
Требишњица
,
близ
мјесто
манастир
Косијерево
,
у
који
се
од
скори
,
рећи
ја
он
,
находити
тијело
свет
Арсеније
,
што
јесам
бити
српски
владика
послије
свет
Сава
...
.
ја
јесам
одавно
зачети
мисао
да
,
у
згодан
прилика
,
ускочити
у
црн
Гор
:
онамо
да
се
прерушити
па
,
околни
пут
,
да
прећи
у
Србија
,
у
Биоград
,
и
да
запросити
Пава
у
Тешњака
.
али
,
кад
бити
год
мисао
свој
доћи
дотле
,
свакад
бити
се
сјетити
да
ја
и
Тешњака
дијелити
наш
два
вјера
и
да
,
са
провала
међу
наш
вјера
,
не
хтети
смјети
ни
приступити
Павин
отац
...
.
тада
бити
ја
доћи
на
памет
мисао
:
да
се
покрстити
,
и
тијем
уништити
разлика
који
ја
одвајати
од
Павин
род
Па
,
чим
бити
се
уставити
на
таки
мисао
,
дигнути
бити
се
у
мој
срце
неки
други
сила
,
који
бити
ја
узети
пријекорно
питати
:
—
зар
ти
,
синути
гласовит
Видајића
,
да
бити
Покрштењак
?
твој
јесам
се
стар
прославити
бранити
ислам
,
а
ти
хтети
она
леђа
да
окренути
;
хтети
да
устати
и
на
сам
пророк
?
зар
ти
јесам
дотежати
сератлиска
сабља
?
па
,
мјесто
она
,
тражити
чобански
батина
?
...
Пошто
бити
овај
холуј
у
мој
душа
проћи
,
јавити
бити
се
рој
други
мисао
:
—
А
шта
ти
,
Омер
,
и
знати
у
свој
вјера
?
каки
разлика
находити
ти
између
вјера
свој
и
вјерити
Павин
?
јесам
ли
тај
нена
казати
,
да
јесам
ти
штитити
све
три
босански
вјера
?
јесам
ли
тај
баба
рећи
:
да
сваки
вјера
учити
људи
добра
?
...
кад
ја
оваки
мисао
спопасти
,
онда
јесам
болестан
без
болест
:
онда
јесам
смијешати
међу
друг
:
онда
јесам
сплести
у
сваки
посао
:
од
ја
се
,
на
прилика
,
искати
пушак
а
ја
пружати
хљебац
;
или
ја
искати
перо
,
а
ја
давати
нож
,
и
тако
бити
бог
с
ми
!
бити
јесам
на
стража
,
на
граница
.
Жена
један
,
оданде
из
село
који
ја
војник
сав
добро
познавати
,
и
у
који
јесам
толико
пута
посркати
по
карлица
млијеко
,
доћи
и
рећи
:
—
Знаш
да
имати
шћер
онамо
преко
Требишњица
,
у
црн
Гори
:
јавити
јесам
ја
да
јесам
па
умор
.
пустити
ја
да
јесам
видити
:
вратити
се
ја
вечерас
,
ја
сутра
на
вече
.
ја
очи
манути
да
ићи
.
Жена
отићи
.
пред
вече
се
вратити
,
и
каза
да
она
јесам
шћети
обрадовати
унука
.
за
тај
јесам
јесам
и
звати
.
ја
јесам
мислити
да
тај
нејма
никакав
кривица
;
али
наш
лаћман
Фрићо
,
сазнати
за
тај
случај
,
цикнути
:
—
у
хапс
,
па
у
гарнизон
!
одмах
ја
ставити
у
затвор
,
а
за
даље
наредити
да
ја
спровести
у
гарнизон
...
јесам
други
,
доћи
на
ивица
.
Ваљаше
ја
се
приклонити
на
један
,
или
на
други
страна
:
да
стајати
гдје
сам
—
па
да
трпити
каштига
,
и
да
јесам
сав
даље
од
Пава
;
или
—
да
ускочити
преко
граница
,
па
да
раскинути
и
с
кућа
и
с
вјера
свој
?
...
не
бити
време
за
дуг
премишљање
!
...
Захваљујући
дрзак
и
вјеран
пријатељ
,
ја
се
наћи
,
за
висок
сунце
,
ван
свој
затвор
,
оружати
као
да
чувати
стража
,
а
не
као
да
бјежати
!
од
стијена
до
стијена
,
поред
шиљбок
,
спустити
се
Требишњица
на
обала
.
вод
бити
узак
а
врло
дубок
.
тај
ја
јесам
моћи
уставити
:
ја
јесам
препливавати
Дрина
код
Зворник
онамо
и
на
траг
без
одмор
;
шта
бити
се
,
дакле
,
овдје
плашити
?
А
јесам
ни
имати
кад
тражити
брод
и
пличина
.
намјестити
,
лијепо
,
свој
оружје
и
одијело
,
да
он
моћи
пренијети
,
па
напливам
.
за
неколик
минута
већ
бити
на
други
обала
.
вод
се
с
ја
циједити
:
на
ја
јесам
велик
терет
:
али
морати
измицати
,
бојити
се
потјера
.
Изишавши
на
први
вис
,
окренути
се
к
брдо
Злоглаву
,
на
који
јесам
се
одмарати
мој
друг
.
Жао
ја
бити
многи
она
,
а
највише
Ивана
Шилер
,
од
који
јесам
научити
много
,
врло
много
!
теглити
јесам
к
манастир
Косијереву
,
гдје
јесам
ја
казати
да
сједи
црногорски
гранични
старјешина
,
који
ваљати
да
се
јавити
.
кад
се
приближити
к
црква
на
пушкомет
мјесто
,
стражар
викнути
:
—
стајати
!
ко
јесам
?
—
ускок
!
одговорити
ја
.
висок
момак
,
у
црногорски
одијело
,
с
пушак
у
рука
,
изаћи
преда
ја
и
рећи
:
—
Срећа
ти
на
пут
,
јунак
!
добро
доћи
!
—
боље
наћи
!
А
ко
ви
јесам
старјешина
.
?
—
игуман
Гервасије
Коканић
,
рећи
он
.
—
јесам
ли
ту
?
—
ту
јесам
;
он
ти
баш
и
бити
узети
на
нишан
,
мислити
да
јесам
неки
увод
.
—
водити
ја
к
он
!
Уђосмо
у
порта
,
гдје
легати
многи
грађа
,
јер
се
нешто
оправљати
у
манастир
.
уз
каменит
стуб
изидох
у
оџаклија
к
игуман
,
и
прићи
он
рука
,
као
што
видјети
да
чинити
други
.
с
игуман
сјеђаше
и
гранични
официр
Нера
Лазарић
и
више
Црногорац
.
—
Добра
доћи
,
синути
!
рећи
игуман
,
кад
он
прићи
к
рука
:
—
де
сједи
,
огријати
се
;
ти
јесам
,
бојити
се
,
озепсти
?
ја
објесити
пушак
о
клин
,
отпасати
сабља
,
скинути
муниција
,
па
се
примакнути
к
ватра
да
се
огријати
и
осушити
.
око
ја
се
скупити
доста
Црногорац
,
и
почети
ја
запиткивати
:
ко
јесам
?
Одашта
бјежати
?
куд
мислити
?
и
много
штошта
друго
.
на
сав
питање
ја
јесам
одговарати
што
кратак
,
очекивати
+
згода
да
игуман
,
насамо
,
казати
свој
права
намјера
.
ну
он
,
као
да
навлаш
оћуткивати
,
а
међу
тијем
заповједити
тај
ја
донијети
ракија
и
црн
кава
.
тај
јесам
дуго
сједити
и
разговарати
који
о
шта
.
по
наредба
за
сав
ускок
,
мој
оружје
(
пушак
,
сабља
,
бајонет
,
метак
,
и
пантруташ
)
узети
на
признаница
па
хтети
он
смјестити
у
државни
оружница
,
а
ја
рећи
да
сјутра
већ
морати
поћ
’
куд
у
дубина
црн
Гор
:
на
граница
не
смијем
остати
.
Слушао
јесам
и
вршити
ево
што
ја
се
рећи
,
али
никако
немати
прилика
да
остати
јесам
с
игуман
,
те
да
он
се
казати
:
ко
јесам
,
и
шта
желити
.
Међа
тај
сунце
заћи
за
гора
,
сутон
пасти
на
земља
.
у
оџаклија
,
гдје
ја
сјеђасмо
,
о
зид
висити
сахат
,
и
његов
шеталица
редовно
чинити
:
тик
,
так
;
тик
,
так
;
тик
,
так
!
игуман
,
погледати
сахат
у
казаљка
,
уста
и
поћи
па
,
окренути
се
к
ја
,
рећи
:
—
ја
јесам
,
синути
,
вријеме
на
вечерњи
;
ако
миловати
,
поћи
и
ти
са
ја
!
он
напријед
;
ја
,
готово
нехотице
,
за
он
,
те
у
црква
.
он
ја
рећи
те
стати
према
иконостас
,
до
десни
пијевница
.
игуман
пак
,
ући
у
олтар
,
почети
богомоља
.
за
десни
пијевница
стојати
:
калуђер
Симеун
,
и
три
повелик
ђак
.
у
црква
се
већ
бити
смрачити
.
пред
Христов
распеће
,
и
пред
два
икона
,
с
десни
и
с
лијеви
страна
двери
,
пламуца
по
један
кандиоце
,
и
на
два
светњак
жмирити
по
један
свјећица
.
из
олтар
изићи
игуман
на
лијеви
врата
,
и
стати
пред
двери
.
у
лијеви
рука
држати
расклопљен
књига
,
а
у
десни
мали
свјећица
,
те
она
свијетао
себе
да
моћи
читати
.
послије
тајни
читање
,
и
послије
неки
молитва
који
јесам
читати
Симеун
на
десни
пијевница
,
игуман
склопити
књига
,
утулити
свјећица
и
,
подигнути
очи
к
небо
,
викнути
:
—
да
се
мир
господа
помолити
!
—
господа
помиловати
!
одазвати
се
они
иза
пјевнице
.
—
за
мир
озго
,
спасење
наш
душа
,
господа
да
се
помолити
!
—
господа
помиловати
!
—
за
мир
сав
свијет
,
за
срећа
свет
Божјих
црква
,
господа
да
се
помолити
!
—
господа
помиловати
!
—
за
благ
,
здрав
ваздух
,
за
обиље
земаљски
плод
,
и
за
време
миран
господа
да
се
помолити
!
—
господа
помиловати
!
игуман
јесам
викати
и
даље
,
и
они
иза
пијевница
одговарати
јесам
даље
;
али
ја
даље
јесам
памтити
ништа
!
у
они
час
чинити
ја
се
да
јесам
под
низак
и
мрачан
свод
мален
црквица
,
већ
да
јесам
под
величанствен
,
сјајан
свод
самотворога
небо
гдје
—
не
смјеран
игуман
сиромашан
Косијерева
већ
—
шестокрилати
Серафим
пред
пријестолом
бог
на
висина
говорити
овај
диван
молитва
:
„
за
мир
сав
свијет
,
господа
да
се
помолити
"
!
...
Чудан
призор
,
тако
ја
бог
!
игуман
који
јесам
мало
пријести
,
приморати
рђав
уредба
људски
посао
,
стојати
с
пушак
на
стража
,
ево
сада
,
из
дубина
дух
,
викати
:
—
за
време
миран
,
за
мир
сав
свијет
!
...
и
,
права
рећи
,
вриједи
молити
се
за
мир
!
макар
шта
говорити
пријатељ
рат
,
само
јесам
мир
редован
,
правилан
стање
у
који
се
људи
питом
и
усавршавати
.
рат
јесам
оправдан
само
кад
се
водити
да
се
доћи
до
мир
!
Сврши
се
вечерњи
;
ја
се
вратити
из
црква
у
оџаклија
,
где
већ
буктијаше
велик
ватра
.
послије
ми
зовнути
у
трпезарија
на
вече
.
не
бити
ми
много
:
игуман
,
калуђер
Симеун
,
гранични
официр
,
и
ја
.
за
вече
бити
доста
разговор
о
различан
ствар
.
Гранични
официр
који
јесам
,
како
се
видити
,
од
скори
овдје
у
служба
,
упитати
:
—
гдје
јесам
бити
пријести
Св
.
Арсеније
који
сада
почивати
у
Косијереву
?
—
Још
одавно
почивати
јесам
он
,
рећи
игуман
:
—
у
један
манастир
у
Колашин
,
близу
црногорски
граница
.
Сусједни
Црногорац
,
желити
имати
светитељ
у
свој
земља
,
договорити
се
с
калуђер
да
Св
.
Арсеније
,
један
дан
,
пренети
из
Турска
држава
у
свој
.
за
тај
дознати
Срба
Колашинац
,
и
не
бити
она
права
.
на
уговорен
вријеме
доћи
два
стотина
Црногорац
и
дигнути
светац
.
Срба
Колашинац
припуцати
из
пушак
,
тај
се
заметнути
бојити
.
тај
чути
Турчин
Колашинац
,
па
и
они
скочити
на
оружје
.
—
Светац
јесам
лијепо
и
у
ми
,
говорити
они
:
—
што
он
силом
отимати
?
у
тај
сукоб
,
докле
јесам
светитељ
пренијети
у
црногорски
земља
,
пасти
јесам
око
@card@
сам
Турчин
Колашинац
!
доцније
,
настављати
игуман
:
—
пренети
јесам
светитељ
овамо
да
јесам
Херцеговина
на
доглед
...
.
овај
игуманов
прича
,
и
она
његов
слика
—
кад
стојати
пред
олтар
на
молитва
,
разбити
у
ја
и
пошљедњи
двоумица
,
и
са
сав
ја
приклонити
да
се
покрстити
...
.
послије
вечера
,
калуђер
Симеун
уста
да
се
спремати
сутра
за
пут
у
Никшић
;
официр
отићи
да
обићи
стража
:
остати
сам
игуман
и
ја
.
потрести
до
дно
свој
дух
,
прибрати
сав
свој
снага
,
и
казати
игуман
да
јесам
мусломан
,
и
...
.
да
желити
покрстити
се
.
таки
новина
као
да
се
јесам
надати
мој
домаћин
.
Заћута
дуго
,
и
само
јесам
бројати
свој
бројаница
.
—
јесам
ли
тај
тврд
,
промишљен
твој
намјера
,
упитати
ја
најпослије
?
—
са
сав
тврд
,
одговорити
ја
.
—
да
ти
на
промјена
вјера
не
гонити
прилика
у
који
јесам
?
—
не
;
одавно
јесам
смишљати
тај
да
учинити
.
само
бити
молити
да
се
тај
обред
свршити
брзо
и
просто
.
—
лијепо
!
тај
се
морити
учинити
.
сјутра
рано
морати
се
мицати
одавде
.
за
тај
хтети
ти
крстити
брзо
,
онако
како
се
,
у
наш
закон
,
крштавати
на
невоља
!
—
бити
ли
тај
моћи
бити
сад
одмах
?
—
Мог
;
диг
’
се
!
рећи
игуман
,
пошто
се
и
јесам
дигнути
,
и
прићи
к
икона
,
који
висити
у
прочеље
трпезарија
.
ја
учинити
што
ја
рећи
.
он
узити
иза
икона
кит
босиљак
,
умочити
јесам
у
чинија
хладан
вод
,
покропити
ја
три
пут
у
накрст
,
говорити
овај
ријеч
:
—
Крштава
се
слуга
Божји
,
какав
име
хтети
да
ти
дати
?
—
досад
јесам
бити
Омер
,
а
одсад
како
ти
миловати
.
—
онда
,
са
срећом
,
бити
Момир
—
у
име
отац
,
Син
,
и
свет
дух
,
амин
.
Пружи
ја
крст
тај
цјеливати
,
па
се
онда
он
са
ја
пољубити
у
образ
,
ја
пак
он
у
рука
.
тај
све
свршити
се
,
тако
брзо
,
да
јесам
ја
на
нов
бити
сјести
,
и
узети
по
чаша
вино
,
кад
се
вратити
к
ми
официр
са
стража
.
игуман
тада
уста
,
и
рећи
:
—
ја
,
дјеца
,
ићи
да
починути
,
а
ваљати
ја
за
ти
,
гледити
ја
у
очи
,
и
исправа
написати
.
Лака
ви
ноћ
!
—
Лака
ноћ
!
одговорити
ја
.
послије
тај
,
ја
и
официр
пријећи
у
оџаклија
да
спавати
.
ватра
јесам
на
огњиште
горети
и
догорети
па
се
,
мало
по
мало
,
покрити
дебео
пухор
.
у
оџаклија
настати
густ
мрак
.
сав
се
утишати
.
само
један
попак
у
дувар
,
близу
огњиште
,
зрикати
свој
обичан
пјесмица
,
и
шеталица
од
сахат
редовно
чинити
:
тик
,
так
;
тик
,
так
;
тик
,
так
!
а
на
мој
очи
никако
сан
не
слазити
!
мислити
јесам
о
свој
младост
:
мислити
јесам
о
свој
мио
нена
,
и
о
раметли
баба
свој
;
сјећати
јесам
се
њихов
ријеч
;
мислити
јесам
о
овај
што
учинити
,
и
,
послије
сав
тај
,
питати
јесам
се
:
да
ли
хтети
кад
наћи
свој
мио
Пава
?
ох
,
опростити
ја
вјера
баба
мој
и
сладак
мој
мајка
!
ти
јесам
ја
захвалан
за
сваки
добар
твој
наук
;
а
срећан
да
јесам
ја
,
тај
вјера
мој
прадјед
и
чукундједова
!
ви
оба
удружити
што
јесам
у
који
божански
,
а
отурити
што
јесам
у
који
слабачак
,
човјечански
,
па
помоћи
ја
мален
и
слаб
,
да
бити
прамен
небо
у
бусен
земља
,
да
братити
разбраћену
ви
ради
браћа
,
и
...
.
да
се
што
пријести
састати
са
лијеп
свој
Пава
!
...
докле
јесам
тако
мисао
прелијетати
с
предмет
на
предмет
,
санак
се
почети
лагацко
спуштати
на
мој
трепавица
...
.
Још
мало
,
још
мало
,
па
јесам
заспати
као
послије
велик
умор
!
...
ИИИ
ускок
други
дан
,
одморан
,
опорављен
,
пробудити
се
као
двојак
ускок
;
бити
ускок
међу
Црногорац
који
ја
,
као
гост
,
примити
под
заштита
свој
држава
;
бити
ускок
међу
Хришћанима
који
ја
,
као
свој
једновјерац
,
дочекати
у
вјерски
заједница
.
игуман
јесам
,
по
синотњој
свој
ријеч
,
написати
,
и
дати
ја
овај
свједочанство
:
„
показатељ
овај
свједочанство
,
Момир
Видић
,
из
Босна
родом
,
доћи
јесам
у
обитељ
Косијерево
,
зажељео
јесам
и
примити
свет
крштење
,
поклонити
се
Светому
Арсеније
,
и
одавле
,
у
име
Божје
,
ићи
даље
.
Срећа
он
на
пут
,
куд
год
поћи
!
Гервасије
Кокановић
игуман
“
-
с
.
р
.
А
гранични
официр
,
од
свој
рука
,
дати
ја
путни
исправа
,
да
моћи
свуда
мирно
проћи
.
с
овај
исправа
у
рука
,
преобући
у
црногорски
одијело
,
у
друштво
с
калуђер
Симеуна
,
кренути
се
на
пут
.
Симеун
јесам
родом
из
никшићки
околина
,
и
сад
ићи
онамо
да
се
видити
с
рођак
,
те
за
ја
другар
у
пут
не
моћи
добар
бити
.
ко
јесам
путовати
по
црн
Гори
,
тај
се
не
моћи
описати
тегоба
који
онамо
имати
путник
.
ви
дуг
дан
ићи
човјек
,
па
нигдје
не
стати
на
земља
,
нити
на
трава
:
већ
на
камен
и
опет
на
камен
!
ја
и
Симеун
путовати
јесам
лагано
,
јер
се
журити
јесам
морати
,
а
,
бог
ја
,
јесам
ни
моћи
.
први
дан
омркнути
у
село
Б
.
,
и
уставити
се
пред
један
кућа
,
да
замолити
за
преноћиште
:
—
помоћи
бог
!
викнути
калуђер
.
—
Добра
ви
срећа
!
одговорити
старац
испред
кућа
.
—
јесам
ли
ради
гост
?
—
добро
свакад
,
зло
—
никад
,
одговорити
дједо
.
ту
ми
примити
и
угостити
лијепо
.
старац
,
домаћин
,
рад
гост
,
цијел
вече
причати
ми
о
бојеви
Црногорац
с
Турчин
.
особито
миловати
казивати
како
јесам
бити
у
знаменит
битка
на
.
—
Четири
стотина
Црногорац
,
велим
он
:
—
обилазити
око
стијена
,
чинити
се
Турчин
сав
нов
и
нов
војска
што
придолазити
на
она
.
—
даље
,
причати
ми
како
јесам
неки
јунак
,
у
бој
на
,
скочити
на
леђа
Мухамед
-
Бего
Ченгић
,
брата
Дед-
ага
Ченгић
,
и
заклати
он
;
и
како
јесам
други
неки
посјећи
бијесан
Бего
Пиводић
!
старац
се
бити
толико
развеселити
,
да
ми
јесам
причати
и
шаљив
прича
,
на
прилика
,
за
што
вући
арлукати
?
овај
он
бити
више
за
шал
и
смијех
,
него
за
вјеровање
.
најпослије
казати
ми
да
се
јесам
ондје
близу
родити
сарајевски
митрополит
Сава
Косановић
,
гдје
он
,
велим
,
и
сада
живити
један
сестра
.
бити
јесам
почети
учити
занат
,
наједаред
оставити
мајстор
и
дућан
па
отићи
учитељ
,
у
школа
.
сад
чути
да
јесам
владика
!
е
!
ко
хтети
као
бог
,
’
валити
он
?
!
.
.
из
село
Б
.
кренути
се
други
дан
рано
.
ударити
преко
рудина
.
сав
пут
јесам
трпјети
велик
жеђ
;
нигдје
нејма
извор
,
ни
текући
вод
;
него
се
једва
наћи
по
који
чатрња
,
тај
јесам
,
јама
у
који
се
устављати
вод
кишњица
.
и
тај
јесам
вод
веома
непријатан
.
гдје
год
,
уз
пут
,
заискати
вод
,
износити
ми
млијеко
,
пријесан
или
кисео
.
хвала
добар
људма
који
радо
нудити
бар
онај
чим
моћи
!
стигнути
у
Никшић
.
велик
стар
никшићки
град
,
који
се
у
пјесма
пјев
као
град
Оногошт
,
или
Оногоште
,
на
један
јесам
главица
у
чувен
поље
никшићки
.
два
јесам
никшићки
поље
:
горњи
и
доњи
.
град
јесам
у
поље
доњи
.
у
град
,
причати
ја
Симеун
,
имати
кула
који
се
звати
Небојша
,
и
тамница
Петковача
,
у
који
јесам
пошљедњи
тамновати
Петка
Ковачевић
,
брат
.
имати
један
црква
и
један
џамија
.
Варош
јесам
,
за
пошљедњи
рат
,
јако
порушити
.
Одређено
јесам
сада
други
,
згодан
мјесто
за
нов
варош
.
у
Никшић
јесам
бити
доста
жив
трговина
за
Турчин
,
а
сада
,
како
се
многи
никшићки
Турчин
исељавати
,
и
трговина
опадати
.
Калуђер
Симеун
,
родити
у
околина
,
знати
све
што
се
кад
догађати
,
а
и
читати
јесам
што
јесам
о
овај
мјесто
писати
,
па
човјек
причати
да
јесам
мило
слушати
он
.
—
Мор
,
Оногошт
јесам
бити
град
на
глас
,
велим
он
:
—
у
он
се
јесам
још
Цар
Немања
веселити
!
ево
видити
,
овдје
се
моћи
,
један
дан
,
на
господски
трпеза
,
имати
:
печење
од
јагње
сугаре
,
трешња
тек
доспјелих
,
нов
грожђе
са
сав
зрети
,
и
лед
—
као
усред
зима
!
зар
тај
јесам
за
прича
?
!
за
тај
јесам
српски
владалац
често
доходити
у
Оногошт
,
или
да
ловити
у
околина
,
или
да
свршити
каки
важан
посао
.
цар
Урош
,
бити
јесам
у
Оногошту
@card@
Август
@card@
;
тај
јесам
он
доћи
дубровачки
посланик
,
те
се
,
пред
он
,
измирити
с
царев
град
Котор
,
с
који
јесам
дотле
бити
у
завада
.
војвода
Сандаљ
у
Оногошту
јесам
држати
свој
царина
...
.
на
исток
од
Никшић
,
Симеун
ја
показати
мјесто
Требјесу
па
,
изговорити
тај
име
,
дубоко
уздахнути
.
—
Што
толико
уздахнути
,
човјек
?
упитати
ја
.
—
Виђи
Никшић
,
а
виђи
Требјесу
,
настављати
он
:
—
у
Никшић
јесам
живјети
Срба
вјера
Мухамедов
,
а
у
Требјеси
Срба
вјера
Христов
.
први
јесам
бити
јак
и
број
,
и
богаство
,
и
власт
.
други
јесам
се
опет
одликовати
упоран
јунаштво
.
и
тако
јесам
се
тај
,
вјера
разбраћена
,
браћа
међу
себе
клати
и
затирати
као
прав
крвник
.
тај
се
клање
,
најпослије
,
додијати
Требјешанима
па
,
у
очи
Ивање
дне
,
@card@
,
она
двадесет
и
два
породица
оставити
свој
огњиште
и
одселити
се
пак
у
Русија
,
гдје
,
на
дан
ходати
од
Одеса
,
основати
село
славеносрпски
.
Требјеса
,
иза
тај
,
остати
готово
пуст
а
Требјешани
у
славеносрпски
заборавити
српски
!
—
Штета
што
се
народ
тако
расипати
,
рећи
ја
.
—
Још
јесам
сав
штета
ту
,
наставити
Симеун
:
—
Ева
јесам
данас
Никшић
у
српски
рука
,
па
се
,
ето
,
никшићки
ага
сести
некуд
у
бијел
свијет
.
Никшић
хтети
сада
,
као
Требјеса
некад
,
остати
без
народ
,
а
Никшићанин
хтети
угинути
у
туђина
!
ето
за
тај
уздисати
.
Жао
ја
јесам
што
се
српски
племе
тако
узајмица
затирати
,
и
затирати
се
са
свој
вјера
!
—
е
,
бивати
,
баш
имати
разлог
да
уздисати
;
али
ја
све
мислити
да
бити
паметан
људи
,
само
кад
бити
својски
настати
,
моћи
и
тај
јад
наћи
лијек
.
овај
рећи
,
сјећати
се
Ивана
Шилер
,
и
онај
његов
разговор
,
док
бити
у
војска
.
Симеун
слегнути
раме
,
поглед
у
небо
,
и
само
рећи
:
—
о
,
дати
Божа
!
у
Никшић
се
пријавити
мјесни
управник
,
који
ја
стати
испитивати
:
ко
јесам
,
шта
јесам
,
и
куд
намјеравати
?
казати
он
да
јесам
родом
из
Босна
,
да
јесам
ускок
,
и
да
желити
пасош
за
Србија
.
Прође
неколико
дан
,
а
ја
не
добити
ни
пасош
,
ни
одговор
.
Међа
тијем
неки
људи
рећи
ја
да
се
пасош
,
какав
ја
тражити
,
само
на
Цетиње
моћи
добити
.
за
тај
наумити
да
отићи
и
у
пријестоницу
црн
Гор
.
из
стар
Оногошта
,
преко
никшићки
поље
,
доћи
под
Острог
,
у
манастир
чувен
светац
Василија
Острошког
.
два
јесам
острошки
манастир
:
доњи
и
горњи
.
доњи
јесам
манастир
приступан
и
велик
.
уз
он
јесам
лијеп
нов
кућа
за
владика
,
други
јесам
за
кнез
,
трећи
—
за
калуђер
;
а
имати
и
крчма
за
путник
.
горњи
манастир
јесам
мањити
и
он
јесам
теже
прићи
;
а
у
горњи
јесам
Света
Василија
.
овај
манастир
долазити
многи
свијет
.
о
Тројичину
дне
,
кад
црква
слава
,
пасти
прилог
до
пет
хиљада
форинта
!
овај
манастир
доходити
и
православан
,
и
католик
,
и
Турчин
.
сам
бег
Љубовић
,
из
Невесиње
,
сваки
година
,
о
Св
.
тројица
,
или
доносити
или
слати
лијеп
прилог
овај
црква
.
и
тако
јесам
Света
Василија
Острошки
као
ћаба
за
Срба
од
сав
три
вјера
у
овај
крај
.
духовник
ја
јесам
дочекати
лијепо
;
показати
ја
јесам
сав
у
оба
манастир
;
отворити
ја
јесам
и
ковчег
,
тај
јесам
видити
и
цјеливати
светитељ
;
тај
прилика
дати
ја
,
за
спомен
,
малко
памук
с
мошти
његов
.
у
Острог
јесам
преноћити
.
у
вече
,
послије
вечера
,
духовник
причати
да
јесам
овај
Света
Василија
бити
владика
Захумље
и
Скендерија
,
па
јесам
,
велим
,
од
турски
сила
побјегао
,
овдје
се
настанити
,
ту
преминути
,
и
посветити
се
.
и
гле
чудо
!
Што
јесам
моћи
за
живот
,
тај
радити
послије
свој
смрт
!
Жива
јесам
он
Турчин
гонити
,
а
мртав
се
ево
приклањати
и
Хришћани
и
Турчин
!
...
Казујући
догађај
који
јесам
се
догађати
око
овај
манастир
,
духовник
испричати
и
један
прича
који
свједочити
да
и
људи
који
се
готово
само
с
бог
у
молитва
разговарати
,
имати
некад
потреба
да
се
мало
нашалити
и
насмијати
.
ево
прича
који
онај
вече
чути
:
за
пошљедњи
рат
,
Сулејман
-
Паша
бити
надрьо
да
прећи
преко
црн
Гор
,
више
од
обијест
,
него
ради
каки
истински
побједа
.
Црногорац
,
не
могућ
он
уставити
,
узмицати
пред
велик
сила
.
Кнез
Никола
,
видити
да
хтети
Турчин
и
Острог
заузети
,
посао
,
вео
,
перјаник
у
манастир
к
ондашњи
испосник
,
да
дигнути
светац
,
и
да
измицати
пред
војска
.
перјаник
доћи
у
манастир
,
и
казати
испосник
кнежев
заповијест
.
испосник
,
не
знати
како
који
војска
стајати
,
и
држати
да
јесам
тај
само
претеран
смотреност
онако
калуђерски
кроз
нос
проуњкати
:
—
е
,
бог
ја
,
синак
,
стати
да
виђу
:
хтети
ли
светац
да
се
кретати
?
иза
тај
ући
у
црквица
,
прићи
к
ћивот
,
цимнути
он
малко
и
,
окренути
се
к
перјаник
,
опет
проуњкати
:
—
Ва
истина
,
нејма
од
тај
ништа
;
не
хтети
светац
да
се
кретати
!
перјаник
,
чути
такав
одговор
,
а
знати
да
јесам
зло
неминовно
,
скинути
капа
,
нагнути
се
с
врата
у
црквица
,
и
викнути
:
—
о
,
Света
Василија
!
казати
јесам
господар
да
ти
носити
,
ако
хтети
;
а
ако
хтети
,
кроз
два
ура
,
овдје
хтети
бити
Сулејман-Паша
,
па
ти
боље
знати
шта
те
онда
чекати
!
—
Стана
синак
,
стати
;
да
опет
виђу
,
рећи
,
на
нов
,
духовник
.
и
,
цимнути
ћивот
појаче
,
викнути
:
—
Ена
!
ва
истина
,
лак
као
перце
!
(
тај
јесам
:
хтети
да
се
кретати
!
)
.
одмах
узети
светити
мошти
,
увити
она
у
платно
;
па
тај
увијутак
,
као
трмка
,
перјаник
заметнути
на
рам
и
понети
,
а
старац
испосник
за
он
назорице
.
—
и
тако
јесам
се
,
завршити
духовник
:
—
светитељ
и
добродушан
старац
измакнути
испред
турски
најезда
,
а
људма
оставити
овај
прича
,
да
се
шал
она
помињати
.
из
Острог
,
преко
брдо
и
провала
,
доћи
у
Чево
,
који
се
у
пјесма
пјев
„
Чево
равно
"
,
а
оно
јесам
тек
један
пољице
који
се
морити
претрчати
да
се
човјек
и
не
уморити
!
с
Чева
,
преко
село
Ћеклић
,
стигнути
на
Цетиње
.
цетињски
манастир
,
и
варошица
Цетиње
,
настанити
јесам
на
један
ивица
цетињски
поље
,
који
моћи
имати
у
дужина
@card@
/
@card@
час
,
а
у
ширина
мало
гдје
да
прелазити
@card@
/
@card@
час
.
тај
пољице
имати
облик
јагњећи
бубрешка
,
кад
бити
лежати
поребарке
.
крај
поље
повити
јесам
се
око
цетињски
манастир
,
који
и
јесам
први
заметак
данашњи
пријестоници
црногорски
.
Варошица
Цетиње
моћи
имати
140—150
кућа
.
тај
јесам
кнежев
двор
,
а
ту
сједе
и
други
велик
земаљски
старјешина
.
неколик
јевропски
држава
држати
на
Цетиње
свој
консул
.
Цетиње
јесам
много
велик
кад
се
о
он
слушати
,
него
кад
се
у
он
гледати
.
за
неколик
дан
,
ја
јесам
он
познати
уз
дуж
и
попријеко
.
Варошки
управник
цетињски
призвати
ја
,
и
узити
испитивати
широк
и
пипав
од
онај
у
Никшић
.
на
сваки
питање
ја
јесам
одговарати
како
требати
;
само
о
Србија
јесам
помињати
ништа
.
тај
јесам
ја
,
у
пут
,
научити
добар
људи
.
милити
јесам
да
ја
се
да
пасош
за
Бугарска
(
а
не
за
Србија
)
.
на
тај
мој
молба
јесам
ја
одговорити
одмах
:
моћи
бити
извјештавати
јесам
се
о
онај
што
јесам
о
себе
казивати
.
Чекајући
пасош
или
,
како
Црногорац
вео
,
„
пашапорат
“
,
и
сједећи
,
по
ви
дан
,
у
„
локанди
“
,
или
у
који
други
цетињски
крчма
,
ја
јесам
имати
доста
доколица
да
се
нагледати
Цетиње
,
и
да
он
проучити
.
странац
,
који
први
пут
доћи
у
овај
мјесто
,
брзо
морати
паста
у
очи
овај
двоје
:
Различитост
монета
који
ићи
у
овај
мали
чаршија
;
и
разни
путник
,
готово
са
сав
страна
свијет
,
који
се
моћи
да
видити
у
локанди
.
Што
се
,
у
шала
,
за
неки
мјесто
рећи
:
који
јесам
мајка
син
изгубити
нека
отићи
ту
и
ту
—
наћи
хтети
он
“
,
мора
се
ласно
помислити
за
Цетиње
,
кад
се
неколико
дан
посједјети
у
локанди
!
тај
разнети
људи
из
бијел
свијет
,
виђати
јесам
јутром
и
вечером
:
виђати
јесам
она
готово
сваки
час
:
али
,
по
опријезности
какав
се
човјек
тек
на
Цетиње
моћи
,
како
ваљати
,
научити
,
ни
с
један
се
јесам
пуштати
у
велик
разговор
,
ни
у
близ
познанство
,
осим
тројица
с
који
јесам
се
не
само
лијепо
познати
,
него
и
спријатељити
,
како
се
само
моћи
љепше
и
тврђа
.
тај
бити
:
Живан
Стојић
,
Пера
Вулић
и
Никодим
игуман
.
Живан
се
родити
у
један
велик
варош
у
војводовини
.
Свршивши
гимназија
у
мјесто
свој
рођење
,
прећи
јесам
у
Биоград
,
и
изучити
права
на
велик
Школи
.
по
свршетак
наука
,
јесам
тражити
ни
служба
у
министар
,
нити
зарадити
у
адвокат
;
него
се
дигнути
у
Босна
,
и
постати
учитељ
у
велик
босански
варош
.
Учитељевао
јесам
у
тај
мјесто
неколико
година
.
за
тај
вријеме
дати
јесам
сав
наук
,
сав
васпитни
печат
,
неколик
стотинама
босански
младић
.
Чак
она
јесам
,
готово
свити
,
предати
сав
лијепити
,
сав
читак
рукопис
,
а
да
и
не
помињати
многи
други
родна
сјеме
који
јесам
засијати
у
ум
и
у
срце
њихов
.
кад
јесам
Аустријанац
ући
у
Босна
,
и
почети
јесам
уређивати
на
сав
начин
,
они
,
један
лијеп
јутро
,
замолити
Живана
да
оставити
Босна
,
и
да
ићи
куд
год
он
јесам
воља
.
Живан
се
покорити
сила
који
умити
тако
лијепо
да
усрећавати
туђ
земља
,
и
пријећи
у
црн
Гор
,
гдје
опет
постати
учитељ
.
пријести
кратак
време
,
дознати
јесам
да
он
јесам
старати
мајка
на
умор
,
и
преклињати
он
да
она
доћи
.
за
тај
јесам
оставити
служба
и
доћи
на
Цетиње
за
пасош
.
тај
јесам
се
ми
два
познати
и
спријатељити
ти
јесам
,
иза
тај
,
живјети
ка
’
два
родити
брата
.
Живан
јесам
средњи
раст
:
смеђ
кос
:
висок
чела
:
плав
,
увијек
насмијан
очи
;
мали
,
танак
брчић
,
и
шиљаст
,
прићосаве
брада
.
глас
,
он
јесам
тај
,
али
милозвучан
и
убедљив
...
.
перо
Вулић
родити
јесам
близу
лијеп
Дубровник
.
у
овај
славан
град
свршити
јесам
гимназија
.
о
свој
родном
мјесто
Вулић
овако
говорити
:
„
јесам
богато
мој
родно
мјесто
;
у
он
нејма
изобиље
.
;
али
чистоћа
ресити
и
покривати
сиромаштво
.
мој
земљак
јесам
срећан
:
многи
она
невоља
загорчавати
срце
,
али
јесам
они
весео
у
невоља
него
други
у
весеље
.
досјетљив
јесам
,
умјетан
јесам
,
доброћудан
јесам
,
и
милокрвни
тај
мој
земљак
.
мој
јесам
родно
мјесто
један
српски
цвијет
што
дивно
цавтети
поред
српски
Дубровник
!
...
“
по
свршетак
гимназија
,
Вулић
јесам
отићи
у
Рим
,
тај
свршити
богословија
,
и
постати
католички
свјештеник
.
тамо
се
задржати
дуго
,
и
готово
отпадити
од
свој
народ
,
докле
он
јесам
доћи
у
поход
мио
мајка
.
ево
како
о
тај
писати
јесам
:
„
Дође
старица
у
туђина
да
загрлити
син
;
доћи
у
прогонство
—
да
наћи
прогнаник
,
да
он
облакшати
јад
јадан
душа
.
донети
ја
у
сав
срце
,
у
свој
ријеч
и
обичај
дух
домовина
мој
,
народ
мој
.
Већ
бити
нестати
у
ја
српски
чувство
,
већ
бити
ишчезнути
српски
дух
,
али
доћи
она
мити
,
и
духнути
ја
живот
душа
,
и
она
се
препородити
народ
свој
!
“
Живећи
у
Вјечитој
Вароши
,
и
разгледати
из
близ
наличити
многи
ствар
и
појава
,
који
се
обично
само
лице
показивати
.
Вулић
почети
јавно
осуђивати
неки
поповски
злоупотреба
,
казивати
да
се
јесам
садашњи
црква
удаљити
далеко
од
првобитан
Христов
црква
.
поврх
тај
,
спремати
се
да
се
вратити
у
Далмација
,
Вулић
затражити
од
свој
владика
права
:
да
моћи
стадо
свој
служити
миса
и
на
језик
словенски
(
глагољашки
)
.
владика
не
само
да
он
не
дати
што
јесам
тражити
,
него
,
видити
да
се
фратор
Пера
толико
заузимати
за
народност
свој
духован
овца
,
закратити
он
служити
миса
и
језик
латински
...
поп
Пера
,
послије
тај
,
свући
са
себе
поповски
одијело
па
обући
свјетовни
и
,
да
бити
имати
од
шта
живити
,
стати
давати
лекција
из
философија
и
из
језик
онај
који
јесам
тај
знање
тражити
.
„
Проклеше
ја
за
овај
,
велим
он
:
—
људи
црн
одијело
;
али
јесам
клетва
њихов
немоћан
према
благослов
мајка
мој
“
!
...
Вулић
писати
и
у
новина
,
тај
ватрен
брана
српски
народност
.
из
његов
перо
изаћи
јесам
и
књига
који
јесам
сав
,
од
аза
до
ижица
,
лијеп
пјесма
мио
на
земља
име
—
име
Мајк
.
ево
неколик
врста
из
перо
Вулићев
:
„
Наш
се
народ
,
велим
он
:
—
узвисити
пјесма
;
узор
он
јесам
и
сила
у
пјесма
.
узор
се
српски
сијати
,
и
не
хтети
ми
он
потамнити
тмуша
худ
злоба
худ
злобник
;
Срба
не
хтети
застранити
,
докле
год
она
трајати
тај
видјело
.
Показаћемо
сила
свој
дух
,
кад
наш
доба
доћи
.
српски
јесам
пјесма
жалосна
,
јер
ићи
од
жалосна
срце
,
али
жалост
гојити
и
ојачавати
дух
.
„
други
се
народ
дичити
свој
гласовит
пјесник
,
али
у
она
мало
људи
пјевати
;
у
ми
пјевати
сав
народ
.
онде
јесам
наш
богатство
,
онде
јесам
наше-красоте
,
онде
јесам
дух
српски
дух
!
онај
јесам
славан
врх
на
који
се
морати
успети
наш
ватрен
омладина
.
српски
пјесма
умекшавати
срце
;
српски
срце
њежан
осјећати
.
Наше
јесам
нашљедство
,
велим
он
на
други
мјесто
:
—
у
српски
приповијетка
;
у
она
јесам
сјеме
,
искра
,
почетак
наш
народни
препорођење
.
у
она
хтети
синов
мој
народ
наћи
онај
дух
што
се
дигнути
и
лебдити
над
вода
потопским
:
примити
он
у
себе
,
ако
срце
ужљубе
свој
домовина
,
ако
се
не
бити
срамити
мати
свој
.
она
хтети
благ
српски
дух
испунити
свој
сила
,
ако
она
не
омилити
дух
туђински
.
Општа
просвјета
у
наш
приповијетка
и
пјесма
имати
нов
замишљај
,
начин
,
и
израз
;
тај
јесам
круна
српски
геније
,
ту
он
јесам
слава
и
бесмрће
"
!
...
по
тај
,
тек
неколик
,
прота
видити
се
како
Вулић
мислити
и
како
осјећати
.
у
пошљедњи
вријеме
Вулић
путовати
по
земља
гдје
живити
Срба
,
тај
проучавати
народ
живот
и
обичај
.
из
црн
Гор
намјеравати
у
Арнаут
,
да
видити
и
проучити
тај
давнашњи
српски
сусједе
,
и
да
се
,
ако
се
узмоћи
,
познати
с
њихов
језик
и
живот
.
тај
јесам
човјек
висок
раст
,
сув
,
кошчат
,
смеђ
;
нарав
бујан
,
бесједа
одрешити
:
кад
почети
говорити
о
народ
и
о
његов
невоља
мислити
бити
човјек
да
он
живити
огањ
сијев
из
уста
...
.
духовник
Никодим
игуман
јесам
порушен
манастир
Ђурђев
стуб
,
у
Васојевић
,
близу
Лим
.
на
Цетиње
јесам
доћи
да
тражити
какав
помоћ
свој
страдао
обитељ
па
хтети
,
кроз
који
дан
,
да
се
вратити
на
свој
огњиште
.
Никодим
јесам
мало
школовати
,
али
јесам
од
природа
врло
уман
човјек
;
пошто
јесам
пак
много
путовати
по
православан
свијет
,
и
пошто
јесам
походити
сав
велик
српски
манастир
,
знати
јесам
много-више
,
него
ма
који
други
калуђер
.
како
он
мислити
о
народ
и
о
себе
,
моћи
се
видјети
по
овај
његов
одговор
:
—
Па
што
се
враћати
,
рећи
он
једном
Живан
:
—
кад
ти
јесам
манастир
тако
пострадати
,
и
остати
без
игдје-ичега
?
—
како
што
се
враћати
?
одговорити
Никодим
:
—
Човјек
ваљати
да
радити
онај
што
он
јесам
дужност
,
а
не
тек
онај
што
он
јесам
угодност
.
мој
пак
дужност
јесам
:
да
сједим
на
онај
зидина
,
да
помињати
онај
што
јесам
бити
,
да
оплакивати
овај
што
јесам
сада
,
и
да
се
надати
онај
што
хтети
бити
!
на
ја
хтети
се
угледати
други
,
и
,
тако
,
народ
не
хтети
клонути
...
.
Живан
,
Поп
Пера
,
и
Никодим
бити
већ
познаник
и
пријатељ
,
кад
ја
доћи
на
Цетиње
.
ја
се
прво
срести
са
Живана
,
а
он
ја
познати
с
Пера
и
Никодин
.
послије
тај
спријатељити
јесам
се
тако
да
јесам
смјети
један
пред
други
говорити
и
што
бити
се
тицати
глава
.
Вриједи
испричати
макар
што
год
из
наш
многи
разговор
,
колико
тек
да
се
видити
каки
јесам
мисао
ми
забављати
:
—
под
небо
нем
народ
несрећан
од
народ
наш
,
рећи
једном
Поп
Пера
:
—
кад
јесам
се
Срба
доселити
у
овај
данашњи
земља
пасти
јесам
,
као
што
знати
,
међу
два
средина
просвјетни
и
политички
,
који
јесам
се
трлити
међу
себе
:
пасти
јесам
међу
Византија
и
Рим
.
Византија
она
јесам
вући
к
себе
,
а
Рим
опет
к
себе
.
Византија
јесам
,
ваљати
признати
,
бити
благ
;
бити
јесам
мудар
;
Рим
бити
тврд
,
крут
;
Хришћанску
вјера
Србин
јесам
нудити
и
она
и
он
.
само
јесам
Византија
пружати
јеванђеље
на
језик
словенски
,
који
јесам
Србин
близак
и
разумљив
,
а
охол
Рим
—
на
класички
латински
,
туђ
језик
!
излазити
:
да
она
јесам
Византија
пружати
срећа
—
на
њихов
начин
;
а
Рим
јесам
жељео
усрећити
она
на
сав
начин
!
и
веће
се
пола
народ
,
наравно
,
окренути
к
Византија
,
а
мања
—
к
Рим
...
.
доцније
,
грунути
Турчин
на
наш
земља
,
и
освојити
она
.
и
Турчин
потражити
свој
вјера
присталица
;
и
наћи
она
,
као
што
знати
,
највише
у
Босна
и
у
Херцеговина
.
данас
се
,
у
тај
земља
,
браћа
по
крв
и
по
језик
клати
као
крвник
,
за
тај
што
јесам
она
вјера
разбратити
и
закрвити
!
да
јесам
се
који
срећом
,
настављати
Поп
Пера
:
—
наш
стар
сав
прибрати
око
један
вјера
,
па
бити
тај
вјера
ришћански
кршћански
,
или
Мухамедов
,
за
наш
бити
народ
бити
велик
срећа
.
е
,
али
они
тај
јесам
учинити
,
и
ми
данас
не
остајати
ништа
друго
него
да
се
тај
вјера
манути
,
па
народ
да
измирити
!
—
Тешко
ти
јесам
,
те
говорити
тако
,
велим
Никодим
:
—
а
свијет
јесам
врло
мучно
манути
се
вјера
,
да
не
рећи
да
јесам
баш
и
немогућан
:
па
и
сложити
вјера
врло
јесам
мучно
.
него
ја
,
лијепо
,
да
оставити
сваки
свој
вјера
:
нек
вјеровати
ко
како
миловати
:
Ришћанин
—
источни
;
Кршћанин
—
западни
,
а
мусломан
Мухамедов
;
али
народ
који
јесам
синов
сав
тројица
,
отаџбина
,
у
који
се
сав
рађати
,
живити
,
и
мријемо
;
у
који
сваки
свој
вјера
вјеровати
,
тај
отаџбина
заједнички
да
љубити
,
да
чувати
,
да
дворити
као
срећан
син
свој
мио
мајка
!
вјера
јесам
на
земља
рад
небо
;
па
сваки
вјера
свој
вјеран
неки
водити
у
рај
који
хтети
пут
;
а
земља
,
отаџбина
,
који
јесам
колијевка
свјем
три
вјера
,
неки
помагати
,
нек
благосиљати
и
црква
,
и
миса
,
и
џамија
!
...
—
Никодим
,
брата
,
рећи
хтети
Живан
:
—
твој
јесам
ријеч
као
сунце
који
освјетљивати
и
оживљавати
!
и
ја
се
клањати
увијек
таки
мисао
,
додати
поп
Пера
.
у
таки
,
и
тај
сличан
,
разговор
проћи
ми
добар
два
недјеља
дан
.
за
тај
вријеме
предомислити
се
Живан
па
и
он
,
као
ја
,
потражити
пасош
за
Бугарска
.
Још
се
договорити
да
уз
пут
,
свратити
у
Пећ
,
у
Дечани
,
и
у
Призрен
,
па
оданде
да
изићи
на
Косово
.
—
А
кад
се
једном
видити
онде
,
рећи
Живан
:
—
гдје
јесам
падати
не
само
јуначки
глава
,
него
и
царски
круна
,
заједно
с
глава
,
ја
хтети
се
текар
запитати
:
хтети
ли
за
пасош
—
у
Софија
?
или
за
срце
—
у
Србија
?
Примивши
пасош
,
кренути
се
на
пут
сав
четворица
заједно
.
бити
се
договорити
да
отићи
у
Ђурђев
стуб
,
у
гост
Никодим
.
оданде
пак
ја
и
Живан
хтети
у
Пећ
;
Поп
Пера
хтети
у
Ругова
,
међу
љут
Арнаут
,
а
Никодим
остајати
у
свој
обитељ
да
,
како
јесам
рећи
,
„
чекати
бог
што
спасавати
од
малодушност
!
“
тај
рећи
,
тај
и
учинити
.
с
Цетиње
отићи
прво
на
Црнојевић
Ријека
.
овај
јесам
мали
варошица
,
посредница
трговина
између
Скадар
и
црн
Гор
.
у
Ријека
јесам
управо
два
варош
,
горњи
и
доњи
.
у
горњи
јесам
стар
град
обод
,
пријестоница
Ивана
Црнојевић
,
одакле
јесам
он
,
узмицати
испред
турски
навала
,
прећи
@card@
на
Цетиње
.
на
обод
јесам
,
у
онај
вријеме
,
бити
српски
штампарија
из
који
се
јавити
на
свијет
први
штампан
српски
књига
!
доњи
варош
са
сав
јесам
нов
.
у
Ријека
јесам
два
црква
:
стар
и
нов
;
а
имати
и
лијеп
школа
.
тај
јесам
зимњи
двор
црногорски
кнез
,
гдје
он
породица
зимовати
.
мјесто
јесам
присојан
и
врло
лијепо
.
даље
,
на
Ријека
јесам
црногорски
државни
пушкарница
,
који
јесам
уредити
српски
официр
Милутин
,
ко
јесам
амо
бити
послати
Кнез
Мијаило
.
Мјештани
овај
пушкарница
звати
лабаторија
(
лабораторија
)
.
Највећа
јесам
трговина
риба
,
који
се
хватати
у
вода
Ријека
,
и
у
скадарски
језеро
.
Главни
риболов
звати
се
брод
,
и
имати
она
шест
на
број
,
али
јесам
чувен
:
Рањ
,
Бозагур
,
и
Плоча
.
Причаше
ми
Ријечанин
да
јесам
,
у
почетак
,
само
Цеклињани
имати
права
трговати
риба
,
и
сваки
други
трг
на
Ријека
.
данас
трговати
и
други
,
особито
Арбанас
.
риба
пак
и
сад
ловити
сам
Цеклињани
,
и
ловити
јесам
заједнички
,
па
добит
дијелити
од
прилика
онако
како
се
дијелити
млијеко
на
бачија
.
с
Ријека
јесам
прећи
у
Подгорица
,
који
јесам
на
лијеви
страна
ријека
Рибница
,
малко
даље
од
Морача
у
који
се
Рибница
слијева
.
у
Подгорица
јесам
,
рећи
ја
Живан
:
—
Турчин
оградити
град
@card@
година
;
а
,
на
један
пола
час
,
ићи
к
сјевер
,
у
ставе
међу
Зета
и
Морача
,
бити
јесам
стар
град
Диоклеја
или
Дукља
који
се
врло
често
помињати
у
српски
историја
.
не
моћи
отићи
да
он
видити
,
само
ја
он
Живан
тек
уз
гред
помен
.
пријести
пошљедњи
рат
између
црн
Гор
и
Турска
,
у
Подгорица
јесам
,
казати
,
бити
око
@card@
.
@card@
душа
,
већина
Турчин
.
али
како
јесам
овај
мјесто
доћи
под
црн
Гор
,
Турчин
јесам
осути
селити
се
некуда
,
те
тако
сада
у
Подгорица
једва
моћи
бити
5—6
хиљада
душа
.
Главна
јесам
улица
калдрмисати
тако
обао
камење
да
јесам
невјешт
човјек
тешко
ићи
она
.
на
један
стран
улица
сам
јесам
котлар
,
тај
хтети
уш
да
заглунути
од
звека
њихов
чекича
,
а
на
други
јесам
кројач
,
који
крој
и
шија
црногорски
одијело
,
и
онај
мали
капица
црногорски
.
трговина
Подгорица
водити
с
један
дио
црн
Гор
,
са
Зета
,
с
Арбанија
,
и
са
Стар
Србија
;
преко
Котор
пак
трговати
она
и
с
Трст
.
у
Подгорица
јесам
два
црква
:
стар
и
нов
;
а
имати
и
школа
који
јесам
смјестити
у
један
велик
зграда
осталој
од
Турчин
.
ја
стигнути
у
Подгорица
у
понедјељник
,
баш
у
пазарни
дан
.
у
варош
се
бити
шљегао
силан
свијет
.
ту
се
мјешаја
Црногорац
и
Арнаутин
.
на
пијаца
видјети
врло
много
лијеп
воће
,
а
особито
грожђе
,
смоква
,
и
јабука
.
за
јабука
рећи
ми
да
јесам
донети
чак
из
Пећ
!
Живан
,
добро
познати
са
стар
историја
,
журити
се
да
,
са
сваки
страна
,
разгледати
Подгорица
.
у
тај
свој
журба
,
и
у
онолики
мноштво
свијет
,
некуда
се
изгубити
,
а
ми
тројица
ићи
разгледати
људи
,
њихов
шарен
одијело
,
и
њихов
куповање
и
продавање
.
наједан
мах
испасти
и
Живан
предати
ми
,
смијући
се
.
—
Чему
се
смијеш
?
упитати
он
Никодим
.
—
Казаћу
ви
,
али
да
почети
малко
из
даље
,
рећи
он
.
—
Мореш
окле
хтети
,
наставити
отац
Пера
:
—
докон
јесам
и
онако
;
слушати
ти
док
не
огладнити
!
—
негдје
близу
Подгорица
,
почети
Живан
:
—
можда
баш
на
овај
мјесто
,
родити
се
,
@card@
година
,
Стеван
Немања
,
сабирач
српски
земља
,
творац
српски
државни
једнина
.
—
лијепо
тај
,
али
шта
се
смијеш
?
питати
Никодим
.
—
ићи
ја
улица
,
настављати
Живан
:
—
и
питати
:
знати
ли
ко
штогод
за
Стевана
Немања
?
и
ники
не
знати
ништа
;
ама
баш
ништа
!
пред
један
дућан
наћи
неколико
људи
,
па
и
она
упитати
;
а
кад
ја
и
они
одговорити
да
не
знати
,
онда
ја
,
готово
срдит
,
рећи
:
—
Баш
јесам
за
велик
чудо
да
јуначки
Подгоричанин
тако
у
мртав
заборавити
свој
славан
земљак
!
—
А
Подгоричанин
јесам
јунак
већ
немати
!
рећи
хтети
подругљиво
један
из
онај
гомила
пред
дућан
,
погледати
,
у
исти
вријеме
,
на
онај
што
сједи
на
ћепенак
,
и
веза
један
црногорски
капица
.
—
А
што
да
јесам
?
упитати
ја
.
—
јунак
Подгоричанин
,
настављати
онај
из
гомила
,
намигивати
свој
друг
,
и
погледати
на
онај
што
веза
:
—
један
,
на
вашар
,
купити
сваки
по
режањ
џигерица
,
и
хтјети
тај
обарити
за
ручак
;
али
,
да
она
се
режањ
не
бити
измијешати
,
сваки
везати
сав
режањ
конац
:
режањ
пуст
у
котао
,
а
сваки
задржати
у
рука
крај
конац
од
свој
режањ
.
—
погле
!
погле
!
учинити
Вулић
.
—
кад
се
,
на
такав
начин
,
џигерица
обарити
,
они
онда
сјести
ручати
сваки
сав
режањ
.
и
,
на
враг
,
опет
се
око
нешта
свадити
и
потући
.
и
дуг
љетњи
дан
бити
јесам
се
пушка
,
и
сјећи
се
нож
,
па
—
кад
да
пребројити
мртав
и
рањен
—
нити
се
ко
ранити
,
нити
јесам
ко
погинути
!
ето
каки
јесам
јунак
Подгоричанин
!
—
А
већ
јесам
ја
и
ви
прокопсати
са
свој
јунаштво
,
рећи
хтети
дућанџија
Подгоричанин
,
махнути
веза
који
он
,
јесам
у
рука
.
тај
процјена
подгорички
јунаштво
ја
се
смијем
,
завршити
Живан
.
—
о
јунаштво
Подгоричанин
Хришћана
не
хтети
ти
рећи
ни
зло
ни
добра
,
додати
Никодим
:
—
одавно
јесам
под
велик
притисак
,
па
се
у
тај
ни
огледати
јесам
;
али
Турчин
Подгоричанин
бог
ја
јесам
бити
прав
јунак
!
...
.
Сврнувши
с
главне
чаршија
у
један
споредан
улица
,
срести
чопор
лијен
,
и
чисто
одјевен
турски
дјеца
,
а
за
она
ићи
и
два
стар
була
.
млад
турски
чељаде
нигдје
не
запазити
.
Идући
даље
,
наићи
на
неки
Турчин
који
товарити
да
се
некуда
сести
.
—
куд
бог
да
тако
?
упитати
ја
.
—
бивати
,
одговорити
упитати
,
по
што
најприје
малко
смигну
раме
:
—
куд
бити
ксмет
!
—
Што
остављати
свој
мјесто
,
свој
имати
?
—
е
,
бивати
,
данаске
јесам
вођ
тешко
за
мусломанин
;
ићи
и
ја
за
други
...
.
—
тамо
хтети
ви
бити
тежити
...
.
—
Хајд
,
не
дангубити
!
повикати
један
стар
Турчин
онај
што
говорити
са
ја
,
и
тако
ми
се
разговор
прекинути
.
ја
се
сада
сјетити
колико
јесам
мој
раметли-бабо
срећан
,
што
бар
оставити
кости
у
свој
земља
,
а
моћи
се
,
под
старост
,
овако
потуцати
од
немио
до
недраг
!
...
мало
даље
ударити
на
турски
џамија
:
бити
молитвен
доба
;
унутра
се
виђати
неколик
Турчин
на
молитва
.
—
да
ући
!
рећи
Вулић
.
—
Моремо
;
прихватити
ја
,
као
човјек
код
свој
кућа
,
заборавити
да
јесам
данас
и
ја
у
џамија
туђин
.
Уђосмо
са
сав
лагати
.
Турчин
,
клечати
на
кољено
,
тихо
клањати
и
мрдати
усна
шаптати
ријеч
молитвен
,
а
рука
се
лагано
дотицати
свој
груда
.
—
Чудна
ли
јесам
овај
тајнен
тишина
!
прошаптати
Пера
.
—
у
Турчин
јесам
тако
,
додати
шапатом
Никодим
.
како
који
Турчин
свршити
молитва
,
устајати
,
излазити
из
џамија
,
назувати
свој
јеменије
,
који
сваки
оставити
у
тријем
пред
врата
,
и
одлазити
на
свој
страна
.
послије
џамија
,
отићи
турски
конзул
,
те
пријавити
свој
путни
исправа
.
примити
ми
лијепо
,
пасти
ми
визирати
одмах
,
и
за
сав
четири
наплата
само
пет
фиорина
такса
!
у
Подгорица
заноћити
.
у
неки
доба
ноћ
,
пошто
се
онај
дневни
свијет
бити
разићи
,
и
пошто
се
варош
вратити
у
свој
обичан
тишина
,
зачути
се
с
мунара
мујезин
који
врло
гласовит
устресаше
:
—
La
eilalah
,
ilalah
ve
Мохамед
resulul-lah
!
Ešhedu
,
Мохамед
resululah
!
Hajje
alel
felah
hajje
,
alel
selah
!
“
(
„
Нејма
други
бог
,
осим
бог
јединога
,
и
Мухамед
јесам
његов
посланик
.
тврдити
да
јесам
Мухамед
посланик
Божји
.
уздавати
се
у
он
:
од
он
ви
јесам
спас
!
“
)
.
с
онако
висок
мунара
,
на
ноћни
тишина
,
изговарати
ријеч
по
ријеч
,
мујезин
јесам
разглашавати
вјера
свој
,
а
ја
,
у
тај
мах
,
пасти
на
ум
игуман
Гервасије
који
из
свој
смјеран
црквица
викати
:
„
за
мир
сав
свијет
"
,
па
рећи
у
себе
:
—-
за
што
се
овај
људи
не
обавијестити
?
за
што
не
одвојити
земља
од
небо
,
као
што
јесам
она
и
творац
одијелити
?
у
небо
неки
сваки
проповједник
свој
вјеран
увод
на
који
хтети
врата
;
а
земља
,
отаџбина
свој
,
који
она
све
рађати
и
храна
,
за
што
не
љубити
једнако
,
за
што
јесам
не
дворити
заједнички
,
као
срећан
синов
мајка
свој
?
за
што
?
за
тај
што
,
сиромах
,
очи
имати
а
очи
не
видити
!
...
ваљати
свјетлост
,
ваљати
знање
!
...
из
Подгорица
јесам
ударити
на
Братоножић
,
тај
јесам
доћи
на
лијев
Ријека
.
од
Подгорица
до
лијеви
Ријека
,
особито
преко
планина
Вјетерника
,
пут
јесам
тежак
да
се
описати
не
моћи
.
ја
јесам
се
необично
обрадовати
кад
јесам
,
од
лијеви
Ријека
,
почети
осјећати
и
по
мало
земља
под
нога
,
а
не
сам
камен
као
дотле
;
и
када
јесам
угледати
брдо
обрастао
шум
,
а
дотле
јесам
гледати
сам
голијети
.
даље
,
долина
ријека
Тар
,
бити
још
,
лакше
путовати
.
Спустивши
се
Тара
у
долина
,
пасти
да
се
одморити
:
ја
и
Живан
под
један
борика
,
а
Поп
Пера
и
Никодим
под
други
.
Лешкајући
тако
водити
на
обала
,
Живан
хтети
се
окренути
к
ја
,
и
рећи
:
—
Мор
,
Момира
!
ти
,
одавде
у
Зворник
мореш
послати
поздрав
који
хтети
!
—
како
,
Живана
?
упитати
ја
.
—
Ева
како
:
духнути
он
доље
у
Тар
;
она
хтети
он
пронијети
поред
Колашин
па
на
Шћепан
-Поље
,
гдје
се
она
и
Пива
састајати
,
те
се
оданде
на
ниже
звати
Дрина
послије
хтети
ударити
на
Фоча
,
па
на
Горажде
(
гдје
јесам
.
@card@
.
бити
,
српски
штампарија
)
,
па
на
Вишеград
,
Рогачица
и
Љубовиђа
права
ка
Зворник
!
—
хвала
ти
за
тај
,
рећи
ја
:
—
али
,
ако
мој
поздрав
доћи
до
Зворник
,
неки
се
спустити
и
до
Биоград
!
...
тако
јесам
се
разговарати
и
шалити
одмарати
се
.
стигнути
на
Андријевица
,
пошљедњи
црногорски
мјесто
у
Васојевић
.
Андријевица
јесам
варошица
нов
,
постати
највише
са
граница
турски
-
црногорски
.
у
она
моћи
бити
тек
20—30
кућа
,
сав
дрвенијех
.
Находећи
се
овако
на
ударац
,
мјесто
јесам
овај
неколико
пута
спаљивати
.
данас
јесам
тај
пазар
за
сав
Васојевић
;
ту
имати
телеграф
:
ту
сједи
црногорски
капетан
,
који
ми
не
само
лијено
дочекати
,
него
ми
још
дати
препоручно
писма
на
берански
кајмакам
,
да
ми
пријатељски
примити
.
Вриједи
видјети
тај
писма
и
као
свједочанство
из
међународан
одношај
црногорски
-
турски
,
и
као
цртица
из
обичај
који
владати
у
овај
крај
.
писма
гласити
:
„
Благородному
господин
,
Царско-Отоманском
кајмекаму
,
Мурат
-
Аги
Ганић
,
у
Беране
.
„
понизно
молити
ти
,
драг
побратим
,
да
овај
путник
,
Момира
Видић
,
с
његов
друг
,
кроза
свој
рука
примити
,
и
,
куд
који
хтети
,
пропратити
;
и
надати
се
да
она
ни
длака
с
глава
не
хтети
фалити
,
кад
она
ти
пропратити
кроз
Арнаут
на
твој
гласно
име
!
„
Шаљем
ти
од
срце
поздрав
!
септембар
@card@
...
.
твој
доброжелатељ
у
Андријевица
Јаков
Бакић
,
с
.
р
.
“
ево
ми
на
излазак
из
црн
Гор
!
остављати
каменит
голијети
,
и
наступати
на
земља
зелен
,
окићенију
;
излазити
из
држава
гдје
ми
примати
сиромашки
али
пријатељски
,
а
улазити
у
царевина
у
који
јесам
мој
постојбина
,
мој
драгати
Босна
,
али
који
хтети
ја
,
овај
пут
,
дочекати
као
злотвор
!
отомански
Порто
,
бојити
се
колера
из
Италија
,
бити
поставити
контуманац
од
десет
дан
за
путник
који
долазити
из
Скадар
или
из
црн
Гор
.
и
ја
,
по
тај
,
ударити
на
контуманац
,
који
бити
на
обала
ријека
Трепча
,
јер
јесам
ондје
Трепча
граница
између
црн
Гор
и
Турска
,
и
поред
ријека
Лим
.
тај
јесам
,
под
ведар
небо
,
провести
десет
дан
,
окружити
турски
стража
,
који
не
да
макнути
се
из
обиљежен
мјесто
.
ми
тројица
сав
тај
бити
за
невоља
,
али
Поп
Пера
јесам
баш
моћи
бити
без
тај
.
па
и
он
јесам
радо
сносити
сав
непријатност
и
,
некада
,
више
се
шалити
од
ми
сав
тројица
!
...
и
овдје
,
на
доколица
,
сједећи
Лим
на
обала
,
као
онај
неки
дан
на
Тара
,
Живан
хтети
опет
ја
голицнути
:
—
Чујеш
,
Момира
!
—
да
чути
!
одговорити
ја
.
—
одавле
јесам
ти
прав
послати
Зворник
поздравље
,
него
низ
Тар
.
—
како
,
Живана
?
—
овај
Лим
,
видити
,
долазити
од
Гусиње
;
протјецати
кроз
језеро
Плав
;
тјече
,
ето
,
овуда
па
,
поред
стар
град
Биора
,
поред
бијел
Поље
,
Брдарева
,
и
Пријепоље
,
гдје
примати
рјечица
Миљешевку
крај
који
јесам
манастир
Миљешева
(
у
који
јесам
из
Трново
,
@card@
мај
@card@
,
бити
пренети
Света
Сава
,
и
у
који
јесам
још
@card@
бити
српски
штампарија
)
.
—
јесам
ли
Св
.
Сава
и
сада
онде
,
упитати
ја
,
који
дотле
јесам
знати
шта
јесам
с
он
бити
?
—
јесам
;
однијети
он
јесам
,
и
спалити
на
Врачар
,
@card@
април
@card@
,
Синан
-
Паша
,
заповједник
турски
војска
.
—
опет
тужба
на
мој
пређашњи
једновјерац
,
помислити
ја
у
себе
:
па
,
за
тај
,
гласно
рећи
:
—
и
данас
у
Миљешеви
нејма
ништа
?
—
збиља
!
пресјећи
ја
Никодим
:
—
кад
поменути
Св
.
Сава
,
вриједно
јесам
,
и
овај
да
знати
:
у
Турчин
Тахир
-
ага
,
однекуда
,
имати
некакав
стар
ћивот
,
у
који
јесам
,
причати
се
,
почивати
тијело
Св
.
Сава
.
Тахир
-
ага
,
с
јесен
,
одабрати
лијеп
јабука
,
и
оставити
у
тај
ћивот
,
па
зими
,
кад
се
ко
разболети
,
давати
тај
јабука
као
понуда
,
и
вјеровати
да
јесам
љековит
!
...
—
Чудна
ствар
!
рећи
Поп
Пера
.
ја
нешто
бити
мило
,
кад
чути
шта
ради
тај
Турчин
,
ма
да
не
умити
казати
:
за
што
ја
тај
бити
мило
.
—
Још
ниже
,
продужавати
Живан
свој
казивање
о
ријека
:
—
Лим
се
састајати
с
Дрина
,
а
за
она
ономадне
рећи
куда
протјецати
,
докле
оквасити
Зворник
.
ако
бити
се
гледати
па
правац
рјечни
долина
,
велим
Живан
даље
:
—
мутан
бити
бити
да
Дрина
у
Лим
утонути
име
свој
,
него
Лим
у
Дрина
;
јер
,
управо
,
Дрина
притјецати
Лим
у
долина
,
а
не
Лим
Дрина
.
—
хвала
ти
,
Живана
брата
!
тај
ја
учити
и
кад
се
са
ја
шалити
и
разговарати
.
—
теке
,
брата
,
разбијати
брига
и
свој
и
твој
,
одговорити
он
смијући
се
.
Пошто
одстојати
контуманац
,
и
показати
се
здравити
,
пустити
ми
некадашњи
мој
земљак
у
падишин
држава
,
који
хтети
ја
текар
сада
познати
какав
јесам
!
ИВ
Сужњи
ево
ми
једном
у
Беранин
,
у
раван
Хас
,
срце
Васојевић
,
на
десни
страна
ријека
Лим
.
Беранин
јесам
,
ако
хтети
права
,
село
као
и
други
село
у
Хас
;
али
,
за
пошљедњи
рат
и
ратни
спремање
,
у
Беранин
јесам
увијек
бити
неки
средина
војнички
управа
.
с
тај
јесам
тај
село
стећи
мали
тврђавица
,
око
који
се
,
послије
,
начинити
читав
варошица
.
Беранац
водити
трговина
највише
с
Пећанац
.
ваљда
за
тај
што
јесам
овај
мјесто
на
граница
,
и
што
јесам
Васојевић
,
до
прија
неколик
десетина
година
,
бити
сам
свој
,
Турчин
и
данас
,
у
Беранин
,
трпити
неки
автономија
.
тако
,
причати
јесам
ми
људи
ондје
у
мјесто
,
у
берански
ућумету
суд
ништа
се
не
пресуђивати
без
шесторица
кнез
Срба
.
по
недаћа
наш
,
кајмакам
Мурат-Ага
Ганић
,
на
ко
јесам
имати
препоручно
писма
,
не
бити
дома
:
он
жена
син
и
,
тај
радити
,
бити
са
сват
отићи
у
село
бијел
Поље
по
дјевојка
.
у
власт
он
заступати
бимбаша
који
,
заједно
с
кадија
,
узити
ми
испитивати
.
,
и
наше-хартије
претресати
.
не
наћи
ништа
сумњив
,
пустити
ми
да
ићи
куд
ми
јесам
воља
.
Почетак
бити
са
сав
добар
!
Свршивши
што
имати
с
власт
,
ја
,
заједно
с
Никодим
,
отићи
у
његов
обитељ
Ђурђев
стуб
,
који
јесам
од
Беране
само
@card@
/
@card@
час
удаљити
.
црква
јесам
овај
на
прекрасан
мјесто
;
као
грађевина
,
бити
јесам
врло
лијеп
,
али
јесам
јесам
јако
наружити
вријеме
и
људски
варварство
.
остати
јесам
она
готово
сам
зид
:
па
и
они
још
врло
рјечито
говорити
онај
који
умити
видјети
!
у
Ђурђев
стуб
застати
један
од
редак
гост
.
богат
Ибиш-Ага
Арнаутин
,
од
племе
Краснићана
,
бити
довести
бон
синчић
,
и
донијети
црква
восак
,
тамњан
,
и
уље
.
он
се
молити
игуман
да
очитати
молитва
боному
чедо
његов
.
Никодим
он
рећи
да
се
за
вечерас
стрпети
,
а
сјутра
хтети
служити
нарочит
служба
за
здравље
болесник
.
Ибиш
-
ага
,
чути
тај
,
отићи
да
смјестити
дијета
у
ћелија
,
гдје
хтети
и
преноћити
,
а
Никодим
,
нашљедник
и
гласник
онај
мислити
који
Ђурђев
стуб
представљати
,
узити
ми
казивати
:
да
јесам
овај
Ђурђев
стуб
зидати
родити
брат
Стевана
Немања
Првослав
(
Велика
Жупан
од
1156—1159
)
,
а
Немања
јесам
подигнути
онај
други
Ђурђев
стуб
,
што
јесам
Рашци
на
извор
,
близу
нов
пазар
.
Вулић
,
разгледати
грађевински
облик
овај
стар
црква
,
казивати
шта
се
разликовати
од
католички
богомоља
,
а
и
од
православан
који
јесам
градити
у
доцни
време
.
Живан
пак
,
жудан
да
наћи
какав
стар
запис
,
изгубити
се
под
свод
и
иза
стуб
овај
црква
.
Вулић
и
ја
ићи
за
Никодим
,
и
слушати
историја
сваки
мјесто
,
сваки
украс
овај
црква
.
Идући
тако
лагано
,
разгледати
грађевина
,
и
разговарати
се
,
наићи
на
Живана
који
,
на
олтарни
зид
,
с
поље
,
довршивати
некакав
сав
запис
.
Приђосмо
ближе
и
видјети
да
записивати
,
у
десетостопним
стих
,
ево
овај
молитва
:
„
Вишња
Божа
,
васељена
Творче
!
ти
славити
земља
и
небо
,
и
на
земља
тварка
свеколик
:
силан
лава
,
и
сићан
мрав
!
„
Теба
слава
три
брата
родити
Која
јесам
се
,
с
Теба
,
разбратити
,
Лијућ
’
често
свој
браћа
крвца
!
„
саваот
,
Божа
од
искон
,
Света
Крјепки
,
што
ми
отац
каза
,
Несамртни
,
што
ми
тјешити
,
Душа
!
три
јесам
лице
,
а
суштина
један
:
упутити
,
омудрити
Срба
,
народ
један
али
тројевјеран
,
земља
свој
да
чувати
слошки
,
Заједнички
,
к'о
што
једно
јесам
;
А
к
рај
се
приступати
моћи
добар
дјел'ма
,
братољубним
чин'ма
,
кроза
сваки
вјера
оли
црква
!
...
„
о
,
једини
Алах
Мухамедов
!
и
ти
знати
да
јесам
народ
један
:
творац
рјечи
послушно
постање
;
ка
јединство
упућивати
ми
и
ти
,
Нашем
спасти
,
а
својојзи
слава
!
“
поп
Пера
,
прочитати
гласно
тај
запис
,
овеселити
се
лице
,
и
рећи
;
—
на
овај
хтети
ти
се
увијек
потписати
!
—
бог
ја
,
и
ја
,
додати
Никодим
.
и
одиста
Поп
Пера
прићи
,
и
свој
име
потпис
латиница
;
Никодим
се
потписати
ћирилица
.
—
А
шта
велим
ти
?
упитати
ја
Поп
Пера
.
—
То
што
и
ви
,
одговорити
ја
,
и
свој
име
записати
турски
слово
.
—
гле
!
А
што
тако
?
упитати
даље
Пера
?
—
за
тај
,
што
се
и
овај
слово
записивати
српски
бесједа
,
одговорити
ја
.
—
Имаш
права
,
додати
Живан
:
—
у
ми
јесам
народ
један
,
а
три
вјера
;
и
језик
ми
јесам
један
,
а
три
јесам
азбука
!
него
,
браћа
мој
,
овај
мој
запис
моћи
сплакати
први
киша
;
за
тај
,
дати
,
да
се
на
овај
мјесто
заклети
:
да
хтети
,
по
овај
молитва
,
и
радити
докле
год
јесам
живити
!
—
на
тај
се
клети
сав
срце
свој
,
рећи
Поп
Пера
.
—
клети
се
и
ја
,
додати
Никодим
.
—
заклињати
се
и
ја
!
завршити
мој
глас
.
послије
тај
,
ижљубити
се
сав
четворица
,
као
да
се
топрв
онда
побратимити
.
—
неки
људма
,
наставити
Живан
:
—
овај
се
моћи
чинити
дјетињарија
;
али
и
неки
јесам
дјетињарија
,
тек
јесам
овај
дјетињарија
сладак
,
родна
,
животворан
;
она
одржавати
живот
притиснут
народ
;
она
преживљавати
тиранин
и
тиранија
;
она
васкрсавати
обамрети
.
и
ако
у
наш
народ
нестати
овај
заносан
,
овај
божански
дјетињарија
:
онда
у
српски
земља
моћи
зар
бити
живот
,
али
хтети
тај
живот
бити
даћа
на
гробље
наш
народ
од
сав
три
вјера
!
...
страховито
,
а
,
по
недаћа
,
врло
за
вјеровање
!
...
послије
вјечере
дуго
јесам
с
Ибиш
-
ага
сједјети
,
пушити
,
и
разговарати
се
:
како
бити
се
моћи
Срба
измирити
с
Арнаутин
.
Ибиш
-
ага
казати
да
јесам
тај
врло
потребно
,
али
јесам
и
врло
тешко
.
он
много
кривити
Србија
што
јесам
,
прогнање
свој
Арнаут
,
дигнути
против
Срба
сав
племе
арнаутски
.
—
Србин
,
велим
тај
горштак
у
неки
чудан
фигура
:
—
личити
на
човјек
који
ловити
риба
,
и
што
год
уловити
стављати
,
по
врста
лов
,
у
одјелит
преграда
.
кад
он
јесам
пасти
више
лов
,
него
што
јесам
имати
преграда
,
он
узимати
гргеч
у
уста
,
да
он
се
не
мијешати
у
други
риба
,
и
тај
гргеч
хтети
да
он
удавити
!
А
Шваба
не
радити
тако
,
него
што
год
уловити
трп
у
један
велик
торба
,
па
неки
се
лов
с
лов
годити
како
знати
,
госа
само
упрети
држати
тврдо
!
други
дан
ја
и
Живан
оставити
Ђурђев
стуб
,
и
вратити
се
у
Беране
,
а
Поп
Пера
остати
за
неки
дан
у
Никодим
,
па
хтети
,
послије
,
у
Ругова
.
макар
да
јесам
ја
и
Живан
путовати
на
бес
Мурат
-Агину
,
опет
јесам
сачекати
петорица
друг
,
да
ми
у
пут
бити
више
.
од
тај
друг
,
ваљати
поменути
бар
Реџеп
-
ага
,
трговац
из
Пећ
,
који
јесам
тај
пут
врло
вичан
,
и
млад
Авди
-
Бего
из
Вишеград
који
,
веселник
,
бити
тако
осиромашити
,
да
идаше
са
сав
бос
.
од
Подгорица
до
Беране
наш
јесам
пут
ићи
с
југо-запада
на
сјеверо-исток
,
а
од
Беране
окренути
правац
на
исток
.
први
дан
путовање
,
пред
ноћ
стигнути
у
село
Биор
.
Реџеп
-
ага
,
који
туда
често
путовати
,
рећи
ми
,
да
јесам
Биорци
људи
врло
негостољубив
.
и
одиста
гдје
год
упитати
:
—
Можемо
ли
ноћити
?
одговарати
:
—
не
моћи
;
надати
се
сват
,
који
хтети
овдје
пасти
на
конак
.
Изиђосмо
већ
на
крај
село
.
кад
ми
и
из
пошљедњи
кућа
одговорити
да
ми
,
због
сват
,
не
моћи
примити
,
Реџеп
-
ага
викнути
:
—
Нејма
други
сват
;
ја
јесам
сват
!
други
сав
остати
доље
у
село
,
а
ја
доћи
овамо
.
Бул
се
склонити
у
један
крај
,
док
ја
ући
у
соб
;
а
коњ
распремити
и
намирити
као
да
јесам
код
свој
кућа
.
у
тај
доћи
и
домаћин
,
два
брата
:
Осман
и
Авдија
.
они
се
показивати
да
јесам
ради
гост
.
и
одиста
у
овај
људи
,
који
према
ми
бити
много
добар
од
свој
глас
,
преноћити
врло
лијепо
.
други
дан
јесам
се
чудити
:
откуд
тако
ружан
глас
овако
добар
домаћин
?
А
још
више
јесам
се
чудити
:
да
овај
мален
село
Биор
имати
чак
и
свој
„
биорску
нахија
,
“
који
се
пружати
између
Ругова
и
нов
пазар
?
од
Биора
путовати
јесам
к
Рожају
.
Наши
друг
пјевати
неки
арнаутски
пјесма
,
у
који
се
врло
често
понављати
припјев
:
„
Турко
мор
’
!
Турко
хеј
!
“
Суварија
(
коњик
)
који
ми
јесам
,
рад
’
наш
безбједност
,
пратити
,
отпјевати
један
турски
пјесма
,
а
млад
Авди
-
бег
,
јасан
грло
свој
,
викнути
:
„
Што
’
но
ја
се
Травник
замаглити
?
или
горети
,
ил
’
он
чума
мора
?
Чувши
тај
пјесма
,
сјетити
се
Босна
и
сав
у
она
!
обузети
ја
неки
милина
,
и
неки
туг
у
један
исти
вријеме
...
.
превалити
преко
планина
;
спустити
се
под
Иброво
врео
,
и
,
у
по
дне
,
стигнути
у
Рожај
.
Рожај
јесам
мјесто
мален
;
настанити
јесам
Ибро
на
оба
обала
,
у
дубок
и
тијесан
долина
.
у
тај
мјесто
морити
бити
@card@
—
@card@
кућа
;
неколико
дућан
,
и
неколико
чађавити
турски
каваница
.
у
варош
се
бити
шљегао
силан
свијет
,
да
дочекати
сват
из
бијел
Поље
.
на
један
мах
зачути
се
пуцањ
пушак
,
и
цигански
бубњи
и
свирала
.
и
у
варош
ући
добар
стотина
коњаник
,
а
за
она
бити
доста
и
пјешак
.
сват
,
као
сват
,
бијесан
јесам
и
помаман
:
весеље
њихов
нејма
ни
мјерити
,
ни
крај
,
ни
редати
.
Преноћивши
у
Рожају
,
други
дан
се
кренути
,
преко
висок
брдо
,
поред
неки
јадан
арнаутски
село
,
на
планина
који
се
звати
Жлијеб
.
на
Жлијебу
се
уставити
да
се
одморити
,
и
да
се
,
оданде
,
нагледати
природан
љепота
и
чудо
.
са
Жлијеба
се
видити
сав
раван
између
Пећ
и
Ђаково
;
видити
се
Вучитрн
,
Митровица
,
и
сав
поље
Косово
;
на
десно
се
плавити
призренски
планина
,
који
јесам
Шара
свој
вис
сав
надвисити
.
с
овај
мјесто
лијепо
распознати
:
како
планински
бити
дијелити
вод
:
један
к
мора
,
а
други
к
Дунаво
.
добар
мој
Живан
овдје
осјећати
два
радост
:
један
—
што
сав
тај
гледати
свој
очи
;
и
други
—
што
моћи
ја
да
показати
гдје
се
што
догађати
!
на
тај
начин
,
ја
јесам
,
овај
пут
,
и
преходио
с
мјесто
на
мјесто
,
и
слушати
поука
из
земљопис
,
и
из
српски
историја
!
Живан
бити
особито
вјешт
у
поучавање
.
најприје
ја
казати
да
јесам
Жлијеб
,
по
мјера
,
@card@
метар
виши
од
Копаоник
,
у
Србија
;
послије
ја
рећи
,
да
запазити
куд
се
који
вод
стаче
;
па
онда
ја
ређати
историјски
догађај
,
који
јесам
се
збивати
у
Приштина
,
у
Дечани
,
у
Пећ
,
у
Призрен
,
и
на
Косово
!
...
ја
јесам
се
јако
чудити
диоба
вод
:
јадрански
она
јесам
морити
много
ближе
;
али
јесам
,
он
на
помол
,
букнути
у
небо
висок
планина
,
који
јесам
одбити
од
морати
толики
вод
,
и
нагнати
она
на
далек
пут
к
Србија
,
к
Дунаво
!
мислити
бити
човјек
да
нешто
и
она
,
као
овај
ја
,
притегнути
к
Србија
!
...
на
оволик
висина
,
на
ведар
дан
,
имати
пред
очи
овако
чудан
панорама
,
ја
бити
дуго
сједјети
;
али
пратилац
наш
(
суварија
)
викнути
:
—
трговац
путник
,
не
оклијевати
;
овај
јесам
Жлијеб
!
овдје
човјек
,
на
сваки
корак
,
мора
погинути
.
овдје
царовати
арнаутски
чобан
,
који
за
бог
не
знати
,
а
људски
се
власт
смију
!
Пођосмо
!
Ишли
јесам
што
се
моћи
брже
.
наилазити
јесам
на
по
неки
чобанин
,
који
свој
одијело
и
држање
не
улијевати
ништа
весело
у
гледалац
.
ево
два
ријеч
о
одијело
тај
чобан
:
сваки
носити
узан
сукнен
чакшире
:
дугачак
кожух
од
овчи
кожа
(
неки
врста
опаклија
)
;
од
оружје
сваки
имати
за
појас
мали
пушак
пећанка
,
револвер
,
и
нож
црнокорац
;
о
раме
—
пушак
мартинку
.
око
глава
сваки
завијати
бијел
арнаутски
пешкир
.
ни
јесам
поред
тај
чобан
пролазити
не
освртати
се
,
а
они
јесам
стојати
,
и
на
ми
гледати
,
не
помицати
се
.
—
пријести
четири
дан
,
рећи
хтети
наш
пратилац
малко
низак
глас
:
—
овај
јесам
чобан
,
овдје
у
Жлијебу
,
убити
човјек
,
у
ко
јесам
наћи
само
шест
грош
!
ми
не
дирнути
.
у
планина
ми
срећа
лијепо
послужити
,
да
ми
доцније
,
у
варош
,
на
суд
,
заборавити
!
али
,
остављати
на
страна
страх
од
Арнаут
,
моћи
ли
испричати
тегоба
овај
пут
?
ко
бити
умити
описати
:
небројан
пећина
,
литица
,
суновратан
одсјек
,
и
сав
други
непојмљив
игра
природа
и
време
?
сав
тај
ваљало
бити
видјети
очи
;
описати
се
перо
одиста
не
моћи
!
...
.
у
Пећ
стигнути
за
висок
сунце
.
Наши
путни
друг
,
чим
ући
у
варош
,
разићи
се
свак
на
свој
страна
.
ја
и
Живан
пак
,
разгледати
у
Пећ
улица
,
кућа
,
и
дућан
,
упутити
се
одмах
к
патријаршија
.
Пећ
јесам
варош
необичан
лице
.
настанити
у
угао
,
међу
два
планина
:
Копривником
и
паклен
,
баш
ондје
,
гдје
ријека
Бистрица
из
сутјеске
избијати
у
раван
,
Пећ
јесам
тако
под
вод
,
да
Бистрица
,
особито
кад
надоћи
,
тећи
варошки
улица
као
свој
вала
.
у
прољеће
,
кад
се
снијег
крава
,
Пећ
морати
да
јесам
сав
у
вода
.
у
Пећ
,
рећи
ми
,
имати
на
@card@
кућа
мусломански
и
@card@
хришћански
.
по
улица
,
по
дућан
,
људи
јесам
сав
оружан
,
као
и
онај
чобан
који
виђати
у
планина
.
трговац
у
дућан
,
продавати
свој
роб
:
мајстор
,
на
ћепенак
,
шити
хаљина
,
или
што
друго
,
а
у
обојица
за
појас
штрчати
мали
пушак
и
нож
,
дуг
пак
мартинка
,
мио
Арнаутин
пушак
,
пун
,
стајати
уз
дувар
,
на
домак
свој
господар
.
Чак
була
,
под
фереџа
,
носити
револвер
,
везен
срма
и
злато
.
Пећ
више
личити
на
какав
војнички
стан
,
него
на
миран
трговачки
варош
.
сам
Пећани
увјеравати
да
ријетко
проћи
дан
,
а
да
у
њихов
чаршија
ники
не
погинути
;
имати
,
вео
,
дан
када
пасти
и
по
неколик
људи
!
...
Уђосмо
у
патријаршија
,
и
отићи
разгледати
стар
црква
који
јесам
,
најприје
,
градити
Света
Арсеније
,
ученик
Св
.
Сава
,
бити
онај
исти
ко
јесам
се
ја
поклонити
у
манастир
Косијереву
!
црква
овај
јесам
на
очи
много
лијеп
;
али
јесам
врло
важан
по
свој
историја
,
по
онај
што
се
у
она
,
и
кроз
она
,
догађати
.
од
Цар
Душана
,
до
година
@card@
,
тај
јесам
црква
бити
,
столица
српски
патријарх
и
,
на
тај
начин
,
бити
,
јесам
средина
сав
врховни
црквен
управа
;
а
некад
јесам
бити
покретач
сав
мисаон
живот
у
земља
српски
.
поред
тај
,
тај
јесам
патријаршија
и
данас
,
послије
сав
страдање
свој
,
као
неки
музеј
историјски
споменик
,
који
ја
овдје
не
моћи
побројати
:
али
који
јесам
тијем
не
мање
важан
не
само
за
неговање
историски
свијест
у
Срба
,
него
јесам
и
предмет
врло
занимљив
проучавање
за
сав
просвијећен
људи
,
који
марити
за
историја
балкански
народ
,
и
за
њихов
будућност
.
Журили
јесам
се
да
видити
што
више
,
да
се
науживати
што
потпуније
,
као
да
јесам
знати
,
да
се
не
хтети
дуго
находити
у
слобода
...
.
у
патријаршија
и
преноћити
.
други
дан
,
с
један
вођ
,
Арнаутин
,
отићи
у
висок
Дечани
,
о
који
ја
јесам
Живан
толико
пута
говорити
.
Желећи
нагледати
се
необичан
грађевински
љепота
,
ја
се
само
пријавити
једном
духовник
,
казати
се
ко
јесам
,
и
куд
ићи
,
па
одмах
отићи
разгледати
толико
чувен
и
толико
поштован
Дечанску
црква
,
по
који
јесам
основалац
њезин
,
Краљ
Стеван
,
прозван
Дечански
.
небројено
пута
Живан
јесам
ја
описивати
љепота
и
значај
овај
велик
задужбина
,
а
сада
,
гледати
јесам
очи
,
и
дивити
она
се
,
са
ја
заједно
,
рећи
:
—
занимљиво
јесам
постање
овај
лијепити
црква
.
Краљевић
Стеван
,
доцније
прозвати
Дечански
,
син
краљ
Милутин
,
по
неки
зао
срећа
,
бити
пасти
у
немилост
отац
свој
.
за
тај
јесам
прогнати
из
отаџбина
,
тај
јесам
,
у
туђина
,
претрпити
велик
мука
.
најпослије
,
помоћу
добар
људи
,
измирити
се
отац
и
син
.
и
,
кад
отац
умријети
,
син
сједе
на
краљевски
пријесто
.
Краљујући
,
на
очин
пријестолу
,
Стеван
дочекати
други
несрећа
.
Диже
се
на
он
с
војска
зет
његов
,
Мијаило
Шишмановић
,
цар
бугарски
.
Стеван
,
у
битка
на
Велблужду
(
Ћостендилу
)
надбити
Мијаило
који
,
изгубити
битак
,
изгубити
и
глава
и
држава
.
Стеван
,
победилац
,
не
присвојити
себе
Мијаилове
држава
,
него
јесам
оставити
синути
он
Александар
.
у
знак
захвалност
према
бог
за
толики
милост
,
Стеван
озидати
овај
диван
црква
у
село
Дечани
,
на
слава
господа
Сведржитељу
!
на
тај
начин
,
Дечани
јесам
споменик
мир
између
отац
и
син
;
онај
јесам
свједочанство
пријатељство
између
два
братски
народ
—
Срба
и
Бугарин
!
не
хтети
ли
дати
бог
,
да
бити
још
и
посредник
измирење
између
Срба
и
Арнаут
?
...
.
него
размишљати
о
тај
моћи
се
и
други
пут
,
и
на
други
мјесто
.
овдје
сада
ваљати
грабити
да
се
што
више
видити
и
упамтити
.
А
црква
дечански
толико
јесам
лијеп
,
да
јесам
тешко
од
она
очи
одвојити
!
ја
јесам
васпитати
у
хришћански
вјера
;
јесам
,
још
у
дјетињство
,
обикао
ићи
у
црква
,
те
се
,
на
такав
начин
,
јесам
ни
свикнути
с
црквен
зграда
и
њихов
облик
;
али
ипак
—
што
јесам
лијепо
—
лијепо
!
видити
јесам
доста
џамија
,
двор
,
мост
,
и
други
каменит
грађевина
,
и
,
права
да
казати
,
нигдје
јесам
наћи
дечански
љепота
.
Најљепше
грађевина
,
који
јесам
видити
ја
,
лијепити
јесам
,
кремен
јесам
,
те
с
тај
ја
се
чинити
као
она
рапав
лице
који
се
бјелило
догонити
да
,
божем
,
бити
лијеп
.
А
овдје
јесам
протомајстор
Вита
студен
камен
само
отесати
и
угладити
,
па
он
јесам
наслагати
и
извити
,
без
икакав
копрена
,
тако
да
јесам
,
мислити
,
удахнути
у
он
жив
душа
.
и
сада
ти
се
чинити
да
тај
јесам
каменити
склоп
,
који
јесам
срезати
Витина
сјечивица
:
него
да
јесам
жив
створ
,
који
јесам
изићи
из
уста
побожан
краљ
кад
јесам
оно
изговорити
:
„
нек
’
се
знати
царски
задужбина
,
да
јесам
таки
у
свијет
нејма
;
нек
’
се
знати
,
е
јесам
царовати
!
“
и
одиста
се
познавати
да
јесам
задужбина
царски
,
и
да
јесам
српски
стар
—
царовати
!
диван
тај
црква
стојати
и
сијати
дуго
још
:
она
хтети
,
јамачно
,
преживјети
тежак
болест
данашњи
свој
прилика
—
дивљина
Арнаут
.
и
текар
онда
засијати
она
сјајати
много
велик
,
него
што
јесам
бити
онај
пламен
,
који
се
ужизати
сваки
вече
на
кубе
њен
,
„
да
Призрен
видити
кад
Дечани
почињати
деније
“
!
...
докле
јесам
ја
и
Живан
,
разгледати
диван
платно
,
врата
и
прозор
црква
дечански
,
одавати
се
оваки
мисао
:
дотле
јесам
,
из
Пећ
у
манастир
,
на
ознојен
коњ
,
дојурити
суварија
,
и
навалити
питати
:
—
гдје
јесам
два
јабанац
,
који
јесам
данас
ту
доћи
из
Пећ
?
—
ја
јесам
!
одговорити
Живан
,
чути
шта
питати
духовник
.
—
одмах
,
предати
ја
,
да
се
вратити
у
Пећ
!
ја
показати
наш
пасош
.
не
хтети
ни
да
погледати
.
велим
он
да
јесам
уморан
.
не
слушати
!
најпослије
,
молити
он
,
да
се
смиловати
бог
радити
.
он
витлати
камџија
,
и
брз
језик
:
—
Хад
!
Хад
!
Хад
!
као
мећава
кад
дувати
.
морити
покорити
се
,
и
ако
ми
бити
веома
тешко
.
јесам
се
бојати
никакав
каштига
,
јер
кривица
јесам
имати
;
али
ми
јесам
бити
врло
жао
,
што
ми
омећу
на
наш
пут
...
сунце
бити
на
заход
,
кад
стигнути
на
траг
у
Пећ
.
Суварија
ми
дотјерати
правац
мехћема
,
и
предати
тамничар
.
Тамничар
,
не
говорити
ништа
,
бацити
ми
у
доњи
тамница
.
у
пјесма
се
пјевати
да
јесам
тамница
кућа
необичан
.
и
ту
пјесма
ништа
не
увећавати
.
сваки
јесам
тамница
необичан
кућа
;
а
овај
,
у
који
запасти
ја
,
некакав
јесам
кула
са
два
бој
.
доњи
бојити
,
укопати
у
земља
,
влажан
јесам
тако
да
он
из
зид
пиштати
вод
;
а
унутра
јесам
нечистоћа
таки
да
јесам
тешко
описати
јесам
.
свјетлост
с
поље
улазити
само
кроз
један
рупица
,
као
волујски
око
,
који
јесам
провртети
на
врата
.
некад
јесам
,
казати
,
ужизати
ноћу
и
по
један
кандиоце
,
ради
освјетљење
,
а
сад
тај
нејма
.
горњи
бој
дигнути
јесам
високо
над
доњи
;
у
он
јесам
мање
влага
,
а
више
свјетлост
;
опођен
јесам
дебео
растов
подница
,
који
јесам
добро
уковати
,
али
јесам
један
од
други
толико
размакнути
да
сваки
течност
,
који
се
пролити
на
горњи
бој
,
точити
,
без
препрека
,
у
доњи
,
на
онај
који
доље
тамновати
.
у
тај
горњи
бојити
затварати
мање
кривац
,
а
у
доњи
—
велик
.
ми
затворити
у
доњи
бојити
:
већ
јесам
тај
почетак
слутити
на
зло
!
...
у
тамница
застати
само
један
сужањ
.
у
мрак
не
видјети
он
какав
јесам
,
а
јамачно
јесам
ни
он
ми
моћи
познат
;
али
,
чути
наш
говор
,
и
по
он
познати
ко
јесам
,
прићи
к
ми
,
и
стати
слободно
казивати
:
рашта
јесам
у
овај
несрећан
тамница
.
—
ја
јесам
,
рећи
он
:
—
калуђер
,
пострижник
свет
Марка
;
име
јесам
свој
готово
заборавити
,
а
оно
ви
и
не
требати
.
овај
што
трпити
,
у
овај
необичан
кућа
,
не
трпити
ни
с
какав
свој
кривица
,
већ
с
тај
што
се
турски
старјешина
,
од
неки
доба
,
плашити
и
од
свој
сјенка
...
.
—
Па
како
јесам
ти
моћи
затворити
на
правда
?
упитати
Живан
.
—
То
и
хтети
да
ви
казати
;
али
морати
почети
малко
из
раније
.
кад
се
оно
склопити
,
и
почети
радити
она
чути
арнаутски
лига
,
ја
јесам
нешта
,
не
знати
шта
,
натрунити
неки
њен
члан
,
који
ја
у
мало
не
убити
.
да
сачувати
глава
,
довијати
јесам
се
од
сваки
рука
;
али
,
кад
оно
у
Ђаково
погинути
Мехмед
-
Али
-
Паша
:
морати
јесам
побјећи
у
Србија
.
отуда
јесам
се
вратити
пријести
неколико
мјесец
,
и
доћи
јесам
у
патријаршија
.
Турчин
,
чим
доћи
,
ухватити
ја
и
,
без
икакав
кривица
,
затворити
у
овај
несрећан
тамница
.
—
А
рашта
погинути
Мехмед
-
Али
-
Паша
?
упитати
ја
више
случајно
,
него
што
ја
јесам
тај
требати
.
—
о
његов
погибија
моћи
ви
причати
много
,
рећи
калуђер
:
—
јер
јесам
свуда
бити
,
и
готово
све
гледати
свој
очи
;
али
јесам
баш
сада
вријеме
да
ја
тамничар
да
они
јадан
тајин
.
за
тај
да
очекнути
,
докле
он
доћи
и
отићи
!
...
одиста
,
у
тај
мах
,
звекир
на
врата
клопну
,
кључ
шкрипнути
,
врата
се
малко
отшкринути
,
и
тамничар
утурити
унутра
крчаг
вод
,
и
један
окорео
хљебац
.
иза
тај
,
тргнути
се
на
траг
,
и
врата
затворити
и
закључати
за
себе
.
Напипавши
у
мрак
крчаг
,
калуђер
он
натезати
,
те
се
напити
водити
;
за
тај
узити
хљебац
и
,
разломити
он
с
тежак
мука
,
давати
и
ми
по
парац
да
јести
.
Једући
ту
свој
постан
вече
,
наставити
свој
прича
овако
:
—
како
се
рашчути
,
да
јесам
,
на
берлински
конгрес
,
углавити
да
Босна
и
Херцеговина
притиснути
Аустрија
,
а
Гусиње
и
Плав
да
припасти
црн
Гори
:
одмах
јесам
Порто
,
свој
начин
,
почети
наговарати
арнаутски
поглавица
,
да
бранити
земља
у
који
живити
Арнаутин
.
у
тај
име
дати
она
јесам
слобода
збор
и
договор
.
тако
постати
арнаутски
лига
,
који
поменути
мало
пријести
,
и
који
Турчин
звати
Итифак
(
савез
)
.
тај
савез
бити
средиште
у
Призрен
.
да
бити
савез
бити
јак
,
огласити
он
за
Арнаут
сав
Мухамедовце
у
Македонија
,
у
Епир
,
Тесалија
,
и
у
један
дио
Босна
.
из
сав
тај
крај
долазити
јесам
,
послије
,
одабрати
људи
у
Призрен
на
договор
.
Међа
тај
људи
,
бивати
јесам
и
такав
,
који
и
не
знати
арнаутски
,
као
што
јесам
,
на
прилика
,
гусињски
Али
-
бег
,
који
јесам
Србин
од
стар
српски
породица
,
само
потурчити
.
турски
власт
јесам
настојавати
да
се
тај
члан
савез
,
кад
долазити
у
Призрен
,
дати
удобан
стан
.
за
тај
јесам
,
често
,
најбоље
људи
у
варош
исељавати
из
њихов
кућа
,
те
смјештати
овај
члан
савез
,
који
јесам
долазити
са
страна
.
познат
Барјак-Джамију
,
за
који
се
причати
да
јесам
бити
део
Душанов
двор
,
власт
јесам
дати
савез
за
састанак
.
Чланови
савез
,
чим
се
састати
,
одмах
изабрати
себе
за
предсједник
Хаџи-
Омер
-
ефендија
,
софта
,
Призренац
родом
.
на
први
сав
састанак
савез
одлучити
:
„
да
свој
земља
(
а
у
свој
земља
узимати
Албанија
,
Стар
Србија
,
Македонија
,
Епир
,
и
Тесалија
)
бранити
док
трајати
један
Арнаутин
;
и
да
Арнтаути
,
као
народ
за
себе
,
тражити
себе
автономија
!
“
познати
јесам
,
продужавати
наш
духовник
онако
у
мрак
:
—
да
јесам
на
берлински
конгрес
Порто
заступати
и
Мехмед
-
Али
-
Паша
који
јесам
,
у
рат
@card@
,
командовати
војска
што
јесам
на
црн
Гор
ићи
преко
Гусиње
;
тај
јесам
он
онамо
сав
мјесто
добро
познати
.
и
ако
се
Мехмед
-
Али
-
Паша
живо
заузимати
за
Арнаут
,
опет
јесам
конгрес
одлучити
:
да
се
Плав
и
Гусиње
уступити
црн
Гори
.
не
моћи
сачувати
Босна
и
Херцеговина
од
аустриски
војска
,
Порто
јесам
гледати
да
,
кроз
Арнаут
,
бар
црн
Гори
не
да
Плав
и
Гусиње
:
а
Арнаутин
јесам
она
,
за
тај
посао
,
моћи
бити
добар
посленик
.
сав
оружје
,
који
она
јесам
бити
дати
за
време
рат
,
они
јесам
задржати
у
рука
.
осим
тај
,
Порто
јесам
слати
поједини
табор
низам
с
оружје
и
довољан
муниција
у
Плав
и
Гусиње
,
да
тамо
,
божем
,
олакшати
рад
гранични
комисија
,
а
испод
рука
упућивати
јесам
Арнаут
да
на
тај
низам
нападати
,
и
да
од
она
отимати
оружје
и
муниција
.
у
таки
напад
војни
командант
јесам
имати
заповијест
,
да
се
не
бити
с
Арнаутин
.
тај
јесам
узрок
што
јесам
Арнаутин
моћи
по
цијел
баталионе
разоружавати
!
док
јесам
се
Арнаутин
,
на
тај
начин
,
наоружавати
,
дотле
јесам
већ
саставити
и
комисија
,
да
поставити
нов
граница
између
Турска
и
црн
Гор
.
Турска
јесам
ваљати
дати
ко
од
свој
ђенерал
,
само
да
доказати
Јевропа
,
да
јесам
Арнаутин
сила
,
који
јесам
тешко
заповиједати
.
у
министарски
савјет
на
Босфор
,
и
у
серашћеријату
,
бити
јесам
људи
који
јесам
завидјети
Мехмед
-
Али
-
Паша
,
што
јесам
тако
брзо
доћи
до
муширскога
чин
,
а
можда
јесам
он
се
,
због
нешта
,
и
прибојавати
;
па
јесам
се
ухватити
за
тај
прилика
да
он
доћи
глава
.
тај
људи
,
дакле
,
навалити
да
баш
Мехмед
-
Али
-
Паша
ићи
на
граница
,
да
предати
црн
Гори
Плав
и
Гусиње
.
тај
сав
приједлог
тај
људи
подупирати
разлог
тај
,
што
Мехмед
-
Али
-
Паша
најбоље
познавати
онамо
мјесто
и
мјештанин
.
Мехмед
,
не
досјећати
се
што
он
се
спремати
,
доћи
у
Призрен
.
осим
неколик
коњаник
,
свој
обичан
пратња
,
имати
уза
се
један
Грк
,
по
име
Сократ
,
телеграфиста
за
депеша
француски
.
овај
Сократ
,
родом
из
Једренета
,
бити
диван
човјек
у
сваки
поглед
.
кад
Мехмед
-
Али
-
Паша
доћи
у
Призрен
,
Турчин
се
ужурбати
,
а
особито
члан
арнаутски
савез
,
који
јесам
стално
боравити
у
Призрен
.
Бијаше-се
приближити
час
,
да
отпочети
што
јесам
наумити
.
Призрен
на
исток
,
поред
ријека
Бистрица
,
који
тјече
кроз
средина
варош
,
мјесто
јесам
Мараш
.
народни
прича
на
тај
мјесто
стављати
двор
Старц
Југ-Богдана
,
а
данас
јесам
ту
један
турски
џамија
,
и
један
текија
.
тај
јесам
једино
мјесто
,
у
призренски
околина
,
гдје
Турчин
,
особито
петком
,
а
Хришћани
недјеља
и
празник
,
излаз
те
сједе
у
хлад
под
велик
липа
и
јаблан
.
@card@
Август
,
на
Велика
Госпођу
,
послије
по
дне
,
на
Мараш
бити
доста
свијет
—
Срба
и
Турчин
.
Међа
Србин
се
находити
и
онај
Сократ
Једренац
,
ко
поменути
мало
пријести
.
с
један
Србин
из
Охрид
,
и
с
један
православан
Јерменин
,
сјеђаше
он
на
један
дугачак
клупа
,
пити
кава
,
и
разговарати
се
.
на
један
мах
,
из
турски
текија
,
Сократ
иза
леђа
,
пукнути
пушак
,
и
Сократ
се
стровалити
на
земља
:
олово
он
јесам
ударити
у
лопатица
,
па
избити
на
сиса
.
само
рен
:
—
ох
!
и
издахнути
одмах
...
.
убилац
,
Рамадан
заскок
,
родом
из
село
Љума
(
@card@
час
на
југозапад
од
Призрен
)
,
протрчати
кроза
сав
онај
свијет
,
проћи
поред
кула
у
који
стајати
жандар
,
прећи
мост
на
други
страна
ријека
Бистрица
,
и
сакрити
се
у
неки
кућа
!
...
Сократ
јесам
,
о
трошак
Мехмед
-Али-Пашну
лијепо
саранити
:
многи
Хришћани
јесам
он
испратити
до
гроб
,
а
ја
јесам
он
и
опојати
!
истина
Мехмед
-
Али
-
Паша
одмах
затворити
неколик
план
савез
,
али
убилац
утећи
.
(
и
данас
јесам
тај
па
глас
разбојник
који
јесам
застрашити
и
варош
и
село
)
.
Чланови
савез
,
остати
у
слобода
,
распустити
,
још
тај
дан
,
глас
„
да
хтети
убити
и
Мехмед
-
Али
-
Паша
,
ако
она
не
пустити
затворен
друг
,
и
ако
се
не
вратити
откуда
јесам
доћи
!
Мехмед
тај
глас
не
уплашити
;
него
још
,
да
бити
показати
да
се
не
боја
Арнаут
,
један
сриједа
,
који
јесам
у
Призрен
пазарни
дан
,
изиде
на
коњ
,
само
са
четири
пратилац
,
и
ви
дан
јесам
пројахивати
кроз
варошки
улица
.
пред
полазак
у
Ђаково
,
два
дан
узастопце
,
излазити
јесам
у
варош
,
сједио
на
отворен
мјесто
и
,
гологлав
,
пити
кава
.
Турчин
јесам
,
по
тај
,
држати
да
јесам
одиста
„
ђаур
“
,
као
што
се
већ
говорити
за
он
:
али
он
не
учинити
ништа
.
Мог
бити
да
она
јесам
и
договор
бити
такав
:
да
члан
савез
у
Призрен
посати
попети
,
а
они
у
Ђаково
—
да
он
довршити
?
у
други
пола
Август
Мехмед
-
Али
-
Паша
прећи
из
Призрен
у
Ђаково
,
одакле
јесам
хтјети
преко
Пећ
у
Гусиње
.
неки
Турчин
,
противан
арнаутски
савез
,
одвраћати
он
од
пут
у
Ђаково
,
а
призренски
мутесариф
,
Ћамил-Бег
,
тетовац
род
,
клечати
на
кољено
пред
он
и
љубити
он
од
хаљина
скута
,
молити
он
да
одгодити
сав
полазак
,
бар
за
неколик
дан
!
или
јесам
Мехмед
доћи
таки
заповијест
из
Цариград
,
или
јесам
баш
јесам
хтјети
показати
,
да
се
не
боја
Арнаут
,
тек
он
не
послушати
тај
добар
савјет
,
него
отићи
.
од
Призрен
до
Ђаково
проћи
јесам
мирно
.
у
Ђаково
одсједе
у
кућа
Абдула-Бега
Ђаковац
који
јесам
,
као
башибозучки
командир
,
имати
султански
орден
,
за
рана
који
јесам
добити
од
Срба
,
на
Куршумлија
,
@card@
година
.
Мехмед
јесам
мислити
да
,
преко
Абдул
-Сета
,
утишати
Арнаут
,
докле
посати
на
граница
свршити
;
па
послије
бити
она
се
ласно
осветити
.
сумњати
да
се
јесам
Абдул
-
бег
обрадовати
кад
јесам
видити
Мехмед-Али
-
Паша
у
свој
кућа
,
јер
јесам
знати
како
о
он
мислити
Арнаутин
,
па
се
јесам
бојати
,
да
и
јесам
не
изгубити
њихов
повјерење
;
али
он
јесам
моћи
одбити
за
тај
,
што
бити
тај
погазити
обичај
,
по
који
Арнаутин
,
„
на
свој
бес
“
,
примати
у
кућа
и
сам
убилац
свој
рођака
,
и
вјерно
он
бранити
,
док
се
год
находити
под
њихов
кров
,
па
бити
се
,
на
тај
начин
,
грдно
осрамотити
!
—
красан
јесам
тај
обичај
!
рећи
Живан
.
—
и
још
врло
користан
,
додати
калуђер
:
—
да
у
Арнаут
немати
тај
обичај
,
још
више
бити
се
крв
лити
међу
она
.
—
и
тако
јесам
,
продужавати
духовник
:
—
Мехмед
-
Али
-
Паша
бити
гост
Абдул
-
Бего
,
и
овај
он
јесам
морати
бранити
од
Арнаут
.
Чим
јесам
Мехмед
стигнути
у
Ђаково
,
доћи
јесам
он
„
на
добродошлица
“
Шаћир
-
ага
и
Бајрам
-
ага
,
главар
два
велик
арнаутски
фис
(
племе
)
,
у
ђаковачки
округ
—
Краснићана
и
Гашана
.
и
они
остати
у
кућа
Абдулиној
,
на
свој
несрећа
,
јер
она
њихов
фис
,
одмах
послије
тај
,
огласити
за
муртаде
(
издајица
)
свој
племе
.
други
дан
,
по
долазак
Мехмед
-Али-Пашину
у
Ђаково
,
неки
Кореница
Ђаковац
,
који
јесам
пријести
бити
кадија
у
Призрен
,
обући
се
у
дервишки
одијело
,
објесити
о
врат
неки
хартија
,
крупан
исписан
,
и
с
велик
гомила
свијет
,
поћи
по
ђаковачки
улица
,
викати
:
—
Ко
јесам
Турчин
,
нек
’
се
дигнути
на
оружје
!
Дошао
јесам
ђаур
,
да
ми
предати
црн
Гори
!
да
јесам
скочити
сам
мјештанин
у
Ђаково
,
доста
бити
јад
задати
Муширу
,
а
камо
ли
што
се
,
на
тај
позив
,
шљегло
из
округ
ђаковачки
и
пећски
сав
што
моћи
носити
оружје
.
за
@card@
час
,
у
Ђаково
се
скрьало
8—10
.
@card@
добро
оружан
Арнаут
.
Мехмед
-
Али
-
Паша
већ
видјети
што
он
чекати
;
па
за
тај
...
.
ух
!
враг
тај
мати
!
—
цикнути
калуђер
,
и
жустро
стрести
нешто
са
свој
рука
доље
на
земља
.
ја
се
упети
да
видити
што
јесам
,
и
дознати
да
он
јесам
велик
пацов
бити
скочити
на
рука
,
да
отети
хљеб
који
духовник
држати
у
рука
,
и
по
мало
јести
...
.
—
ето
тако
се
,
сваки
дан
,
бити
с
овај
гладан
укућанин
овај
клети
кућа
,
рећи
калуђер
,
па
наставити
свој
прича
:
—
Мехмед
-
Али
-
Паша
видјети
што
он
чекати
.
за
тај
позвати
из
Призрен
два
батаљон
низам
.
војник
поћи
,
али
Арнаутин
изићи
пред
она
:
разоружати
она
о
мало
мука
,
и
вратити
на
траг
.
само
се
један
Арапин
вратити
с
оружје
у
Призрен
.
од
онај
пак
низам
који
јесам
бити
у
Ђаково
,
јесам
имати
никакав
помоћ
;
јер
јесам
она
Арнаутин
,
још
пријести
,
бити
разоружати
.
остати
јесам
,
дакле
,
у
кућа
само
са
30—40
војник
који
јесам
се
ондје
затећи
:
к
овај
ваљати
додати
70—80
људи
који
јесам
Абдул
-
бег
и
главар
Краснићана
и
Гашана
добавити
.
и
тако
јесам
уз
он
моћи
бити
највише
до
@card@
људи
,
који
јесам
се
морати
борити
против
онолики
арнаутски
сила
!
она
јесам
помагати
само
тај
,
што
јесам
кућа
бити
тврд
,
и
што
јесам
до
кућа
бити
кула
,
који
јесам
Абдул
-
бег
и
зидати
за
одбрана
.
храна
и
муниција
имати
јесам
доста
,
али
јесам
имати
вод
!
Арнаутин
,
по
што
она
се
прибрати
колико
јесам
жељети
,
послати
неколико
свој
људи
Мехмед
-
Али
-
Паша
,
и
понудити
он
:
да
се
вратити
на
траг
,
а
они
хтети
он
,
ради
његов
сигурност
,
допратити
до
Призрен
,
или
до
Приштина
!
Мехмед
,
надати
се
помоћ
из
Призрен
и
Приштина
,
заискати
@card@
час
време
,
да
се
промислити
.
кад
тај
шест
час
проћи
,
а
он
из
кула
не
изићи
,
Арнаутин
почети
пуцати
.
и
пуцати
јесам
два
три-часа
.
па
он
опет
послати
свој
људи
,
оставити
он
рок
до
мрак
.
кад
Мехмед
,
и
послије
други
рок
,
не
изићи
:
онда
Арнаутин
стати
нападати
са
сав
страна
.
заузети
јесам
бити
сав
околни
кућа
и
џамија
,
и
сав
други
висок
мјесто
,
с
који
јесам
удесно
гађати
.
тај
бити
један
чудан
призор
:
ноћ
ведар
,
мјесечина
као
дан
,
а
пушак
гроктати
,
да
се
небо
проламати
!
...
Мушир
и
његов
друг
борити
јесам
се
јуначки
.
до
пошљедњи
тренутак
Мехмед
јесам
оставити
пушак
;
неколико
низам
,
наизменце
,
пунити
јесам
он
пушак
,
и
додавати
,
а
он
јесам
само
гађати
.
како
јесам
кула
тврд
,
а
у
Арнаут
јесам
бити
топ
:
тај
се
моћи
рећи
,
да
јесам
пуцати
узалуд
,
докле
јесам
овај
изнутра
гађати
све
у
месо
.
Шаћир
-
ага
и
барјам
-
ага
,
знати
арнаутски
обичај
,
изазивати
поименце
на
мејдан
најбоље
људи
између
Арнаут
.
зазвати
,
не
могућ
од
стид
не
изићи
,
гинути
јесам
готово
сав
из
ред
.
с
један
џамија
Арнаутин
нападач
спазити
Абдула-Бега
у
зграда
,
и
убити
он
!
кад
осванути
дан
,
а
опсађеник
се
не
предати
:
онда
нападач
привући
много
слама
и
сијено
око
кућа
,
и
запалити
,
пошто
јесам
најприје
бити
испустити
жена
и
дјеца
Абдул
-Бегову
;
сав
пак
други
хтети
предати
огањ
.
ватра
доћи
до
кула
,
Мехмед
-
Али
-
Паша
,
видити
да
се
дуже
не
моћи
држати
,
отворити
врата
и
,
са
сав
свој
,
јурнути
из
кула
,
викнути
:
—
Vurun
Падишах
hainlari
!
(
удрити
царев
издајица
!
)
она
Арнаутин
дочекати
на
плотун
и
,
готово
све
,
оборити
на
мртав
.
послије
тај
потрчати
да
она
поодсијецају
глава
;
али
близ
рођака
Шаћир
-Агини
и
Барјам-Агини
уграбити
она
,
онако
мртав
завити
у
свој
струка
,
и
однијети
.
само
Мехмед-Али
-
Паша
одсјекоше
глава
,
и
нагнути
јесам
на
колац
;
послије
јесам
весело
ићи
с
она
кроз
варош
и
пјевати
.
други
Арнаутин
свући
он
тијело
па
,
видјети
да
јесам
одиста
Турчин
,
дигнути
он
и
,
по
турски
закон
,
укопати
.
ето
тако
свршити
сав
живот
султанов
Мушир
Мехмед-Али-Паша
,
који
јесам
бити
рад
поштено
извршити
свој
дужност
.
турски
власт
јесам
ништа
учинити
да
његов
убилац
каштиговати
,
него
још
на
пол
година
после
Муширове
смрт
,
онај
Кореница
поставити
за
кадија
у
Битољ
,
баш
као
да
он
награђивати
за
онај
што
јесам
радио
!
?
Мехмед
-
Али
-
Паша
,
и
његов
у
погибија
друг
лијепо
себе
замијенити
.
Кажу
да
јесам
,
тада
,
пасти
неколико
стотина
арнаутски
глава
!
за
тај
пак
што
се
Мехмед
-
Али
-
Паша
држати
и
пасти
јуначки
,
Арнаутин
,
и
ако
јесам
он
бити
противник
,
данас
веома
поштовати
гроб
његов
,
и
узимати
с
он
по
мало
земља
,
ради
лијек
у
многи
болест
!
...
поред
Мехмед
,
укопати
јесам
и
три
он
други
у
погибија
:
Абдул
-
бег
,
Шаћир-Ага
,
и
барјам
-
ага
...
ја
сада
,
велим
духовник
даље
:
—
турски
власт
држати
у
овај
тамница
,
а
сам
не
знати
за
што
.
Каже
ја
да
ја
чувати
од
Арнаут
,
а
боја
се
да
ја
не
бити
каки
порука
из
Србија
донијети
арнаутски
главар
?
Калуђер
овај
довршити
,
а
на
поље
,
у
тамничној
авлија
,
запијевати
пијетао
.
уморан
и
дремован
,
ја
клонути
на
онај
брлог
по
под
тамнички
и—
заспати
.
о
,
сан
јесам
велик
добротвор
,
кад
моћи
човјек
,
и
у
оваки
јад
и
чемер
,
бар
за
који
час
,
да
склопити
очи
!
...
други
дан
ја
и
Живана
извести
из
тамница
,
и
увести
у
соб
гдје
сједе
неколик
Турчин
ћатин
(
писар
)
.
Претресоше
ми
опет
до
гол
дух
.
хартија
ми
узети
све
:
чак
и
корица
од
папир
за
цигара
!
иза
тај
стати
ми
питати
:
ко
јесам
;
одакле
јесам
;
куда
ићи
,
и
за
што
?
Написавши
сав
наш
одговор
,
рећи
ми
да
очекнути
.
Имајући
уредан
пасош
,
ја
све
мислити
,
да
јесам
тај
неки
пометња
,
да
они
хватати
неки
други
путник
,
па
јесам
се
упознати
у
ми
,
и
да
се
ми
од
власт
не
моћи
учинити
никакав
непријатност
.
и
сам
они
ћатин
,
или
се
притварати
,
или
одиста
и
мислити
као
ја
,
блажити
ми
,
говорити
:
—
овај
јесам
све
лијепо
;
на
ви
никаки
кабает
(
кривица
)
нејма
;
али
очекнути
,
докле
доћи
господар
Паша
!
Баш
кад
један
од
она
тако
говорити
,
на
поље
се
зачути
неки
журба
и
шапат
:
—
ето
господар
Паша
!
Изиђосмо
и
ја
,
да
он
видити
.
Али-
Паша
Гусињац
помолити
се
на
бијесан
кулашаст
хат
.
један
Арнаутин
водити
под
он
коњ
,
а
други
,
за
он
,
носити
чибук
и
наргила
:
и
оба
јесам
бос
!
тридесет
Арнаут
с
пушка
с
десни
,
и
тридесет
с
лијеви
страна
,
поставити
се
у
ред
,
и
учинити
он
почаст
по
војнички
ред
.
али
-
Паша
јесам
човјек
средњи
раст
;
сијед
брада
и
брк
;
а
моћи
он
бити
близу
@card@
година
,
тек
јесам
још
крепак
,
и
поглед
јесам
оштар
.
носити
војнички
униформа
,
као
и
други
паш
ђенералски
чин
.
он
јесам
родом
из
Гусиње
.
Арнаутин
он
јако
поштовати
.
не
проћи
много
,
а
ја
и
Живана
увести
пред
он
.
—
одакле
јесам
ви
,
момчад
?
упитати
Паша
.
—
из
црн
Гор
,
одговорити
ја
за
обојица
.
—
куд
путовати
?
—
у
Софија
.
—
каки
посао
?
—
имати
онамо
рођака
,
па
ићи
да
се
видити
с
она
.
—
као
санћим
,
рећи
Паша
,
и
креснути
трепушом
лијеви
ока
:
—
јесам
ви
Црногорац
,
нити
јесам
од
Црногорац
што
.
ви
јесам
уводити
маџарски
или
србијански
.
ви
знати
да
се
сада
наш
Цар
и
црногорски
Кнез
лијепо
живити
,
па
јесам
само
намјестити
долап
:
да
проћи
кроз
црн
Гор
,
те
да
тако
заметнути
траг
!
...
—
Честити
Паша
!
ми
јесам
овдје
претрести
до
гол
дух
:
и
никаки
кривица
јесам
наћи
при
ми
...
.
—
јесам
јесам
ни
моћи
наћи
:
ваш
кривица
јесам
у
ваш
чпаг
,
него
у
ваш
глава
!
—
на
бог
,
честит
Паша
!
имати
уредан
пасош
?
—
Пасоше
набава
и
велик
лупеж
...
.
—Аман
,
честит
Паша
!
...
—
Доста
!
доста
!
Послаћу
ја
ви
у
Приштина
валија
.
он
јесам
стар
:
он
боље
знати
.
како
ви
рећи
он
,
онако
хтети
ви
бити
.
хајд
’
!
...
заптити
,
старјешина
на
миг
,
шчепати
ми
за
раме
,
и
изгурати
из
судница
,
па
ми
опет
затворити
у
тамница
;
само
што
ми
сада
метнути
на
горњи
бојити
.
ту
преноћити
један
ноћ
.
кад
дан
осванути
,
ми
извести
из
тамница
;
везати
мој
лијеви
рука
и
Живанов
десни
,
па
ми
,
тако
везати
,
предати
један
суварији
,
да
ми
тјерати
пак
у
Приштина
!
ко
се
тај
надати
?
!
.
.
усред
овај
мука
и
невоља
,
бити
и
један
мрвица
срећа
:
наш
суварија
бити
човјек
стар
,
а
коњ
он
лијен
,
па
,
с
тај
,
јесам
ми
гонити
брзо
,
него
јесам
ићи
лагано
,
управо
онако
како
јесам
сам
моћи
.
ја
јесам
се
још
надати
да
хтети
ми
Вали
пустити
,
па
јесам
ни
мислити
да
бјежати
;
а
управо
јесам
бити
ни
разабрати
:
куд
бити
моћи
побјећи
?
уз
пут
,
опазити
да
наш
суварија
„
бацати
“
(
пити
)
ракија
,
нудити
јесам
он
напојница
,
гдје
год
наћи
ракија
.
послије
неки
време
,
понудити
он
тврд
Божју
вјера
,
да
хтети
ићи
мирно
,
само
да
ми
одријешити
.
и
он
се
сажалити
,
и
одријешити
ми
:
послије
ми
јесам
бити
много
лакше
.
први
дан
стигнути
на
ноћиште
у
село
Суогрло
(
сух
грло
)
,
који
неки
звати
и
Среброгрло
.
Тун
ноћити
у
добар
домаћин
,
неки
Ђокана
.
у
Ђокана
јесам
још
жив
отац
,
старац
већ
слијеп
од
староста
.
у
вече
ми
јесам
дјед
причати
,
да
јесам
се
у
њихов
село
,
за
стар
српски
краљ
и
царев
,
копати
руда
,
а
особито
сребро
.
—
е
,
мој
дјеца
!
велим
старац
:
—
зенђил
јесам
бити
наш
стар
,
а
јесам
бити
оваки
фукара
,
к'о
овај
ја
данас
.
Ена
,
онамо
близу
нов
пазар
,
у
један
пећина
,
стајати
и
данас
разбој
,
сав
од
сух
злато
!
на
тај
разбој
ткати
јесам
мајка
Реља
крилатица
свилен
платно
.
кад
јесам
,
несрећница
,
чути
да
јесам
на
Косово
пасти
српски
царство
:
она
се
,
од
велик
жалост
,
претворити
у
присојкиња
гуја
.
сад
разбој
стајати
у
пећина
,
и
на
он
спавати
у
котур
савијен
гуја
присојкиња
,
који
он
чувати
:
и
чувати
он
,
докле
год
се
царство
опет
не
вратити
!
!
.
.
—
хе
!
хе
!
!
!
узвикнути
старац
,
хтети
још
нешто
рећи
,
али
он
прићи
снаха
,
Ђуканов
домаћица
,
и
прихватити
он
за
рам
,
што
он
јесам
знак
,
да
у
кућа
имати
неко
,
пред
ко
се
не
смије
свашто
говорити
.
послије
тај
,
дјед
се
дигнути
,
и
отићи
да
спавати
.
Наш
суварија
,
хвала
он
,
задовољан
добар
вече
,
а
особито
добар
напојница
,
на
тај
прича
не
рећи
ништа
...
.
други
дан
,
прећи
Митровица
,
стигнути
у
село
К
.
,
у
Косово
.
уставити
се
пред
један
кућа
,
који
свој
спољашност
показивати
да
она
јесам
домаћин
човјек
имућан
,
ма
да
се
ники
од
чељад
не
виђати
нигдје
око
кућа
.
Суварија
,
угледати
домаћица
,
викнути
:
—
млад
!
чији
јесам
овај
кућа
?
—
Јеремија
Бјелотрепића
,
одговорити
жена
,
и
нешто
се
ужурбати
,
као
да
хтети
неки
да
склонити
од
наш
очи
.
—-
два
Срба
тјерати
из
Пећ
у
Приштина
валија
:
моремо
л
’
ту
ноћити
?
—
Можете
,
рећи
жена
,
и
изиде
да
ми
отворити
вратница
.
Живан
и
ја
ући
у
кућа
,
к
ватра
:
ту
опазити
да
јесам
домаћица
,
до
наш
долазак
,
нешто
мијесити
у
наћве
.
Суварија
одвести
коњ
у
један
кошара
,
да
он
распремити
и
намирити
.
Кућа
простран
.
у
она
ноћивати
не
само
домаћин
,
са
свој
жена
:
него
и
стока
,
кад
год
се
газда
боја
од
зима
,
или
од
лупеж
.
Понудивши
ми
да
сјести
,
и
подстакнути
ватра
,
домаћица
рећи
:
—
Човјек
ја
јесам
на
рад
;
али
хтети
сад
доћи
.
јесам
л
’
ви
почем
из
Србија
?
—
јесам
,
снаха
,
него
бити
хтјети
у
Србија
,
али
ми
ево
Турчин
гонити
,
као
сужањ
,
у
Приштина
.
—
сав
јесам
ви
сужањ
овдје
у
Косово
,
велим
домаћица
:
—
А
суварија
јесам
ли
из
Митровица
,
или
јесам
из
даље
?
—
он
јесам
чак
из
Пећ
.
—
какав
јесам
човјек
?
—
Вида
се
да
јесам
добар
,
али
јесам
Турчин
;
ко
бити
он
моћи
за
сав
вјеровати
?
велим
Живан
.
—
да
ли
пити
ракија
?
—
пити
,
али
крити
.
ко
он
пружити
,
неки
се
окренути
од
он
.
—
хе
!
хе
!
учинити
домаћица
,
и
оставити
ми
,
па
отићи
у
један
стаја
до
кућа
.
Оставши
сам
у
кућа
Живан
и
ја
,
чудити
се
да
у
оволик
кућа
нејма
други
чељаде
,
осим
овај
жена
,
а
сав
јесам
уредити
и
чисто
,
што
онај
вео
,
мед
да
лазнути
!
Суварија
,
намирити
коњ
,
доћи
у
кућа
к
’
ми
,
и
сједе
врло
кисео
:
хтети
бити
пита
,
а
не
хтети
да
заискати
.
у
тај
мах
вратити
се
у
кућа
домаћица
,
носити
у
рука
један
тиквица
:
—
ти
јесам
,
ага
,
јамачно
уморан
,
и
жедан
,
рећи
она
:
—
на
мало
вод
,
тај
оквасити
грло
!
па
,
пружити
он
тиквица
препеченица
,
окренути
се
к
ватра
тај
,
божем
,
старкаше
угарак
.
Суварија
,
права
бекрија
,
чим
опазити
тиква
у
домаћица
,
искрљештити
на
она
очи
,
као
да
јесам
хтети
поглед
да
прождерати
,
а
кад
јесам
примити
,
и
омирисати
што
јесам
у
она
,
рећи
:
-
—
ејвала
,
млад
!
тај
јесам
добар
домаћица
;
дворити
многи
одабран
гост
!
неки
ти
Алах
платити
!
сад
нагнути
тиква
,
и
стати
кркорити
;
докле
тиква
не
ућутати
,
не
одујмити
јесам
од
уста
.
—
Баш
добра
!
Баш
добра
!
ејвала
!
ејвала
!
и
стати
опљуцкивати
око
себе
.
иза
тај
,
дигнути
се
и
отићи
у
хар
коњ
:
онамо
се
спустити
на
сијено
и
заспати
.
тек
тада
домаћица
рећи
:
—
Агнија
,
ћера
,
дати
послужити
!
на
тај
глас
,
из
један
стаја
до
кућа
изиде
дјевојка
необичан
љепота
;
прићи
к
ми
,
и
поздрав
ми
добродошлица
,
па
се
онда
повратити
да
ми
донети
гостински
понуда
.
Видјевши
дјевојка
,
овако
необично
лијеп
,
Живан
и
ја
,
нехотице
,
погледати
један
у
други
!
осим
Пава
,
у
сав
вијек
,
ја
јесам
видити
женски
лице
,
који
бити
моћи
оволико
занијет
.
и
ја
се
још
и
држати
,
сјећати
се
Пава
,
али
Живан
се
чисто
пренеразити
:
он
као
да
се
пресјећи
дихање
у
грло
;
као
да
јесам
сагледати
какав
анђео
с
небо
!
Баш
кад
хтети
један
други
исповједити
свој
потрес
,
удар
на
врата
домаћин
Јеремија
;
поздрав
се
с
ми
;
сједе
поред
ватра
и
,
окренути
се
к
жена
,
упитати
:
—
да
ли
јесам
ти
,
Стевка
,
нудити
чим
овај
људи
?
Стевка
не
стигнути
да
одговорити
на
тај
питање
,
а
ући
Агнија
,
носити
ми
ракија
и
кава
.
она
прво
прићи
отац
рука
,
па
за
тај
ми
послужити
.
Јеремија
,
иза
тај
,
отићи
у
хар
,
да
видити
суварију
и
коњ
његов
.
—
коњ
,
рећи
он
,
вратити
се
к
ми
у
кућа
:
—
зобати
као
и
да
јесам
путовати
,
а
Турчин
слатко
хркати
у
сијено
.
Находећи
да
јесам
боље
оставити
суварију
да
се
испавати
,
па
он
тек
онда
звати
на
вече
,
наш
домаћин
поставити
ми
да
вечерати
,
докле
ага
спавати
.
за
трпеза
сјести
:
Живан
,
ја
,
и
Јеремија
.
Стевка
и
Агнија
слушати
јесам
ми
,
и
дворити
.
по
што
вечерати
,
и
пошто
попити
малко
више
вино
,
наш
се
језик
одријешити
.
тада
ја
свој
домаћин
испричати
не
само
свој
историја
:
него
он
казати
и
свој
намјера
:
да
не
ићи
у
Бугарска
,
него
у
Србија
.
тада
јесам
се
још
надати
да
хтети
ми
у
Приштина
Вали
пустити
,
чим
ми
саслушати
...
.
—
ласно
јесам
ви
,
браћа
мој
!
рећи
хтети
Јеремија
:
—
ви
јесам
сам
:
чим
се
пустити
,
моћи
куд
хтети
:
али
што
хтети
ја
с
оволики
имаће
,
са
жена
и
шћер
?
—
А
зар
и
ти
мислити
кретати
?
упитати
ја
.
—
Још
од
онај
несрећан
дан
;
продужавати
Јеремија
:
када
Цар
Лазар
пасти
на
Косово
,
Србин
јесам
зло
и
наопако
.
прост
народ
причати
,
да
сваки
година
,
на
Видов
Дан
,
у
глув
доба
ноћ
,
Ситница
,
Ибар
,
и
Лаб
,
потећи
крв
,
место
вод
.
не
знати
да
ли
тај
ријека
кад
год
тећи
крв
,
али
да
бити
моћи
потећи
српски
суза
,
кад
бити
се
све
сузити
у
један
скупити
,
ни
мало
не
сумњати
!
ми
јесам
у
сваки
вријеме
бити
тешко
од
прав
Турчин
,
тешко
ми
јесам
бити
од
Арнаут
,
па
,
у
нов
вријеме
,
чак
и
од
Черкез
;
али
никад
оволико
мука
јесам
имати
,
колико
трпити
сада
.
—
за
што
тај
баш
сада
?
—
Ева
за
што
:
Србија
дигнути
свој
Арнаут
из
пуст
Ријека
,
из
Косанице
,
и
Јабланица
,
и
натјерати
она
овамо
на
ми
.
они
,
љутити
и
осиротјети
,
грунути
на
српски
село
у
Косово
,
па
лијепо
хтети
сада
да
ми
затрети
,
да
растјерати
.
ако
се
,
у
скоро
,
с
Арнаутин
не
ухватити
бес
од
мир
,
у
Косово
не
хтети
остати
ни
кућа
српски
:
сав
хтети
се
раселити
:
остати
сам
Арнаутин
и
Черкез
...
.
—
То
јесам
зло
,
мој
драг
Јеремија
!
—
зло
,
да
не
моћи
бити
горе
;
а
ја
ви
,
браћа
мој
,
настављати
домаћин
:
—
по
врх
тај
општи
народски
невоља
,
имати
и
свој
одјелит
мука
.
—
А
какав
?
—
дати
ја
јесам
бог
повише
имање
,
а
од
пород
само
овај
један
дијета
,
који
ето
видити
!
за
несрећа
и
свој
и
мој
,
дјевојка
јесам
на
очи
лајепа
.
и
баш
за
тај
навести
се
зликовац
Смаил-Ага
,
из
Р
.
,
и
хтети
,
на
сила
,
да
ја
јесам
узети
,
и
да
јесам
потурчити
.
с
тај
бити
бјежати
у
Србија
:
али
не
моћи
од
он
да
се
искрасти
.
јер
ако
опазити
,
и
дијета
хтети
ја
отети
,
и
ја
у
прогон
отјерати
!
док
јесам
се
ја
тако
разговарати
,
служити
ми
јесам
и
дворити
Агнија
.
Очи
Живанов
и
очи
њен
почети
се
сретати
тако
често
и
тако
жудан
,
као
да
јесам
заједно
расти
,
па
јесам
се
сада
,
након
дуг
растава
,
текар
састати
.
ох
,
овај
очни
телеграф
казивати
јесам
много
,
врло
много
,
и
чинити
јесам
много
!
...
Распитујући
,
на
који
бити
се
мјесто
српски
граница
моћи
,
с
најмање
страх
од
потјера
,
прескочити
ја
,
нешто
,
поменути
Копаоник
.
—
јесам
,
брата
сладак
,
прихватити
журно
Јеремија
:
—
Копаоник
јесам
за
Срба
у
Косово
,
као
какав
спасовна
,
високо
дигнут
застава
,
који
теглити
сваки
,
који
јесам
жудан
слободан
ваздух
!
ви
хтети
Копаоник
ласно
наћи
.
ја
јесам
тешко
до
он
допрети
,
а
да
се
овдје
не
обазнати
мој
одлазак
!
...
послије
овај
и
многи
други
разговор
,
Јеремија
отићи
и
пробудити
суварију
,
те
и
он
доћи
да
вечерати
.
ја
већ
сан
тако
савладати
,
да
јесам
заспати
још
док
јесам
они
сједити
и
разговарати
се
.
кад
се
,
други
дан
,
пробудити
,
видјети
она
сав
не
само
будан
него
и
спреман
.
Суварија
,
послије
синоћни
вечера
и
лијеп
напојница
,
испавати
се
;
коњ
он
се
одморити
и
наранити
;
и
он
он
јесам
,
заједно
с
Јеремија
,
кајарити
.
са
сав
за
пут
готов
!
Домаћини
изнијети
ти
се
,
пријести
полазак
,
прихватити
,
па
ми
валити
поћи
;
али
мој
драг
Живан
сав
нешто
не
бити
готов
!
сав
нешто
тражити
,
а
не
моћи
да
наћи
;
сав
нешто
заборављати
,
па
се
повраћати
...
.
на
пошљетку
испраћати
ми
:
Јеремија
,
Стевка
,
и
Агнија
,
као
да
јесам
она
каки
рођака
,
а
не
из
бијел
свијет
путник
намјерник
.
Праштајући
се
,
Живан
као
да
припојити
очи
свој
за
очи
Агнијине
и
,
чисто
,
момак
,
не
моћи
да
се
откинути
.
—
Шта
јесам
овај
сада
?
питати
јесам
ја
јесам
себе
.
тај
дан
не
моћи
даље
од
Вучитрн
.
кад
,
послије
вечера
,
остати
сам
,
Живан
ја
казати
,
да
он
јесам
Агнија
толико
омиљети
да
бити
,
она
радити
,
остати
у
Косово
довијека
,
али
се
и
она
с
отац
спремати
у
Србија
,
само
очекивати
згодан
прилика
.
онај
вече
,
по
што
јесам
ја
заспати
,
и
пошто
јесам
Јеремија
и
суварија
отићи
да
намирити
коњ
,
она
двоје
јесам
се
разговорити
и
урочили
:
да
се
састати
у
Ниш
.
ко
пријести
доћи
,
рећи
јесам
једно
други
,
да
чекати
потоњи
.
—
е
,
мој
драг
Живана
!
узданути
на
тај
ја
:
—
да
јесам
се
ми
видјети
у
Ниш
,
текар
бити
ми
се
онда
срећа
насмијати
!
путовати
јесам
кроз
Поље
Косово
.
земља
јесам
готово
сав
раван
и
родна
;
водити
једар
,
живити
;
али
лијеп
и
богат
село
нигдје
ни
један
;
сав
сам
умрли
сиромаштина
.
на
Бабин
Мост
срести
два
коњик
,
Турчин
,
који
гонити
три
окован
Србин
.
погледати
она
,
уздахнути
о
слобода
свој
и
њихов
,
па
се
разминути
...
.
ево
се
приближити
к
тулба
Цар
Мурат
,
ко
јесам
распорити
Обилић
.
Живан
,
мотрити
десно
и
лијево
,
чисто
очи
прождирати
предмет
мимо
који
пролазити
.
Наш
суварија
,
на
свој
слаб
коњ
,
завијати
и
припаљивати
неки
чемеран
цигара
,
бити
прилично
иза
ми
изостати
.
тада
хтети
Живан
ја
шанути
:
—
Чина
ја
се
,
Момира
,
да
ја
горети
земља
под
нога
!
сваки
бусен
,
што
овдје
нога
згазити
,
залити
јесам
крв
или
Обилић
,
или
Косанчић
,
или
ко
од
Југовић
,
или
ма
ко
од
диван
косовски
јунак
!
...
Мор
,
брата
,
овај
јесам
Косово
цијел
српски
историја
!
—
како
тај
мислити
,
Живана
?
—
на
Косово
јесам
,
за
отаџбина
,
изгинути
све
што
јесам
бити
вриједно
да
се
помињати
,
послије
смрт
на
Косово
јесам
,
у
један
дан
,
изгубљен
што
јесам
један
цијел
народ
тећи
за
пун
седам
вијекова
!
и
данас
баш
из
тај
крвав
поље
израстати
сила
који
хтети
,
ако
бог
да
,
повратити
што
јесам
изгубљен
,
накнадити
што
јесам
пропустити
;
из
Косово
ницати
пјесма
који
бити
и
кријепити
свијест
,
а
свијест
моћи
све
,
све
!
ето
погледати
он
!
како
јесам
нијемо
,
како
јесам
невесео
,
како
јесам
сиромашан
—
прав
сужањ
без
глас
:
а
његов
име
,
као
аранђеоска
труба
,
разлегати
се
по
сав
земља
српски
;
допирати
у
сав
кутић
српски
;
ићи
у
двор
,
слазити
у
дубироге
,
и
свуда
кријепити
слабити
,
подмлађивати
стар
;
свуда
викати
унука
да
се
сјећати
дјед
:
свуд
звати
потомак
да
светити
предак
!
о
,
Косово
јесам
...
—
Лакше
,
мора
,
лакше
!
продерати
се
суварија
,
и
џаракнути
коњ
тај
ми
стигнути
;
тако
ми
не
дати
довршити
свој
мисао
ни
једном
ни
други
...
.
док
јесам
Живан
онако
заносно
говорити
о
пошљедицама
косовски
крвав
бој
ја
у
један
мах
доћи
у
глава
мисао
:
—
весео
бити
!
побједник
косовски
бити
јесам
Турчин
,
а
до
јуче
јесам
и
ти
клањати
,
па
јесам
се
,
данас
,
одрећи
Турчин
?
!
.
.
али
у
час
тај
мисао
потиснути
други
мисао
:
—
косовски
побједник
бити
Турчин
,
али
не
бити
твој
рођака
:
у
она
јесам
други
крв
,
други
бесједа
.
твој
стар
,
твој
прадјед
,
на
Косово
јесам
бити
гдје
и
Живанов
.
вријеме
и
људски
сила
одвојити
јесам
она
,
послије
од
она
,
наметнути
она
турски
власт
и
турски
вјера
,
ма
да
она
бесједити
не
моћи
промијенити
!
бивати
,
ипак
нејмаш
рашта
жалити
онај
Турчин
који
јесам
на
Косово
побједили
"
!
...
у
тај
прићи
к
тулба
Муратов
.
тај
јесам
мали
,
врло
лијеп
џамија
с
полумјесец
на
врх
.
около
јесам
зграда
гдје
живити
Шеик
што
чувати
тај
султанов
гроб
.
—
Шта
имати
унутра
,
у
тулба
,
упитати
Живан
наш
пратилац
?
—
о
зид
висити
неки
хартија
у
рам
.
на
тај
хартија
,
лијепити
златан
или
црн
слово
,
исписати
јесам
султанов
родослов
;
забележити
јесам
дан
и
година
Муратов
смрт
,
и
неколико
стиховати
из
Корана
.
у
сриједа
јесам
сандук
,
окренут
глава
к
запад
,
а
покрити
скупоцјен
покров
.
Чело
глава
,
на
мали
танак
стуб
,
увити
јесам
велик
бијел
чалма
из
који
напред
вирити
кратак
црвен
чипка
.
Вис
глава
и
испод
нога
,
стајати
по
два
велик
воштан
свијећа
;
над
сандук
висити
бронзан
полијелеј
са
@card@
кандило
који
покривати
стаклен
бобошке
.
—
јесам
ли
ту
кости
Муратов
!
—
Коста
јесам
;
онај
јесам
однети
у
Брус
,
и
онамо
јесам
саранити
.
ту
јесам
само
хаљина
,
да
човјек
помисао
и
тијело
јесам
ту
.
—
А
за
што
тај
чувар
стајати
ту
?
—
за
тај
што
јесам
на
тај
мјесто
један
цар
...
.
издахнути
.
па
,
пошто
се
овако
промучити
док
наћи
ријеч
за
царев
смрт
,
суварија
додати
:
—
Мор
,
хајде
свој
пут
;
што
ти
требати
и
тај
да
знати
?
!
.
.
стигнути
у
Приштина
.
од
Пећ
до
Приштина
путовати
јесам
којекаки
@card@
час
.
Варош
Приштина
моћи
од
узети
као
средина
стар
Србија
.
у
стар
вријеме
Приштина
јесам
бити
важан
мјесто
,
особито
за
српски
краљевство
и
царство
.
у
Приштина
јесам
боловати
краљ
Стеван
Дечански
,
па
јесам
,
по
оздрављење
,
даровати
село
Брчеле
Св
.
Никола
у
Врањини
;
у
Приштина
јесам
,
година
@card@
,
Стеван
Душан
потврдан
повластица
град
Котор
;
у
Приштина
јесам
,
он
исти
,
година
@card@
,
потврдити
све
раније
дар
црква
Хиландар
;
у
Приштина
јесам
Вук
Бранковић
@card@
,
потврдити
повластица
Дубровчанин
;
а
,
година
@card@
,
он
исти
јесам
,
у
Приштина
,
узети
на
се
да
плаћати
Турчин
неки
данак
,
који
јесам
дотле
манастир
Хиландар
бити
дужан
плаћати
.
Путник
,
кад
доћи
у
Приштина
,
најприје
пасти
у
очи
многи
турски
џамија
.
Прича
се
да
јесам
тај
богомоља
зидати
удовица
онијех
Турчин
који
јесам
изгинути
на
Косово
(
@card@
јун
@card@
)
.
од
Приштина
до
гласовит
црква
Грачаница
,
како
јесам
Живан
разабрати
,
нејма
више
него
час
и
по
мјесто
;
али
ми
не
пустити
да
јесам
видити
!
ми
суварија
предати
валијиним
људма
,
а
они
ми
одмах
затворити
у
онај
дио
тамница
,
у
који
затварати
омањи
кривац
.
бити
ми
јо
до
зао
бог
тешко
,
али
шта
да
радити
?
сила
бог
не
молити
!
и
,
чудан
случај
!
усред
овај
наш
мука
и
невоља
,
наћи
се
опет
мрва
неки
срећа
!
Старјешина
над
тамнички
стражар
бити
родом
из
Травник
.
Познавши
по
говор
да
јесам
ја
из
онај
крај
,
узити
ми
питати
:
како
јесам
сада
у
Босна
и
у
Херцеговина
?
-Ја
он
испричати
неколик
прилика
који
јесам
гледати
,
док
јесам
бити
у
војска
,
а
он
се
у
мало
не
заплакати
!
тај
човјек
послати
ми
један
велик
хљебац
и
чанак
сир
за
вече
.
без
тај
бити
морати
гладан
спавати
.
у
онај
тамнички
соба
,
у
који
ми
затворити
,
не
застати
ни
један
сужањ
.
али
не
проћи
много
,
а
пред
тамница
се
зачути
неки
вика
,
свађа
,
и
ударац
.
иза
тај
,
отворити
се
врата
,
и
заптити
угурати
к
ми
један
човјек
каљав
и
чак
крвав
.
затворити
у
мрачан
тамница
и
мислити
да
јесам
сам
,
нов
сужањ
почети
говорити
:
—
е
,
овај
јесам
да
бог
сачувати
!
зар
јесам
султанов
царевина
тако
слаб
,
да
хтети
јесам
оборити
неколико
биоградски
букварова
и
читанка
?
...
.
—
ти
,
рођак
,
као
да
јесам
Србин
?
упитати
он
Живан
.
—
Ко
јесам
тај
?
тргнути
се
нов
сужањ
.
—
два
сужањ
на
правда
бог
,
као
што
и
ти
велим
да
јесам
!
примакнути
се
ја
к
он
,
и
он
к
ми
.
он
ми
казати
о
себе
овај
:
да
он
јесам
име
Никола
;
да
се
родити
у
загорје
(
између
Стар
планина
и
Дунаво
)
,
да
се
јесам
,
најприје
,
учити
у
Биоград
,
па
послије
у
златан
Праг
;
да
јесам
путовати
по
сав
југословенски
земља
,
и
познати
се
с
језик
и
обичај
сваки
грана
Јужних
Словен
.
од
дуг
време
станити
се
јесам
,
као
учитељ
,
у
Македонија
,
у
варош
С
.
овај
љето
походити
јесам
Биоград
,
и
још
неки
мјесто
.
Враћајући
се
дома
,
купити
јесам
у
Биоград
,
и
понијети
за
свој
ученик
,
неколик
књига
.
тај
товар
спазити
јесам
,
у
хан
,
пека
услужан
људи
,
и
доказати
Турчин
да
јесам
тај
,
божем
,
књига
бунтован
!
Турчин
он
,
за
тај
,
довући
у
затвор
а
,
уз
пут
до
тамница
,
истући
на
мртав
име
!
с
овај
Никола
провести
јесам
,
послије
тај
,
у
затвор
четири
дан
.
Пошто
се
јесам
мало
повратити
од
бој
,
више
се
сиромах
бринути
о
невоља
балкански
народ
,
него
о
свој
,
мислити
,
као
и
ми
двојица
,
да
он
,
на
правда
,
не
моћи
снаћи
никако
зло
,
ма
да
јесам
већ
трпити
зло
велик
!
некако
и
нехотице
почети
прво
разговарати
о
Арнаутин
,
који
јесам
притиснути
готово
све
Косово
.
за
она
Никола
рећи
да
јесам
прек
потреба
да
се
са
Србин
измирити
.
—
без
тврд
мир
међу
тај
два
племе
,
рећи
он
:
—
знаменит
мјесто
стар
српски
историја
моћи
остати
са
свити
без
Срба
!
—
А
како
јесам
,
љубаве
ти
,
у
Македонија
?
упитати
он
Живан
.
—
као
и
свуд
’
међу
Јужним
Словен
,
одговорити
Никола
:
—
поред
невоља
који
народ
трпити
кроз
вијекове
,
у
Македонија
јесам
,
од
неки
доба
,
а
на
име
одонда
откада
јесам
се
пробудити
народност
,
завладати
забуна
.
ники
јесам
јасно
:
чији
јесам
управо
Македонија
?
Турчин
вео
:
—
Македонија
јесам
наш
,
јер
јесам
она
,
ето
,
и
Јевропа
оставити
ми
!
Грк
казати
:
—
Македонија
јесам
наш
,
јер
ја
она
просвјећивати
хришћански
вјера
и
црква
.
Бугарин
тврдити
:
—
Македонија
јесам
наш
,
јер
јесам
језик
Македонац
близ
наш
.
Срба
казати
:
—
Македонија
јесам
наш
не
само
по
језик
,
него
и
по
тај
што
живити
успомена
из
стар
српски
историја
.
само
још
Цинцарин
и
Циганин
ћутети
;
али
,
ако
овако
дуже
потрајати
,
дигнути
хтети
се
и
онај
да
тражити
за
се
тај
весео
Македонија
!
и
за
сав
други
лако
јесам
,
настављати
Никола
:
—
али
јесам
спор
међу
Србин
и
Бугарин
права
несрећа
.
јер
,
ако
тај
два
народ
не
бити
смотрити
и
умјерити
,
они
хтети
,
свој
свађа
,
прокрчити
пут
неки
други
Мурат
,
или
Мехмед
ИИ
!
па
хтети
,
тада
,
кршан
Македонија
притиснути
туђин
,
а
домородни
свађачи
остати
да
кривити
један
други
за
свој
заједнички
лудост
и
заједнички
несрећа
!
—
како
се
видити
,
ти
познавати
прилика
и
неприлика
главни
племе
на
балкански
полуострво
,
упитати
Живан
:
—
како
мислити
,
братство
ти
,
о
будућност
тај
народ
?
—
познати
јесам
,
одговорити
Никола
:
—
да
будућност
сваки
народ
највише
стајати
до
сам
он
;
стајати
до
његов
ум
,
срце
,
и
крепак
воља
,
што
све
требати
да
се
видити
у
онај
који
народ
водити
.
овај
ни
један
народ
,
бити
велик
бити
мали
,
неки
не
смети
с
ум
!
али
јесам
права
несрећа
,
не
само
за
Срба
него
и
за
сав
Јужне
Словен
,
што
они
још
не
видити
колико
јесам
много
у
она
једнина
.
Несрећа
јесам
,
што
они
још
не
опажати
да
јесам
сав
њихов
разлика
врло
малецан
према
велик
слика
њихов
једнина
.
ето
погледати
одавдје
с
Косово
,
колико
јесам
од
црн
Мор
близу
до
Штајерских
гора
,
и
од
Мор
сињи
близу
до
Карпати
,
па
сав
тај
простор
Србин
,
Хрват
,
Бугарин
,
и
Словенац
моћи
проћи
,
уз
дуж
и
попријеко
,
без
тумач
и
без
рјечник
,
и
скоро
у
сваки
село
моћи
се
срести
с
какав
обичај
,
који
јесам
виђати
у
мјесто
свој
рођење
!
—
е
,
мој
драг
пријатељ
!
рећи
Живан
:
—
твој
јесам
срце
врло
широко
,
твој
око
гледати
врло
далеко
;
а
ја
бити
бити
срећан
када
бити
дочекати
да
се
ујединити
само
Срба
,
који
јесам
на
три
вјера
поцијепати
!
—
Срба
,
пријатељ
,
боловати
од
исти
болест
од
који
и
сав
Јужни
Словен
,
рећи
журно
Никола
:
—
Ена
у
Италија
,
у
Њемачка
,
па
и
у
сам
Француска
,
моћи
човјек
наћи
толики
исти
разлика
између
мјесто
и
мјесто
,
између
крај
и
крај
,
између
говор
и
говор
,
колик
имати
између
Срба
,
Хрват
,
Бугарин
и
Словенац
:
па
Талијан
,
Нијемац
,
и
Француз
тај
ништа
не
сметати
сјединити
се
и
бити
велик
,
радин
,
напредан
и
снажан
народ
;
а
ја
,
ревњив
чувати
сваки
свој
мјестимичан
особиницу
,
хтети
да
изгубити
свој
свијетао
будућност
,
хтети
драговољно
да
постати
робље
нов
завојевач
!
...
.
—
ја
веома
цијенити
тај
племенит
мисао
,
велим
Живан
:
—
и
дати
Божа
да
оне
некад
постати
дјело
,
али
јесам
,
за
овај
мах
,
прече
да
се
бар
тровјерни
Срба
измирити
,
и
да
се
Срба
и
Бугарин
не
крвити
.
Шта
се
чинити
ти
,
који
живити
међу
један
и
други
,
бити
ли
се
моћи
наћи
какав
начин
да
се
угодити
Срба
и
Бугарин
?
—
моћи
бити
,
рећи
Никола
:
—
и
тај
начин
ласно
хтети
наћи
зрео
мудрост
и
права
родољубље
у
вођ
тај
два
народ
,
јер
свађа
и
потпис
од
вођ
а
никако
од
сам
народ
ни
српски
ни
бугарски
.
али
ваљати
знати
овај
:
не
само
да
се
Срба
и
Бугарин
не
смију
свађати
око
један
црвен
вес
,
или
око
какав
црн
шубара
на
међа
свој
:
него
,
напротив
,
сав
њихов
политика
требати
да
тежити
на
тај
:
да
сваки
дан
бивати
све
мање
разлика
између
тај
два
народ
,
и
да
се
у
сваки
нов
појас
поглед
више
дигнути
и
видик
сав
више
ширити
!
...
она
ваљати
много
,
много
путовати
по
земља
Јужних
Словен
.
требати
...
.
Кључ
шкрипнути
у
брава
,
врата
се
отворити
,
и
ја
и
Живана
позвати
пред
Вали
.
само
два
три
ријеч
о
овај
судница
гдје
ми
судити
!
косовски
Вали
,
Абди-Паша
,
сједи
на
канабе
,
а
пред
он
јесам
омален
писаћи
сто
.
Вали
јесам
човјек
сув
,
у
лице
блијед
,
и
веома
невесео
:
или
јесам
болестан
,
или
јако
брижан
.
десно
од
он
сједи
кајмакам
,
старац
сијед
брада
,
средњи
раст
,
мали
лукав
очи
;
до
он
јесам
призренски
митрополит
Мелентије
;
па
,
даље
,
десно
и
лијево
,
сједе
трговац
Турчин
,
Срба
,
и
Јеврејин
—
пун
пунцит
соб
.
Ушавши
у
соб
,
дубоко
се
поклонити
,
и
приступити
к
пашин
скута
и
к
рука
.
Паша
и
не
погледати
на
ми
.
настати
тишина
али
кратак
.
стар
кајмакам
узити
ми
питати
,
гледити
махом
у
ја
:
—
Ко
јесам
?
одакле
јесам
?
куда
путовати
?
Рашта
ићи
?
и
још
,
онако
као
у
Пећ
.
кад
на
сав
питање
одговорити
,
Вали
хтети
се
малко
окренути
к
митрополита
Мелентије
,
и
упитати
:
—
Деспот
-
ефендија
!
Шта
велим
ти
за
овај
људи
?
јесам
ли
они
од
твој
закон
?
—
Честити
Вали
!
одговорити
митрополит
:
—
у
пасош
она
писати
да
јесам
,
а
другојаче
не
моћи
ни
ја
знати
ко
јесам
.
Хришћани
јесам
.
Хришћани
,
поитах
ја
:
—
ево
да
се
прекрстим
!
па
,
како
јесам
од
рођење
љевак
,
у
онај
забуна
,
појмити
да
се
прекрстим
лијеви
рука
!
...
стар
кајмакам
лукав
се
осмијехнути
;
Вали
тај
,
чинити
ја
се
,
и
не
видјети
;
а
митрополит
слегнути
раме
,
и
рећи
:
—
јесам
тако
,
синути
,
јесам
!
видити
се
јесам
велик
богомољац
!
Живан
,
међу
тај
,
журно
се
умијешати
да
ја
поправити
,
и
почети
се
лијепо
крстити
,
и
говорити
ријеч
од
молитва
;
али
сав
тај
,
послије
мој
погрјешке
,
бити
узалуд
:
Турчин
већ
посумњати
да
јесам
ја
онај
што
велим
да
јесам
.
Вали
и
кајмакам
примакнути
један
к
други
глава
,
и
прошаптати
нешто
један
с
други
:
иза
тај
Вали
разгледати
сав
који
сјеђаху
с
он
,
у
колико
се
моћи
видјети
од
силан
дувански
дим
.
послије
сав
тај
,
окренути
се
к
ја
и
Живана
рећи
:
—
ви
јесам
тај
што
велим
да
јесам
:
ви
јесам
шпијун
.
ви
јесам
послати
Србија
,
или
Маџарска
,
да
уводити
царев
земља
;
а
све
што
говорити
пријесан
јесам
лаж
!
—
Аман
,
честит
Вали
!
наш
јесам
пасош
уредан
!
—
овај
твој
пасош
толико
јесам
колико
да
јесам
,
уз
пут
,
узабрати
један
буков
лист
,
и
задјенути
он
себе
за
њедра
!
иза
тај
,
разгрнути
онај
хартија
,
што
лежати
на
сто
пред
он
и
,
наћи
наш
пасош
,
узити
она
,
прецијепити
на
двоје
,
пустити
на
под
,
и
погазити
нога
.
Учинивши
тај
,
погледати
у
ми
,
као
да
бити
ми
хтјети
рећи
:
—
ето
ви
вашијех
пасош
!
...
ја
хтети
ви
,
рећи
даље
Вали
:
—
у
тамница
на
раван
шест
година
!
али
ви
не
хтети
слати
у
Анадол
:
онамо
јесам
Турчин
добар
људи
;
па
хтети
ви
она
преварити
и
утећи
,
него
хтети
ви
вратити
у
нов
пазар
,
гдје
јесам
Арнаутин
,
који
јесам
на
Срба
веома
љутити
.
она
не
моћи
ни
умолити
,
нити
преварити
.
А
пошто
шест
година
одлежати
у
тамница
,
заборавити
како
се
бунити
турски
царевина
!
—
смиловати
се
,
честит
Вали
,
правити
јесам
људи
;
јесам
ники
ништа
учинити
.
Гриота
јесам
...
.
—
Шта
?
Гриота
?
прекинути
ми
Вали
:
—
и
Газа
-
Али
-
Паша
ви
јесам
испитивати
;
и
он
велим
да
јесам
шпијун
;
а
он
свој
сусједе
и
гостити
познавати
врло
добро
!
...
—
смиловати
се
,
честит
...
.
—
Дишери
!
проговорити
Вали
.
ја
неко
ухватити
за
раме
,
и
изгурати
на
поље
.
други
тај
исто
учинити
са
Живана
.
опет
ми
затворити
,
али
у
други
одаја
!
...
у
Турчин
јесам
обичај
,
кад
пресуда
постати
извршан
,
да
јесам
објесити
кривац
о
врат
,
па
он
онда
жандар
водити
по
улица
,
да
он
људи
видити
,
те
да
се
бој
суд
!
у
таки
прилика
по
неки
душеван
човјек
и
удијелити
који
пар
осуђеник
за
трошак
до
мјесто
гдје
хтети
робовати
!
ја
и
Живана
нити
вјешати
каки
пресуда
о
врат
,
нити
ми
изводити
у
варош
.
Јамачно
јесам
ни
знати
какав
бити
ми
кривица
уписати
у
пресуда
!
В
у
себе
и
у
свој
кљуса
!
до
Приштина
,
до
валијине
пресуда
,
ја
и
Живан
јесам
се
надати
слобода
:
мислити
јесам
да
хтети
управник
—
стар
власт
,
разуман
памет
,
богат
искуство
—
ласно
видјети
,
да
јесам
Али-
Паша
Гусињац
погријешити
што
јесам
ми
,
ни
кривити
ни
дужне
,
овако
заробити
.
у
Приштина
видјети
да
јесам
се
варати
;
видјети
да
не
познавати
ни
пасти
ни
њихов
управљање
.
како
год
јесам
Гусињац
у
Пећ
започети
,
онако
Вали
у
Приштина
прихватати
и
—
пресуђивати
!
...
не
остати
ми
друго
него
у
себе
и
у
свој
кљуса
па
,
у
први
прилика
,
да
бјежати
!
Пошто
ми
Вали
пресуда
,
још
један
ноћ
преноћити
у
приштевски
тамница
,
па
ми
онда
,
рано
из
јутро
,
потјера
један
заптија
преко
Косово
до
Бабин
Мост
.
ту
ми
примити
други
,
по
име
Рама
,
и
потјерати
даље
.
овај
Рама
јесам
Арнаутин
,
и
српски
знати
прилично
,
а
тако
исти
и
турски
.
заплетен
пак
бесједа
српски
јесам
моћи
одмах
разабрати
;
за
тај
јесам
се
ја
и
Живан
моћи
мало
слободан
разговарати
,
пазити
ипак
да
један
други
више
казивати
ока
него
језик
.
Идући
тако
,
преко
Косово
,
замолити
Рама
да
свратити
у
који
српски
село
,
да
што
год
јести
(
а
права
ми
јесам
намјерати
бити
да
разбрати
:
како
бити
моћи
побјећи
)
.
—
и
ја
желити
да
свратити
,
одговорити
Рама
:
—
али
тамо
даље
,
пошто
проћи
овај
проклети
черкески
село
;
овдје
ми
не
бити
дати
ништа
,
него
док
наићи
на
село
српски
,
гдје
хтети
бити
добро
и
за
ви
и
за
ја
.
Говорећи
тако
,
Рама
пролазити
село
један
за
други
,
ни
у
један
не
свраћати
.
ја
,
видити
тај
,
мислити
:
или
јесам
сав
тај
село
черкески
,
или
ми
наш
пратилац
варати
.
у
један
мах
Рама
скренути
с
пут
те
у
село
П
...
во
,
к
добар
домаћин
Шарковић
,
који
јесам
славити
Света
Петка
:
ту
се
лијепо
одморити
,
нахранити
,
и
напојити
.
Увријебавши
домаћин
на
сам
,
упитати
он
:
—
како
бити
моћи
побјећи
у
Србија
?
—
овдје
ни
по
што
и
не
поумљајте
,
одговорити
он
:
—
сав
јесам
,
као
што
видити
,
голо
поље
;
Вучитрн
јесам
близу
,
а
српски
граница
далеко
:
ухватити
ви
не
моћи
валити
!
Већ
од
Митровица
до
Мален
Бањска
и
Рогозна
мјесто
јесам
брдовит
и
шумовит
:
тамо
гледати
да
умакнути
,
па
ви
само
требати
прегазити
Ибар
...
.
ја
послушати
пријатељски
упут
.
у
Митровица
ми
заптија
не
оставити
да
ноћити
у
хан
,
него
ми
предати
власт
,
а
власт
ми
стрпати
у
тамница
.
на
бог
и
ту
се
десити
добар
човјек
,
који
јесам
славити
Света
Петка
,
па
донети
у
тамница
сужањ
доста
јестиво
и
пиће
.
Чак
ми
дати
и
два
чист
свијећа
за
видјело
при
вече
.
е
,
бог
он
платити
са
страна
виђен
и
невиђен
!
други
дан
поћи
рано
из
Митровица
к
Новому
пазар
.
Путујући
тако
,
стигнути
у
„
Мален
Бањска
крај
Косово
“
,
гдје
јесам
некад
сједио
Бан
Страхинић
,
и
гдје
он
и
данас
стајати
град
.
тај
ми
каза
Рама
који
,
не
знати
за
што
,
волити
овај
стар
српски
витез
.
Већ
од
Бањска
почети
пењати
се
уз
планина
Рогозна
.
Чим
се
припети
малко
на
висина
,
и
видик
се
пред
ми
раширити
,
почети
ми
Рама
рука
показивати
гдје
јесам
који
мјесто
онамо
на
десни
страна
Ибро
.
—
Ена
,
онај
јесам
Копаоник
,
велим
,
он
:
—
његов
јесам
вијенац
граница
Србија
;
а
онамо
даље
,
више
у
десно
,
Куршумлија
јесам
,
гдје
јесам
се
ја
родити
,
и
гдје
јесам
,
бранити
свој
огњиште
,
добити
овај
!
Говорећи
тако
,
Рама
напипати
прст
на
чела
обживак
од
рана
који
јесам
добити
од
Срба
@card@
.
—
е
,
Срба
бити
јак
,
настављати
он
:
—
и
сада
ја
овако
диринџити
за
кор
хљеб
,
а
мој
красно
имати
у
Косачици
држати
други
...
.
одавле
до
српски
плот
,
рећи
Рама
,
послије
мали
ћутање
,
биће
7—8
сахат
мјесто
!
ја
бити
веома
захвалан
Рама
,
што
ми
каза
гдје
јесам
српски
граница
,
и
колико
јесам
до
она
.
—
Баш
ти
,
ага
,
ми
лијепо
разговарати
пут
,
рећи
хтети
он
Живан
:
—
ако
,
довече
,
у
ханџија
бити
добар
пиће
,
морати
примити
од
ми
добар
напојница
...
.
Рама
он
погледати
свој
крупан
,
несит
очи
,
осмијехнути
се
,
и
наставити
прича
о
рат
овако
:
—
Срба
ударити
на
Куршумлија
велик
сила
,
и
ми
истјерати
из
цијел
Косанице
;
ја
,
тада
,
у
мало
глава
не
одсјекоше
;
а
,
ако
хтети
права
,
тако
ми
јесам
и
требати
.
за
што
ја
јесам
одмах
,
како
јесам
видјети
да
хтети
се
закрајинити
,
отићи
српски
краљ
,
и
стати
под
његов
рука
,
па
да
ми
оставити
на
мир
?
него
ја
слушати
други
,
и
хтети
да
се
бити
!
сад
јесам
зло
ми
Арнаутин
а
,
вјеровати
,
два
пут
јесам
горе
Србин
...
.
Ена
,
да
ви
јесам
знати
шта
чинити
од
Срба
,
овуд
’
по
село
,
јесам
мој
буљубаша
,
она
клети
Туркуша
,
што
он
видјети
дољ
’
на
караула
!
у
така
разговор
,
изићи
већ
на
планина
Рогозна
,
и
стигнути
у
хан
,
на
конак
.
тај
хан
велик
јесам
кућерина
,
с
двоје
врата
а
ни
једном
себе
.
на
сриједа
горети
ватра
,
око
који
сједе
и
ноћивати
путник
.
около
,
дуж
дувар
,
држати
се
коњ
и
други
стока
.
Ханџија
јесам
Цинцарин
;
казати
да
се
звати
Барбаљо
,
и
Живан
мислити
да
он
јесам
тај
име
дати
с
велик
брзање
у
говор
.
Барбаљо
јесам
човјек
крупан
,
већ
просијед
,
али
лак
на
нога
,
брз
на
језик
,
окретан
и
хитар
да
ишчепркати
пар
из
путнички
тоболац
.
он
истрчати
пред
Рама
;
прихватити
он
коњ
,
и
узити
он
поздрављати
:
—
Добра
ја
дошаја
,
леп
ага
!
А
да
ли
се
,
по
овај
ћијамет
,
мучити
за
овај
рсуз
!
за
што
ги
не
потепати
,
бог
тај
душа
?
Говорећи
тако
Рама
,
Барбаљо
крадом
погледати
у
ми
,
и
креснути
ми
лијеви
трепушом
,
као
да
бити
хтјети
казати
:
—
овај
говорити
што
морати
,
а
ви
јесам
мој
пријатељ
!
—
јок
,
чорбаџи
-
Барбаљо
,
одговарати
он
Рама
:
—
у
царски
здравље
,
де
моћи
се
ники
утепати
без
суд
.
ја
овај
лудити
водити
у
нов
пазар
кајмакам
.
он
знати
шта
хтети
с
она
.
А
овај
јесам
људи
добар
!
—
безбели
,
безбели
.
Рама
-
ага
!
со
ти
и
рђав
човек
постати
добро
човек
!
—
Мор
,
Барбаљо
,
у
ти
језик
летити
као
у
крешталица
,
велим
Рама
и
смијешити
се
.
Ханџија
увести
Рамов
коњ
,
и
веза
он
за
јасле
;
сад
постакнути
угарак
и
наложити
велик
ватра
,
а
на
поље
се
већ
спустити
хладан
киша
помијешати
са
сушњежицом
.
за
вече
дати
ми
врућ
проха
и
лијеп
сир
;
друго
немати
ништа
:
али
понудити
љут
ракија
и
добар
метохискога
вино
.
Барбаљо
грмити
око
ватра
,
подстицати
угарак
,
да
се
боље
свијетао
;
хвалити
вече
а
особито
пиће
.
од
сваки
пиће
најприје
јесам
попити
чаша
па
наслужити
Рама
говорити
:
—
Ева
,
бог
ја
душа
,
да
се
отрујим
ако
наћи
овако
у
Митровац
!
...
кад
он
наточити
први
чаша
вино
,
узити
јесам
за
себе
,
и
овако
наздравити
:
—
да
тај
бог
живити
,
Рам
-
ага
!
и
сав
твој
старешина
на
’
кола
,
да
бог
да
!
и
ја
—
да
смести
жив
!
креснути
тренутан
,
и
искапити
чаша
.
сиромах
Рама
примати
Барбаљине
жеља
у
добар
смисао
.
он
јесам
ни
у
крај
памет
,
да
хитар
Цинцарин
жети
видјети
његов
старјешина
на
коље
!
!
.
.
—
Чујеш
ханџија
!
рећи
хтети
Рама
,
пошто
искапити
четврти
литар
:
—
хитар
јесам
као
Грк
,
лукав
јесам
као
Јерменин
,
још
да
ти
јесам
бес
као
у
Арнаутин
,
заспати
бити
мирно
овај
час
?
...
—
смести
уморан
и
ја
,
лепо
ага
!
Ће
заспиме
одмах
.
али
не
се
бринути
за
коњ
.
напити
ја
се
винце
,
ја
хтети
наложити
убав
огањ
,
па
да
снити
како
аганче
.
јесам
видити
како
јесам
на
поље
:
кој
да
дојде
,
по
овај
ћијамет
,
да
крадне
твој
коњ
?
...
послије
вечера
,
Рама
одиста
заспати
као
заклати
;
поспати
и
сав
други
у
хан
.
на
поље
пљуштати
грозан
киша
,
помијешати
са
снијег
.
који
јесам
год
мити
живот
,
не
бити
изићи
испод
кров
на
оваки
ноћ
;
а
ја
и
мој
Живан
,
баш
за
тај
што
ми
се
мити
живјети
,
лагано
,
све
на
прст
,
изићи
из
хан
у
мрак
.
вјетар
дувати
тако
јако
,
да
јесам
се
бојати
скотрљати
ми
у
поток
.
ударити
десно
,
онако
насумце
.
послије
много
мука
,
и
чест
падање
,
изићи
на
бријег
,
с
ко
,
кроз
отворен
хански
врата
,
видјети
како
вјетар
распиривати
ватра
у
хан
,
који
ја
,
мало
час
,
оставити
.
Пођосмо
неки
раван
бријег
,
али
ми
опазити
неки
проклет
псето
,
и
стати
лајати
.
за
тај
се
спустити
у
поток
,
и
продужити
пут
поток
,
надати
се
да
хтети
ми
поток
свест
на
Ибар
који
,
свакојако
,
морати
пријећи
,
па
тек
онда
доспјети
на
српски
граница
.
с
почетак
пут
ми
бити
доста
добар
,
а
доцније
све
горети
и
горети
.
вјетар
јесам
бјеснио
силовито
,
а
грозан
киша
,
помијешати
са
снијег
,
лити
се
као
из
кабао
.
ја
јесам
више
шљапкати
водиним
корито
,
него
што
јесам
табати
сув
пут
.
Помрчина
бити
тако
густ
,
да
јесам
се
често
морати
држати
за
рука
,
да
се
не
растати
,
и
не
изгубити
у
мрак
,
по
што
се
гласно
јесам
смјети
јављати
један
други
.
Овијех
мука
ја
не
умити
описати
;
узалуд
бити
и
почињати
!
Идући
тако
,
у
један
мах
,
пропасти
оба
у
неки
дубок
јама
,
у
блато
,
у
неки
грање
и
камење
!
...
неописан
напрезање
изгобељасмо
се
из
тај
провала
,
и
изићи
на
брешчић
,
тај
се
ослободити
онај
студен
вод
.
Живан
,
уморан
,
сустао
,
пасти
на
земља
и
укнути
:
—
Турчин
!
гдје
јесам
,
не
бити
ви
!
Убите
јадник
,
да
даље
не
вући
овај
чемеран
живот
!
сјести
и
ја
!
неколико
тренутак
одмор
вратити
ми
воља
да
опет
бјежати
.
и
поћи
не
знати
куда
.
кад
се
,
у
неки
зло
доба
,
почети
расвитати
,
ја
видјети
да
јесам
у
неки
вртача
из
који
се
,
без
дан
,
никако
не
бити
моћи
извући
.
вратити
се
готово
на
онај
мјесто
с
који
јесам
поћи
.
одатле
угледати
пред
себе
поље
,
кроз
који
тећи
Ибар
.
Што
моћи
брже
,
спустити
се
у
долина
:
али
,
усред
велик
журба
,
морити
стати
,
наићи
на
два
оружан
Арнаутин
.
сакрити
се
за
један
џбун
,
док
они
проћи
...
.
стигнути
Ибро
на
обала
:
ал
’
јесам
Ибар
,
особито
испод
Митровица
,
кад
примити
ријека
Ситница
,
вод
дубок
,
брз
,
и
за
гажење
страшан
.
при
сав
тај
,
ја
нагазити
;
угазити
@card@
корак
,
и
вод
ми
ухватити
до
пазухо
.
ја
јесам
одрастати
на
Дрина
;
умити
пливати
као
дивљати
пловак
:
али
Живан
—
хтети
да
се
удавити
!
за
тај
се
вратити
на
бријег
.
вод
с
ми
цурити
млаз
,
а
ја
се
журити
,
тражити
плићина
.
греда
ишчупати
два
колац
и
,
помагати
се
тијем
коље
,
с
велик
мука
,
на
један
газ
,
прегазити
више
од
,
пола
ријека
;
а
кад
бити
при
сам
крај
,
осјетити
се
под
нога
дубина
,
и
мој
Живан
стати
тонути
.
ја
он
дохватити
и
викнути
:
—
не
бојити
се
,
Живана
брата
!
ја
хтети
пливати
с
ти
!
—
пустити
,
неки
се
прекинути
овај
чемеран
живот
,
рећи
он
:
—
не
гинути
ти
,
ја
радити
!
—
Још
мало
,
Живана
брата
;
још
мало
!
ево
се
хватати
за
ракита
,
и
—
спасти
:
јесам
!
одиста
изићи
на
бријег
.
вод
се
с
ми
циједити
,
а
ја
,
брже
боље
,
у
чест
,
да
ми
не
бити
ко
видити
!
Прегазивши
Ибар
,
мислити
да
јесам
један
велик
преграда
прескочити
.
за
тај
,
при
сав
свој
жалосном
стање
,
уста
се
наш
још
моћи
и
нашалити
.
—
Живана
брата
,
рећи
ја
:
—
ти
јесам
учити
џеографију
;
ти
познавати
врх
планина
,
и
долина
вода
,
а
ја
јесам
бити
војник
—
макар
неколико
дан
;
ја
знати
како
се
извиђати
непознат
крај
:
ето
,
док
се
одмарати
,
ти
мотрити
шта
јесам
иза
ја
,
а
ја
хтети
—
шта
јесам
иза
ти
!
по
тај
напријед
ка
Копаоник
!
а
?
Живан
,
уморан
,
а
доброћудан
,
само
се
осмијехнути
и
,
приставити
два
прст
уза
слијепо
око
,
по
војнички
начин
,
рећи
:
—
разумјети
!
док
јесам
ја
,
говорити
тако
,
и
ићи
све
од
грм
до
грм
,
одмицати
од
Ибро
,
угледати
пред
себе
Арнаутин
,
који
подбира
диваљ
крушка
и
јести
.
тај
јесам
бити
први
,
који
јесам
ми
видити
.
али
,
срећом
,
бити
без
оружје
.
ми
не
рећи
ни
један
ријеч
.
ја
јесам
сав
живље
корачати
ка
Копаоник
.
ох
,
колико
,
ми
онда
бити
драго
тај
име
!
и
како
јесам
силно
жељети
видјети
се
на
побиљу
Копаоникову
!
-Још
на
два
мјесто
спазити
Арнаут
:
један
ићи
у
дрво
,
а
други
се
спуштати
доље
к
Ибро
у
воденица
.
ни
један
ни
други
јесам
ми
видјети
.
не
знати
пута
,
ухватити
један
долина
који
спадати
с
Копаоник
,
и
упутити
се
она
.
под
један
дрен
стати
ти
се
слатко
најести
зрео
дрењина
.
о
,
ала
и
дрењина
моћи
бити
сладак
!
ту
се
и
одморити
добро
,
јер
мјесто
бити
врло
заклонит
.
из
тај
долина
испети
се
на
вис
.
с
вис
се
видити
Копаоник
,
али
јесам
,
пусник
,
још
далеко
.
с
вис
у
десно
смотрити
неки
велик
село
који
водити
пут
коловоз
.
ја
се
упутити
тај
коловоз
,
али
брзо
стругнути
у
чест
,
јер
зачути
говор
:
неки
људи
превозити
сијено
,
а
говорити
арнаутски
.
Пошто
они
проћи
,
ја
изаћи
на
пут
,
и
поћи
даље
.
Идући
тако
,
угледати
човјек
који
гонити
два
јунац
преко
ливада
.
Чињаше
ми
се
да
јесам
Србин
,
па
он
још
из
чест
викнути
:
—
Помоз
’
бог
,
брата
!
—
бог
помоћи
!
одговорити
ми
,
и
прићи
он
к
ми
а
ја
к
он
.
—
куд
путовати
?
упитати
ми
он
.
—
не
питати
,
брата
драг
;
ноћити
на
друм
,
у
хан
,
па
ми
неки
душман
покрасти
коњ
,
и
ево
довдје
она
дотјерати
траг
,
а
овдје
он
загубити
.
Човјек
се
насмијати
.
—
ја
се
чинити
,
рећи
он
:
—
да
знати
шта
јесам
ви
изгубити
?
доста
таки
путник
пролазити
овуда
;
они
сав
ићи
беспуће
,
а
сав
питати
за
—
Копаоник
!
јесам
ли
истина
?
Кажите
права
;
од
ја
се
не
бојити
!
ако
бјежати
,
ја
хтети
ви
казати
пут
!
—
Ко
јесам
ти
,
по
бог
,
брата
?
—
Ко
јесам
,
да
јесам
—
ви
јесам
свеједно
,
него
слушати
куд
да
ударити
!
спустити
се
низ
овај
кос
у
долина
на
друм
.
ту
се
добро
чувати
од
заптија
,
од
низам
,
и
од
Арнаут
,
који
онуда
често
пролазити
:
јер
јесам
оно
њихов
пут
.
оздо
,
уз
онај
црн
поток
,
продужавати
незнан
пријатељ
:
—
успењите
се
горе
у
гај
;
у
гај
окренути
лијево
на
точак
хладан
вод
,
па
од
точак
сав
пут
слободно
,
правац
кућа
добар
домаћин
Манојло
Ситар
.
у
он
моћи
ноћити
,
и
он
хтети
ви
упутити
куд
желити
.
Срећан
ви
пут
!
...
Рекавши
тај
,
отићи
са
свој
вочић
,
да
јесам
он
здравити
и
корисни
!
Већ
сунце
хтети
да
заћи
,
а
ја
угледати
кућа
Ситареву
.
сутон
се
хватати
,
а
ја
те
пред
кућа
.
—
добар
вече
,
домаћин
!
викнути
Живан
.
—
Добра
ви
бог
дати
,
одговорити
неки
жена
из
кућа
.
у
тај
мах
два
зељов
,
као
два
вук
,
рукнути
,
и
кидисати
на
ми
.
ја
јесам
од
дјетињство
имати
посао
са
пас
,
кер
,
и
хртима
,
па
мислити
да
хтети
она
свој
мирноћа
и
слобода
утишати
;
али
јес
,
пас
,
ваљда
зазирати
од
наш
смијешан
подеран
одијело
,
хтети
ми
лијепо
удавити
,
да
не
притрчати
жена
и
дјевојка
,
те
ми
одбранити
.
и
кад
се
одбити
од
ми
,
зељов
лећи
према
ми
,
па
ми
гледати
,
и
кад
и
кад
понављати
режање
.
—
гдје
јесам
људи
,
снаха
,
упитати
Живан
домаћица
?
—
на
рад
јесам
;
сад
хтети
доћи
.
Уђите
у
кућа
к
ватра
,
да
се
огријати
!
Уђосмо
;
сјести
.
—
ја
,
снаха
,
реч
хтети
Живан
:
—
у
мало
не
страдати
од
овај
ваш
пас
.
—
не
бити
они
ви
ујести
,
него
само
тако
јурнути
и
налају
,
да
кућа
чути
да
долазити
јабанац
.
ако
немати
овуда
нигдје
близу
никаки
Турчин
,
тај
јесам
ништа
;
а
Турчин
,
бог
ја
,
често
тумарати
овуда
.
—
нуто
нов
брига
,
рећи
Живан
,
погледати
у
ја
.
ја
само
слегнути
раме
.
у
тај
доћи
кутњи
старјешина
Манојло
,
с
осталим-задругарима
.
одмах
подстакнути
ватра
,
донијети
слама
и
простријети
,
те
се
ја
лијепо
намјестити
према
ватра
...
.
за
вече
,
Манојло
ми
казати
да
јесам
и
он
већ
дотужати
живот
овдје
,
и
да
бити
радо
и
јесам
бјежати
у
Србија
;
али
он
јесам
жао
имаће
који
нејма
који
продати
;
а
чим
бити
се
кренути
,
његов
бити
сав
земља
,
без
пар
и
динар
,
притиснути
Арнаутин
.
ја
он
замолити
да
ми
провести
до
српски
граница
.
—
Одавдје
хтети
ви
казати
куд
морето
проћи
,
одговорити
он
:
—
а
водити
ви
не
моћи
.
бојити
се
Арнаут
,
који
једва
чекати
да
ја
наћи
каки
закачка
.
поред
тај
,
синоћ
јесам
овуда
проћи
двојица
;
један
човјек
средовјечан
,
и
један
младић
,
као
роса
млад
,
и
као
цвијет
лијеп
.
Кажу
да
јесам
из
овај
околина
,
и
носити
се
као
овај
ја
;
али
,
по
говор
њихов
,
ја
бити
рећи
да
јесам
чак
од
Митровица
.
пак
се
бојити
да
за
она
не
стигнути
какав
нарочит
потјера
...
ви
јесам
,
браћа
,
за
глава
,
па
бјежати
;
а
ја
,
бог
ја
,
не
смијем
!
...
сјутра
рано
доћи
у
село
Ј
...
,
под
сам
Копаоник
,
испод
караула
који
се
звати
Калуђерски
Вис
.
ту
,
по
упут
Ситареву
,
погодити
један
чобанин
,
за
десет
грош
,
да
ми
провести
до
сам
граница
.
Чобанин
јесам
знати
тајни
стаза
;
ја
јесам
ићи
као
да
умор
ни
имати
јесам
,
само
јесам
се
често
обзирати
и
звјерати
,
као
људи
који
јесам
свој
глава
већ
турити
у
торба
.
остати
ми
још
један
мали
сахат
мјесто
;
али
тај
,
чинити
ја
се
,
бити
страшан
од
сав
дотадашњи
бјежање
и
тумарање
.
требати
јесам
да
се
прокрасти
између
два
турски
караула
,
који
јесам
врло
близу
један
други
.
А
како
се
на
тај
линија
често
пребјегава
у
Србија
,
тај
јесам
чувар
свуда
на
опрез
.
готово
без
престанак
пролазити
дуж
граница
,
или
низам
,
или
заптити
,
или
Арнаутин
,
тај
мотрити
.
Прокрадајући
се
од
џбун
до
џбун
,
доћи
на
један
пропланак
.
до
српски
плот
бити
ми
остати
само
неколико
минута
;
али
тај
бити
чисто
поље
.
нога
ми
клецати
од
умор
а
,
моћи
бити
,
и
од
страх
.
—
Ена
плот
!
рећи
чобанин
,
вођ
наш
,
показивати
рука
српски
граница
и
српски
стражара
:
—
за
сад
јесам
сав
глуво
;
не
чути
се
нигдје
жив
душа
!
Одмор'те
се
мало
па
—
у
име
бог
—
претрчати
овај
пољаница
!
он
тај
рећи
—
не
рећи
,
а
од
некуд
испасти
велик
жут
кер
,
и
стати
лајати
на
један
густ
јељак
пред
ми
.
-
Тешко
ми
!
жустро
рећи
вођ
,
блијед
у
лице
као
крпа
:
—
овај
јесам
низамски
кер
:
за
он
свакад
долазити
патрола
.
Бјеж'те
,
па
што
год
да
бог
!
сад
и
ја
морати
с
ви
;
на
траг
не
смијем
:
ухватити
ја
!
...
ја
се
пожурити
што
моћи
брже
.
кад
бити
спроћу
онај
јељака
,
на
који
налајати
онај
кер
,
некакав
као
женски
глас
,
са
сав
очајнички
вриснути
:
—
Живана
!
чекати
и
ми
!
и
из
јељака
испасти
два
човјек
,
бјежати
,
као
и
ја
,
правац
к
српски
плот
.
кад
ми
се
приближити
,
ја
,
убезекнути
,
познати
Јеремија
Бјелотрепића
и
његов
шћер
Агнија
,
обоје
у
мушки
сељачки
одијело
!
...
само
се
очи
поздравити
,
грабити
што
пријести
да
пријећи
преко
плот
;
али
се
клет
низам
помолити
и
повикати
:
—
Стан'те
!
не
бјеж'те
!
не
бојити
се
!
викати
ми
они
:
а
кад
тај
вика
ми
не
уставити
,
осушити
пуцати
за
ми
.
под
сам
плот
,
Јеремија
,
ранити
у
нога
,
посрнути
;
Живан
он
прихватити
,
и
помоћи
он
пријећи
преко
плот
,
на
српски
земља
.
у
тај
тренут
ока
,
са
сав
са
супротан
страна
,
из
други
чест
,
као
стријела
избити
други
потјера
од
Турчин
ерлија
,
и
осути
пуцати
на
ми
.
Живан
,
ранити
од
овај
други
пушак
,
пасти
на
плот
,
и
једва
се
пресамитити
на
српски
страна
.
српски
стражара
прихватити
сав
ми
.
Живана
и
Јеремија
смјестити
у
стражара
,
поред
ватра
:
стражар
Видојко
,
вјешт
видар
,
скочити
да
она
уставити
крв
,
и
превити
рана
.
Агнија
он
помагати
.
ја
пак
,
с
други
стражар
,
изићи
на
плот
.
Низамска
потјера
,
лагано
и
врло
опрезно
,
прикучити
се
к
плот
и
к
ми
.
Старјешина
српски
стража
рећи
низам
:
—
ви
хтети
вјеровати
да
јесам
ја
врло
тешко
,
што
се
овај
догађати
на
коншилуку
;
али
,
ето
,
сам
видити
да
јесам
,
сада
,
и
здравити
и
ранити
на
наш
земља
.
ја
она
не
смијемо
дати
,
него
хтети
она
опремити
велик
власт
:
како
она
наредити
,
онако
хтети
бити
...
.
ма
да
низам
не
бити
задовољан
овај
одговор
,
опет
не
рећи
ништа
,
него
се
,
по
команда
,
удаљити
.
али
вођ
онај
други
ерлиске
потјера
,
који
као
да
немати
никакав
заједница
с
низам
,
не
хтети
се
одбити
,
викати
:
—
ја
јесам
украсти
дјевојка
,
који
хтети
да
узети
за
себе
.
и
она
јесам
ту
!
—
Човјече
Божји
!
велим
он
старјешина
српски
стража
:
—
јесам
јесам
видити
да
јесам
овај
сав
мушки
глава
:
овај
јесам
сав
људи
из
овај
оближњи
село
који
имати
рођака
у
Србија
.
Турчин
тај
не
слушати
,
него
наваљивати
на
плот
.
Старјешина
поглед
по
стражар
,
што
јесам
значити
:
—
у
бусија
!
сад
хтети
доћи
до
пушак
.
момак
он
разумјети
,
и
одмах
запасти
:
ко
за
камен
,
а
ко
за
грм
...
.
у
тај
мах
из
стражара
,
гдје
бити
смјестити
Јеремија
и
Живан
,
испасти
Агнија
,
са
стражарски
пушак
у
рука
,
и
викнути
:
—
јесам
истина
,
ја
јесам
Агнија
,
и
ако
јесам
у
овај
одијело
!
али
шта
тражити
ти
,
крвник
Смаил
-
ага
?
зар
отац
мој
потрести
кућа
,
и
сада
он
ранити
,
а
онај
мученик
,
на
правда
бог
,
свалити
у
гроб
;
па
још
насртати
на
овај
спасовну
земља
?
овај
ти
тражити
,
само
не
бити
дјетић
да
ти
по
заслуга
платити
!
...
тај
рећи
,
пушак
огањ
дати
,
и
Смаил
-
ага
саставити
са
земља
:
заклати
он
посред
грло
,
као
нож
а
не
олово
!
...
Смаил
-Агини
друг
потегнути
пушак
;
српски
она
стражара
дочекати
.
Пушкарање
трајати
један
пол
сахат
.
послије
тај
Турчин
узети
мртав
Смаил
-
ага
и
однијети
.
Стражари
се
вратити
сваки
па
свој
мјесто
.
Видојко
и
Агнија
превити
јесам
рана
Јеремија
и
Живана
.
крв
јесам
одмах
уставити
;
и
рањеник
јесам
се
малко
повратити
.
Старјешина
стража
рећи
:
—
Браћо
мој
!
овај
јесам
граница
!
Наши
јесам
сусједи
сам
Арнаутин
:
овдје
,
некад
,
миран
дан
водити
за
себе
крвав
ноћ
,
а
данашњи
дан
моћи
јесам
довести
пријести
него
икоји
други
.
за
тај
,
Јеремија
и
Живан
да
се
спустити
у
село
Н
.
,
кмет
Миљана
.
с
она
хтети
и
Агнија
.
А
тај
,
брата
,
окренути
се
к
ја
:
—
одморити
се
,
и
прихватити
мало
,
па
,
с
једнијем
стражара
,
да
ићи
у
Куршумлија
,
наш
господин
срески
!
тај
заповијест
,
у
мало
време
,
бити
извршити
.
Јеремија
,
полазити
с
Агнија
од
свој
кућа
,
оставити
јесам
жена
свој
Стевка
дома
,
да
се
не
бити
одмах
обазнати
да
јесам
побјегао
.
А
рочити
се
јесам
са
жена
,
да
се
наћи
у
Куршумлија
,
одакле
хтети
она
поручити
,
да
он
доћи
с
трговац
Приштевац
.
Растајући
се
сада
са
ја
,
наручити
ја
да
његов
побратим
љ
.
с
.
,
у
Куршумлија
,
казати
што
јесам
с
он
и
с
Агнија
,
те
да
она
се
нада
.
Живанов
рана
бити
тежак
,
али
он
,
видити
се
већ
у
Србија
,
и
у
тако
близак
друштво
с
Агнија
,
држати
се
као
да
јесам
са
свити
здрав
.
растати
се
,
истина
са
суза
,
али
у
нада
да
се
скоро
опет
састати
.
Чобанин
,
вођ
наш
,
сачекати
ноћ
па
хтети
,
тајни
стаза
,
вратити
се
лагано
у
село
кућа
свој
.
пети
дан
иза
тај
,
ја
већ
стигнути
у
лијеп
Ниш
,
и
чинити
ја
се
као
да
јесам
устати
из
мртав
,
текар
да
живити
.
Шкрбо
ја
бити
што
нејма
мој
добар
Живана
,
и
што
ништа
не
моћи
да
разабрати
за
мој
мио
Пава
...
А
бити
се
и
јако
поцијепати
;
па
и
трошак
ја
се
бити
веома
омалити
.
за
тај
наумити
да
се
јавити
,
по
уговор
,
Муј
-
Аги
Приједорцу
,
у
Зворник
.
сјести
и
написати
оваки
депеша
:
„
марва
лијепити
доста
;
слати
пар
одмах
!
Хасан
“
.
телеграфиста
,
прочитати
овај
депеша
,
у
први
мах
рећи
да
јесам
не
моћи
примити
,
а
доцније
,
кад
он
ја
стати
уверавати
да
јесам
трговачки
калауз
,
он
завршити
:
—
ни
по
шта
не
бити
вјеровати
да
јесам
што
велим
да
јесам
:
али
тај
твој
говор
свједочити
да
јесам
одиста
Бошњак
!
Пустићу
депеша
;
па
шта
бити
...
послије
десетак
дан
,
ја
примити
у
пошта
новац
који
ја
јесам
Муј
-
ага
послати
упутница
преко
Лозница
.
у
исти
вријеме
стигнути
од
он
и
писма
у
који
јављати
:
да
ништа
од
мој
имање
,
за
овај
мах
,
не
мора
продати
за
тај
што
,
велим
,
баш
сад
продавати
велик
имање
Тешљаково
;
јер
Тешњак
,
писати
од
даље
,
„
умрьо
,
па
он
се
продавати
све
што
имати
у
Босна
,
и
претварати
се
у
новац
,
по
наредба
домаћица
он
Деспина
“
.
како
да
захвалити
овај
добар
човјек
?
!
овакав
се
сваки
вјера
моћи
подичити
!
ево
ја
слободан
у
земља
слободан
;
саставити
јесам
се
с
пара
,
и
већ
мислити
да
почети
какав
радња
:
срамота
јесам
,
овако
скрштен
рука
,
јести
бабов
и
дједову
тековина
.
А
радиша
бог
давати
мах
!
...
Живан
хтети
скоро
стигнути
к
ја
у
друштво
;
а
срце
ја
мој
шаптати
да
хтети
се
и
с
Пава
видјети
брзо
,
врло
брзо
!
па
хтети
текар
настати
живот
!
ви
Завршетак
Момир
,
доћи
у
Ниш
,
умукнути
,
као
да
бућнути
под
лед
.
не
причати
више
ни
о
себе
ни
о
онај
с
који
ми
јесам
познати
у
свој
дуг
приповијетци
.
ја
радо
вјеровати
да
он
јесам
ружан
кад
не
пуштати
глас
од
себе
;
човјек
јечати
кад
он
што
бости
;
али
опет
јако
желити
знати
:
шта
даље
бити
с
он
?
Нађа
ли
Пава
,
за
који
јесам
толико
претурити
преко
глава
?
Шта
бити
од
Живана
,
од
Агнија
,
и
од
други
?
узалуд
!
Момир
не
пуштати
глас
од
себе
.
Срећним
случај
,
доћи
ми
у
рука
један
писма
који
,
у
несташица
добар
извјештај
,
моћи
послужити
као
завршетак
цијел
овај
приповијетци
.
писма
тај
гласити
:
„
Драга
побратимити
!
„
-Још
јесам
стигнути
разгледати
разнети
трговина
и
радња
у
овај
варош
,
те
да
бити
ти
,
по
твој
жеља
,
моћи
казати
:
који
хтети
дуже
напредовати
,
који
ли
хтети
бити
кратак
вијек
.
„
То
хтети
,
вјеровати
ја
,
учинити
први
прилика
.
„
Данас
хтети
да
ти
јавити
један
риједак
случај
;
хтети
да
ти
казати
два
три
ријеч
о
весеље
,
који
се
не
дешавати
често
,
а
који
јесам
ја
,
јуче
,
гледати
својијем
очи
.
„
Што
хтети
ти
јавити
о
овај
весеље
бити
,
у
неки
рука
,
и
одговор
на
твој
питање
:
моћи
ли
се
вриједан
и
окретан
човјек
,
у
овај
варош
,
надати
напредак
?
„
прелазити
на
ствар
.
„
овдје
јесам
,
пријести
неки
време
,
отворити
дувански
радња
два
млад
ортак
:
Момир
Видић
и
Живан
Стојић
.
они
јесам
оба
дошљак
;
не
знати
одакле
јесам
,
али
знати
да
јесам
из
један
мјесто
,
а
јесам
ни
род
један
други
.
Међа
тај
живити
се
као
срећан
родити
браћа
.
„
радња
она
ићи
врло
добро
.
„
свакад
у
велик
посао
,
у
дућан
,
јесам
имати
кад
ни
познавати
се
с
овдашњи
породица
.
Момир
јесам
само
одлазити
у
кућа
гђа
Деспина
,
удовица
пок
.
Павао
Тешњака
,
који
имати
шћер
јединица
,
по
име
Пава
,
цура
необичан
лијеп
.
„
сав
јесам
прилика
да
јесам
Момир
из
онај
мјесто
одакле
јесам
бити
и
покојни
Тешњак
,
и
да
јесам
се
још
онамо
познавати
.
„
за
Живана
ја
опет
причати
да
јесам
дуго
боловати
.
у
тај
болест
помагати
он
јесам
и
гледати
кућа
неки
Јеремија
Бјелотрепића
,
досељеник
из
Косово
.
у
овај
домаћин
имати
шћер
Агнија
,
лијеп
,
да
од
она
очи
не
моћи
одвојити
.
„
Ела
Момир
испросити
Пава
,
а
Живан
испросити
Агнија
.
„
и
јуче
јесам
бити
свадба
тај
двојица
млад
ортак
и
њихов
невјеста
.
Међа
други
гост
и
сват
лијепо
бити
видјети
да
,
на
овај
весеље
,
један
до
други
,
сједе
:
православан
поп
,
католички
фратар
,
и
турски
хоџа
!
сав
тројица
радовати
се
весеље
младенац
,
благосиљати
она
,
и
жети
она
срећа
!
...
„
Вриједи
да
чути
још
нешто
за
овај
млад
трговац
.
„
у
свој
радња
Момир
и
Живан
редовно
узимати
момак
из
Босна
и
Херцеговина
,
и
врло
се
радовати
кад
моћи
,
у
свој
служба
,
да
саставити
:
православан
,
католик
,
и
Мухамедовца
.
и
када
она
,
тако
од
сав
три
вјера
,
састав
,
јако
настајати
да
се
тај
момак
слагати
,
да
се
живити
лијепо
,
да
живити
као
браћа
,
јер
браћа
и
јесам
,
вео
газда
њихов
.
„
таки
момак
радо
дати
и
по
нешто
више
плаћа
!
„
осим
тај
,
у
мјесни
школа
,
свакад
се
моћи
наћи
по
који
сиромашак
ђак
из
Босна
или
из
Херцеговина
,
који
се
учити
о
њихов
трошак
.
кад
примати
да
помагати
оваки
сиромах
,
не
питати
она
за
вјера
,
него
примити
,
на
прилика
,
овај
године—Православнога
,
до
година
—
католик
,
а
до
трећи
—
Мухамедовца
.
неки
година
имати
по
један
из
сав
три
вјера
!
„
кад
она
ко
упитати
,
што
тако
радити
,
одговарати
овако
:
—
Босна
и
Херцеговина
немати
пасторак
;
она
јесам
сав
њихов
дјеца
једнак
родити
син
!
„
зар
јесам
бити
вриједно
да
ти
овај
јавити
?
„
Али
се
већ
морати
журити
да
ја
писма
пети
остати
од
пошта
!
хиљаду
поздрав
слати
ти
вазда
„
твој
„
Рада
Путник
“
осим
ријека
Трепча
,
имати
село
Трепча
,
за
који
се
не
знати
:
припадати
ли
Турска
или
црн
Гори
.
за
тај
још
не
плаћати
никакав
данак
,
докле
се
не
пресуда
чији
јесам
.
ферман
,
који
јесам
укинути
пећски
патријаршија
,
дан
јесам
@card@
Ребиул
-
Ахира
@card@
а
тај
јесам
,
по
наш
календар
,
@card@
Август
,
@card@
година
.
од
Призрен
до
манастир
Св
.
Марка
имати
један
час
ходати
.
