и
.
од
како
јесам
гавран
поцрнети
,
велик
галама
јесам
бити
у
мален
село
Салаш
,
него
што
јесам
бити
онај
дан
,
кад
јесам
чича
Или
Недељковић
удав'о
свој
јединица
Анђелија
.
слегнути
ти
се
ту
свет
тма
божји
!
људи
,
жена
,
девојка
,
дечурлија
—
врити
к'о
у
кошница
...
.
пријатељ
са
страна
поседати
по
растов
клупа
,
пити
ракија
,
и
,
уз
ракија
,
причати
чича
Илија
о
његов
пријатељ
Пантић
;
како
јесам
тај
„
ваљан
“
и
„
сладак
”
човек
“
,
како
јесам
он
задругар
„
миран
људи
“
и
како
се
„
лепо
живити
“
...
Комшије
пословати
око
пециво
.
и
они
разговарати
о
Пантић
,
и
,
—
да
јесам
сав
онако
,
како
казати
—
потврђивати
крњав
бардак
...
.
Чича
Или
трчати
на
сав
страна
.
он
јесам
и
разговар'о
с
пријатељ
,
и
надглед'о
пос'о
;
завирив'о
у
кућа
,
где
се
јела
готов
,
и
у
качара
,
где
се
пиће
точити
.
устурити
тунос
на
пол
глава
тај
се
лепо
видити
,
како
он
се
,
са
сед
кос
,
слева
зној
низ
зборан
чела
и
слеп
очи
...
.
Смиљана
његов
домаћица
,
само
мирити
редара
.
овај
се
проклетница
опити
—
па
изгинути
;
—
зар
хтети
ти
ја
учити
како
се
чорба
градити
?
—
тај
јесам
Миља
,
лудо
,
ја
само
велим
...
.
—
Шта
велим
-
а
?
...
.
уклонити
—
де
се
,
јер
хтети
тај
кутлача
по
звезда
?
—
ко
,
јадан
?
—
Теба
!
—
викнути
Миљана
,
и
пришити
још
нешто
што
се
не
писати
у
књига
.
—
еја
,
тужан
ти
јесам
!
Миљана
заманути
кутлача
.
—
Миљана
,
Петри
!
Шта
ви
јесам
бог
с
ви
бити
!
Што
јесам
полудети
,
што
не
пити
тај
ракија
?
викнути
Смиљана
.
—
е
бог
ја
!
—
рећи
Петри
,
па
докопати
тиква
.
у
тај
пар
чича
Или
рупа
у
кућа
.
—
Шта
радити
ви
?
—
редовати
—
одговорити
Смиљана
.
—
Само
пожурити
—
рећи
и
изаћи
.
редара
се
по
једаред
обредити
па
ућутати
...
.
неки
од
жена
стајати
у
авлија
а
неки
се
забити
у
соб
.
говорити
жена
,
говорити
,
па
намештати
:
како
се
Анђа
„
у
срећан
час
родити
,
“
како
хтети
—
ако
умедне
—
проживети
,
„
к'о
бубрег
у
лој
“
...
.
„
еј
бог
!
...
да
ли
ја
јесам
да
и
ја
мој
тако
удомити
!
...
“
уздисати
јадан
—
а
други
она
кроз
суза
проговарати
:
„
еја
,
сеја
мој
!
.
.
да
ја
јесам
само
жив
,
па
да
бити
отићи
у
сиромашан
дом
!
...
.
“
девојка
стати
уз
плот
па
само
шапутати
...
Шта
ли
тај
,
бог
,
шапутати
?
...
ко
знати
!
.
.
не
моћи
један
човек
сав
знати
!
...
.
деца
се
окупити
око
огуљен
јунац
па
он
загледати
и
узвикивати
:
„
ајој
г'ава
!
...
“
„
нуто
,
нуто
род
!
„
ај
,
ево
ја
ноде
!
.
.
“
млад
вођевина
Анђелија
бити
у
вајат
.
с
она
јесам
бити
још
два
другарица
,
Илинка
и
Станија
,
и
тетак
Спасенија
.
она
бити
спреман
.
обући
јесам
од
свој
одело
само
онај
што
јесам
требати
да
обући
;
остати
хтети
она
се
донети
.
на
она
дуг
,
бео
кошуља
ишарати
око
врата
и
дуж
рукав
црвен
и
плав
памук
;
по
кошуља
—
с
предати
опасати
„
лекедов
;
“
на
нога
чарапа
ишарати
разним
плетиво
;
дуг
кос
оплести
у
перчин
—
у
који
јесам
уплетати
„
урочица
“
и
„
калајлија
“
—
па
јесам
спустити
низ
леђа
.
бити
јесам
,
вала
,
и
наочит
.
одрастао
,
крупан
па
здрав
.
Чело
високо
,
обрва
црн
,
танак
па
се
сјајити
;
очи
црн
па
велик
,
образ
к'о
пришт
,
усна
румен
к'о
трешња
кад
зарудити
,
прса
округао
па
једар
:
лепо
видити
дојка
како
опирати
у
кошуља
...
.
да
она
савити
рука
око
врата
,
да
ти
погледати
онај
очи
,
да
пољубити
онај
усна
и
образ
,
да
ти
такнути
онај
прса
,
и
да
ти
запасти
мирис
онај
чистити
девојачки
дух
—
па
да
умрети
!
...
Јес
,
бог
ја
!
...
а
бог
јесам
мали
заклетва
...
.
А
умести
се
и
владати
што
јесам
ретко
...
Оћеш
ли
да
дочекати
,
да
испратити
,
да
послужити
—
ни
варошка
она
јесам
равнати
!
немати
она
манути
ни
у
шта
—
па
тај
ти
јесам
!
кад
разговарати
паметно
разговарати
,
кад
поћи
девојачки
поћи
;
а
кад
стати
с
другарица
,
лепо
видити
да
јесам
одвојити
.
—
тако
,
дијета
,
сад
јесам
спреман
—
рећи
она
тетак
—
твој
опанак
подавати
Ика
неки
носити
,
да
бити
и
она
поћи
твој
трага
.
—
А
Станија
?
—
упитати
она
шапутати
.
—
она
повући
за
нос
кад
из
авлија
поћи
...
.
Јес
упамтити
?
рећи
тако
исти
тетак
.
—
јесам
тетак
.
—
Па
онда
,
рано
мој
,
не
спремати
у
твој
пртљаг
игла
и
други
ствар
.
—
Зашто
тетак
?
—
не
ваљати
се
!
—
Добра
.
—
Па
онда
,
сеја
мој
,
кад
сутра
—
ако
бог
да
—
на
венчање
поћи
,
раздрешити
сав
завезак
и
чвор
на
себе
.
—
Оћу
тетак
.
тако
она
лепо
казивати
Спасенија
о
сав
па
онда
рећи
:
—
е
,
рано
мој
,
тако
ти
послушати
твој
тетак
.
моћи
да
бити
што
заборавити
!
...
па
кад
доћи
у
свој
кућа
тај
овако
радити
:
прво
и
прво
,
гледати
да
се
не
замерити
свекар
и
свекрва
;
бити
увек
готов
да
она
услужити
:
куд
онај
ока
—
тај
скок
!
они
јесам
ти
од
јако
и
отац
и
мајка
...
Девере
пазити
к'о
и
свекар
!
ти
немати
родити
браћа
,
па
ако
она
се
бити
додворити
—
пазити
те
к'о
родити
браћа
...
са
јетрва
се
пазити
и
слагати
!
моћи
никад
да
она
ићи
„
уз
кос
“
,
увек
попустити
,
јер
јесам
млад
...
заовица
призвати
,
очешљати
она
,
пољубити
и
прошалити
се
с
она
...
Дечицу
изумивати
и
очешљати
...
.
увек
се
наћи
у
посао
!
бити
свагда
весео
:
смешити
се
—
и
ако
ти
се
не
смешити
;
певушити
—
и
ако
ти
се
не
певати
!
...
онда
хтети
морати
помислити
да
јесам
тај
ваљан
чељаде
и
да
ти
јесам
мити
њин
кућа
—
па
хтети
ти
заволити
.
Анђелија
ћутети
,
Спасенија
наставити
:
—
Па
и
он
надгледати
,
дете
мој
.
гледати
да
он
јесам
увек
обућа
чист
и
ометен
,
да
имати
чист
рубина
—
па
кад
у
народ
изаћи
нека
рећи
:
алал
она
мати
!
молити
се
бог
неки
ти
он
здравље
да
па
радити
!
моћи
да
ми
образ
црвенити
!
ја
хтети
,
кад
тамо
доћи
,
да
ја
слатко
дочекати
;
хтети
да
ја
рећи
овај
и
онај
и
да
се
на
ја
мрштити
!
тај
јесам
,
истина
,
по
тешко
,
али
ти
се
промучити
!
немати
ништа
без
мука
!
млад
јесам
,
па
ти
хтети
ништа
валити
.
и
шта
валити
ја
,
шта
валити
твој
мати
?
—
ништа
.
А
ја
јесам
се
,
богме
,
много
намучити
...
од
шта
јесам
ја
седити
овај
чупка
—
јесам
ваљда
,
од
бео
босиљак
!
.
.
па
,
рано
мој
,
чувати
сав
образ
и
поштење
,
тај
неки
ти
јесам
светиња
!
свет
имати
свакојак
.
моћи
да
ти
попрати
по
уста
,
јер
,
тај
бити
ти
убити
и
отац
и
мајка
...
волити
бити
ти
видети
и
мртав
него
непоштен
!
неки
имати
царев
благо
а
немати
поштење
—
јесам
ништа
:
а
имати
поштење
,
имати
све
!
...
тај
тај
тетак
казати
,
па
ако
ја
послушати
ти
хтети
ја
благосиљати
,
а
ја
волити
да
ја
поменути
по
добра
него
по
зао
...
кад
тај
рећи
устати
и
отићи
редара
у
кућа
.
Анђелија
дуго
остати
ћутети
оборен
глава
.
другарица
јесам
само
гледе
.
онда
она
погледати
по
мален
вајатић
,
узданути
дубоко
па
сести
.
мисао
она
летети
к'о
лептирић
од
стварка
до
стварка
.
све
што
јесам
у
тај
мали
вајатић
,
сав
она
јесам
бити
мило
и
драго
.
тај
бити
њен
детињство
,
који
јесам
проћи
,
и
њен
слобода
,
који
она
одузимати
...
.
ето
,
овај
мали
дрвен
креветац
!
.
.
колико
јесам
пута
на
он
она
с
мајка
спавати
!
колико
јесам
пута
—
и
овако
одрасти
—
турати
мајка
рука
у
недра
.
.
па
овај
таванчић
!
Шта
се
пута
пењати
на
он
!
К'о
да
још
чути
како
јесам
мати
викати
:
„
Анђа
,
сићи
—
пасти
!
...
“
па
овај
дугачак
мотка
и
овај
красан
шареница
о
она
!
.
.
колико
се
пута
ту
крило
!
...
.
па
и
онај
вечерати
кад
јесам
„
пар
“
примити
,
доћи
јесам
ту
,
тај
јесам
заронити
глава
у
шареница
и
плакати
.
.
па
онда
,
сваки
ћошак
у
овај
вајатић
бити
она
јесам
мити
и
драг
!
...
ето
,
у
овај
,
она
јесам
држати
свој
„
млад
“
;
у
онај
код
врата
бити
јесам
једаред
бити
,
што
јесам
од
бабин
куршум
правило
„
саливорке
.
.
“
па
овај
—
па
оно
:
—
сав
она
бити
драго
.
овај
вајатић
бити
она
мио
од
леп
двор
...
па
онда
баба
и
нана
.
.
како
ли
хтети
она
бити
!
они
јесам
научити
да
она
јединица
пољубити
у
рука
.
А
кад
она
отићи
,
па
осванути
јутро
,
а
они
се
окретати
по
кућа
...
А
она
у
туђ
кућа
!
нити
ко
познавати
—
нити
ко
она
познавати
.
и
она
дворити
тај
туђ
људи
,
па
морати
да
се
смешити
и
да
она
се
умиљавати
,
да
она
називати
свој
,
да
служити
и
двор
,
да
она
се
не
знати
кад
хтети
лећи
ни
кад
хтети
устати
,
и
да
се
не
смести
ни
с
ко
нашалити
,
да
она
не
бити
наљутити
...
Очи
она
се
наводнити
а
рибић
на
усна
почети
се
отезати
.
хтети
бити
да
заплакати
,
али
се
пусто
срце
следити
и
окаменити
,
па
осећати
како
она
са
срце
зима
цео
тело
прожмавати
...
обузети
јесам
неки
лак
дрхат
и
зевање
.
„
Баш
јесам
свако
женски
проклети
!
“
мислити
она
.
па
онда
погледати
Ика
и
Станија
па
рећи
:
—
благо
ви
!
.
.
глас
она
јесам
по
мало
дрхт'о
.
—
како
?
—
упитати
Ика
.
—
Лепа
.
—
благо
и
ти
!
—
рећи
Ика
.
—
не
д'о
тај
бог
бити
у
мој
кожа
!
—
кам
’
срећа
!
Анђелија
разрогачити
очи
:
—
Шта
велим
?
!
—
кам
’
срећа
!
рећи
Ика
.
она
јесам
погледати
.
погледати
јесам
таки
поглед
који
јесам
говорити
као
реч
:
луда
један
!
—
Шта
ти
хтети
!
—
викнути
Ика
.
’
нака
момак
,
к'о
златан
јабука
—
па
ти
јесам
још
нешто
криво
.
—
не
манисати
ја
момак
,
ни
дати
бог
!
...
али
,
ето
морати
да
оставити
свој
кућа
!
—
Па
тај
бити
најпосле
учинити
.
не
мислити
,
ваљда
,
да
јесам
боље
сести
плести
!
—Ал
ја
се
јесам
честито
ни
надевовати
!
—
викнути
Анђелија
...
.
у
тај
пар
ући
она
мати
носити
синицу
са
јела
.
јадан
мајка
!
...
овамо
се
градити
весео
,
а
јесам
бог
знати
како
она
јесам
на
срце
.
—
Шта
радити
,
деца
?
—
ето
седити
.
—Јесте
ли
гладнети
?
—
ја
јесам
—
рећи
Анђелија
.
—
седити
ти
,
дика
,
тај
јести
,
—
дуго
јесам
до
мрак
.
ајте
и
ви
,
цура
.
Поседаше
.
девојка
,
стидети
се
,
узимати
јела
из
чинија
.
Анђелија
јесам
јела
само
метер
за
љубав
.
Ућутале
се
—
мува
бити
чути
да
пролетити
.
—
Што
јесам
се
ућутати
,
деца
?
—
А
ја
шта
хтети
?
—
говорити
што
год
!
—
немати
,
вала
,
шта
—
рећи
Анђелија
.
опет
настати
тајац
...
на
једаред
одјекнути
пуцањ
...
овај
поскакати
и
повикоше
у
један
пар
:
—
сват
!
...
Смиљана
зграбити
синицу
па
с
она
на
поље
.
Анђелија
к'о
да
неко
гурнути
;
срце
она
залупати
јако
.
она
задрхтати
и
примакнути
се
кревет
тај
се
приватити
рука
за
заслон
.
Мог'о
јесам
лепо
видети
како
она
кошуља
на
грудма
поигравати
.
Ика
и
Станија
стати
до
она
:
један
с
један
,
други
с
други
страна
.
сав
три
јесам
бити
бледети
.
—
Шта
јесам
,
—
ту
јесам
!
—
рећи
Анђелија
и
узданути
...
ИИ
.
сват
ујездити
у
авлија
.
напред
јесам
ићи
коњаник
(
бити
она
јесам
до
тридесет
)
;
пред
сав
јаху
барјактар
и
зет
са
велик
барјак
.
за
коњаник
јесам
ићи
кола
.
на
сваки
бити
по
петоро-шесторо
.
у
предњи
кола
седети
јесам
стар
сват
са
младожења
;
за
он
ићи
кум
са
девер
,
за
овај
сват
,
а
за
сват
домаћин
,
чича
Стеван
Пантић
из
Глоговац
.
с
он
на
пар
седети
јесам
његов
сан
Марта
,
који
јесам
повести
да
се
наћи
код
вођевина
.
богато
јесам
Марта
бити
оденути
и
окитити
.
на
она
јесам
блештити
талир
и
дукат
.
Чича
Или
и
Смиљана
дочекати
сват
на
улазак
у
авлија
.
коњаник
везивати
свој
коњ
;
који
јесам
доћи
на
кола
скакати
с
кола
.
—
Помаже
бог
пријатељ
!
—
бог
ти
помог'о
!
—
јесам
ли
рад
гост
?
—
добар
,
ако
бог
да
!
па
:
цмок
,
цмок
!
кад
се
поздравити
чича
Или
она
позвати
те
поседати
,
а
он
узити
свој
пријатељ
Стевана
за
рука
и
одвести
на
страна
да
се
разговор
о
„
прстен
“
.
Снаше
и
девојка
служити
сват
ракија
;
жена
,
који
јесам
доћи
на
испратња
Анђелија
,
разговарати
о
силан
Пантићев
богаство
и
о
лепота
и
накит
снаја
Пантићев
;
деца
оставити
дрвљаник
па
загледати
коњ
сватовски
.
кад
се
почети
постављати
совра
,
чича
Стеван
викнути
Марта
па
она
рећи
да
зовнути
девер
и
да
понети
ствар
прстенски
.
март
каза
девер
.
он
устати
,
отићи
до
кола
и
извадити
завежљај
у
који
јесам
бити
ствар
за
снаја
,
па
са
завежљај
и
чутура
отићи
у
вајат
.
Анђелија
он
дочекати
и
пољубити
се
с
он
.
он
спустити
завежљај
на
креветац
,
узити
чутура
и
полити
она
вино
:
да
бити
он
бити
здрав
и
румен
.
она
се
пљуснути
неколико
пута
по
лице
.
онда
он
,
из
џеп
на
вермен
,
извадити
пешкир
и
дати
она
да
се
убрисати
и
да
он
задржати
.
она
се
убрисати
и
заденути
пешкир
за
појас
,
а
он
из
завежљај
извадити
„
јемелије
“
,
метнути
у
она
„
полутак
“
па
она
пружити
да
она
обути
.
кад
се
она
обути
он
она
предати
венац
и
остати
дар
па
изаћи
.
кад
девер
изаћи
ући
у
вајат
чича
Стеван
са
Марта
.
Анђелија
пољубити
чича
Стевана
у
рука
а
са
Марта
се
пољубити
у
лице
.
март
додати
чича
Стевана
два
бео
погача
.
на
горњи
бити
„
прстенски
дар
“
:
прстен
,
свила
,
два
низак
мали
и
један
велик
дукат
,
један
низак
талир
„
орлаш
“
,
игла
„
перишан
,
“
уковица
са
златан
и
сребрн
новац
,
и
два
цвет
.
Чича
Стеван
бацити
још
један
дукат
на
погача
и
пружити
Анђелија
.
она
он
пољубити
у
рука
и
примити
дар
.
горњи
погача
са
„
прстен
“
задржати
за
себе
,
а
доњи
изломити
и
дати
Ика
и
Станија
да
јести
(
ваљати
се
)
.
Чича
Стеван
још
пружити
и
свадбени
руво
па
изаћи
,
оставити
Марта
да
помоћи
Анђелија
.
Анђелија
јесам
горила
сав
у
неки
ватра
.
мртав
зној
облити
она
цео
тело
.
она
јесам
бити
у
онај
„
беут
“
у
који
човек
пиштати
у
уш
и
грмити
у
глава
.
јесам
знати
шта
радити
.
узимати
јесам
ствар
по
ствар
који
јесам
она
пружати
.
А
кад
јесам
почети
облачити
оставити
она
јесам
све
на
воља
.
Опасаше
она
„
рокљу
“
место
прегача
;
наместити
она
венац
на
глава
и
притврдити
превез
разним
игла
;
китити
јесам
и
—
дивити
она
се
.
она
се
јесам
ништа
тицати
.
она
к'о
да
јесам
чути
узвик
Мартина
:
„
јетрвица
,
ал
ти
стајати
к'о
смишљено
нити
шал
Икин
кад
јесам
она
венац
метнути
:
да
знати
да
хтети
и
ја
венац
тако
стајати
—
сутра
бити
се
удати
!
“
...
она
јесам
само
себе
жалити
и
кроз
глава
она
једнако
пролетати
мисао
:
„
ал
јесам
несрећан
,
ал
јесам
несрећан
!
“
...
Међа
тај
јесам
сват
засести
за
совра
.
нов
пријатељ
чича
Стеван
и
чича
Или
отићи
у
соб
да
ручати
;
таки
јесам
ред
.
Чича
Стеван
понети
од
кућа
чутура
ракија
,
чутура
вино
,
погача
и
печен
прасе
.
тај
јесам
они
пити
и
јести
.
Смиљана
једнако
око
чича
Стевана
.
молити
он
да
бити
благ
на
спрам
Анђелија
.
—
Немај
брига
,
прија
—
рећи
чича
Стеван
.
—
бог
ја
пријатељ
,
она
јесам
добар
!
Умешна
јесам
,
послушан
јесам
,
само
она
заповедити
па
хтети
видети
...
Чича
Или
се
грдити
по
мало
са
чича
Стевана
.
знати
:
ваљати
се
,
не
вредити
да
се
пријатељ
умиљавати
један
други
.
сват
већ
почети
ручати
.
у
врх
совра
засести
кум
и
старојко
а
између
она
младожења
.
остати
јесам
сват
сести
по
старешинство
.
сав
јед
—
младожења
не
јести
;
сав
разговарати
—
младожења
ћутети
.
Циганин
стати
изнад
кум
и
старојко
па
развући
:
„
еј
,
навадити
се
Јованћићу
,
„
Јованћићу
,
дилберћићу
,
„
у
срмајли
јелећићу
,
„
А
на
коњ
алаћићу
—
”
Оћу
рећи
:
на
вранћићу
!
“
...
сват
се
смејати
.
неки
шаљивчина
викати
жена
што
око
совра
служити
:
„
дати
месо
,
дати
месо
!
.
.
Чорбу
оставити
редара
!
“
неки
мотрити
по
совра
,
да
ли
имати
шта
што
бити
се
моћи
„
дигнути
“
...
.
одмах
изнети
кување
.
Марка
,
зет
Стеванов
,
такође
јесам
сед'о
за
совра
.
он
јесам
зет
—
па
не
смести
...
.
знати
ли
шта
јесам
зет
у
сват
?
...
.
он
јесам
све
и
—
сав
...
он
морати
бити
и
брз
и
окретан
,
и
смео
и
досетљив
.
он
не
смести
ником
дужан
остати
:
морати
вратити
сваки
жао
за
срамота
.
он
морати
знати
:
и
где
јесам
седало
,
и
где
јесам
свињац
,
и
где
јесам
качара
.
сав
се
с
права
моћи
на
он
обратити
.
ако
немати
барута—
„
зет
,
камо
барут
?
“
ако
немати
вино
.
—
„
зет
,
камо
вино
?
“
...
и
опет
велим
:
он
јесам
све
и
сав
!
.
.
и
ако
„
сват
јесам
људи
“
—
зет
јесам
најмање
човек
...
.
дакле
он
јесам
смести
да
сести
за
ручак
.
Оће
несрећник
—
домаћи
—
да
он
убацити
каки
„
брука
“
у
кола
—
па
куд
хтети
онда
од
срамота
.
он
се
„
приват'о
“
,
онако
,
стојећи
.
Час
отићи
кола
,
час
редара
у
кућа
и
ту
се
с
она
грдити
.
оне
,
пусница
,
језичне
па
он
зорли
товар
,
а
вала
ни
он
она
дужан
не
остајати
...
падати
реч
к'о
киша
...
.
Почеше
износити
печење
.
Марка
излетити
из
кућа
и
отићи
пред
вајат
;
уз
пут
загледати
да
ли
он
јесам
пиштољ
добро
подасути
...
Отворише
се
врата
од
вајат
и
на
праг
се
указати
Милинка
,
Анђелин
брат
од
чича
.
у
десни
рука
држати
запет
пиштољ
а
леви
држати
Анђелија
за
рука
.
Чим
корачити
преко
праг
,
он
окинути
...
пукнути
к'о
сињи
гром
.
Марка
он
не
дати
ни
издушити
—
опасти
и
он
...
Милинка
повести
Анђелија
совра
.
Анђелија
корачати
лагано
поред
брата
.
сват
јесам
гледати
па
се
сашаптавати
;
„
баш
ваљати
!
...
јесам
се
џаба
трудити
!
...
.
“
Милинка
прићи
—
с
она
—
кум
и
старојко
и
поздрав
се
с
она
,
т
.
ј
.
пољубити
она
у
рука
.
Анђелија
јесам
љубити
у
рука
сваки
ко
и
Милинка
,
а
с
ко
се
он
пољубити
—-
она
он
јесам
љубити
у
оба
образ
...
Пошто
се
тако
са
сват
поздравити
,
стати
изнад
кум
и
старојко
.
Чича
Стеван
и
чича
Или
већ
ручати
.
Чича
Стеван
—
ред
радити
—
бацити
јесам
један
„
здрав
“
цванцик
на
трпеза
,
па
онда
изаћи
међ
сват
.
сад
настати
даривање
.
Смиљана
прићи
зет
носити
на
рука
кошуља
.
пољубити
се
с
он
;
он
она
пољубити
онда
у
рука
и
примити
дар
.
Чича
Стеван
дати
„
баба
“
уздарје
...
сад
навалити
женскиња
:
стрина
,
снаја
,
сестра
,
рођака
и
комшика
.
сваки
се
љубити
са
„
зет
“
,
даривати
он
и
добити
уздарје
.
пред
младожења
лежати
крш
кошуља
,
чарапа
и
пешкир
.
искитити
он
онај
цвеће
па
се
шаренити
к'о
детлић
...
.
на
последак
прићи
чича
Или
.
он
носати
воден
,
ишаран
чаша
,
пун
вино
,
спустити
у
она
дукат
па
јесам
пружити
зет
.
овај
се
дигнути
,
скинути
капа
,
пољубити
старац
у
рука
и
примити
чаша
.
отпити
мало
па
јесам
пружити
стар
сват
.
старојко
попити
у
кап
па
и
чаша
и
дукат
метнути
у
џеп
.
Младожења
се
прекрсти
,
уста
иза
совра
и
отићи
кола
.
и
сват
се
дигнути
;
само
старина
остати
да
још
мало
пити
и
разговарати
.
Младић
позвати
свирач
да
она
„
одсвирати
који
“
;
чича
Стеван
викнути
Марта
и
предати
она
дар
младожењин
да
он
у
кола
смести
,
а
зет
Марка
отићи
да
изнети
спрем
девојачки
и
да
он
потоварити
.
кад
јесам
дош'о
вајат
видити
да
јесам
закључати
.
—
отварати
,
мора
,
обити
!
—-
викнути
он
.
—
платити
па
хтети
отворити
!
—
одговорити
он
изнутра
.
—
Па
да
платити
кад
јесам
други
.
колико
тражити
?
—
колико
давати
?
—
цванцик
.
—
мало
јесам
!
—
ја
колико
?
—
три
.
—
много
јесам
!
—
јесам
!
—
не
давати
ја
новац
тако
лудо
.
отворити
,
да
видити
шта
плаћати
!
—
рећи
Марка
.
—
јок
!
—
Ева
још
„
полутак
!
“
—
јок
!
—
ни
парити
више
од
два
цванцика
!
врата
се
отворити
.
на
праг
се
указати
Мара
,
млад
сан
Анђелина
.
—
Дај
пар
!
—
рећи
она
.
Марка
извадити
кеса
иза
копоран
,
уза
један
„
здрав
“
и
један
бушен
цванцик
—
и
пружити
она
.
—
Дај
оба
здрав
!
—
рећи
Мара
.
—
јесам
годити
.
—
Затворићу
врата
!
—
Ал
ви
глобити
к'о
Турчин
!
—
рећи
Марка
вадити
„
здрав
“
цванцик
.
—
е
!
...
ал
добити
онаки
пуница
!
зар
јесам
тај
много
?
—
јесам
ли
намирити
?
питати
Марка
.
—
јесам
—
рећи
Мара
уклањати
се
с
праг
.
—
сад
да
се
пољубити
!
—
рећи
Марка
.
—
е
да
?
—
ја
,
ваљати
се
!
—
нека
,
неки
баш
!
—
ама
ред
јесам
!
—
Па
ако
!
...
—
Мор
,
Марка
,
шта
јесам
са
спрема
?
Ена
ти
убацити
бураг
у
један
кола
!
—
викнути
неколико
она
.
—
Шта
велим
?
!
.
јекнути
Марка
.
—
Баш
у
твој
кола
!
(
он
јесам
доћи
на
коњ
,
а
његов
укућанин
на
кола
)
.
наговорити
редара
један
ђаволан
...
.
сав
прснути
у
смеј
,
а
Марка
пришити
нешто
крупан
редара
.
—
Вратићу
ја
она
шити
за
огњило
—
не
брати
ви
брига
!
де
понети
!
...
.
и
у
мал
’
не
затворити
сандук
подизати
он
.
А
сандук
у
који
јесам
спрем
девојачки
не
смејати
се
закључати
пре
венчање
—
због
пород
.
неколик
момак
дигнути
остати
ствар
и
отићи
да
она
распоредити
по
кола
,
јер
не
моћи
све
у
један
кола
стати
.
Марка
прићи
свој
кола
.
у
она
стајати
бураг
.
крај
кола
јесам
стај'о
његов
млад
брат
.
—
А
где
јесам
ти
бити
?
викнути
Марка
на
он
.
—
ја
само
мало
одмакнути
па
...
.
—
„
ја
одмакнути
“
,
а
јесам
ли
ти
каз'о
да
не
одмицати
?
...
де
’
сад
избацити
!
...
—
јок
ја
!
...
ти
јесам
зет
!
...
рећи
он
брат
.
они
око
кола
попуцати
од
смеј
.
Марка
се
препети
на
кола
и
избацити
бураг
па
онда
отићи
редара
.
—
зар
тако
—
а
?
—
упитати
она
.
—
ха
,
ха
,
ха
!
.
.
хи
,
хи
,
хи
!
...
хе
,
хе
,
хеј
!
...
смејати
се
редара
.
—
А
који
јесам
?
—
Миљана
.
—
Што
лагати
—
кад
јесам
Петри
?
—
од
куд
јесам
ја
!
...
ти
јесам
,
сестра
,
бог
ја
!
...
ти
јесам
наговорити
Пера
!
...
за
мало
па
се
редара
завадити
.
Пљешти
!
...
Марка
она
заварати
очи
,
зграбити
два
кутљача
,
тиква
с
ракија
,
један
нож
и
један
топрак
па
дотур
неки
на
поље
који
одмах
сакрити
.
онда
почети
да
она
мирити
...
једва
она
измирити
...
.
—
Ајда
Марка
!
—
викнути
сват
.
—
Шта
,
зар
полазити
?
—
ја
!
—
збогом
!
и
излетити
на
поље
.
за
он
се
чути
вика
:
жена
тражити
ствар
...
полазак
прекратити
све
.
Изађоше
да
се
поздравити
с
Анђелија
.
она
стајати
с
брата
изнад
кум
и
старојко
.
спустити
превез
на
очи
па
испод
он
погледати
на
овај
гужва
народ
што
он
остављати
.
—
гледати
јесам
авлија
,
зграда
,
воће
...
ама
све
.
гледати
јесам
румен
лице
свој
отац
и
погурен
стас
и
жалостив
лик
свој
мајка
.
из
онај
таман
очи
бити
јесам
жалост
...
.
„
еј
,
мој
нана
—
мислити
она
—
правити
се
весео
—
а
срце
тај
само
плакати
!
“
...
Стеже
она
се
срце
—
али
суза
немати
.
тај
да
ти
бар
један
да
канити
па
бити
она
ла'нуло
,
скинути
бити
она
се
стена
са
срце
.
.
овако
—
само
гутати
пљувачка
...
.
у
тај
пар
викнути
да
се
ићи
.
Циганин
почети
свирати
,
народ
се
узмувати
:
свако
ићи
свој
кола
...
.
девер
прићи
Милинка
,
пољубити
се
с
он
и
спустити
он
цванцик
у
рука
.
Милинка
се
пољубити
са
сестра
и
предати
јесам
девер
.
како
јесам
такнути
деверов
рука
,
она
се
стрести
к'о
да
јесам
змија
видети
;
крв
она
појурити
у
глава
:
у
котлац
јесам
нешто
стегнути
—
али
она
прогутати
,
стиснути
јаче
рука
девер
,
корачити
неколико
пута
и
зауставити
се
пред
отац
.
он
она
пружити
рука
—
она
пољубити
.
—
збогом
,
баба
!
Чича
Или
заводнити
очи
,
приватити
јесам
за
глава
па
јесам
пољубити
у
оба
образ
.
—
збогом
поћи
,
ћер
!
Жива
и
срећан
бити
!
...
немати
,
ти
,
синак
,
много
говорити
...
.
Слушај
стар
и
чувати
образ
и
поштење
!
...
моћи
да
ја
осрамотити
овај
сед
кос
!
!
...
она
прићи
мајка
.
—
збогом
,
нана
!
...
и
подигнути
превез
да
јесам
у
рука
пољубити
...
али
кад
углед
онај
смежурати
и
суза
умрљан
лице
;
кад
углед
онај
раширити
уздрхтао
рука
,
рука
који
јесам
јесам
гајити
,
рука
који
јесам
јесам
чувати
и
од
ватра
и
од
вод
и
од
назеб
—
одвугнути
и
њен
срце
...
суза
јесам
облити
и
падати
на
рука
мајчин
.
зајецати
к'о
сисанче
...
Речи
јесам
моћи
прословити
само
јесам
љубити
рука
материн
;
а
мајка
она
љубити
и
кос
и
очи
и
образ
и
уста
и
грло
,
па
она
напричавати
много
што
шта
...
бити
она
лакше
.
поздрав
се
са
тетак
и
другарица
;
чак
јесам
заборавити
ни
Станија
за
нос
повући
.
тетак
јесам
изазвати
на
страна
,
па
она
нешто
шапутати
...
онда
јесам
девер
повести
кумовски
кола
.
ту
она
још
једаред
пољубити
у
рука
и
отац
и
мајка
па
се
попити
на
кола
и
стати
измеђ
кум
и
девер
.
(
Обичај
јесам
да
вођевина
никако
не
седати
)
.
сват
се
већ
поздравити
са
домаћи
и
поседати
у
кола
;
коњаник
појати
хитар
коњ
;
свирач
свирати
а
пушак
не
дати
један
други
издушити
.
—
е
,
пријатељ
,
збогом
!
рећи
чича
Стеван
пружити
рука
.
—
збогом
пош'о
,
пријатељ
,
и
срећан
тај
пут
!
па
се
изљубити
.
Чича
Стеван
се
поздравити
и
пољубити
са
Смиљана
и
други
укућанин
,
па
се
попити
у
кола
.
—
јесам
ли
готовити
?
—
јесам
!
—
полазити
!
—
збогом
,
домаћин
!
—
збогом
поћи
!
—
опростити
шал
!
—
нек
јесам
бог
просто
...
.
Марка
узј'о
свој
дорат
,
па
онако
с
коњ
испијати
„
за
срећан
пут
.
“
таман
да
поћи
,
а
редара
он
опколити
.
—
стајати
,
пријатељ
!
—
кам
’
мој
топрак
?
—
рећи
један
—
кам
’
мој
кутлача
?
—
рећи
други
—
А
где
јесам
тиква
?
—
питати
Миљана
шапатом
.
он
она
показати
рука
на
кола
и
рећи
:
—
тамо
јесам
све
!
—
А
,
ево
мој
нож
!
—
дрекнути
Петри
и
полетити
Марка
рука
за
појас
.
Марка
јесам
одбити
рука
.
—
јесам
ти
ни
срамота
—
рећи
он
—
даривати
ја
па
хтети
да
отети
!
—
од
куд
јесам
ти
даривати
?
—
викнути
Петри
.
—
јесам
ти
,
ваљда
,
и
ја
даривати
?
—
викнути
остати
.
—
ја
шта
јесам
радити
!
—
Па
камо
уздарје
?
—
питати
оне
.
—
ето
ви
!
—
рећи
он
насмејати
се
и
показати
на
бураг
—
збогом
!
дарнути
коњ
пета
и
одјурити
трком
...
.
тако
она
јесам
одшалити
шал
...
ИИИ
.
дан
бити
леп
.
небо
чисто
к'о
огледало
,
само
он
плаветнило
доћи
нешто
блед
од
сунчев
сјај
...
.
сунце
греј
,
ветрић
пиркати
,
а
по
плав
зрака
летити
она
јесењи
паучина
(
„
бабињак
“
)
тај
се
ватати
сват
по
руво
и
лице
;
ласта
пролетати
тамо
и
амо
те
ватати
мушица
;
по
јендек
плов
гусак
и
патак
,
па
како
сват
наићи
—
оне
прнути
и
бежати
у
авлија
;
људи
и
жена
стајати
на
капија
и
гледити
за
кићен
сват
,
а
сват
накитити
с
поље
а
„
обући
изнутра
,
“
нагињати
чутура
,
певати
и
грмити
из
пиштољ
.
Анђелија
стајати
између
кум
и
девер
па
она
обојица
загрлити
.
подигнути
јесам
превез
тај
гледати
на
сав
страна
.
она
се
поздрављати
са
онај
велик
растов
крст
што
стојати
на
раскршће
пред
њен
кућа
...
.
Шта
јесам
пута
ту
,
са
другарица
,
у
кола
излазити
!
...
.
па
онда
сваки
дрво
крај
пут
будити
она
јесам
по
неки
успомена
.
овде
јесам
брати
џанарика
—
онде
вишња
;
овде
се
пењати
те
трести
дудиња
—
а
онде
,
под
онај
брест
,
седети
у
лада
...
.
ево
Станин
кућа
;
ено
вајатић
где
јесам
једаред
ноћити
она
и
Ика
—
и
сав
три
јесам
сав
ноћ
заспати
...
па
ево
и
Икин
кућа
,
па
ено
Вемине
(
с
она
се
једаред
нешто
споречкати
,
али
јесам
се
опет
помирити
)
...
А
овај
јесам
кућа
чича
Станка
што
она
једнако
дирати
;
сав
она
се
ругати
:
како
јесам
тепати
кад
јесам
бити
мали
...
.
кола
изићи
из
село
...
али
она
јесам
опет
све
познати
:
овај
потес
,
травњак
и
луг
...
свуд
јесам
она
ићи
.
ето
њен
ливада
!
под
онај
клен
једаред
се
са
Ика
ваљати
по
трава
;
галицати
јесам
се
,
смејати
и
скакати
.
па
се
онда
—
са
стид
—
сетити
како
она
јесам
затећи
чича
Ђурађ
и
повикати
:
„
Шта
радити
ви
,
цура
?
“
...
а
оне
јесам
само
цикнути
па
побећи
...
.
па
ево
и
гробље
!
.
.
ту
јесам
она
три
,
овај
година
,
брати
,
„
ивањски
цвеће
“
и
плести
венац
.
први
венац
који
јесам
оплести
мутнула
Ика
Станија
на
глава
па
она
велим
:
„
Ал
,
стаја
.
.
ал
ти
лепо
стајати
венац
!
“
—
„
Слава
ти
,
велим
?
“
—
„
Још
хтети
ти
и
боље
стајати
кад
са
Пера
пред
олтар
стати
!
...
“
А
Станија
руменити
и
смејати
се
...
.
у
тај
пар
Пера
Иванов
међу
она
.
„
А
тај
јесам
!
“
—
велим
он
.
оне
побећи
,
али
он
се
надати
за
она
,
стигнути
Станија
,
уватити
јесам
за
рука
па
она
нешто
говорити
;
а
Станија
се
зајаприти
па
се
смејати
и
бити
он
рука
по
прса
...
.
„
како
ли
јесам
тај
лепо
кад
се
пазити
овако
!
...
.
да
ја
јесам
и
ја
да
се
с
ко
пазити
!
мислити
јесам
онда
она
...
.
кола
јурити
сав
дањи
.
ево
и
њен
травњак
!
ту
јесам
она
лане
са
мајка
овца
„
јагњити
“
.
Ена
и
колеба
!
.
.
па
како
јесам
мали
јагњад
носити
у
колеба
да
разгрејати
.
па
,
кад
јесам
са
сав
ославити
пролеће
,
како
она
јесам
гледати
где
скакати
један
преко
други
и
играти
се
...
ту
јесам
и
трешњев
воће
!
како
јесам
пре
—
кад
јесам
бити
мања
—
гулити
кор
са
матор
трешња
и
правило
„
лити
,
“
и
како
—
кад
у
очи
Петров
-дне
попасти
лити
—
њен
најдуже
и
најбоље
горети
...
.
кола
одмицати
сав
дањи
.
.
Насташе
непознат
место
...
Анђелија
уздахнути
...
и
имати
јесам
за
шта
!
...
и
овај
јесам
њива
,
и
овај
јесам
ливада
,
и
овај
јесам
пашњак
,
и
овај
јесам
луг
—
али
не
познати
.
њен
нога
јесам
овуд
никад
корачити
...
па
опет
,
сав
тај
бити
доста
налик
на
њезин
„
сент
“
.
она
спустити
превез
на
очи
па
се
замислити
:
„
А
како
ли
хтети
ја
бити
тамо
где
ићи
?
’
Оће
ли
ја
бити
место
налик
на
мој
родити
?
А
кућанин
,
каки
ли
хтети
ја
бити
они
?
...
да
ли
хтети
она
се
моћи
додворити
,
да
ли
хтети
она
моћи
умостити
?
...
Чина
ја
се
да
јесам
свекар
благ
а
јетрвица
умиљат
...
каки
ли
хтети
бити
свекрва
и
други
јетрва
?
.
.
’
Оће
ли
бити
тај
народ
к'о
и
у
мој
кућа
?
.
.
да
хтети
јорданити
?
...
онда
се
почети
сам
куражити
:
„
А
што
да
јорданити
,
што
да
се
поносити
?
.
.
и
тај
јесам
тамо
народ
,
и
они
имати
срце
!
.
.
зар
они
немати
свој
у
туђина
?
.
.
права
велим
тетак
,
требати
се
она
умилити
...
па
и
мој
јетрва
јесам
из
други
село
,
па
ево
јесам
,
вала
бог
,
весео
к'о
грлица
!
.
.
сав
јесам
тај
људи
;
не
бити
,
ваљда
,
ја
баба
дати
у
душман
;
он
она
добро
познавати
?
...
—
Ева
ми
већ
!
—
рећи
девер
.
она
подигнути
превез
...
неколик
коњаник
почети
се
утркивати
.
зет
Марка
измакнути
испред
свити
и
отићи
на
„
Муштулук
“
.
за
мало
па
се
указати
и
село
.
Куће
ушорити
;
око
кућа
засађен
воће
.
Анђелија
гледати
:
сав
бити
к'о
и
у
њен
село
...
.
хвала
бог
!
.
.
а
она
јесам
мислити
друкчије
...
сад
она
чисто
ла'нуло
на
срце
...
таман
они
на
савијутак
,
а
Марка
пред
она
.
он
пребацити
кошуља
што
јесам
,
к'о
муштулугџија
,
добити
—
преко
раме
,
па
у
један
рука
држати
ћевап
а
у
други
рука
чутура
.
сват
стати
.
неки
узети
по
режањ
од
ћевап
и
—
чутура
поћи
од
рука
до
рука
.
Пошто
се
по
једном
обредити
—
поћи
...
народ
изаш'о
па
улица
да
видити
сват
.
коњаник
разиграти
свој
мален
али
оштар
коњ
:
коњ
у
кола
подигнути
глава
окићен
убрус
:
сват
се
успрсити
да
бити
изгледати
дичан
а
пуцањ
за
пуцање
само
грмити
.
.
Ујездише
у
авлија
.
Младожења
скочити
с
кола
а
један
од
ашчија
додати
он
кокошка
жив
.
он
извадити
нож
из
цагрије
и
заклати
јесам
.
(
тај
јесам
за
тај
:
ако
бити
вођевина
што
гатати
да
она
не
вагати
)
.
кумовски
се
кола
обрнути
пре
кућа
;
кум
искочити
.
један
од
жена
дати
Анђелија
мушки
дете
од
три
година
.
она
он
подигнути
у
вис
па
он
пољубити
у
оба
образ
:
—
тај
јесам
наконче
...
онда
он
даривати
кошуљица
па
он
предати
мати
...
.
Међа
тај
свирач
удесити
игра
,
те
се
око
кола
уватити
кола
.
Анђелија
се
махати
у
недра
и
извадити
јабука
.
у
јабука
бити
„
полутак
;
“
вирити
јесам
из
јабука
...
Ман
неколико
пута
она
ко
да
варак
па
јесам
онда
пустити
.
кола
се
распрснути
и
играч
полетети
за
јабука
;
зет
,
онако
дугачак
,
дочекати
јесам
у
рука
.
онда
она
скочити
с
кола
а
с
она
и
девер
тај
јесам
повести
у
кућа
.
на
праг
она
један
од
жена
дати
два
леб
,
који
она
метнути
под
пазуве
,
у
рука
узити
со
—
па
ући
.
у
кућа
јесам
дочекати
свекрва
,
узити
леб
и
со
,
пољубити
се
с
она
а
Анђелија
она
још
и
у
рука
.
свекрва
она
привезати
на
ниска
—
неколико
велик
дукат
око
врата
;
па
јесам
онда
узити
за
рука
и
привести
огњиште
.
Анђелија
се
сетити
,
шта
она
јесам
тетак
при
полазак
,
шапћући
,
казати
—
узити
угарак
,
поглед
на
баџа
—
да
бити
увек
будан
бити
—
и
почети
„
кресати
“
ватра
:
—
оволико
срећа
и
здравље
!
—
шапутати
она
.
—
оволико
напредак
дом
у
који
доћи
!
како
овај
варница
’
итра
бити
—
тако
и
ја
лаконог
бити
!
како
овај
варница
светлати
бити
—
тако
и
ја
светлити
рад
и
угодба
,
образ
и
поштење
!
...
и
онда
сложити
угарак
да
бити
се
браћа
у
дом
слагати
.
—
Жива
бити
,
ћер
!
—
рећи
она
свекрва
.
па
јесам
узити
за
рука
и
повести
у
„
гостински
“
соб
;
са
она
ићи
и
девер
.
у
соба
већ
засести
:
кум
,
стар
сват
,
чича
Стеван
и
још
неколико
старац
.
Још
од
врата
почети
се
Анђелија
клањати
.
зауставити
се
пред
свекар
и
опет
он
се
поклонити
па
он
онда
пољубити
у
рука
.
тако
пред
сваки
.
онда
она
проћи
иза
леђа
и
почети
дворити
...
—
Ноћ
се
спустити
на
земља
.
са
небо
сјајити
пун
месец
;
звезда
оретко
светлуцати
;
светњак
се
успролетати
тамо-амо
...
сват
сести
те
вечерати
;
жена
се
устумарати
око
совра
,
договарати
се
међу
себе
и
грдити
са
зет
Марка
који
једнако
кавга
тражити
...
после
вечера
бити
живље
.
Младеж
се
искупити
око
свирач
;
стар
,
разгрејан
пиће
,
почети
живље
беседити
;
Марка
прикупити
неколицина
она
око
себе
па
се
договарати
,
како
хтети
—
тамо
око
по
ноћ
—
скидати
ћурак
и
кокош
са
седло
;
неки
опет
сметати
шљива
што
јесам
пред
кућа
,
па
се
договарати
како
хтети
јесам
извалити
;
у
дно
авлија
дерати
се
Драгојло
Чолин
код
пун
видрица
;
„
имати
,
имати
!
.
.
“
око
он
се
прикупљати
младеж
и
пити
велик
кутлом
...
.
Свирачи
заствираше
—
кола
заиграти
.
најпре
се
ватати
само
момак
;
мало
по
мало
прошарати
се
кола
и
женскиње
...
.
старац
гледе
па
се
смести
...
.
мало
вино
;
мало
„
јуначки
срце
“
—
дигнути
се
и
они
.
—
’
Оћемо
ли
,
Маша
?
—
Шта
?
—
мало
старински
...
.
—
да
играти
зар
?
—
ја
!
—
батал
!
—
Што
?
—
Болеће
нога
!
—
’
Оће
ја
!
.
.
ајде
!
—
Шта
он
драго
;
ајде
!
...
—
Чујеш
,
Васа
!
—
Чујем
,
мулим
ти
,
газда
Маринка
—
викнути
циганин
.
—
дед
један
”
Мачванка
“
.
—
'
Оћемо
сад
!
и
засвирати
„
Мачванка
“
.
старина
се
по'ваташе
све
један
до
други
;
чича
Стеван
водити
кола
.
Измеђа
старац
по'ватала
се
младеж
.
—
развући
!
—
викати
чича
Стеван
—
колати
!
—
викати
Маринка
Мандић
.
—
колати
док
угрејати
нога
!
—
викати
Максим
Синђић
.
—
овамо
,
баба
!
—
викати
опет
чича
Стеван
свој
домаћица
Живана
.
Кол
се
разлегати
смејати
.
—
место
!
—
викнути
Маринка
.
Свирачи
засвирати
„
место
.
“
...
Затреперише
старина
к'о
лист
на
јасици
;
река
бити
човек
не
играти
него
—
лебдити
.
и
тако
до
по
ноћ
...
.
—
Још
с
вече
опремити
јесам
чича
Стеван
Анђелија
са
девер
да
спавати
.
она
он
јесам
—
разумети
се
—
послушати
.
са
девер
,
Марта
и
Миленија
(
заова
)
ући
она
у
мали
вајатић
.
март
и
Миленија
помоћи
она
те
скинути
венац
и
превез
.
Миленија
она
рећи
при
полазак
:
—
сутра
хтети
ти
пробудити
.
—
Добра
—
рећи
она
.
—
Лака
ноћ
!
—-
Лака
ноћ
!
и
Марта
са
Миленија
отићи
из
вајатић
.
Анђелија
легати
с
девер
у
кревет
и
загрлити
он
.
на
скоро
овај
заспати
.
Свећа
горети
на
сандучић
који
стајати
уз
кревет
и
Анђелија
проматрати
вајатић
...
Ена
и
кревет
и
таванчић
и
мотка
и
шареница
...
сав
исто
к'о
што
бити
и
код
њен
кућа
...
и
авлија
она
се
учинити
обичан
па
и
народ
добар
.
свекар
она
благ
старац
,
свекрва
исти
тетак
,
заовица
благ
и
умиљат
,
девер
добар
људи
.
„
Што
јесам
се
ја
поплашити
?
питати
се
она
.
—
Баш
јесам
права
луд
!
Ена
она
играти
и
веселити
се
а
тај
јесам
све
што
јесам
радостан
...
сигурно
јесам
за
тај
!
.
.
А
још
кад
се
разманути
па
почети
радити
—
шта
хтети
онда
рећи
?
.
.
онда
хтети
ја
морати
волити
!
.
.
права
велим
баба
:
сав
јесам
тај
добар
и
поштен
људи
!
“
...
дуго
јесам
гледати
у
свећа
,
који
јесам
—
ко
и
сваки
лојан
свећа
—
само
тињати
и
пуцкарати
.
она
осетити
да
она
се
трепавица
склапати
—
придигнути
се
,
пирнути
у
свећа
,
окренути
се
девер
,
загрлити
он
и
—
заспати
...
на
поље
ларма
.
старац
играти
и
подвикивати
;
зет
Марка
витлати
кокош
и
ћурак
,
који
јесам
са
седло
расплашити
;
младић
пасти
из
пушак
а
Дража
се
промукло
дерати
:
„
имати
,
имати
!
“
...
Анђелија
сањати
:
К'о
убрадити
већ
па
трчати
те
радити
.
како
се
појавити
из
кућа
,
пиљеж
она
трчати
и
скакати
на
раме
;
она
отићи
крава
:
—
оне
она
трчати
и
умиљавати
се
а
она
она
давати
кукуруз
.
Пође
даље
,
ући
у
воће
:
—
свиња
јурити
отуд
из
свињац
и
цичати
око
она
...
А
она
к'о
узети
цвеће
па
се
закитити
,
па
се
смејати
од
милота
и
певушити
од
радост
...
свекар
она
викати
;
„
тако
,
ћер
,
срећан
бити
!
“
.
.
сунце
греј
—
а
она
јесам
никако
врућина
;
само
трчати
и
радити
.
свекрва
јесам
благосиљати
,
јетрва
се
шалити
с
она
а
заовица
јесам
само
миловати
...
.
на
једаред
,
к'о
чути
она
кола
.
Истрчи
на
капија
,
поглед
:
—
а
оно
њен
баба
,
нана
и
тетак
.
„
Што
ли
хтети
,
бог
,
они
сад
?
...
А
!
.
.
доћи
у
поход
!
“
...
и
она
трчати
те
она
отвор
капија
па
она
љубити
у
рука
;
укућанин
истрчати
сав
,
па
—
да
моћи
од
радост
—
у
недра
бити
она
метнути
...
они
поседати
тако
,
па
питати
за
она
.
А
,
к'о
свекар
она
велим
:
„
вала
пријатељ
Или
,
ако
јесам
ко
који
шта
са
алал
дати
—
ти
јесам
ја
овај
дете
!
бог
неки
ти
платити
!
и
неки
ми
јесам
,
брата
,
жив
и
здрав
!
“
...
.
Баба
к'о
мило
,
бог
,
мило
,
а
нај
само
плакати
.
тетак
ћутети
и
гледати
јесам
.
на
последак
проговорити
:
„
послушати
јесам
ја
?
“
—
„
јесам
,
тетак
!
“
—
„
Само
да
ти
јесам
бог
још
у
један
срећа
дати
!
—
А
у
шта
тетак
?
—
у
деца
,
у
деца
хтети
срећан
бити
!
...
они
се
веселити
и
смејати
и
шал
,
а
она
к'о
опет
трчати
и
радити
.
док
неко
јесам
викнути
;
она
погледати
;
—
кад
,
а
он
стајати
за
вајат
и
махати
на
она
рука
.
она
он
прићи
а
он
рећи
:
—
„
Вал
,
дијета
,
—
тај
ја
јесам
права
!
.
.
моћи
ти
ја
гледати
...
јок
!
...
гледати
само
нек
јесам
он
права
и
добра
—
па
ја
до
небо
!
...
за
ја
јесам
лако
...
.
и
шта
ту
ја
требати
?
...
само
нек
имати
да
променити
рубина
—
па
ја
отићи
плуг
!
“
...
.
девер
се
узити
нешто
окретати
,
па
јесам
мунути
лакат
и
пробудити
јесам
.
погледати
између
брвно
на
вајатић
и
учинити
она
се
да
јесам
зор
.
онај
уста
и
прекрсти
се
...
Ив
срце
она
лагати
бити
у
грудма
а
по
памет
она
се
врсти
свакојак
мисао
.
она
,
онако
у
мрак
,
наместити
венац
и
превез
на
глава
(
после
хтети
„
догонити
“
)
,
обути
обућа
и
сести
на
кревет
...
на
поље
бити
тишина
;
—
сав
поспати
.
ни
пас
да
регнути
,
ни
пет'о
да
кукурекнути
.
она
мислити
о
сан
;
сав
она
се
урезати
углава
;
ни
један
речца
јесам
заборавити
.
„
Шта
ли
хтети
да
значити
?
...
не
допадати
ја
се
што
јесам
онако
бити
весео
и
што
јесам
се
смејати
и
певати
.
па
после
и
тетак
...
што
да
ја
онако
гледати
;
никако
јесам
тренути
!
.
.
како
’
но
ја
оно
рећи
?
...
„
у
деца
,
у
деца
хтети
бити
срећан
“
!
.
.
Мор
нек
ја
онако
бити
срећан
;
нек
они
ја
пазити
и
волити
—
шта
ја
друго
тражити
!
...
Чуле
јесам
од
стар
жена
где
вео
:
да
бог
човек
у
сан
предсказати
све
,
а
нарочито
кад
у
који
кућа
први
пут
ноћ
.
да
се
јесам
ја
предсказати
?
...
Мог
бити
!
.
.
па
после
,
казивати
јесам
ја
и
тај
:
да
кад
ти
се
јавити
на
сан
човек
или
жена
па
тај
казати
:
бити
ти
овако
или
онако
—
и
збити
ти
се
...
.
само
да
се
јесам
онако
смејати
и
певати
!
...
А
онако
,
вала
,
рећи
бити
,
да
јесам
ништа
рђаво
...
.
“
па
она
онда
сенути
кроз
глава
други
мисао
:
„
Божа
а
ја
за
мој
и
заборавити
!
Шта
ли
сад
радити
мој
код
кућа
?
...
они
сигурно
спавати
...
јок
,
не
спавати
!
...
Нан
седити
сад
у
поњава
па
мисао
:
и
’
како
јесам
ја
овамо
.
сад
она
велим
:
”
мој
Анђа
никако
не
спавати
,
она
једнако
плакати
“
.
еј
,
мој
нана
!
знати
,
како
ти
јесам
!
...
ја
,
бог
,
бог
,
сав
ти
јесам
тај
она
знати
!
знати
јесам
она
,
да
хтети
овако
са
ја
бити
,
па
ја
јесам
сав
лепо
учити
:
„
моћи
ти
ја
овако
или
онако
—
радити
овако
;
отићи
хтети
ти
у
свој
кућа
,
па
ја
хтети
да
ти
казати
,
да
ти
јесам
лудак
родити
!
...
“
—
снајка
!
—
пресећи
јесам
у
мисао
глас
с
поље
.
она
скочити
.
—
Чујем
!
—
зар
јесам
будан
?
—
ја
!
—
отворити
!
она
отворити
врата
и
на
праг
се
указати
весео
лик
њен
заова
Миленија
.
—
гле
!
...
ти
се
обући
већ
!
—
ја
!
...
рећи
Анђелија
и
прићи
ти
јесам
пољубити
.
—
А
ја
мислити
да
ти
пробудити
;
тешто
баш
!
...
Оћеш
ли
са
ја
на
бунар
.
—
’
Оћу
.
—
е
ајдемо
!
и
оба
изаћи
из
вајат
.
небо
се
цаклити
од
ведрина
к'о
плав
око
девојачки
;
по
он
„
пловити
“
месец
и
треперити
звезда
;
неки
ладан
ветрић
попиривати
те
шуштати
пожутео
лишће
;
по
неки
кокошка
залепршати
се
на
седало
па
се
онда
гњездити
;
петао
кукурекати
,
а
тамо
под
исток
пукнути
белина
:
—
зор
...
.
Узеше
видрица
и
отићи
на
бунар
.
Анђелија
по
мало
дрхтати
од
јутрењи
ладноћа
.
Заватише
вод
па
полити
један
други
.
Анђелија
извадити
иза
појас
сав
пешкирић
тај
се
обрисати
,
па
се
онда
заједно
помолити
бог
.
—
сад
да
насути
суд
—
рећи
Миленија
.
Анђелија
доватити
ков
.
—
моћи
ти
,
снајка
!
—
Што
?
—
Полићеш
се
.
дати
ја
!
—
умети
се
ја
чувати
—
рећи
Анђелија
и
почети
спуштати
ков
у
бунар
.
Миленија
јесам
погледати
па
рећи
:
—
о
,
снајчица
.
—
Чујем
!
—
Ајда
да
се
пазити
!
—
зар
ти
ја
волити
?
—
упитати
Анђелија
.
—
’
волико
!
—
рећи
она
и
раширити
рука
колико
год
моћи
.
Анђелија
се
насмејати
.
—
е
,
добро
,
да
се
пазити
!
Миленија
јесам
загрлити
.
—
А
знати
ли
тај
да
јесам
леп
?
—
е
?
—
упитати
Анђелија
.
—
К'о
вила
...
П'онда
нај
велим
...
.
Анђелија
заиграти
срце
.
—
Шта
велим
?
—
пресећи
јесам
.
—
Вели
—
наставити
Миленија
—
да
хтети
бити
добар
и
ваљан
.
А
нај
се
никад
не
варати
!
она
знати
по
ти
!
.
.
Вели
:
јесам
оно
џаба
гајити
пријатељ
Или
;
познавати
ја
кад
корачити
колико
вредити
!
.
.
А
снајка
Марта
једнако
тај
’
валити
и
велим
да
твој
рад
немати
на
близу
...
јесам
ли
снајчица
;
’
хтети
ли
и
ја
изучити
рад
?
...
—
’
Оћу
,
заовица
!
—
Знаш
како
хтети
ја
звати
?
—
„
Дилберка
“
—
рећи
Анђелија
.
—
Марта
ја
звати
”
дилберка
.
“
—
А
ја
хтети
„
голубица
“
—
рећи
Анђелија
.
—
То
јесам
баш
лепо
!
...
ја
хтети
бити
твој
„
голубица
“
а
ти
мој
снајчица
!
...
И'онда
знати
шта
још
?
—
Шта
?
—-
тат
синоћ
велим
,
да
он
јесам
баш
по
воља
што
ти
јесам
добити
.
ја
,
тако
,
служити
,
а
он
велим
кум
:
„
Шта
хтети
брата
?
ако
’
хтети
што
добро
—
ти
тражити
од
вамилија
;
од
вамилија
се
данас
и
псето
тражити
“
!
.
.
А
и
кум
велим
да
јесам
добро
наш'о
...
.
па
да
видити
бат
!
...
ја
он
само
дирати
и
Марта
он
дирати
—
а
он
се
смешити
и
велим
:
„
бог
ја
јесам
дати
!
...
“
А
ја
он
питати
,
да
ли
тај
волити
,
а
он
ја
велим
:
„
А
што
ти
питати
?
“
.
.
а
ја
велим
да
’
хтети
,
да
знати
.
он
се
онда
почети
смејати
па
велим
:
„
казати
ти
сутра
“
!
...
па
онда
скочити
и
побећи
на
поље
.
А
Марта
велим
:
„
не
смести
само
Златан
пред-а-мном
да
казати
,
а
добро
знати
волити
јесам
к'о
очи
“
!
...
Видиш
,
снајчица
—
сав
ти
волити
!
...
—
и
ја
ви
!
—
рећи
Анђелија
.
—
е
тај
јесам
баш
добро
!
ајдемо
!
—
рећи
Миленија
и
узити
суд
тај
понети
.
Анђелија
поћи
за
она
.
прса
она
се
надимати
од
неки
милина
,
па
—
да
она
се
моћи
—
она
бити
викнути
и
казати
цео
свет
како
јесам
радостан
...
.
Јуче
јесам
стезати
срце
од
жалост
—
а
данас
он
стегнути
од
радост
!
...
и
ући
за
Миленија
у
кућа
.
Миленија
оставити
суд
у
долап
па
онда
почети
ложити
ватра
.
—
о
,
голубица
!
—
Чујем
,
снајчица
!
—
Кажи
ти
ја
лепо
,
какав
јесам
ред
у
ваш
кућа
.
—
К'о
и
у
сваки
кућа
,
—
рећи
Миленија
.
—
А
како
да
радити
па
да
се
додворити
тат
и
наја
?
—
упитати
Анђелија
.
—
о
,
за
тај
не
брати
брига
!
тат
јесам
врло
благ
;
само
се
шалити
...
Знаш
како
ја
звати
?
...
шепртља
...
он
сав
изденути
име
—
тај
он
јесам
душа
...
.
нај
јесам
већ
друкчији
.
она
само
’
хтети
да
се
радити
.
кад
ти
што
заповедити
да
урадити
—
нек
јесам
поуздано
...
.
и
онда
јесам
она
права
...
.
Чича
Нина
само
полити
из
јутро
,
додавати
он
његов
чутура
—
он
се
напити
два-три
пут
па
отићи
у
њива
.
до
мрак
никако
и
не
долазити
!
...
Очију
ја
,
снајчица
,
у
наш
кућа
јесам
тешко
умостити
!
...
—
ако
јесам
за
рад
и
услуга
не
бојити
се
,
вала
,
ни
један
;
само
кад
јесам
сав
тако
добар
!
...
.
ко
,
зар
наш
?
...
Видићеш
,
вала
,
јесам
ли
истина
!
.
.
А
Марта
хтети
ти
све
онако
показати
!
и
Стана
хтети
ти
поучити
.
А
ја
хтети
,
мој
леп
снајчица
,
ја
хтети
ти
у
сав
помагати
;
па
хтети
онда
устати
и
око
нај
и
око
стрина
...
.
тај
морати
те
заволети
!
...
Анђелија
јесам
пољубити
.
—
Мојо
сладак
голубица
!
.
.
Баш
ти
’
вала
!
.
.
не
брати
за
ја
брига
,
кад
јесам
тако
.
пун
срце
неки
радост
корачити
и
стати
на
праг
,
па
са
он
погледати
у
авлија
...
.
сав
она
се
милити
.
и
овај
зградица
и
овај
родом
окићен
дрво
,
па
она
чак
омилити
и
белов
што
јесам
лежати
пред
кућа
.
она
се
окренути
Миленија
.
—
о
,
голубица
!
—
Чујем
,
снајчица
!
—
Дај
ја
парац
леб
!
—
Што
хтети
ти
?
—
’
Оћу
да
дати
белов
.
Белов
се
дигнути
,
почети
вртети
реп
и
умиљавати
се
око
Анђелија
.
Миленија
пружити
комад
леб
Анђелија
и
углед
како
се
белов
умиљавати
,
па
рећи
:
—
сад
видити
,
снајчица
,
да
волити
наш
кућа
!
—
По
шта
?
—
Неће
се
пас
умиљавати
око
непријатељ
,
тако
велим
нај
.
Анђелија
бацити
пас
лебац
а
он
он
узити
и
отићи
за
кућа
.
она
се
вратити
унутра
.
—
овде
ја
се
допадати
!
—
рећи
она
.
па
онда
узити
метла
и
почистити
кућа
.
Поможе
Миленија
те
успремити
.
у
тај
пар
Марта
ући
.
—
Добра
јутро
!
—
бог
помого
!
—
ви
устати
већ
!
—
ја
!
—
А
ја
ићи
да
ти
пробудити
!
...
доцкан
јесам
и
лећи
.
Несрећни
зет
не
дати
ја
мир
сав
ноћ
!
сав
ноћ
јесам
витло
ја
и
Стана
!
једва
се
смирити
пред
зор
.
—
Баш
јесам
ђаво
!
—
рећи
Миленија
—
помлатити
сав
ћурак
и
кокош
,
па
онда
докопи
Дража
онако
пијано
—
па
с
он
у
кола
.
Дража
тетурати
тамо
и
овамо
—
а
ја
да
помрети
од
смеј
...
—
јесам
ли
ти
моћи
заспати
?
—
упитати
Марта
Анђелија
.
—
јесам
.
—
јесам
ли
ићи
на
вод
?
—
јесам
.
—
како
ти
изгледати
,
мо'ш
ли
се
навикнути
?
—
Мог
—
одговорити
Анђелија
.
—
не
бринути
се
тај
ништа
!
сав
хтети
ја
ти
показати
...
.
Дај-де
да
ти
наместити
тај
венац
,
не
стајати
ти
добро
...
седити
.
Анђелија
сести
на
столичица
,
а
Марта
она
почети
намештати
венац
;
Миленија
она
помагати
.
—
Учи
се
,
дилберка
,
и
ти
хтети
требати
скоро
—
рећи
Марта
.
—
Баш
јесам
ти
,
снајчица
!
...
рећи
Миленија
поруменити
.
—
Шта
јесам
ја
?
...
'
Ђаво
јесам
л
?
...
откуда
ја
да
видити
синоћ
,
па
још
у
мрак
,
како
мој
дилберка
ашиковати
са
Милана
чича
Маринков
.
Миленија
она
запушавати
рука
уста
и
погледати
јесам
прекорно
показивати
Анђелија
.
—
не
бојити
се
!
...
Неће
ти
јетрвица
ништа
.
јесам
ли
,
јетрвица
?
—
Што
јесам
дирати
толико
?
—
упитати
Анђелија
.
—
бог
ја
,
снајчица
!
...
—
Волиш
он
!
пресећи
јесам
Марта
.
—
е
па
волити
,
шта
хтети
ја
!
—
тако
казати
!
.
.
е
сад
јесам
готово
.
.
бадава
,
што
јес
’
јес
’
:
—
баш
јесам
леп
,
јетрвица
!
—
Лепша
јесам
од
ти
!
рећи
Миленија
.
—
Па
и
млад
јесам
,
требати
да
бити
леп
—
рећи
Марта
.
—
ја
она
сад
боље
волити
него
ти
!
—
рећи
Миленија
.
—
и
требати
да
јесам
волити
!
она
јесам
сад
нов
—
требати
да
јесам
волити
сав
!
и
ја
јесам
волити
...
А
ти
,
дилберче
мој
.
ти
по
мало
варати
да
ја
не
волити
.
—
моћи
тако
више
;
моћи
чути
нај
...
—
не
бојити
се
!
...
и
измирити
се
...
.
народ
почети
устајати
.
Анђелија
отићи
са
Миленија
,
да
полити
свекар
,
кум
и
стар
сват
.
Клањајући
ко
и
синоћ
ући
она
у
соб
дати
она
обути
па
се
вратити
за
вод
.
опет
клањати
ући
,
полити
она
и
обрисати
она
.
онда
она
дати
чешаљ
тај
она
очешљати
.
они
се
онда
помолити
бог
.
она
изаћи
и
вратити
се
са
чутурица
у
који
бити
ракија
.
поклонити
се
пред
свекар
,
пољубити
он
у
рука
и
дати
он
чутура
.
онда
она
стати
иза
леђа
дворити
.
—
Ал
у
ја
бујати
табати
!
—
рећи
кум
.
—
Мор
—
јесам
,
мора
,
него
,
куме—мене
бости
нога
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
Ал
се
—
изиграти
:
да
бог
помагати
!
неки
она
,
неки
бости
до
довече
,
а
довече
хтети
опет
!
—
рећи
старојко
.
—
зар
ти
падати
на
памет
?
—
упитати
чича
Стеван
.
—
Мор
,
како
не
падати
!
јесам
се
изигр'о
’
наки
ни
кад
јесам
мој
Милован
женити
!
сванути
.
на
поље
се
дигнути
лармати
!
—
Зета
,
камо
ракија
?
—
јесам
ја
мејанџија
!
—
викати
Марка
.
—
Ева
Дража
.
разболети
се
!
—
Шта
јесам
Дража
?
—
питати
он
Марка
.
—
Мор
,
манути
:
—
да
јесам
болестан
?
—
ја
шта
јесам
!
—
Чиме
да
ти
лечити
,
по
бог
брата
?
—
клин
се
клин
изгон
;
од
шта
болест
од
тај
и
лек
!
—
одговорити
Дража
.
сват
се
насмејати
.
—
пуница
,
дати
ракија
!
имати
овде
пун
болесник
!
—
рећи
Марка
Марта
који
изаћи
из
кућа
.
—
сад
хтети
баш
!
—
Чујеш
ли
:
—
бити
свашта
!
—
марити
ја
!
—
рећи
Марта
.
—
е
сад
хтети
упамтити
ко
јесам
зет
!
—
рећи
Марка
па
потрчати
за
она
.
она
побећи
.
—
ја
зао
зет
,
мој
брата
!
—
рећи
стар
сват
.
—
Ко
ватра
!
—
додати
чича
Стеван
.
—
Синоћ
начинити
читав
пачариз
.
—
и
ти
хтети
довече
платити
!
—
А
морати
...
.
јесам
лако
син
оженити
;
ваљати
да
и
ја
сват
насмејати
...
.
Пошто
попити
онај
чутурица
ракија
и
они
изаћи
напоље
.
сват
поседати
па
пити
ко
варен
ко
ладан
ракија
.
дирати
Дража
,
а
он
она
одговарати
онако
од
раме
.
сав
она
казати
да
јесам
синоћ
бити
горе
будалити
него
он
.
„
Само
јесам
Маркић
паметан
човек
!
“
—
велим
он
.
—
А
зашто
баш
он
да
јесам
паметан
између
свити
?
—
питати
он
сват
.
—
за
тај
што
он
тражити
седало
,
а
не
лупати
се
и
не
скакати
ту
к'о
будала
...
.
ако
он
баш
и
доћи
да
пригрлити
женски
—
он
докопати
пуница
који
прво
стигнути
,
пригрлити
,
пољубити
—
па
онда
опет
јести
печење
и
пити
вино
.
сват
се
опет
засмејати
.
—
Баш
јесам
ти
,
Дража
,
неки
несрећник
!
—
рећи
он
сват
.
—
То
велим
и
јесам
,
јер
да
јесам
срећан
—
друкчије
бити
мој
шева
певати
.
Чича
Стеван
дигнути
се
да
видити
јесам
ли
пециво
преставити
;
жена
постављати
сто
за
доручак
а
младеж
пуцати
из
пушак
...
.
Циганин
оправљати
жица
на
ћеманима
,
који
јесам
ноћас
покидати
,
и
ракија
„
догон
“
грло
за
песма
,
јер
,
вео
они
;
„
ракија
грло
отварати
а
вино
затварати
.
“
сват
сести
за
совра
;
зет
служити
ракија
;
жена
донашати
јела
,
а
Анђелија
отићи
у
вајат
да
се
опрема
...
.
В
.
око
ручаница
сват
оседлати
и
запрегнути
коњ
.
сав
се
тај
устумарати
:
неко
тражити
узда
,
неки
канџија
,
неки
јастук
.
.
ко
шта
валити
.
.
Чича
Стеван
наређивати
где
хтети
да
се
поставити
совра
;
зет
отиш'о
тамо
где
се
печење
пећи
,
па
са
врућ
јагње
сећи
плећка
за
поп
...
спремати
се
на
венчање
.
—
Па
који
пут
велим
да
ићи
сад
?
—
упитати
старојко
чича
Стевана
.
—
на
Ђурић
кућа
,
а
вратити
се
друм
.
—
е
лепо
.
сват
никад
не
ићи
један
пут
у
црква
и
натраг
,
него
један
пут
ићи
иа
венчање
а
други
се
враћати
.
тај
јесам
за
тај
,
да
ко
не
бити
бацити
чинити
какав
на
пут
—
к'о
што
имати
душман
—
тај
омразити
младенац
.
старојко
заповедити
да
се
седати
у
кола
;
сват
послушати
.
са
стар
сват
сести
младожења
Миладин
,
а
са
кум
Анђелија
.
ред
,
који
јесам
сват
ићи
,
бити
јесам
к'о
и
јуче
:
напред
барјактар
и
зет
са
барјак
;
за
она
коњаник
,
за
коњаник
стар
сват
,
па
кум
,
па
сват
на
кола
и
на
последак
домаћин
.
—
трка
хтети
!
...
викнути
старојко
.
—
Ко
се
бити
утркивати
добити
двадесет
и
пет
!
.
.
сад
кретати
!
...
Свирачи
засвирати
,
пушак
запуцати
,
момчад
запевати
,
коњ
заврзаше
...
сав
се
тај
кренути
весело
и
поносит
црква
.
Анђелија
опет
стајати
између
кум
и
девер
.
сад
бити
много
миран
.
не
мислити
више
о
тај
:
каки
јесам
народ
у
кућа
и
да
ли
хтети
моћи
умостити
—
с
тај
страна
она
бити
миран
од
како
јесам
јутрос
с
Миленија
разговарати
.
она
јесам
мислити
о
онај
што
она
јесам
тетак
говорити
;
старати
се
да
ништа
не
заборавити
.
пре
полазак
раздрешити
јесам
сав
чвор
и
завезак
на
себе
;
Марта
она
јесам
причати
:
да
јесам
свекрва
наредити
он
да
она
не
стегнути
рука
на
венчање
.
сад
јесам
имати
само
да
казати
неколико
реч
кад
прећи
преко
ћуприја
.
и
она
јесам
тај
реч
брижљиво
у
себе
понављати
.
Наиђоше
на
ћуприја
на
Батру
.
Чим
кола
прећи
опасти
прошапутати
:
„
Пређох
вод
не
угазити
—
родити
дете
не
осетити
!
“
.
.
—
овај
јесам
опет
наш
село
—
рећи
она
кум
.
—
А
како
се
звати
овај
што
сад
прећи
,
—
Совљак
.
„
А
,
у
Совљак
јесам
удати
Крсманија
Игњатов
;
бар
хтети
имати
другарица
на
близу
“
—
помислити
она
.
Дођоше
на
савијутак
.
она
угледати
црква
:
„
Ал
она
јесам
леп
црква
!
“
—
помислити
.
„
А
овај
до
црква
морати
да
јесам
чкола
...
.
и
она
јесам
доста
добар
...
.
па
,
бог
ја
,
имати
и
леп
кућа
овуд
око
црква
“
...
кола
ујездити
у
црквен
порта
;
она
сићи
.
девер
јесам
одвести
пред
црква
,
пред
који
бити
још
неколико
вођевина
...
.
Чича
Стеван
отићи
са
кум
и
старојко
под
ладник
поп
;
за
он
зет
Марка
носати
лебац
,
месо
и
чутура
вино
о
раме
...
Свирачи
засвирати
—
младеж
заиграти
.
сват
,
који
јесам
пре
стигнути
ватати
се
такође
;
немати
ту
:
—
овај
јесам
сват
овај
а
онај
онај
...
сав
играти
заједно
.
по
неки
пуцањ
тек
одјекнути
.
.
момак
меркати
и
гледити
цура
—
а
цура
опет
гледити
она
;
они
се
разговарати
ока
намигивати
,
а
оне
шапатом
...
Пошто
поп
доручковати
дигнути
се
у
црква
да
вршити
венчање
.
Почеше
ред
:
који
јесам
пре
доћи
она
пре
и
венчати
.
Дође
ред
и
на
Анђелија
.
Зовнуше
јесам
пред
олтар
и
рећи
она
да
стати
с
леви
страна
.
Поп
она
заповедити
те
целивати
икона
богородица
.
стрепети
јесам
од
неки
„
страва
“
.
по
дрхтање
познавати
се
да
се
уплашити
.
никако
јесам
смести
погледати
у
младожења
.
поп
она
дати
свећа
и
метнути
прстење
на
рука
.
Пошто
кум
измењати
прстење
изаћи
поп
из
олтар
а
она
упутити
црквењак
за
он
те
стати
на
сред
црква
;
код
један
мали
сто
,
на
који
бити
венчати
венац
,
пешкир
,
што
јесам
Анђелија
донети
,
и
чаша
вино
.
тај
поп
последњи
пут
упитати
:
—
Имаш
ти
Миладина
драг
и
истинит
воља
узети
овај
дјевица
Анђелија
себе
за
вечит
супруга
?
—
имати
—
одговорити
он
полако
.
—
да
се
јесам
обећати
који
други
?
—
јесам
.
—
А
имати
ли
ти
,
Анђелија
,
драг
и
истинит
воља
поћи
за
овај
момак
Миладина
ко
видити
до
себе
?
она
обузети
стид
;
образ
она
се
заруменити
и
она
обор
очи
дубок
земља
.
„
Ко
хтети
сад
казати
!
.
.
ја
,
бог
,
бог
,
ал
ја
стављати
на
мука
!
...
помислити
она
.
—
А
?
—
упитати
поп
.
—
имати
—
прошапутати
опасти
,
али
тако
,
да
се
чути
само
„
мам
“
.
—
Шта
велим
?
—
упитати
поп
.
—
имати
—
рећи
она
мало
јаче
.
—
тако
казати
!
да
се
јесам
обећати
који
други
?
—
јесам
.
—
Већ
свој
драг
воља
?
„
е
јесам
него
још
нешто
!
“
—
помислити
она
љутит
.
—
А
?
—
ја
!
Поп
она
узити
свећа
из
рука
и
дати
кум
и
стар
сват
,
који
стати
по
зади
,
за
тај
саставити
она
рука
па
покрити
пешкир
што
стајати
на
сто
.
онда
читати
нешто
,
читати
,
узити
један
венац
па
метнути
Миладина
,
а
други
Анђелија
на
глава
,
запојити
она
вино
и
рећи
она
да
ићи
за
он
.
обвести
она
трипут
око
сто
певати
,
па
она
онда
скинути
венац
,
дигнути
пешкир
,
раздрешити
рука
и
пружити
она
десница
тај
пољубити
...
онда
изљубити
обојити
у
рука
:
кум
,
старојко
,
чича
Стевана
и
други
стар
људи
.
Поп
примити
дукат
,
рећи
:
„
нек
јесам
срећан
и
од
бог
благословен
!
“
и
венчање
бити
свршен
.
Пиштољ
Марков
тај
одмах
огласити
.
Још
мало
поседети
код
црква
—
док
стар
са
попа
попити
по
неки
и
док
млад
по
један
—
два
одиграти
—
па
се
кренути
кућа
...
код
кућа
она
дочекати
пун
авлија
свет
.
Анђелија
изљубити
све
:
ко
у
рука
,
ко
у
оба
образ
—
па
отићи
да
испратити
кум
који
—
по
обичај
—
после
венчање
ићи
свој
кућа
и
тек
сутра
дан
на
„
част
“
долазити
.
Пошто
кум
испратити
,
засести
сват
за
готов
совра
да
ручати
.
Анђелија
јесам
дворити
стар
сват
...
.
свекар
и
свекрва
љубити
јесам
сваки
час
у
рука
,
јер
—
обичај
јесам
;
—
да
свекар
и
свекрва
,
колико
год
пута
срести
,
у
рука
пољубити
—
разумети
се
,
пошто
се
најпре
поклонити
.
сват
се
шал
и
задиркивати
један
други
.
Марка
дирати
Дража
,
који
се
од
јутро
опет
напити
.
—
о
,
Дража
!
—
ој
,
Маркић
!
—
где
ти
тако
„
окиснути
?
“
—
овде
,
код
редара
.
—
По
бог
брата
,
а
ја
се
подавити
прашина
!
—
е
,
таки
ви
нарав
!
рећи
Дража
.
сват
се
засмејати
.
—
богме
ви
јесам
паметан
!
—
рећи
Марка
.
—
А
зар
имати
што
паметан
и
досетљив
од
жена
?
—
упитати
Дража
.
—
имати
човек
—
рећи
неколико
она
.
—
каки
човек
,
јадан
он
кебати
!
.
.
Ена
запитати
Милинка
Бојичић
из
Засавица
па
хтети
ти
казати
...
само
,
шта
он
причати
!
...
навадити
се
у
он
жена
на
ракија
—
на
к'о
смук
.
погинути
леп
човек
с
она
!
...
Шта
јесам
радио
:
и
забрањиво
и
грдити
и
тука
и
срамотити
пред
људи
—
ајак
,
не
помагати
ништа
!
.
.
један
дан
он
ти
лепо
сакрити
натега
па
отиш'о
у
село
.
кад
се
вратити
око
подне
,
завирити
нешто
у
долап
и
—
наћи
више
од
по
лонац
ракија
.
стати
избичкавати
и
дознати
да
јесам
од
звати
,
који
јесам
бити
уз
кућа
,
начинити
натега
па
вадити
.
он
посећи
звати
и
однети
у
њива
,
бајаги
,
да
заградити
нешто
мислити
:
сад
вала
,
немати
шта
!
...
али
не
лећи
ђаво
!
један
дан
наћи
он
она
све
у
качара
.
оне
удесити
процеп
од
дрво
,
у
процеп
уметнути
повесмо
па
спуштати
на
врањ
.
повесмо
упити
ракија
и
онај
он
извући
и
цедити
у
топрак
...
кад
јесам
тај
видети
Милинка
,
он
се
само
прекрсти
па
отићи
те
наћи
славина
и
удар
у
бура
.
„
Ева
ви
па
пити
до
мио
воља
“
.
.
рећи
он
на
последак
.
за
тај
ви
велим
:
нем
створ
паметан
и
досетљив
од
жена
и
лисица
...
сват
се
заценути
од
смеј
...
.
Изнеше
печење
.
—
Шта
јесам
тај
?
—
упитати
Дража
.
—
Печење
,
зар
не
видити
?
рећи
он
Марка
.
—
Дај
,
Маркић
,
славити
ти
,
да
и
ја
један
пут
јести
печење
;
јесам
он
јести
имати
петн'ест
година
...
.
—
Што
варати
?
—
упитати
Марка
.
—
јесам
срећа
ја
!
...
—
како
?
—
упитати
сват
—
зар
јесам
,
макар
,
синоћ
јести
?
—
јок
!
—
Зашто
?
—
зато
што
јесам
се
опити
!
...
.
имати
петн'ест
година
како
се
опити
ракија
још
уз
чорба
,
па
шта
даље
бити
—
ја
не
знати
!
...
сват
се
опет
засмејати
;
чак
се
и
озбиљан
Анђелија
насмеји
.
—
е
,
ево
ти
сад
па
се
најести
,
нек
ти
бити
опет
доста
за
петн'ест
година
,
јер
—
ако
јесам
тако
—
мучно
хтети
сутра
знати
за
печење
!
—
рећи
Мирко
и
метнути
плећка
пред-а-њ
.
после
ручак
стар
поседати
у
’
лад
,
па
,
пити
,
гледати
како
младеж
игра
—
—
—
—
—
—
—
—
—
сутра
дан
старина
се
нешто
успавати
;
а
кад
устати
они
се
само
ватати
за
нога
и
уздисати
.
многи
од
сват
отићи
кућа
да
„
част
“
спрема
и
донети
.
Анђелија
бити
у
вајат
.
са
она
бити
свекрва
и
још
неколико
жена
који
јесам
доћи
да
јесам
убрадити
.
сваки
јесам
вођевина
тужан
овај
дан
—
па
и
Анђелија
.
ма
да
јесам
бити
умирити
—
што
се
укућанин
тицати
—
опет
јесам
моћи
да
се
не
заплакати
кад
јесам
конђа
угледати
,
ту
несрећан
конђа
,
који
она
одузимати
све
што
она
јесам
мио
,
а
тај
јесам
:
девојаштво
и
слобода
.
Тужне
она
се
мислити
врсти
по
памет
;
она
се
праштити
са
свој
девовање
:
„
збогом
,
мој
радост
,
збогом
,
мој
царовање
!
...
“
А
жена
,
бајаги
,
да
јесам
утешити
—
па
јесам
још
више
ражалити
:
—
Шта
ти
јесам
лудо
један
?
па
ти
јесам
знати
,
да
—
док
се
удати
—
морати
бити
убрађен
.
Баш
јесам
луд
!
...
А
шта
ми
валити
?
Ништа
,
бог
ја
!
...
оно
,
истина
,
боље
јесам
бити
девојка
;
али
кад
се
не
моћи
до
век
девовати
—
онда
јесам
лепо
бити
и
жена
...
.
А
бити
жена
у
оваки
дом
—
боље
јесам
него
некаки
девојка
!
...
Баш
јесам
луд
!
...
—
моћи
да
јесам
грдити
—
рећи
Живана
,
њен
свекрва
.
—
зар
јесам
ви
друкчије
радити
?
ето
,
баш
ти
Ђурђија
,
ти
јесам
плакати
к'о
мало
дете
кад
јесам
тај
конђа
метати
;
тај
ја
знати
,
јер
јесам
видети
па
сав
јесам
плакати
;
и
ја
јесам
плакати
...
јесам
лако
раскинути
са
живот
на
који
јесам
навикнути
!
помислити
како
јесам
ви
бити
онда
—
па
не
дирати
она
данас
!
.
.
не
бојити
се
,
рано
мој
!
—
окренути
се
она
Анђелија
...
усуд
ми
јесам
тако
усудити
!
...
ал
,
пошто
знати
како
ти
јесам
,
хтети
ти
двојити
од
мој
Миленија
...
не
бојити
се
дакле
!
...
тај
бити
мелем
за
Анђелин
срце
;
она
јесам
погледати
благодаран
поглед
па
јесам
онда
пољубити
у
рука
.
—
дати
ја
чешаљ
,
ја
хтети
да
јесам
очешљати
.
седити
,
рано
!
—
рећи
Живана
.
Анђелија
сести
на
мали
столичица
.
Живана
узити
чешаљ
,
расплести
она
дуг
врана
кос
и
очешљати
’
јесам
.
онда
наместити
конђа
и
приденути
игла
,
повезати
јесам
марама
па
јесам
погледати
поглед
пун
милошта
и
рећи
:
—
Ћери
мој
,
—
не
буд
урок
—
тај
јесам
леп
к'о
уписати
!
...
—
јесам
вала
!
—
рећи
жена
дивити
она
се
.
Живана
извадити
из
један
марама
„
прекоглавље
“
или
(
„
шљока
“
)
,
а
тај
јесам
пет
—
до
шест
низак
сам
цванцика
.
тај
ниска
јесам
понизати
на
платно
и
преклапати
један
други
.
она
она
метнути
преко
глава
и
притврдити
.
с
леви
и
десни
страна
наместити
по
један
„
уковица
“
у
који
бити
по
талир
и
два
„
крстатка
“
(
сребрн
новац
од
@card@
грош
)
,
а
на
чела
опет
„
уковица
“
са
три
дукат
.
Анђелија
устати
.
Живана
она
привезати
ђердан
од
талир
и
цванцика
који
она
допирати
до
појас
;
врх
ђердан
доћи
њен
низак
дукат
.
тако
окићен
извести
јесам
девер
међ
сват
онај
бити
диван
.
блесак
сребро
не
давати
у
она
гледати
...
Почев
од
свекар
она
опет
изљубити
све
:
ко
у
рука
ко
у
образ
,
па
—
с
девер
—
стати
дворити
старојко
...
.
—
Већ
бити
ручаница
.
Совра
јесам
поставити
;
само
јесам
очекивати
кум
.
на
последак
ето
и
он
.
Чича
Стеван
,
старојко
,
Живана
,
Анђелија
са
девер
и
још
неколико
сват
изаћи
пред-а—њ
...
Попише
још
по
неки
па
засести
за
совра
.
Поједоше
чорба
и
кување
па
онда
почети
износити
„
част
“
.
сваки
од
сват
што
јесам
донети
изнети
на
трпеза
.
Зовнуше
Дража
да
част
приказати
.
—
зар
баш
ја
'
?
—
упитати
Дража
.
—
ти
,
Дража
,
ти
!
—
викнути
сват
.
—
зар
немати
ники
паметан
?
—
упитати
Дража
опет
.
—
имати
—
рећи
Марка
—
ал
за
други
ствар
;
за
овај
јесам
ти
паметан
.
на
ред
јесам
да
се
прво
приказати
кумовски
част
.
кум
изнети
печен
прасе
,
гибаница
и
још
неки
колач
па
дати
Дража
,
који
јесам
бити
стати
трпеза
с
бок
.
Дража
подигнути
све
у
вис
и
рећи
:
—
Браћо
и
сват
!
Наш
честит
кум
и
брат
донети
јесам
,
на
овај
срећан
дан
,
наш
домаћин
печен
прасе
,
гојан
и
леп
,
и
још
неки
зајира
...
’
вала
кум
и
брата
!
Част
чинити
—
част
дочек'о
!
Срећан
бити
куд
одити
!
...
неки
тај
милостив
бог
наспорити
и
у
дом
и
у
поље
.
твој
во
букати
—
твој
душман
укати
!
бог
неки
ти
да
у
дом
мушки
,
у
тор
женски
,
у
бус
бусат
,
у
класа
класат
,
у
дно
модар
а
у
вр'у
родно
.
са
пријатељ
пити
—
с
прија
се
грлити
и
љубити
;
а
ко
ти
манис'о
манути
врећа
пред
твој
кућа
—
тај
он
брашно
у
зајам
—
а
он
ти
и
жена
и
деца
у
најам
...
.
кум
и
брата
!
...
ти
на
глас
—
домаћин
и
ми
на
част
:
амин
сват
!
...
—
амин
,
да
бог
да
!
.
.
,
викнути
сват
.
Дража
метнути
кумовски
„
част
“
на
совра
па
узити
старосватски
...
.
и
старосватски
и
деверски
приказати
овако
исто
,
без
задиркивање
.
кад
приказати
све
три
онда
узити
„
част
“
Маринка
Мандић
;
подигнути
јесам
изнад
себе
и
викнути
:
—
Браћо
и
сват
!
...
Наш
честит
брат
и
сват
Маринка
Мандић
,
богат
човек
,
богат
и
част
донети
,
дебео
брава
,
гојен
гавран
—
’
хтети
рећи
—
ћуран
;
да
он
на
мртав
воштина
цедити
не
бити
капатка
маст
исцедити
!
...
'
вала
брата
Маринка
!
од
ко
јесам
и
—
много
јесам
!
...
Част
чинити
и
добар
дочек'о
!
.
.
знати
,
брата
,
да
јесам
дош'о
овде
што
јесам
гладан
и
жедан
—
него
само
да
се
најести
и
напити
!
.
.
ти
,
брата
,
на
глас
,
домаћин
и
ми
на
част
:
амин
,
сват
!
.
.
—
амин
,
да
бог
да
!
...
викнути
сват
смејати
се
.
сваки
„
част
“
пропратити
јесам
са
шал
и
задиркивање
;
назив'о
јесам
сват
пустосватица
,
пребацив'о
она
јесам
алапљивост
и
тврдичење
.
.
сват
се
ситити
насмејати
—-
али
се
ники
не
наљутити
.
Пошто
ручати
Дража
почети
да
приказивати
„
дар
.
“
на
ред
јесам
бити
Живанин
који
она
даривати
сват
;
вођевина
даровати
само
девер
и
укућанин
.
на
један
мотка
држати
зет
и
Марта
„
дар
“
,
а
Живана
узимати
парац
по
парац
и
—
наменити
ко
хтети
—
давати
Дража
,
да
приказати
.
Дража
јесам
сав
дар
—
и
Живанин
и
Анђелин
—
приказ'о
задиркивати
.
за
кошуља
велим
:
„
Ева
наш
леп
вођевина
даровати
свекар
танан
кошуља
.
гладак
к'о
патак
,
танак
к'о
поњава
:
куд
се
она
почети
кожа
хтети
слетити
;
провући
бити
се
кроз
прстен
,
да
јесам
прстен
гужва
орачица
па
два
да
вући
а
четири
да
тући
“
!
...
за
један
чарапа
велим
:
„
ево
он
чарапа
,
моћи
у
она
мачак
обути
“
!
(
за
тај
што
јесам
мали
)
...
Шала
његов
зацењивати
смеј
сват
.
на
сваки
његов
„
приказ
“
они
одговарати
:
—
амин
,
да
бог
да
!
...
Сврши
се
и
тај
.
Дража
поискати
један
чутура
.
они
он
дати
.
он
се
прекрсти
,
помолити
се
бог
за
здравље
дом
и
домаћин
,
младожења
и
невеста
,
кум
и
старојко
,
девер
и
кићен
сват
—
напити
се
па
сести
.
стар
сват
узити
један
земљан
чист
тањир
,
одрешити
кеса
,
извадити
„
сватовски
“
три
грош
и
бацити
у
он
.
онда
поднети
тањир
кум
;
кум
урадити
тај
исти
.
сват
почети
дрешити
кеса
.
стар
сват
ићи
од
један
до
други
и
наплаћивати
.
кад
од
свити
прикупити
он
пружити
онда
и
тањир
и
новац
Анђелија
.
она
изручити
новац
у
џеп—-јер
тај
бити
њен
.
за
стар
сват
поћи
ашчија
са
кутлача
да
се
наплатити
за
труд
.
сват
давати
колико
ко
моћи
.
за
ашчија
ићи
Васа
Циганин
са
ћемане
.
кум
и
старојко
платиша
колико
јесам
погодити
(
кум
и
старојко
плаћати
свирач
)
и
пребацити
неколико
грош
„
бакшиш
.
“
и
сват
дати
„
бакшиш
“
-
.
.
онда
се
дигнути
иза
совра
и
уватити
кола
.
играти
јесам
до
пред
вече
,
а
кад
сунце
бити
на
смирај
,
уватити
се
и
кум
и
старојко
и
домаћин
и
домаћица
и
младожења
и
невеста
—
један
реч
:
и
стар
и
млад
,
све
што
јесам
умести
играти
,
те
одиграти
„
шарен
кола
“
.
старојко
са
зет
саставити
у
кола
младожења
и
невеста
,
те
проиграти
мало
,
па
се
онда
кола
пустити
...
кад
мрак
пасти
на
земља
,
дигнути
се
кум
и
старојко
кућа
.
Анђелија
она
пољубити
у
рука
и
испратити
.
одмах
за
тај
зет
Марка
са
девер
узити
за
рука
Миладина
и
Анђелија
па
она
„
свести
“
у
вајат
...
девер
отићи
,
сват
се
разићи
сав
.
само
остати
зет
који
хтети
се
сутра
—
са
комшија
и
редара
—
прочастити
—
па
хтети
и
он
—
ако
бог
да
—
прекосутра
кући
.
.
.
ви
.
да
видити
,
у
какав
јесам
народ
доћи
Анђелија
!
...
Још
у
време
,
кад
јесам
Кара-Ђорђе
закрајинити
—
побећи
од
турски
зулум
из
Међаша
из
Босна
два
породица
:
чича
Панта
Крстин
и
Никола
Мандин
и
доћи
у
Глоговац
,
где
јесам
бити
бимбаша
Сима
Катић
.
Панта
јесам
бити
кум
Катић
—
јер
јесам
и
овај
из
Босна
,
из
двор
—
те
тако
Катић
и
он
и
Никола
одредити
по
нешто
земља
да
се
настати
.
ту
они
подигнути
кућерак
какав
јесам
моћи
.
Панта
јесам
имати
само
један
син
по
име
Петар
.
Петар
јесам
бити
оженити
и
имати
јесам
три
син
:
Сима
,
Стевана
и
Нинко
.
Сима
јесам
бити
већ
стас'о
за
женидба
,
а
Нинко
јесам
бити
још
мален
.
Катић
одмах
узети
Петар
за
пандур
,
а
чича
Панта
остати
са
унук
Сима
и
Стевана
да
зиратити
онај
мали
земља
.
Петар
јесам
ретко
долазити
кућа
и
слабо
јесам
марити
за
мотика
.
Душа
он
јесам
бити
добар
пушак
и
нож
.
Катић
јесам
позн'о
у
он
јунак
па
он
јесам
одвај'о
од
себе
.
он
он
јесам
бити
као
неки
старешина
над
пандур
.
он
јесам
само
смести
поверити
страшан
место
—
на
да
се
ни
мало
не
бринути
.
Катић
јесам
имати
један
чудан
обичај
.
Чим
се
Турчин
заћутати
неколико
дан
—
он
одмах
кренути
свој
пандур
па
прелазити
Дрина
и
напад
Турчин
у
Босна
.
много
јесам
пута
Петар
осоколити
у
тај
напад
и
скоро
никад
се
јесам
без
плен
вратити
.
но
један
ноћ
они
прећи
Дрина
,
а
Турчин
она
дочекати
у
заседа
,
баш
на
сам
излазак
,
и
оборити
ватра
на
она
.
Катић
са
момак
одмах
поватати
бусија
;
али
,
видити
да
јесам
Турчин
надмоћан
,
викнути
:
—-
Доста
,
јунак
!
Дрште
се
за
мој
кулаш
,
он
хтети
ми
сав
седамн'ест
пренети
преко
Дрина
!
Ноћ
јесам
мрачан
—
Турчин
ми
хтети
моћи
ништа
учинити
!
...
и
нагазити
на
Дрина
.
Турчин
јесам
смести
из
свој
заседати
,
јер
јесам
се
бојати
превара
,
него
пуцати
у
мрак
.
зрно
јесам
звиждати
око
Катић
и
његов
момак
,
али
ни
једно
не
погодити
.
Већ
јесам
бити
на
други
крај
и
Петар
,
приметити
да
коњ
газити
,
пустити
се
и
поћи
обала
.
.
Пуц
потоњи
пушак
и
—
на
несрећа
—
погодити
Петар
баш
у
потиљак
...
.
он
се
само
прострети
не
пустити
ни
глас
.
Суреп
смотра
,
притрчати
и
изнети
он
на
обала
...
Катић
заповедити
да
он
понети
.
он
јесам
из
сав
срце
жалан
оваки
јунак
...
.
Донеше
он
кућа
...
.
Чича
Панта
пасти
по
он
и
закукати
.
љубити
он
јесам
кос
,
лице
,
очи
и
уста
.
Нариц'о
јесам
тако
тужно
,
да
не
бити
ока
који
не
оплакати
.
Мирјана
—
жена
његов
—
ништити
к'о
гуја
у
процеп
;
Стеван
и
Нинко
плакати
и
бусати
се
у
груда
,
а
Сима
не
бити
код
кућа
.
за
мало
ето
и
он
.
кад
видити
шта
јесам
,
он
се
само
ухватити
за
очи
.
овај
заћутати
...
.
он
дигнути
рука
с
очи
,
скинути
капа
,
прићи
посртати
мртав
тело
очев
,
прекрсти
се
и
целивати
он
...
.
онда
он
се
махати
пас
и
повадити
оружје
...
.
—
Шта
хтети
с
тај
'
?
—
упитати
он
дед
кроз
плач
.
—
зар
мислити
да
хтети
седети
скрштен
рука
?
—
упитати
Сима
задевати
оружје
за
сав
силај
.
—
А
ја
!
Сима
слегнути
раме
.
—
Ко
хтети
ја
старати
’
ранити
;
ко
хтети
ја
очи
заклопити
?
!
...
узвикнути
дед
очајнички
видити
да
он
и
овај
одлазити
.
—
ето
Стевана
!
—
рећи
он
.
—
А
зар
отац
хтети
саранити
макар
?
!
—
викнути
Мирјана
видити
да
’
хтети
да
ићи
.
он
се
вратити
натраг
.
А
пошто
Петар
саранити
—
Сима
отићи
зека
Буљубаши
у
Парашница
.
са
храброст
и
јунаштво
—
Сима
постати
зека
десни
рука
.
никуд
се
овај
див
без
Сима
не
мицати
.
он
се
допадати
код
зека
,
а
зека
се
опет
допадати
највише
његов
досетљивост
и
кураж
у
велик
опасност
.
А
кад
везир
Дерен
-делија
удар
на
Равње
@card@
година
,
и
кад
војвода
српски
пребећи
у
Срем
—
зека
са
свој
„
педесет
голаћ
“
изаћи
из
шанац
и
почети
се
тући
с
Турчин
.
с
он
јесам
бити
и
Сима
.
зека
он
погледати
па
рећи
:
—
да
гинути
,
Сима
!
—
До
један
буљубаша
!
—
да
оставити
спомен
!
—
спомен
,
који
хтети
се
Срба
поносити
!
—
одговорити
Сима
.
и
они
јесам
се
борити
к'о
див
.
кад
јесам
нестати
барут
—
зека
заповедити
да
клати
...
.
А
кад
се
и
нож
отупити
,
кад
од
оружје
остати
само
комађе
,
кад
се
зека
очајнички
питати
:
шта
да
радити
—
Сима
се
досетити
и
пружити
прст
на
саденути
хват
дрво
...
.
у
један
мах
дигнути
заостати
„
голаћ
“
и
њихов
буљубаша
цепка
и
јурнути
у
Турчин
...
погинути
јуначки
зека
,
изгинути
„
голаћ
“
па
погинути
и
Сима
...
.
глас
о
смрт
његов
убити
јесам
стар
Панта
.
он
изданути
на
рука
Стеванов
...
.
спасти
кућа
на
Стевана
.
радио
јесам
сиромах
и
дан
и
ноћ
;
јесам
знати
шта
јесам
тај
уморити
се
,
само
да
бити
колико
—
толико
задовољити
и
разговорити
ожалошћен
мати
свој
.
али
она
јесам
венути
к'о
лист
на
дрво
.
њен
добар
долазити
од
срце
:
она
јесам
живети
међу
жив
а
мислити
о
мртав
...
.
и
кад
се
навршити
година
од
Симин
смрт
—
она
нагнати
Стевана
те
се
оженити
—
па
на
скоро
,
после
његов
женидба
,
умрети
...
Стеван
остати
са
Живана
и
Нинко
.
Нинко
јесам
већ
прираст'о
па
јесам
помаг'о
у
рад
;
а
Живана
се
никад
јесам
ни
одмарати
.
радити
јесам
од
рана
јутро
до
мркли
вече
.
добар
мачвански
земља
давати
она
јесам
богат
жетва
.
мало
по
мало
—
и
Стеван
прошираваше
свој
имање
...
А
кад
господар
Милош
потући
Турчин
на
Дубље
—
и
он
дан
душа
...
.
мир
осигуравати
живот
земљорадник
.
кад
јесам
мир
,
на
он
се
срећа
смејати
...
.
Кућа
Стеванов
почети
напредовати
.
он
оженити
Нинко
и
добити
још
два
вредан
рука
.
његов
Живана
радити
он
син
.
он
гледати
у
будућност
сав
пород
и
напредак
дом
свој
—
па
он
се
милити
сваки
рад
...
његов
се
авлија
пунити
леп
зградица
.
и
он—
градити
тај
зградица
—
намењивати
она
деца
свој
.
његов
стока
бити
гојан
,
његов
њива
доносити
доста
плод
...
.
све
,
што
јесам
почињ'о
,
испадати
он
јесам
за
рука
,
срећно
.
он
постајати
сваки
дан
богат
.
Даваше
бог
божји
а
цар
царев
...
његов
срце
не
дарнути
никакав
жалост
више
:
што
јесам
породити
—
тај
јесам
подгајити
.
он
бити
потпуно
срећан
...
за
тај
јесам
ићи
увек
весео
и
насмејан
;
за
тај
јесам
пев'о
по
свој
њива
и
луг
и
шалити
се
и
издев'о
име
деца
свој
...
.
у
таки
живету
дочек'о
јесам
први
радост
:
—
оженити
јесам
Мојсило
;
дочек'о
јесам
други
:
—
оженити
Сава
;
дочеко
јесам
велик
:
—
добити
унука
...
.
сад
јесам
оженити
и
Миладина
.
Још
да
дочекати
да
удати
и
мезимица
Миленија
...
.
ал
на
тај
и
не
помишљати
...
старост
јесам
на
он
доћи
као
и
зима
:
—
с
рука
и
нога
.
и
шта
јесам
старост
у
живот
човечији
—
ако
јесам
што
и
зима
у
доба
годишњи
...
.
осетити
јесам
најпре
немоћ
у
рука
и
нога
,
па
онда
у
цео
тело
...
.
да
ви
он
само
описати
!
...
али
тај
јесам
нужан
...
.
старац
јесам
—
старац
.
узети
колико
она
’
хтети
—
сав
јесам
налик
један
на
други
.
.
у
сваки
јесам
погурити
тело
,
у
сваки
јесам
зборати
лице
,
у
сваки
јесам
уздрхтати
рука
од
рад
и
нога
од
тумарање
...
.
тако
јесам
и
чича
Стеван
...
само
да
ви
још
казати
,
да
јесам
им'о
један
навика
,
који
јесам
мог'о
да
се
отрести
...
.
кад
устати
од
спавање
нигде
се
јесам
хтети
умити
него
на
бунар
.
тај
јесам
чинити
бити
лето
—
бити
зима
,
бити
здрав
—
бити
слабуњав
...
.
Живана
јесам
бити
мудар
и
паметан
,
жена
.
омален
,
жољав
,
сув
к'о
шкрипац
—
али
вредан
к'о
кртица
.
Немаш
јесам
шта
видети
—
пека
месо
—
али
она
јесам
стећи
са
Стевана
и
Нинко
овај
имање
.
с
она
јесам
она
радити
пољски
рад
и
готовити
ручак
;
гледати
јесам
кућа
и
гајити
и
чувати
деца
.
код
толики
рад
—
она
ни
једно
не
опрљити
и
не
онаказити
;
чувати
она
јесам
и
од
ватра
,
и
од
вод
,
и
од
кола
,
и
од
сав
што
бити
она
моћи
наудити
.
она
не
бити
тешко
уранити
.
кад
јесам
чича
Стеван
сазив'о
моба
да
многи
рад
срадити
—
она
јесам
онда
зор
затицати
са
пун
вуруна
печен
леб
за
радин
.
она
јесам
имати
кад
и
да
радити
пољски
рад
,
и
да
месити
и
да
чистити
,
и
да
ткати
,
и
да
резати
и
шити
кошуља
.
Чича
Стеван
и
деца
ићи
јесам
она
увек
чист
и
одевен
...
.
па
и
овако
стар
јесам
она
се
тешко
сагнути
ни
укаљати
.
до
дух
сад
јесам
надгледати
пос'о
што
она
снаја
радити
.
она
јесам
она
упућивати
и
учити
сав
добар
.
код
она
не
бити
„
особина
“
,
њен
сан
јесам
моћи
казати
:
овај
јесам
мој
квочка
,
мој
ћурак
,
мој
гусак
;
ни
један
јесам
смести
поменути
да
се
делити
вуна
и
кудеља
и
ћетен
—
сав
тај
бити
општи
...
заједно
јесам
сређивати
и
метнути
на
камара
,
па
јесам
с
тај
камара
сваки
узимати
,
колико
она
требати
.
она
се
бринути
да
ни
један
не
бити
криво
,
а
од
њен
се
ока
ништа
јесам
моћи
сакрити
...
.
Чича
Стевана
јесам
слушати
и
бринути
се
да
он
увек
угодити
.
његов
жеља
бити
јесам
она
заповест
.
она
он
јесам
—
право
да
рећи
—
волити
...
.
и
они
јесам
се
,
збиља
волети
!
...
А
зар
се
старост
не
моћи
волити
?
...
Мог
,
богме
,
те
још
како
!
...
Младић
волити
бујан
—
старац
нежно
;
младић
волити
тело
—
старац
душа
...
.
Младалачка
се
љубав
топити
у
пољубац
—
старачки
у
пажња
...
.
Младалачка
јесам
љубав
основати
у
поглед
—
старачки
у
познавање
!
...
и
,
казати
ви
,
не
веровати
никад
младић
који
казати
:
волити
мој
драга
—
јер
јесам
познавати
!
.
.
он
јесам
не
познавати
;
он
познавати
само
њен
лице
,
њен
осмејак
,
њен
очи
,
њен
кос
—
њен
спољашност
;
—али
веровати
старац
—
јер
он
познавати
њен
душа
.
Младић
јесам
познавати
месец
—
два
;
али
за
старац
стајати
низ
година
мучан
и
срећан
,
тужан
и
весео
и
—
он
она
јесам
глед'о
и
у
добра
и
у
зао
...
.
севапније
ви
јесам
не
зажалити
младић
,
кад
тужити
за
свој
драга
—
него
се
смејати
старац
,
кад
тужити
за
свој
старица
.
младост
лако
заборављати
и
младић
јесам
тај
скинути
један
препрека
да
тражити
други
љубав
;
али
старац
јесам
више
не
тражити
,
а
тај
љубав
заборављати
тек
онда
„
кад
пукнути
будак
више
глава
“
...
—
Нинко
јесам
бити
миран
човек
.
све
што
јесам
он
знати
,
тај
јесам
мотика
и
секирати
;
да
он
од
куд
пред
суд
извести
,
он
бити
се
уплашити
к'о
да
он
јесам
смрт
доћи
.
његов
јесам
велик
радост
бити
да
обилазити
њива
;
а
говорни
бити
највише
само
онда
,
кад
јесам
хвалити
имање
...
.
Мушке
деца
јесам
им'о
него
само
женски
.
један
јесам
ћер
удомити
.
он
јесам
бити
један
од
онај
људи
,
који
незнају
за
свој
сопственост
.
запитати
он
:
—
Чија
јесам
овај
њива
,
Нинко
?
—
Наша
,
одговорити
бити
он
.
—
Чије
јесам
овај
дете
?
—
Наше
—
одговорити
бити
,
па
ма
бити
и
његов
сопствен
.
све
,
што
јесам
имати
,
тај
јесам
бити
задружно
.
син
Стеванов
бити
јесам
земљорадин
к'о
што
јесам
и
Стеван
и
Нинко
.
они
јесам
знати
само
оно
,
што
јесам
из
Стеванов
уста
чути
,
и
радити
што
она
јесам
он
заповед'о
.
Жене
јесам
слушати
Живана
.
тај
јесам
ићи
к'о
у
кошница
.
јесам
,
дакле
,
чудо
,
што
се
Стеван
тако
обогатити
.
овај
јесам
бити
права
сеоски
задружна
кућа
...
.
ВИИ
.
Зора
заплавити
.
месец
бити
на
смирај
;
звезда
се
гасити
;
остајати
само
крупније
али
и
онај
почети
да
бледети
;
небо
бити
чисто
без
и
један
облачић
...
.
мало
по
мало
исток
почети
обузимати
белина
,
снежан
белина
а
испод
белина
указивати
се
румен
,
румен
јасан
,
леп
од
образ
невин
девојка
—
божански
румен
...
.
са
земља
се
полако
дизати
бео
провидан
магла
;
петао
учестати
,
сеница
цвркутати
;
свиња
цич
а
„
бронза
“
—
на
во
у
„
отава
“
—
звонити
...
.
сав
друго
спавати
...
А
Анђелија
уранити
.
Одложила
ватра
,
успремити
и
почистити
кућа
,
па
узети
суд
да
водити
донети
...
.
имати
осећај
,
који
човек
не
моћи
да
исказати
.
Душа
јесам
тело
тада
мален
и
тесно
,
и
она
се
дигнути
небо
да
бог
тражити
...
.
таки
јесам
осећај
овладати
Анђелија
...
.
она
јесам
гледати
румен
зор
и
плав
небо
и
слушати
сетан
и
неједнали
звук
звонце
...
.
Осећала
се
лак
к'о
перо
.
срце
она
јесам
живо
бити
у
грудма
к'о
да
бити
хтети
да
излетити
...
.
заватити
вод
па
се
пљускати
по
лице
,
онда
се
убрисати
свој
пешкирић
па
се
молити
бог
:
„
господити
Божа
!
дати
ја
здравље
и
весео
;
дати
живот
мој
баба
,
и
нана
,
и
тетка
,
и
сав
мој
!
...
дати
,
Божа
,
здравље
и
тат
(
свекар
)
и
мајка
(
свекрва
)
и
сав
укућанин
,
и
дати
ја
,
Божа
,
да
ја
пазити
!
...
и
,
молити
ти
се
,
господа
,
дати
ја
:
да
моћи
радити
а
да
се
никад
не
уморити
,
и
дати
ја
лак
сан
да
се
моћи
одмах
пробудити
!
и
,
дати
ја
,
господа
,
да
јесам
увек
весео
и
да
се
све
смешити
и
певушити
!
...
молити
ти
се
,
господа
!
...
молити
ти
се
,
господа
!
...
.
молити
ти
се
,
господа
!
...
.
Прекрсти
се
још
неколико
пута
дубоко
клањати
.
онда
налити
суд
,
дигнути
она
лако
к'о
да
јесам
празан
и
упутити
се
у
кућа
.
из
авлија
гледати
ватра
на
огњиште
како
весело
пуцкарати
...
таман
да
корачити
преко
праг
а
Живана
пред
она
.
уранити
старица
да
снаја
„
поучити
“
.
—
Добра
јутро
,
мајка
!
-
—
бог
ти
помог'о
,
ћер
!
—
рећи
Живана
и
насмешити
се
видити
пун
суд
.
—
уранити
јесам
већ
?
—
јесам
,
мајка
.
—
е
,
нека
,
нека
,
жив
бити
!
—
рећи
Живана
.
Анђелија
унети
суд
у
кућа
.
Живана
ући
напред
.
осврнути
се
старица
по
кућа
и
видити
,
да
јесам
сав
у
ред
.
—
ти
јесам
добро
уранити
?
—
јесам
,
мајка
.
—
и
ја
уранити
да
тај
ред
показати
.
јесам
ли
стрљати
обути
?
—
јесам
,
мајка
.
—
успремити
јесам
све
!
—
рећи
Живана
више
за
себе
.
—
све
,
мајка
!
—
ти
већ
знати
ред
.
видити
се
,
да
јесам
у
добар
кућа
бити
.
радити
увек
тако
,
па
хтети
ја
бити
права
.
—
’
Оћу
,
мајка
!
срце
она
играти
од
радост
и
задовољство
.
она
погледати
Живана
,
погледати
она
у
очи
мирно
,
к'о
човек
,
кад
свесно
вршити
свој
дужност
,
па
рећи
.
—
Кажи
ти
ја
,
мајка
,
и
други
мој
посао
.
—
Лепа
,
ћер
!
...
кад
ти
свекар
устати
,
однети
он
обути
.
онда
хтети
с
он
изаћи
на
бунар
да
он
полити
—
јер
он
се
само
на
бунар
умивати
—
понети
тамо
чист
пешкир
да
он
убрисати
.
тај
хтети
исто
учинити
и
брати
(
Нинко
)
.
кад
се
вратити
у
кућа
,
тај
хтети
он
очешљати
.
—
Добра
,
мајка
.
—
онда
хтети
он
послужити
ракија
и
тај
ладан
,
јер
он
не
пити
варен
.
—
’
Оћу
,
мајка
.
—
онда
хтети
изаћи
те
наранити
пиљеж
.
—
Добра
мајка
.
—
Па
,
ако
он
хтети
куда
ићи
—
продужавати
Живана
—-
тај
хтети
он
испратити
.
—
’
Оћу
,
мајка
.
—
То
ти
јесам
пос'о
за
јутро
.
редовати
хтети
—
јер
мој
сан
ни
један
у
први
година
не
редовати
—
али
хтети
помагати
редара
у
сав
и
надгледати
деца
...
.
Мораш
бити
увек
чист
и
уредан
,
јер
—
наш
јесам
кућа
украј
пут
—
ми
требати
сваки
дочекати
па
ко
бити
—
да
бити
—
разумети
?
—
разумети
,
мајка
!
—
Наша
јесам
кућа
до
данас
бити
први
у
село
—
ја
’
хтети
,
да
и
од
данас
бити
!
—
и
бити
,
мајка
!
—
у
вече
хтети
свекар
и
брата
и
стар
девер
изут
и
нога
она
опрати
.
тај
ти
јесам
пос'о
.
—
сав
хтети
радити
,
мајка
!
—
Још
нешто
,
ћер
!
...
од
кад
јесам
ја
овде
,
у
наш
јесам
кућа
мир
и
слога
.
ја
’
хтети
да
и
од
данас
тај
бити
.
Нећу
да
чути
свађа
,
нити
да
ти
,
кад
у
поњава
легати
,
говорити
Миладина
овај
или
онај
...
.
сав
се
морати
претрпити
...
.
ако
ја
послушати
—
благосиљати
ти
,
а
ако
не
послушати
—
проклети
ти
!
...
—
Послушаћу
ти
,
мајка
!
—
е
,
добро
,
ћер
!
.
.
сад
знати
шта
ти
јесам
пос'о
—
па
тако
радити
!
...
него
Марта
ја
јесам
казивати
—
а
и
сам
јесам
видети
—
да
женски
рад
добро
радити
.
Ћери
мој
,
поучити
у
рад
и
мој
Миленија
...
тај
старица
постати
нежан
.
—
’
Оћу
,
мајка
,
што
год
знати
!
—
одговорити
Анђелија
радосно
.
старица
јесам
пољубити
у
образ
а
она
она
у
рука
.
—
Ајда
,
ћер
,
полити
ја
да
се
умити
!
Анђелија
она
полити
...
.
мало
по
мало
почети
се
дизати
и
укућанин
.
Анђелија
однети
обућа
свекар
...
.
Траже
од
она
да
радити
,
да
слушати
,
да
се
лепо
живити
са
укућанин
—
па
шта
јесам
она
и
моћи
друго
тражити
и
желети
него
тај
!
...
ВИИИ
.
Анђелија
отпочети
радити
.
полити
јесам
свекар
,
убрисати
он
,
очешљати
и
наслужити
он
ракија
,
онда
он
јесам
испратити
,
јер
чича
Стеван
отићи
до
судница
.
Живана
викнути
.
—
Чујем
,
мајка
!
—
Ћери
мој
,
сад
хтети
се
ти
бринути
и
о
конак
.
тамо
морати
бити
успремити
и
наместити
за
гост
.
Анђелија
отићи
у
сав
вајат
те
изнети
неколико
шареница
па
отићи
у
конак
.
тамо
полити
и
почистити
па
шареница
застрети
кревет
и
клупа
.
о
прозор
повешати
неколико
кит
босиљак
да
мирисати
.
ствар
у
конак
разредити
јесам
тако
лепо
,
да
бити
сметати
један
кад
бити
на
други
место
бити
.
Живана
доћи
за
она
у
конак
.
зарадовати
се
старица
,
кад
видити
Анђелин
уредба
.
—
тако
,
ћер
,
сад
ја
се
допадати
!
—
рећи
она
.
Анђелија
срце
препун
.
она
јесам
трчати
од
ствар
до
ствар
к'о
челица
од
цветак
до
цветак
.
сам
рад
давати
она
уживање
а
похвала
Живанин
дизати
јесам
у
небо
.
Осећаје
њен
мог'о
бити
сравнити
са
осећај
девојчица
кад
први
преглавак
израда
,
или
,
са
осећај
ђачић
кад
прво
слово
написати
.
она
јесам
трчати
и
даље
.
сваки
не
успремљен
ствар
у
авлија
успремити
јесам
.
онда
јесам
трчати
редара
у
кућа
па
она
јесам
постицати
ватра
или
донети
вод
.
сав
јесам
деца
умити
и
очешљати
.
она
трчати
око
она
к'о
пилић
око
квочка
,
а
она
она
јесам
давати
:
који
воћка
,
који
пољубац
а
који
осмејак
.
сваки
јесам
име
наденути
као
:
голуб
,
лабуд
,
кадивица
,
девесиљка
итд
.
па
она
јесам
тај
име
звати
.
деца
јесам
јесам
много
заволити
.
А
зар
око
деца
требати
много
устајати
и
умиљавати
се
?
...
.
јок
брата
!
...
.
ти
она
осмејак
—
они
ти
духати
...
.
око
подне
доћи
чича
Стеван
са
кмет
.
Анђелија
она
дочекати
на
капија
,
поклонити
она
се
и
пољубити
она
у
рука
.
они
отићи
у
конак
а
она
у
качара
да
ракија
наточити
.
Пошто
јесам
—
клањати
—
ући
и
послужити
најпре
свекар
па
онда
кмет
—
чича
Стеван
рећи
:
—
Ида
де
,
дијета
,
видити
што
год
ручак
.
она
се
поклонити
и
уступати
корак
по
корак
у
назад
,
клањати
,
док
на
врата
не
изаћи
;
ни
пошто
јесам
смести
она
задњи
део
окренути
—
јер
тај
јесам
не
уљудно
.
кмет
рећи
:
—
Добра
тај
сан
!
—
Добра
.
—
умести
и
да
се
владати
,
и
да
услужити
,
и
—
шта
хтети
.
—
А
од
каки
јесам
вамилија
—
и
не
умести
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
ја
,
знати
Или
.
Ноћио
јесам
један
ноћ
код
он
кад
ићи
у
Митровица
.
Честит
човек
!
—
Ко
,
зар
пријатељ
Или
?
...
—
Оно
ти
немати
под
небо
!
—
и
немати
!
—
рећи
кмет
...
.
они
продужити
разговор
о
чича
Илија
.
А
Анђелија
се
са
редара
старити
за
ручак
...
Дође
и
вече
.
сав
се
укућанин
искупити
.
Анђелија
заређати
од
један
до
други
те
она
изути
све
осим
Миладина
;
он
јесам
изути
Марта
.
после
она
опрати
нога
и
пола
тај
умити
рука
,
па
отићи
да
постављати
синија
.
Чича
Стеван
рећи
:
—
да
се
молити
бог
!
сав
се
дигнути
.
Чича
Стеван
прилепити
запаљен
воштаница
за
зид
.
Анђелија
он
додати
у
земљан
кадионица
жар
.
Чича
Стеван
пирнути
у
жар
,
метнути
зрно
—
два
тамњан
,
прекрсти
се
,
окадити
свећа
,
себе
и
укућанин
,
па
онда
дати
кадионица
Анђелија
,
а
он
се
почети
молити
бог
...
.
кад
се
молитва
свршити
чича
Стеван
пирнути
у
свећа
,
рећи
:
„
на
здравље
молитва
“
—
па
онда
засести
за
синија
.
.
Анђелија
јесам
дворити
.
редара
се
бринути
да
имати
јела
на
синија
,
а
Анђелија
јесам
уједно
и
деца
надгледати
који
јесам
обашка
поставити
.
за
вече
се
водити
разговор
о
орба
.
Живана
се
договарати
са
чича
Стевана
и
Нинко
где
да
посејати
ћетен
.
.
.
Пошто
јесам
вечерати
дигнути
се
и
поседати
око
ватра
.
Анђелија
сести
са
редара
за
вече
.
Чича
Стеван
посести
још
мало
па
устати
.
Диже
се
и
Нинко
и
сав
мушкиње
.
Анђелија
пољубити
у
рука
свекар
и
Нинко
,
испратити
она
да
спавати
па
се
онда
вратити
.
—
ви
,
деца
,
узети
рад
па
радити
—
ја
не
моћи
бог
ја
!
—
рећи
Живана
.
—
’
Оћемо
.
—-
А
сад
,
лак
ноћ
!
—
Лака
ноћ
!
Анђелија
јесам
пољубити
у
рука
,
испратити
јесам
па
отићи
у
сав
вајат
да
рад
узети
.
кад
се
вратити
у
кућа
Марта
,
Стана
и
Миленија
,
засести
око
ватра
па
ћеретати
.
—
А
,
ево
млад
!
—
рећи
Стана
.
—
Шта
ти
ради
момак
?
—
питати
јесам
Марта
.
—
Шта
хтети
радити
?
—
спавати
—
одговорити
Анђелија
.
—
А
што
јесам
се
тако
дуго
задржати
—
да
он
јесам
будити
?
—
упитати
Марта
смејати
се
.
—
Тражила
јесам
рад
!
—
одговорити
Анђелија
поруменети
.
—
е
,
баш
јесам
тај
рад
!
...
Ви'ш
ти
он
како
се
он
тај
завук'о
!
...
морати
да
јесам
бити
на
дно
сандук
!
...
—
Баш
јесам
тај
јетрвица
!
...
—
Шта
јесам
ја
?
—
јесам
тај
стид
,
макар
,
пред
голубица
!
...
.
рећи
Анђелија
прекорно
.
—
бог
ја
баш
!
...
само
некако
и
голубица
тражити
голуб
!
.
.
Миленија
скочити
па
уватити
Марта
за
уста
;
Стана
се
смејати
од
сав
срце
...
—
Нећу
те
више
дирати
,
хтети
бог
ја
!
—
рећи
Марта
.
—
ако
ја
још
један
пут
рећи
тај
—
завадити
се
—
рећи
Миленија
пуштати
јесам
.
—
Нећу
кад
јесам
таки
!
...
па
,
најпосле
,
признати
јесам
и
сам
пред
јетрвица
.
Шта
се
сад
,
бајаги
,
стидити
?
—
опет
ти
?
...
—
А
знати
да
хтети
она
све
и
сам
причати
...
.
моћи
,
моћи
устајати
—
хтети
више
!
’
Оћу
да
приповедати
.
—
е
,
дело
!
—
’
Оћете
ли
страшно
или
смешан
?
—
упитати
Марта
.
—
Смешно
!
—
викнути
све
три
.
—
Добра
.
седити
јетрвица
!
Анђелија
сести
.
—
бити
,
тако
,
један
човек
,
па
им'о
један
син
који
јесам
бити
име
Милан
...
.
не
бојити
се
,
не
бојити
се
!
...
.
па
тај
Милан
заволити
један
девојчица
,
који
јесам
бити
име
Миленија
...
.
Миленија
скочити
.
—
е
хтети
ни
да
причати
више
!
—
рећи
Марта
.
—
боље
моћи
:
—
побити
се
!
—
рећи
Миленија
.
—
Чујеш
дилберче
!
—
рећи
Марта
—
моћи
бити
луд
!
Видиш
,
ми
три
знати
све
,
а
хтети
да
крити
од
јетрвица
.
нем
,
јадан
,
тако
!
не
знати
ти
да
ти
моћи
јетрвица
заклонити
неки
пут
—
те
још
како
!
...
ми
четири
требати
да
јесам
један
:
што
један
знати
—
све
да
знати
!
...
—
тако
требати
!
—
рећи
Стана
.
—
помислити
,
болан
,
да
бити
ја
страдати
једанпут
да
јесам
бити
мој
снаја
Петар
.
Отишла
ја
Синђић
кућа
на
прело
.
ники
ја
јесам
видети
кад
јесам
отићи
само
Петар
.
кад
,
на
ђаво
,
ја
нај
потражити
ноћу
...
.
сутра
дан
сав
се
накострешити
—
да
ја
сатрти
!
...
.
„
где
јесам
ти
бити
?
“
—
питати
ја
она
.
—
„
спавати
са
ја
у
вајат
“
рећи
Петар
к'о
да
јесам
бог
научити
.
—
„
е
кад
јесам
тако
—
онда
јесам
други
ствар
;
а
ја
мислити
да
јесам
бити
код
Синђић
са
Сава
!
“
—
„
јесам
,
вала
,
нана
,
сав
ноћ
јесам
са
ја
спавати
!
“
...
.
и
да
не
бити
Петар
па
—
зло
...
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
Стана
.
—
Па
не
требати
,
дилберче
,
да
се
љутити
на
ја
.
—
не
љутити
се
ја
—
него
ја
стид
!
—
рећи
Миленија
.
—
Чуда
бог
!
...
стид
!
...
А
зар
она
јесам
никад
са
момак
стајати
?
Миленија
погледати
у
Анђелија
.
она
манути
глава
у
знак
одобравање
...
.
леп
девојчица
бити
Миленија
.
протегљаст
,
црн
очи
и
косица
,
руменити
обрашчић
,
још
млечан
усна
иза
који
провиривати
ситан
бео
зуб
—
е
,
па
кад
јесам
тако
,
—
онда
шта
да
крити
—
ја
стајати
с
Милана
!
—
право
ја
рећи
,
кадивица
,
што
хтети
ти
питати
—
рећи
Стана
.
—
Оћу
,
вала
!
—
јесам
л
’
те
пољубити
који
пут
?
милениј
обор
очи
и
поруменити
к'о
руменика
.
—
А
?
—
Што
јесам
вајдити
крити
?
...
јесте
!
—
рећи
Миленија
.
—
А
где
?
—
у
оба
ока
и
оба
образ
.
—
А
кад
?
—
летос
,
на
моба
код
ми
.
играти
,
играти
,
а
он
ти
ја
повући
за
рука
.
„
Шта
хтети
?
“
—
питати
он
ја
.
—
„
ода
—
велим
—
да
ти
казати
нешто
“
...
на
ја
повући
у
присенак
за
твој
вајат
и
—
пољубити
.
.
—
А
јесам
ти
он
?
—
упитати
Марта
.
—
јесам
.
—
Вараш
?
—
Очију
ја
јесам
!
—
Добра
,
добро
—
не
морати
се
клети
!
...
А
права
ја
казати
,
волити
ли
он
?
—
хм
,
хм
!
...
—
Баш
много
?
—
сав
о
он
мислити
!
.
.
неки
јесам
он
ноћ
и
саснити
...
—
и
бити
његов
!
...
не
брати
тај
брига
док
јесам
твој
снаја
!
ја
хтети
тај
све
лепо
удесити
—
па
кад
погледати
—
а
оно
ти
за
Милана
!
...
Миленија
се
замислити
...
.
—
’
Ајда
да
певати
!
—
рећи
Марта
.
—
’
Ајда
вала
!
—
де
ти
,
јетрвица
!
—
Што
ви
најпре
?
—
упитати
Анђелија
.
—
’
ајд
најпосле
.
дед
Стана
!
„
маглица
се
поље
повијати
“
...
и
запевати
:
„
маглица
се
поље
повијати
„
То
не
бити
ни
маглица
сам
,
„
Већ
тај
бити
Ђурђевица
Мара
,
„
и
она
се
с
девер
карати
:
„
„
ој
,
девер
,
мој
недевери
!
„
„
не
газ'те
ја
мој
виноград
,
„
„
Што
јесам
Ђурђа
болестан
садити
,
„
„
сваки
лоз
суза
залив'о
“
”
...
—
Шта
велим
,
јетрвица
?
—
упитати
Марта
.
—
Лепа
песма
!
—
рећи
Анђелија
.
—
де
ти
један
!
—
не
моћи
да
се
сетити
!
—
Шта
не
моћи
?
де
један
девојачки
!
Анђелија
се
замислити
.
—
јесам
л
’
се
сетити
?
—
јесам
.
—
Дел
!
—
рећи
у
један
глас
и
Марта
и
Стана
.
Анђелија
запевати
:
„
где
хтети
бити
,
мали
Кејо
,
„
да
довече
доћи
?
“
—
„
ја
хтети
бити
у
ђул
башча
„
босиљак
сијати
.
„
босиљак
хтети
мирисати
:
„
По
мирис
доћи
!
“
„
где
хтети
бити
,
мало
Кејо
,
„
да
довече
доћи
?
“
—
„
ја
хтети
бити
у
вајат
„
Дукат
низати
.
„
дукат
хтети
звекетати
:
„
По
звекет
доћи
!
“
...
Анђелија
ућутати
.
—
Чисто
ја
мина
жеља
!
—
рећи
Стана
.
—
и
ја
!
—
рећи
Марта
.
—
Видиш
,
кадивица
,
како
се
договарати
?
—
видити
—
рећи
Миленија
.
—
како
ти
шарати
тај
чарапа
?
—
упитати
Марта
Анђелија
.
—
ето
,
видити
.
—
Дај-де
овамо
...
.
ала
јесам
овај
леп
шара
!
стан
застати
с
вретено
па
се
нагнути
да
видити
;
и
Миленија
такође
.
—
Баш
хтети
ти
молити
,
снашица
,
да
и
ја
тај
шара
дати
да
препочети
—
рећи
Миленија
.
—
Даћу
голубица
.
—
А
’
хтети
ли
умести
?
—
упитати
јесам
Марта
.
—
Па
показати
ја
она
.
—
’
Оћу
голубица
.
—
Ал
у
ти
,
јетрвица
,
имати
леп
радовати
.
права
ја
казати
:
јесам
јесам
ли
тај
онај
сам
радити
?
—
упитати
јесам
Марта
.
—
јесам
—
одговорити
Анђелија
.
—
А
ко
ти
јесам
научити
?
—
снаја
.
—
јесам
л
ти
клечати
и
онај
ћилим
?
—
упитати
Стана
.
—
јесам
.
—
и
ја
хтети
почети
.
Даћеш
ја
да
препочети
.
—
Даћу
.
—
Имаш
,
вала
,
и
појас
леп
.
не
знати
од
куд
ти
онаки
!
—
Па
,
казати
ти
,
да
јесам
сав
од
снаја
добити
почетак
.
—
тамо
,
код
ви
,
лепше
радити
него
код
ми
—
рећи
Марта
.
Анђелија
почети
хвалити
свој
место
рођење
.
не
моћи
а
да
не
похвалити
Ика
и
Станија
како
јесам
добар
раденица
—
јесам
ја
ништа
!
да
ти
видити
само
Икин
рад
,
јетрвица
!
ама
к'о
моловати
!
...
Нећеш
ти
у
она
наћи
кончић
да
јесам
на
сав
место
!
...
—
Па
,
велим
,
још
јесам
девојка
?
—
Мојо
другарица
.
—
како
бити
бити
да
ја
говорити
мој
па
да
она
испросити
за
Пера
?
—
рећи
Стана
.
—
који
Пера
?
—
упитати
Анђелија
.
—
Мог
брата
...
бити
бити
ти
бар
близу
.
—
молити
ти
говорити
!
—
викнути
Анђелија
...
Очију
ја
мој
,
хтети
се
преварити
!
ето
и
јетрвица
,
Марта
,
знати
јесам
—
знати
она
крупан
што
јесам
бити
самном
у
вајат
.
—
То
ли
јесам
она
?
—
упитати
Марта
.
—
ја
!
—
Па
,
бог
ја
,
добар
прилика
;
не
бити
се
покајати
—
рећи
Марта
.
—
како
покајати
!
.
.
оно
јесам
женски
.
Што
очи
видити
—
тај
рука
створити
!
...
ала
бити
тај
бити
лепо
:
ја
и
Ика
у
један
село
!
право
да
ви
казати
:
кад
бити
ја
бити
она
овде
—
не
бити
ни
помислити
на
сав
„
сент
!
“
...
—
кад
јесам
ти
тако
’
валити
—
говорити
она
—
рећи
стан
.
—
Кажи
она
,
слободно
,
неки
јесам
просити
—
хтети
се
кајати
.
—
А
како
ли
јесам
њен
отац
са
стање
,
јер
мој
отац
тражити
и
добар
девојка
и
добар
пријатељ
.
—
Ко
,
зар
чича
Благоје
Вукашиновић
'
?
.
.
тај
јесам
један
—
по
један
!
—
А
какав
јесам
она
нарав
?
Знаш
,
и
тај
се
морати
знати
.
—
ама
зар
Ика
!
...
тај
ти
не
знати
шта
јесам
тај
:
наљутити
се
...
.
она
и
јетрвица
Марта
к'о
да
јесам
сестра
!
.
.
помислити
ти
,
болан
,
дирати
ја
и
стајати
она
—
а
она
се
само
смејати
,
па
ми
тек
по
који
пришити
—
а
ја
да
се
поизвртати
од
смеј
.
—
е
,
кад
јесам
ти
тако
’
валити
—
морати
да
јесам
добар
!
—
рећи
Стана
.
—
ама
к'о
добар
дан
!
—
Добра
.
сутра
хтети
и
онако
долазити
мој
мати
овамо
—
па
хтети
она
казати
.
—
Кажи
она
слободно
:
неки
не
тражити
на
други
место
.
моћи
проћи
свет
—
али
онаки
не
моћи
наћи
!
—
А
јесам
ли
здрав
;
да
немати
какав
валинка
на
она
?
—
ама
казати
ти
:
к'о
тресак
!
...
.
ето
и
јетрвица
Марта
знати
...
.
—
здрав
јесам
!
—
велим
Марта
.
—
е
онда
хтети
јесам
тат
испросити
—
не
моћи
валити
!
—
Дај
бог
!
—
рећи
Анђелија
.
разговор
прећи
ма
други
ствар
.
Миленија
јесам
само
подстицати
ватра
,
а
Марта
јесам
загонетати
и
причати
разнети
прича
страшан
и
смешан
...
Миленија
се
са
сав
ућутати
.
—
Што
јесам
се
ти
ућутати
,
дилберка
?
—
А
...
ништа
!
—
како
ништа
?
—
Ништа
,
не
говорити
ја
се
!
—
рећи
Миленија
—
А
тај
певати
!
—
не
певати
ја
се
!
—
како
тај
:
ти
тако
млад
,
па
ти
се
не
певати
?
...
ја
,
кад
јесам
бити
девојка
,
ја
јесам
певати
куд
год'одим
.
.
—
ја
не
моћи
!
—
да
не
сметати
Милан
?
—
јесам
,
он
сметати
!
—
рећи
Миленија
.
—
Марта
почети
враголасто
певушити
:
„
Милан
ићи
странчица
,
„
Миленија
стазица
,
„
бацати
се
јаглук
,
„
и
зелен
јабука
,
„
јесам
се
свадити
,
„
Већ
јесам
се
љубити
.
„
Мушко
чедо
родити
,
„
за
рука
он
водити
“
...
—
е
јесам
него
још
нешто
!
—
рећи
Миленија
срдито
.
.
дуго
јесам
се
шалити
...
.
бити
јесам
глуво
доба
кад
јесам
се
разићи
.
Ништа
се
јесам
чути
осим
попак
где
певати
;
ништа
се
јесам
видети
осим
по
који
светњак
...
сав
јесам
друго
заспати
.
,
.
.
ИX
она
јесам
вршити
свој
посао
на
задовољство
свити
;
нарочито
јесам
Живана
бити
с
она
задовољан
.
нигде
јесам
стајати
—
свакад
јесам
послати
налазити
.
Живана
се
свуда
она
хвалити
.
Дођу
жена
из
комшилук
—
кад
јесам
какав
светачац
—
на
посело
,
а
она
не
умести
да
јесам
се
нахвалити
.
једаред
она
баба
Симана
рећи
:
—
нов
сито
о
клин
висити
,
Жика
!
—
јесам
тај
!
...
знати
ја
шта
јесам
—
шта
!
...
погледати
она
око
,
погледати
корак
—
па
видити
шта
вредити
!
...
не
варати
се
ја
!
.
.
А
да
бити
Анђелија
весео
бити
—
испросити
Станин
отац
Марка
,
Ика
за
Пера
.
кад
јесам
тај
чути
,
к'о
да
се
из
нов
родити
.
велим
Стана
:
—
не
бити
бити
весео
да
ја
се
мој
отац
доселити
у
Глоговац
!
.
.
један
јутро
—
а
тај
јесам
на
петнаест
дан
по
свадба
—
викнути
чича
Стеван
Сава
па
он
рећи
:
—
дед
,
мора
,
опремити
се
,
појахати
коњ
,
па
да
отићи
до
у
Салаш
и
да
ја
поздравити
пријатељ
Или
.
река
:
чекати
он
у
недеља
,
да
ја
доћи
„
у
пријатељ
.
“
Анђелија
залупати
срце
живо
.
тај
ево
доћи
хтети
она
баба
и
нана
и
...
дал
хтети
тетак
?
.
.
доћи
хтети
и
тетак
сигурно
...
па
да
она
опет
видити
,
да
она
љубити
у
рука
,
.
да
она
казати
да
се
не
бринути
јер
јесам
она
добро
.
„
о
Божа
,
хвала
ти
!
.
.
о
Божа
,
хвала
ти
!
“
—
шапутати
она
у
себе
.
па
по
Сава
поздрављати
по
иљада
пут
:
и
баба
,
и
нана
,
и
чик
,
и
тетак
,
и
стрина
,
и
снаја
,
и
деца
—
ама
све
...
тај
дан
ићи
јесам
к'о
у
неки
занос
.
мислити
јесам
само
о
свој
укућанин
.
„
До
сад
јесам
„
браћа
“
(
Сава
)
већ
стиг'о
...
сад
он
нанати
једнако
нудити
да
јести
и
питати
:
„
па
како
мој
Анђа
;
јесам
ли
здрав
;
јел
се
навикнути
?
.
.
о
мој
мајка
!
.
.
добро
ја
јесам
,
лепо
ја
јесам
;
пазити
ја
к'о
да
јесам
њихов
,
к'о
да
јесам
у
њихов
кућа
одрасти
...
али
мајка
мој
,
немати
твој
нега
,
твој
милостив
ока
,
немати
твој
загрљај
,
немати
твој
наука
!
...
овде
гледе
како
радити
—
али
ја
не
учити
ни
шта
...
“
па
она
срце
зажелити
мајка
.
Пожеле
да
'
још
једаред
бити
девојка
,
да
девовати
,
да
девовати
,
да
девовати
до
смрт
.
она
јесам
,
истина
,
знати
да
јесам
лудо
од
она
што
тај
мисао
,
да
тај
не
моћи
никад
бити
—
али
она
бити
слатко
мислити
о
тај
,
и
јесам
се
трудити
да
тај
мисао
одагнати
од
себе
...
бегати
јесам
од
укућанин
,
тражити
јесам
послати
у
авлија
—-
само
да
бити
бити
сам
.
„
сад
бити
знати
живети
—
мислити
она
—
сад
бити
се
ја
знати
владати
!
.
.
казати
бити
Ика
:
вратити
„
пар
“
луда
један
!
...
па
бити
с
она
и
стаја
само
друговати
.
никад
се
не
бити
ми
три
растајати
!
или
бити
бити
код
мој
или
њихов
кућа
...
А
кад
бити
ја
ко
лош'о
да
ја
запросити
—
ја
бити
он
казати
:
„
ићи
ти
подавати
твој
пар
онај
који
’
хтети
да
се
удавати
—
ја
хтети
!
...
“
А
кад
бити
ја
нанати
казати
:
„
време
јесам
Анђа
,
рано
,
да
се
и
ти
удати
“
,
ја
бити
она
рећи
:
да
’
хтети
да
остати
у
кућа
док
јесам
они
живити
;
да
’
хтети
да
јесам
надгледати
,
да
се
,
под
старост
,
не
вући
к'о
гуја
да
себе
водити
доватити
...
“
„
Ал
бити
тај
бити
живот
;
ала
бити
тај
бити
сласт
...
устати
из
јутро
,
умити
се
,
очешљати
,
отићи
у
кућа
да
видити
имати
ли
какав
посао
—
па
ако
немати
—
ја
узети
Марин
Филипа
на
рука
па
се
с
он
играти
.
он
ја
тепати
:
„
тета
,
тета
!
...
а
ја
он
излупати
по
гојан
тело
,
па
он
дати
опет
мати
...
онда
заређати
те
покупити
перје
кокошији
по
авлија
—
па
у
вајат
тај
узети
рад
...
пред
вече
се
дигнути
до
Ика
.
Нан
ја
питати
:
„
куд
хтети
Анђа
?
“
„
’
Оћу
до
Ика
.
“
—
Ноћу
не
спавати
!
ту
ти
јесам
шал
,
ту
ти
јесам
смејати
...
грлити
се
,
љубити
;
Ика
се
правити
мушки
,
па
к'о
долазити
те
просити
ја
.
стајати
ја
бајаги
,
мати
,
а
Ика
јесам
питати
:
—
„
јесам
ли
ти
овај
ћерка
?
“
—
”
јесам
вала
!
“
—
„
Па
каки
јесам
овај
девојка
—
прав
мушкобања
?
“
—
„
такав
јесам
у
ја
ћер
.
“
—
одговарати
стаја
.
—
„
да
видити
ја
“
—
велим
несрећан
Ика
па
ја
турити
рука
у
недра
...
смејати
до
небо
...
“
—
о
Анђа
!
—
викнути
јесам
Живана
.
она
се
тргнути
.
бити
јесам
готово
заборавити
шта
јесам
;
али
кад
углед
Живана
доћи
себе
.
—
Чујем
,
мајка
.
Иди-де
,
ћер
,
тај
донети
вод
.
—
сад
,
мајка
.
узити
суд
па
поћи
на
бунар
.
уз
пут
хтети
да
наставити
започет
мисао
—
али
оне
јесам
оставити
.
као
да
отићи
у
ведар
небо
...
она
јесам
пробати
на
сила
:
„
Па
,
онда
,
онда
Ика
...
па
,
онда
,
стајати
...
Ика
турити
рука
у
недра
,
па
“
...
прекинут
нит
!
...
не
бити
више
ни
онај
сласт
;
не
подилазаше
јесам
мравак
кад
тај
реч
изговорити
.
брбљати
она
јесам
к'о
мало
дете
—
кад
проговарати
—
па
кад
што
научити
...
Дође
она
криво
и
тешко
.
у
прса
к'о
да
она
лежати
нешто
,
што
бити
требати
да
издувати
;
обузети
јесам
к'о
неки
зловоља
...
али
кад
се
вратити
натраг
-—
опет
се
узити
смешити
.
Шта
хтети
—
морати
!
...
ко
бити
се
смести
накомрштити
?
Живана
бити
јесам
по
сигурно
питати
шта
она
јесам
—
па
шта
да
казати
?
.
.
Прође
дан
.
пред
вече
она
нешто
баратати
по
авлија
.
Зачу
се
коњски
топот
...
Брже
боље
отрчати
она
те
отворити
капија
.
Сава
скочити
с
коњ
.
она
притрчати
те
ухватити
коњ
за
дизгина
.
Стрептела
јесам
ко
да
хтети
чути
најгоре
глас
.
—
Шта
јесам
,
„
браћа
,
“
—
јесам
ли
здравити
?
—
упитати
.
—
здравити
јесам
.
—
Шта
ради
баба
?
—
здраво
јесам
.
—
А
нана
?
—
и
она
јесам
здрав
.
—
А
укућанин
?
—
сав
јесам
здравити
и
поздравити
јесам
тај
.
—
од
бог
она
здравље
!
.
.
А
’
хтети
ли
доћи
који
?
—
Доћи
хтети
ти
и
отац
и
мати
.
—
А
кад
?
—
Па
у
недеља
—
зар
не
знати
кад
јесам
тат
каз'о
.
—
Вал
бог
само
кад
јесам
здравити
.
за
вечером
јесам
Сава
прич'о
како
јесам
он
лепо
дочекати
код
пријатељ
.
—
пријати
Смиљана
,
брата
,
—
манути
јесам
!
кидисати
једнако
:
ама
јести
пријатељ
,
ама
пити
пријатељ
!
.
.
„
Па
мало
,
мало
,
па
питати
за
снаја
:
како
јесам
,
слушати
ли
?
—
А
шта
велим
онај
матор
—
грдити
ли
?
—
упитати
чича
Стеван
.
—
А
,
много
ти
којешта
говорити
!
—
рећи
Сава
.
—
бог
ја
имати
и
ко
!
...
док
он
само
отићи
—
направити
пачариз
по
качара
!
—
богме
и
он
ти
тај
исто
претити
!
—
Имаће
послати
док
наш
качара
наудити
!
—
рећи
Нинко
поносито
.
—
А
шта
велим
пријати
Смиљана
?
—
упитати
Живана
.
—
она
се
сирот
само
снебивати
—
одговорити
Сава
.
—
Само
о
снаја
.
Вели
:
„
казати
,
пријатељ
,
прија
Живана
неки
ја
поучити
Анђа
у
кућански
ред
.
Кажи
она
да
јесам
јесам
молити
по
сто
пут
.
Анђа
јесам
паметан
—
она
брзо
спримати
!
.
.
“
Анђелија
засузити
очи
.
—
немати
јесам
,
вала
,
шта
учити
—
она
јесам
она
изучити
сав
добар
и
ваљан
...
—
Дође
и
недеља
.
Анђелија
уранити
па
успремати
и
уређивати
.
Чича
Стеван
наређивати
да
се
прасити
петак
;
Живана
одређивати
који
од
живина
да
се
заклати
.
сав
се
устумарати
тамо
и
амо
.
А
како
и
хтети
!
кад
требати
дочекати
„
пријатељ
“
.
Чича
Стеван
—
пошто
јесам
наредити
шта
требати
радити
—
дигнути
се
до
црква
и
мејана
да
зовнути
поп
—
који
због
женидба
синовчев
јесам
моћи
на
свадба
бити
—
и
још
неки
свој
пријатељ
.
Анђелија
он
испратити
до
капија
па
се
опет
вратити
у
конак
да
намештати
.
кад
јесам
бити
готов
доћи
Живана
те
прегледати
јесам
ли
сав
у
свој
ред
.
—
е
,
ћер
,
сав
јесам
добро
.
Ида
сад
ти
се
и
ти
обући
и
наместити
.
око
ручаница
ето
тај
чича
Стевана
са
поп
и
кмет
.
она
Анђелија
лепо
дочекати
.
—
Ед
пријатељ
?
упитати
чича
Стеван
.
—
немати
он
још
—
рећи
Анђелија
.
—
А
јесам
л
готов
ручак
?
—
готов
јесам
.
—
сад
хтети
и
он
.
'
ајдемо
попа
,
’
ајде
Живко
,
’
ајдемо
у
конак
.
они
отићи
у
конак
а
Анђелија
у
качара
по
ракија
.
Служи
она
она
ракија
—
док
тек
викнути
Живана
:
—
Трчи
,
снаја
,
отворити
капија
:
—
ето
тај
отац
!
-
Анђелија
спустити
чутура
на
сто
,
поклонити
се
и
изаћи
на
врата
а
одатле
полетити
на
капија
.
у
авлија
улетети
вранац
чича
Илина
.
у
кола
седити
Смиљана
и
Спасенија
у
„
закошарак
“
а
чича
Или
јесам
држати
узда
.
он
се
јесам
мог'о
одрећи
свој
стар
навика
да
јесам
кочијашити
.
крај
он
седити
Милисав
.
сав
укућанин
бити
изићи
да
дочекати
гост
.
Чича
Или
уставити
коњ
па
с
кола
викнути
:
—
Помаже
бог
!
'
—
бог
ти
помог'о
!
Чича
скочити
с
кола
.
Сава
стати
пред
коњ
,
а
Анђелија
прићи
те
пољубити
отац
у
рука
.
—
Жива
бити
ћер
!
—
нуто
,
нуто
матор
како
скакати
—
к'о
да
јесам
младић
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
бог
ја
и
јесам
!
ето
пријести
нек
пресуда
!
.
.
како
јесам
?
—
Вал
бог
!
и
ту
се
изљубити
.
Чича
Стеван
прићи
кола
а
чича
Или
се
заређати
љубити
:
са
Живана
,
с
поп
(
пошто
јесам
најпре
рек'о
;
отац
благослов
!
)
с
кмет
,
Нинко
и
други
укућанин
.
Младеж
он
љубити
у
рука
.
Смиљана
и
Спасенија
изљубити
се
такође
са
сав
,
осим
сам
што
јесам
поп
пољубити
у
рука
.
—
’
ајте
у
конак
—
рећи
чича
Стеван
.
—
ама
имати
неки
ствар
у
кола
—
рећи
чича
Или
.
—
Донеће
се
све
!
...
јесам
,
ваљда
,
дош'о
у
лоповски
село
!
—
Па
добро
,
добро
!
па
се
дигнути
с
поп
и
кмет
у
конак
.
Смиљана
и
Спасенија
отићи
са
Живана
и
Анђелија
у
кућа
,
а
чича
Стеван
наредити
Сава
да
испрегнути
коњ
и
одвести
у
ар
.
.
онда
се
и
он
вратити
у
конак
.
—
Па
,
како
пријатељ
?
—
’
Вал
бог
!
—
рећи
чича
Или
.
—
јесам
ли
на
дом
сав
здрав
и
мирно
?
—
све
,
бог
вала
!
у
тај
пар
ући
Анђелија
.
—
Па
како
мој
Анђа
?
—
К'о
јабука
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
Слуша
ли
?
—
Слуша
.
—
Чује
,
ваљда
,
све
?
—
јесам
,
богме
,
него
ти
јесам
к'о
чела
.
Што
урадити
—
урадити
јесам
!
—
е
неки
,
нека
!
тај
ја
јесам
мило
чути
!
—
рећи
чича
Или
.
Анђелија
наслужити
ракија
.
—
дед
,
ћер
,
па
ићи
тамо
мало
мати
,
а
овамо
пошљи
Миленија
,
—
рећи
чича
Стеван
.
Анђелија
послужити
све
,
поклонити
се
и
изићи
.
мало
затим
доћи
Миленија
...
—
Па
како
,
прија
,
умести
ли
мој
Анђа
да
послушати
?
—
упитати
Живана
Смиљана
.
—
умести
,
прија
.
—
јесам
ли
окумешан
?
—
Ока
свега
!
рећи
Живана
.
—
А
ја
јесам
јесам
сав
и
учити
.
велим
:
требати
она
.
—
имати
јесам
ко
и
учити
!
...
неки
ми
јесам
жив
и
здрав
па
да
се
поносити
с
она
!
...
Смиљана
куцати
срце
а
врктати
суза
.
—
Само
ти
с
она
,
прија
,
лепо
...
.
—-
са
оваки
се
морати
лепо
...
.
—
’
Вал
бог
!
—
рећи
Смиљана
.
Дан-ноћ
само
јесам
о
она
мислити
...
.
велим
млад
јесам
:
—
@card@
година
,
прија
,
сестра
!
—
хтети
умести
...
.
А
онај
,
виш
...
.
е
,
нека
,
неки
...
.
—
А
како
се
владати
?
—
упитати
Спасенија
.
—
К'о
маторка
!
—
рећи
Живана
.
увек
јесам
чист
.
кад
гост
доћи
дочекати
он
к'о
варошки
.
па
што
највише
волити
тај
јесам
:
што
јесам
завезан
врећа
.
ама
разговарати
к'о
и
ја
!
...
у
тај
пар
ући
Анђелија
.
—
зар
ти
јесам
тамо
?
—
упитати
Живана
.
—
тат
рећи
да
тамо
отићи
голубица
,
а
ја
послати
овде
.
—
е
,
добро
,
добро
.
—
Па
,
прија
,
како
јесам
код
кућа
са
здравље
?
...
питати
Живана
.
—
’
Вал
бог
!
—
како
снаја
:
слушати
ли
?
—
Слушају
—
ја
шта
хтети
.
—
е
,
нека
,
неки
...
.
’
ајд
,
седити
ви
ту
мало
—
ићи
ја
горе
,
до
пријатељ
,
да
видити
шта
и
он
радити
.
и
отићи
.
кад
Анђелија
остати
на
само
с
мајка
и
тетак
—
она
пустити
срце
на
воља
.
Очи
она
се
заблистати
од
суза
,
попустити
у
онај
крут
невестински
држање
и
савити
мајка
рука
око
врата
.
—
о
нана
,
нана
!
—
рећи
и
заплакати
се
.
—
Шта
ти
јесам
рано
?
!
—
упитати
Смиљана
поплашити
.
—
Ништа
рано
.
—
како
ништа
—
кад
плакати
?
—
од
радост
нана
.
—
да
ти
јесам
рђаво
овде
?
—
упитати
Спасенија
.
—
јесам
тетак
.
добро
ја
јесам
,
лепо
ја
јесам
,
пазити
ја
к'о
свој
—
али
сам
се
зажелети
нанети
;
много
јесам
јесам
пожелети
.
—
моћи
плаката
.
бог
неки
јесам
вала
кад
ти
јесам
само
добро
!
...
А
сад
умити
се
!
де
,
ја
хтети
ти
полити
.
и
Спасенија
узити
кут'о
,
зајитити
вод
из
видрица
и
пола
Анђелија
.
—
А
сад
бити
миран
и
гледати
какав
посао
,
па
хтети
се
довече
наразговарати
.
из
конак
викнути
да
се
постављати
.
Анђелија
отићи
постављати
совра
.
за
време
ручак
разговарати
јесам
се
о
рад
;
чича
Стеван
по
мало
и
дирати
чича
Или
;
чича
Или
опет
—
са
свој
страна
—
не
остајати
дужан
—
к'о
пријатељ
;
поп
причати
како
се
намерити
на
добар
пријатељ
,
како
и
он
његов
пријатељ
претити
да
хтети
он
подвикнути
један
дан
:
„
срећан
тај
качара
,
пријатељ
поп
!
“
—
А
вала
неки
он
нек
подвикнути
—
рећи
поп
—
али
кад
ја
искупити
неколико
„
жедан
“
у
његов
качара
,
видети
шта
хтети
бити
!
...
кад
се
ручак
свршити
—
Смиљана
се
дигнути
те
донети
дар
.
по
ред
,
њен
јесам
дужност
да
кад
ћер
први
пут
у
под
доћи
,
донети
дар
сав
укућанин
од
најмањег
до
велик
.
и
она
јесам
донети
и
сав
даривати
.
после
даривање
Смиљана
и
Спасенија
устати
иза
совра
и
отићи
Живана
.
људи
јесам
седети
и
пујући
разговарати
.
Анђелија
јесам
дворити
и
служити
она
пиће
.
—
ама
добар
тај
во
у
отава
под
кућа
—
рећи
чича
Или
.
—
ја
.
—
јављати
ли
се
трговац
!
—
јављати
.
—
Па
што
не
дати
?
—
не
моћи
да
се
погодити
—
велим
чича
Стеван
.
—
Шта
ти
дати
?
—
Ајда
видити
најпре
па
хтети
ти
казати
.
и
дигнути
се
сав
тај
отићи
у
ливада
.
Жене
разговарати
о
свој
посао
.
Живана
причати
каки
јесам
ред
код
она
у
кућа
:
причати
она
о
Анђелија
о
њен
рад
и
владање
.
Смиљана
она
само
благодарити
...
после
вечера
поседети
мало
.
Чича
Или
потражити
зет
да
видити
.
Миладин
доћи
поцрвенети
сав
к'о
рак
кад
се
укувати
.
Приђе
старац
рука
.
—
Жив
бити
!
па
камо
се
ти
,
мора
,
данас
?
—
упитати
чича
Или
.
—
А
,
тај
ја
јесам
ратар
!
—
велим
чича
Стеван
—
он
једнако
по
градина
.
—
Па
како
,
мора
—
а
?
—
’
Вал
бог
!
—
велим
Миладин
а
оборити
глава
и
гледати
у
нос
од
опанак
.
—
А
како
тај
снаша
,
слушати
ли
ви
ваш
стар
?
—
хе
,
хе
,
хе
!
...
слушати
—
ја
шта
хтети
!
—
одговорити
стидљиво
Миладин
.
—
А
слушати
,
боме
,
синак
!
кад
хтети
свој
стар
—
ја
ко
хтети
?
ви
немати
добар
пријатељ
од
ваш
родитељ
.
ја
јесам
врло
мило
да
о
ви
леп
реч
чути
...
.
пазити
се
,
слагати
се
;
па
кад
јесам
и
слога
и
пажња
и
вредноћа
ту
—
онда
и
сам
бог
помагати
.
сад
јесам
млад
—
па
радити
да
бити
зарадити
да
имати
под
старост
да
проблаговати
...
.
е
,
ајд
,
ајд
,
сад
!
ти
требати
ранити
—
ја
моћи
мало
и
поседети
.
дан
јесам
за
рад
—
а
ноћ
за
одмарање
...
.
Миладин
он
пољубити
у
рука
па
изаћи
.
и
они
поседети
мало
па
онда
се
разићи
сваки
на
свој
легало
.
Анђелија
јесам
тај
ноћ
спавати
са
мати
у
свој
вајатић
.
Смиљана
она
јесам
причати
све
што
јесам
од
Живана
чути
,
па
она
јесам
саветовати
да
и
даље
тако
радити
.
—
не
бојити
се
ти
,
нана
!
Нећу
ја
осрамотити
ни
наш
кућа
ни
твој
сед
кос
!
—
рећи
Анђелија
с
понос
и
поуздање
.
онда
јесам
питати
за
укућанин
,
за
свако
по
наособ
;
од
најмањег
до
велик
...
.
Прешло
јесам
пола
ноћ
кад
јесам
заспати
...
.
сутра
дан
пошто
јесам
ручати
,
чича
Или
заповедити
да
он
се
упрегнути
коњ
.
кад
сав
бити
готово
поздравити
се
са
пријатељ
,
посаветовати
плачан
Анђелија
и
Миладина
,
рећи
Смиљана
и
Спасенија
—
који
нешто
шапутати
Анђелија
—
да
седати
,
па
—
пошто
овај
сести
—
прекрсти
се
,
узити
узда
те
сед
и
сам
.
—
збогом
пријатељ
!
збогом
прија
!
...
—
збогом
поћи
!
—
викнути
сав
.
он
ошинути
коњ
и
излетити
на
капија
који
Анђелија
бити
отворити
...
.
после
недеља
дан
и
чича
Стеван
добити
позив
од
пријатељ
.
Анђелија
срце
играти
у
грудма
.
тај
видети
опет
свој
кућа
и
свој
другарица
!
...
први
субота
који
доћи
бити
велик
год
за
Анђелија
.
Поседаше
у
кола
:
чича
Стеван
,
Живана
,
Дража
и
Анђелија
—
и
одвести
се
у
Салаш
родитељ
Анђелин
.
Миладин
—
по
ред
—
ићи
тек
доцније
и
тај
јесам
.
тамо
јесам
пити
и
веселити
се
;
а
за
уздарје
Анђелија
јесам
однети
дар
сав
свој
бивши
укућанин
...
X
.
Прођоше
леп
дан
:
наступити
„
познати
“
јесен
са
велик
киша
.
време
бити
гадно
.
мрзети
човек
и
из
кућа
да
изаћи
.
А
и
како
да
он
не
мрзети
?
...
влага
озго
—
влага
оздо
;
земља
се
расплинути
од
силан
вод
па
пиштати
под
нога
...
.
по
небо
се
витлати
силан
облак
;
а
„
тмора
“
(
ситан
киша
)
сад
ударити
—
сад
престати
...
.
Угледаш
по
неки
пут
крајичак
плав
небо
;
срце
ти
заиграти
од
радост
,
рећи
:
„
’
вала
бог
“
...
.
тек
од
једаред
—
облак
он
прикрити
и
однети
ти
сав
нада
и
радост
...
Дође
вече
—
оно
се
изведрити
.
тек
само
под
запад
видити
који
облачак
а
и
муња
где
„
метати
.
“
Кладиш
се
да
хтети
сутра
бити
леп
време
;
показивати
онај
који
тај
спор
треперав
звезда
—
а
кад
се
тргнути
иза
сан
онај
—
пљусак
!
.
.
да
бог
сачувати
!
...
ко
год
јесам
нужда
—
не
ићи
у
таки
дан
никуд
од
кућа
;
шта
више
ни
из
кућа
не
изилазити
.
сваки
ти
тај
заузети
свој
место
око
ватра
,
гледати
весео
пламен
на
огњиште
и
гадно
време
на
поље
.
дунути
по
неки
пут
јак
ветар
тај
вратити
дим
—
што
јесам
на
баџа
излазити
—
у
кућа
—
он
стењати
,
склапати
очи
да
она
дим
не
окоље
,
говорити
непце
,
загрцнути
се
—
али
не
остављати
свој
место
...
велим
:
„
док
се
дим
не
надимити
—
не
моћи
се
ватра
нагрејати
.
“
тако
јесам
свуда
по
сеоски
кућа
—
па
тако
јесам
и
у
чича
Стевана
.
и
они
јесам
сести
око
ватра
тај
сметати
редара
.
ко
о
шта
,
оне
се
само
тужити
на
ружан
време
.
—
Ал
јесам
овај
јад
!
—
велим
Стеван
.
—
Баш
,
бог
ја
!
велим
Нинко
.
—
е
што
јесам
—
јесам
—
поштен
јесам
зима
,
—
како
јесам
поштен
?
уватити
мраз
,
пасти
снег
,
а
ти
се
утоплити
,
па
сув
ти
и
опанак
и
обојак
.
овако
—
куд
год
макнути
морати
бос
—
потрулити
обућа
—
велим
Нинко
.
—
Донеси-де
дијета
још
ракија
!
само
Анђелија
јесам
мрзити
изићи
.
она
трчати
на
сав
страна
.
Тражила
јесам
послати
и
где
он
немати
—
јер
ништа
јесам
тежити
него
дворити
и
стајати
на
један
место
.
донети
—
ракија
и
наслужити
.
—
нека
,
дијета
;
дати
чутура
амо
—
а
ти
гледати
послати
.
—
Иди-де
јетрвица
донети
вод
—
рећи
Марта
,
који
јесам
бити
редара
.
Анђелија
отићи
на
вод
.
тек
што
се
вратити
,
а
деца
у
соба
дигнути
ларма
.
—
Вида
—
де
,
ћер
,
шта
она
јесам
!
—
велим
Живана
...
.
—
јетрвица
,
донеси-де
који
дрво
.
и
тако
у
дуг
дан
.
А
кад
се
у
вече
издати
вече
,
кад
се
стар
огрејати
и
отићи
да
легати
,
онда
рад
у
рука
—
па
до
по
ноћ
.
сав
јесам
Анђелија
радити
...
са
сав
јесам
бити
у
мир
и
љубав
.
са
Марта
и
Стана
пазити
се
к'о
са
сестра
;
Миленија
јесам
поучавати
у
рад
;
бити
јесам
спрам
она
к'о
стар
сестра
—
тај
јесам
тако
—
за
кратак
време
—
и
постати
њен
поверник
.
све
,
ама
све
,
опричати
она
јесам
Миленија
;
у
она
не
бити
тајна
пред
Анђелија
...
деца
јесам
надгледати
и
миловати
.
Дође
она
по
неки
пут
и
тешко
,
али
она
сам
у
себе
рећи
:
„
требати
претрпети
—
јесам
овај
до
век
...
.
Баш
да
видити
моћи
ли
!
...
“
и
тада
се
опет
насмешити
.
_
-
у
кућа
јесам
о
она
говорити
:
„
овај
јесам
злато
;
овај
јесам
божји
дар
!
“
а
у
комшилук
:
„
овај
јесам
анђео
!
.
.
Баш
јо
овај
Живана
срећан
:
што
год
снаја
имати
—
све
ваљан
!
.
.
“
и
сам
баба
Симана
који
једаред
рећи
Живана
за
Анђелија
;
„
нов
сито
о
клин
висити
“
—
увидити
да
јесам
погрешити
,
и
,
што
јесам
главни
,
признати
свој
погрешка
јавно
—
што
јесам
никад
дотле
учинити
—
рећи
један
дан
Живана
:
—
е
,
Жика
,
ја
погрешити
кад
ти
оно
рећи
за
твој
Анђа
!
—
е
,
признавати
ли
?
—
признавати
.
овако
што
јесам
у
свој
век
видети
.
—
ето
па
видити
!
—
ама
,
јел
увек
оваки
?
—
увек
.
—
овај
хтети
бити
или
одвише
срећно
—
или
одвише
несрећно
!
—
велим
баба
Симана
.
Анђелија
јесам
чути
да
јесам
свуда
хвала
и
тај
се
поносити
.
„
’
Оћу
и
од
данас
овако
!
'
Оћу
да
бити
вредан
,
’
хтети
да
бити
умиљат
,
’
хтети
да
бити
поштен
!
...
молити
ти
се
,
господа
,
не
дати
ја
други
памет
,
и
дати
ја
здравље
!
.
.
“
Миладина
јесам
играти
срце
од
радост
.
он
јесам
толико
волити
свој
отац
и
мајка
,
да
јесам
више
ништа
ни
тражити
.
кад
год
бити
она
хтети
да
он
мало
боље
услужити
—
а
тај
јесам
увек
чинити
кад
јесам
добити
прилика
да
бити
с
он
на
сам
;
иначе
јесам
бити
стид
,
—
он
бити
рек'о
:
—
нека
,
дијета
,
неки
!
само
ти
гледати
да
јесам
она
права
—
а
за
ја
не
брати
брига
!
.
.
ја
тај
моћи
сав
сам
...
право
да
казати
:
први
дан
она
никако
јесам
ни
мислити
о
Миладина
.
она
двоје
бити
к'о
два
путник
кад
се
срести
:
гледити
се
,
видити
да
јесам
људи
—
и
тај
јесам
све
...
док
она
јесам
на
очи
и
мисао
о
он
;
али
како
одмакнути
—
к'о
да
он
никако
и
немати
.
у
душа
њен
не
бити
ни
један
осећај
за
он
;
сав
њен
брига
бити
јесам
:
да
задовољити
свекар
и
свекрва
,
за
тај
јесам
о
Миладина
слабо
мислити
.
али
,
пошто
јесам
пребринути
тај
брига
,
пошто
јесам
видети
да
јесам
сав
у
кућа
лепо
гледити
—
она
јесам
онда
хтети
још
нешто
...
Чудна
јесам
душа
човечији
!
она
никад
јесам
задовољан
са
онај
што
имати
:
—
за
час
зачамати
па
и
ако
она
јесам
добро
...
.
она
,
дакле
,
тражити
промена
тражити
нов
сласт
...
тако
јесам
и
са
Анђелија
.
Пошто
се
додворити
стар
и
пошто
се
умилити
млад
—
пошто
јесам
скинути
тежак
терет
са
дух
,
она
хтети
и
да
волити
и
да
јесам
волити
.
љубав
јесам
потребан
душа
човечији
к'о
што
јесам
потребан
ваздух
и
лебац
тело
његов
...
.
Миладин
бити
наочит
момак
.
као
благ
ветрић
на
врућина
,
запа'не
тај
здравље
и
снага
његов
;
стас
имати
момачки
а
тело
вит
.
на
вит
тело
почивати
леп
глава
осењен
свион
кос
.
Чело
он
бити
ведро
к'о
небо
у
пролеће
;
око
смеђ
и
сјајан
,
али
сјај
његов
не
бити
дрско
к'о
из
црн
ока
—
него
некако
нежно
;
образ
пунити
и
једрити
,
усна
мало
испупчен
к'о
у
какав
добричина
.
младост
волити
спољни
лепота
—
и
Анђелија
она
јесам
заволети
.
Миладин
бити
благ
и
добричина
.
његов
велик
жеља
бити
јесам
да
задовољити
отац
и
мајка
.
Ништа
не
бити
под
небо
што
он
за
она
не
бити
учинити
.
Највише
се
само
онда
радов'о
кад
јесам
они
радостан
бити
—
и
он
јесам
заволити
Анђелија
што
јесам
отац
и
мајка
он
на
задовољство
служити
.
овај
два
млад
путник
кроз
живот
—
састати
јесам
се
случајно
на
један
стаза
.
њихов
циљ
бити
један
исти
.
њихов
пут
бити
један
исти
...
они
јесам
се
најпре
спријатељити
,
па
онда
заволити
.
заволити
јесам
се
онај
силан
љубав
,
онај
вечит
љубав
који
до
гроб
трајати
;
а
после
смрт
као
цветак
на
гроб
мирисати
и
оживљавати
...
Нећу
ви
причати
о
онај
што
јесам
бити
у
вајат
;
јесам
да
не
умети
—
него
хтети
.
тај
хтети
знати
сваки
онај
који
јесам
оженити
и
сваки
она
који
јесам
удати
—
и
без
ја
;
а
који
јесам
нежењен
и
неудат
—
знати
за
кратак
време
...
тај
живот
бар
брзо
пролазити
!
.
.
они
јесам
крити
свој
љубав
и
пред
млад
и
пред
стар
.
кад
год
бити
морати
Миладин
који
реч
са
Анђелија
проговорити
—
у
присуство
укућанин
—
он
бити
оборити
глава
и
поруменети
:
тако
исто
и
Анђелија
.
они
се
никад
јесам
звати
име
,
него
,
Миладин
јесам
она
звати
:
дијета
а
она
јесам
он
довикивати
узвик
:
еј
ти
,
или
:
о
еј
!
—
дијета
!
звати
ти
нешто
Марта
.
—
сад
хтети
!
одговорити
бити
Анђелија
.
—
еј
ти
!
звати
тај
тат
у
соб
.
—
ето
ја
сад
—
одговорити
бити
он
...
Прође
„
познати
“
јесен
.
небо
се
изведрити
.
мраз
учестати
;
један
јесам
још
попустити
а
други
већ
стег'о
.
по
пут
се
почети
већ
дизати
прашина
.
Беше
суво
и
лепо
к'о
у
пролеће
—
само
бити
ладан
.
људи
вући
дрво
или
„
трап
“
поврће
у
трап
;
жена
износити
разбој
из
соб
у
који
требати
зимовати
,
а
стока
бегати
под
топле
наслон
од
зима
.
.
,
један
јутро
уранити
чича
Стеван
пре
свити
и
изићи
на
поље
.
Анђелија
тумарати
по
кућа
.
—
Јес
’
уранити
,
снаја
?
—
јесам
,
тат
.
—
охо
!
овај
дува
баш
!
—
зима
јесам
.
Чича
изаћи
,
па
—
кад
се
вратити
натраг
рећи
:
—
Имаћемо
данас
снег
.
него
ти
,
снаја
,
наложити
добро
вуруна
.
—
Оћу
тат
.
сванути
.
небо
убелети
к'о
самртан
покров
;
облак
се
на
он
сталожити
па
готово
пасти
на
земља
;
„
маџарац
“
(
северац
)
уједначити
па
резати
к'о
бријачица
;
врабац
жалостивно
цвркутати
...
настати
јесам
тишина
,
она
немати
тишина
,
који
увек
предходити
промена
време
,
и
у
који
тај
сваки
гласак
јасније
звучати
...
на
једаред
почети
оретко
падати
перо
по
перо
,
велик
округао
и
изрецкан
:
чинити
ти
се
да
звезда
падати
;
мало
по
мало
почети
падати
ситан
али
чешће
...
.
док
осути
.
.
.
—
снег
,
снег
!
...
деца
појурити
на
праг
;
стар
се
нагнути
па
гледати
кроз
процепљен
артија
на
прозор
...
сав
срце
радостан
закуцати
;
сав
рећи
:
—
'
Вал
бог
!
...
А
снег
само
падати
.
Већ
јесам
убелети
земља
;
побелети
и
кров
на
зграда
;
само
кућни
кров
још
јесам
с
тај
што
јесам
угрејати
ти
се
на
он
топити
.
—
Дај-де
,
дијета
,
мало
снег
овамо
!
—
рећи
чича
Стеван
отворити
прозор
.
један
од
деца
додати
он
.
—
сув
к'о
песак
!
.
.
ала
хтети
бити
с'оника
!
—рече
чича
.
—
То
хтети
ваљати
!
—
велим
Нинко
.
—
Моћи
хтети
осећи
и
довући
јапија
.
—
Моћи
хтети
...
деца
,
у
соб
!
гле
ти
она
како
јурити
!
и
чича
Стеван
гледати
задовољно
како
стопа
дечији
остављати
трагати
у
снег
.
не
седити
се
чича
Стевана
никако
код
кућа
;
све
да
он
јесам
да
куда
изићи
.
—
Ко
јесам
отиш'о
да
положити
крава
?
—
питати
он
.
—
Сава
.
—
Ко
јесам
отиш'о
у
лужњак
свиња
?
—
Миладин
.
—
снаја
?
...
.
Дај-де
ја
наћи
мој
коњ
(
штап
)
да
и
ја
куда
макнути
;
никако
ја
се
не
седити
код
кућа
.
снег
вејати
како
јесам
бог
воља
.
Чича
умотати
глава
шал
;
на
рука
набити
рукавица
и
узити
штап
.
Анђелија
он
испратити
...
.
тај
вече
окупити
се
код
чича
Стевана
:
Маринка
Мандић
,
Живан
,
кмет
,
Дража
и
још
неколико
она
.
Дошли
да
посести
и
разговарати
и
да
прекратити
дуг
ноћ
„
к'о
царев
година
.
“
Анђелија
јесам
дворити
и
служити
.
људи
се
разазурити
к'о
код
свој
кућа
;
дирати
Дража
и
шалити
се
један
с
други
.
сав
тај
зачињавати
чутура
што
јесам
Анђелија
додавати
.
—
Види-де
,
дијета
,
падати
ли
још
снаг
!
—
рећи
чича
Стеван
.
Анђелија
изићи
,
па
кад
се
вратити
рећи
:
—
падати
.
—
е
ићи
сад
донети
још
пиће
.
’
Оћу
да
пити
јер
јесам
расположен
.
.
само
да
хтети
скоро
престати
.
.
ала
хтети
овај
да
бити
с'оник
!
.
.
дед
,
Дража
,
јава
један
.
волити
тај
гусле
него
тамбура
,
а
за
„
музуке
“
(
ћемане
)
не
марити
никако
.
Анђелија
отићи
по
пиће
а
Дража
узити
гусле
,
загудети
,
загудети
,
па
онда
почети
певати
.
пола
ноћ
јесам
давно
превалити
.
Дража
једнако
накарада
:
час
певати
уз
гусле
час
задиркивати
све
.
људи
се
смејати
или
слушати
а
Анђелија
дворити
и
служити
.
Чим
нестати
у
чутура
,
она
ићи
и
точити
.
кад
год
бити
се
натраг
вратити
чича
Стеван
јесам
питати
:
—
падати
ли
још
?
—
падати
—
одговорити
бити
она
.
—
ама
што
ти
тако
једнако
распитивати
за
снег
?
—
упитати
чича
Стевана
Маринка
.
—
не
знати
како
волити
кад
снег
падати
!
—
одговарати
чича
.
—
ја
знати
и
зашто
волети
!
—
Вели
Дража
.
—
е
,
чик
погодити
!
—
за
тај
што
јесам
снег
бео
,
а
и
ти
јесам
бео
.
сав
се
заценити
од
смеј
.
—
Мор
,
’
хтети
ли
кућа
?
—
рећи
кмет
.
—
сад
хтети
,
кмет
.
дуг
јесам
ноћ
:
имати
кад
и
одспавати
,
—
велим
чича
.
—
Мор
јесам
ја
за
ми
.
ја
сутра
моћи
и
до
ручаница
,
али
овај
дете
...
—
млад
јесам
—
нек
двор
.
—
е
,
брата
,
јесам
се
ја
џабе
трудити
.
нек
ми
и
послушати
мало
—
шта
хтети
!
—
велим
Дража
.
—
требати
и
она
одспавати
—
рећи
кмет
.
—Лако
хтети
за
тај
!
...
дед
тај
ја
,
дијета
,
један
„
варен
.
“
—
Што
хтети
ти
—
бог
тај
видети
—
зар
не
видити
да
јесам
пијан
—
рећи
он
Маринка
.
—
К'о
земља
!
—
Па
што
хтети
ти
?
—
да
се
лечити
.
—
зар
„
варен
?
“
—
ја
!
—
Ко
јесам
тај
још
видети
?
—
Видићеш
и
тај
—
јер
и
ти
већ
требати
!
дед
,
снаја
,
срећа
ти
!
Анђелија
изићи
смејати
се
.
спотакнути
угарак
на
огњиште
—
ватра
план
.
она
узити
један
лонац
,
усути
у
он
ракија
и
престава
уз
ватра
.
онда
отићи
тражити
мед
.
Живана
изаћи
из
соб
.
—
Шта
радити
,
ћер
?
—
варити
ракија
,
мајка
.
—
јесам
л
задремати
?
—
јесам
још
.
—
Добра
се
држати
!
А
шта
хтети
ћер
:
сав
знати
да
јесам
лако
бити
млад
.
три
пут
нокат
преко
зима
—
с
нога
спадати
...
.
Најтеже
јесам
у
зима
...
и
Живана
отићи
у
соб
.
„
нек
спадати
,
вала
!
—
мислити
Анђелија
.
Ништа
јесам
лако
на
овај
свет
;
сав
јесам
тешко
што
год
човек
радити
,
само
ако
’
хтети
да
урадити
к'о
што
требати
“
...
.
узварити
ракија
,
усути
у
чаша
и
отићи
да
послужити
Дража
.
—
Баш
’
хтети
да
пити
?
—
питати
Маринка
Дража
.
—
бог
ја
,
’
хтети
!
и
попити
пун
чаша
.
—
’
Оћеш
ли
још
?
—
упитати
Анђелија
.
—
Нећу
више
—
доста
јесам
.
—
сад
хтети
бити
још
пијан
!
—
рећи
он
Маринка
.
—
јок
,
богме
!
сад
јесам
баш
трезан
.
лепо
осећати
—
кад
пити
—
како
ја
односити
пијанство
из
глава
.
сутра
ја
хтети
ни
глава
заболети
—
а
ти
хтети
бити
к'о
изломити
.
Поседеше
још
мало
па
се
и
они
дигнути
кућа
.
—
ама
људи
—
рећи
чича
Стеван
—
најбоље
хтети
бити
да
ви
ноћити
.
—
јок
!
—
рећи
они
.
—
Помрчина
јесам
—
јесам
;
сад
јесам
од
снег
убелети
па
се
видити
к'о
у
по
дан
—
рећи
Дража
—
лак
ноћ
!
—
Лака
ноћ
!
и
отићи
.
Анђелија
она
испратити
до
капија
,
поклонити
она
се
и
изљубити
она
у
рука
,
па
се
вратити
у
кућа
да
свекар
намирити
.
—
Дета
мој
,
само
ја
покрити
—
па
ићи
и
ти
спавати
,
већ
јесам
доцкан
.
Анђелија
он
'
покрити
,
рећи
:
лак
ноћ
,
пирнути
у
свећа
и
изићи
.
кад
јесам
у
сав
вајат
доћи
—
Миладин
јесам
у
велик
спав'о
.
спустити
се
и
она
у
кревет
и
заспати
к'о
заклан
...
.
XИ
сав
јесам
укућанин
—
к'о
што
рећи
—
волити
Анђелија
,
али
јесам
—
чинити
ја
се
—
ники
јесам
волити
к'о
чича
Стеван
.
никуд
он
на
даљ
без
она
не
бити
иш'о
;
никакав
весеље
у
село
—
на
који
беше-позват
—
јесам
бити
без
Анђелија
.
Чича
бити
научити
да
он
она
дворити
.
он
јесам
бити
човек
,
који
’
хтети
кад
и
кад
да
протерати
ћев
,
који
хтети
да
се
поносити
са
онај
што
имати
.
рећи
он
људи
:
—
Добра
тај
сан
.
—
А
кад
јесам
у
ја
шта
бити
рђаво
?
—
запит'о
бити
он
поносито
.
—
А
Анђелија
вала
и
бити
за
хвала
.
ако
јесам
где
год
на
свадба
—
к'о
оно
кад
јесам
Ика
за
Пера
Марков
довести
—
млад
двор
свој
свекров
.
—
Анђелија
одвојити
од
свити
;
и
по
лепота
,
и
по
висина
,
и
по
владање
...
јесам
дакле
чудо
ако
јесам
многи
младић
за
она
уздан'о
...
ја
хтети
да
ви
причати
за
један
.
тај
јесам
бити
Вук
Срдановић
.
имати
код-нас
на
село
људи
који
јесам
пола
сељанин
а
пола
господа
.
сељак
јесам
само
по
одело
—
а
господа
по
сав
осталом
—
јер
не
копати
и
не
орати
.
Међа
таки
сорта
људи
спадати
и
Вук
...
бити
јесам
јединац
у
отац
и
мати
,
па
нешто
тај
,
нешто
болешљивост
његов
у
детињство
—
па
он
родитељ
размазити
.
Ништа
јесам
горе
од
мазан
дете
.
ники
он
у
кућа
јесам
бити
прав
.
од
рад
јесам
хтети
ништа
да
радити
,
тај
он
тако
отац
и
мати
дада
у
школа
,
који
од
вајкада
постојати
у
Глоговац
.
он
јесам
бити
даровит
и
врло
лако
учити
,
тако
,
да
он
јесам
учитељ
у
почетак
„
псалтир
“
поставити
за
„
стар
“
ђак
.
осим
тај
он
и
певати
лепо
к'о
славуј
;
а
учитељ
опет
имати
јесам
ту
манути
да
сав
кроз
прст
гледати
онај
који
јесам
добар
певач
...
дакле
и
учитељ
он
јесам
мазити
.
А
он
,
видити
,
да
он
ники
ништа
хтети
,
тук'о
јесам
немилице
свој
друг
.
ако
бити
се
ко
на
он
потужити
учитељ
—
тај
бити
страд'о
после
...
тако
он
свршити
и
„
псалтир
.
“
Учитељ
посаветовати
отац
његов
да
он
да
у
Шабац
„
на
наука
.
“
овај
пристати
и
тако
Вук
отићи
у
Шабац
.
али
у
Шабац
не
бити
к'о
у
Глоговац
.
и
тамошњи
учитељ
јесам
волити
добар
певач
,
али
јесам
и
казнити
сваки
који
бити
бити
безобразан
.
за
онај
година
изести
јесам
Вук
више
батинати
него
што
имати
кос
на
глава
.
канити
се
неколико
пута
и
да
бегати
кућа
,
и
тај
бити
заиста
учинити
само
да
јесам
бити
Китог
.
у
тај
време
Китог
јесам
бити
обраст'о
густ
шум
;
а
Вук
се
опет
много
бој'о
свој
имењак
што
у
шума
живити
—
па
он
јесам
тај
задржавати
.
Издржа
јуначки
година
дан
.
но
отац
он
опет
дати
и
други
година
,
и
тај
опет
код
исти
учитељ
да
се
још
„
мало
поучити
.
“
опет
издржати
по
година
.
тада
он
умрети
отац
,
и
он
стриц
вратити
кућа
.
Беше
већ
читав
момчина
,
али
ништа
не
радити
.
бадава
јесам
стриц
вик'о
на
он
’
—
ништа
он
се
јесам
тицати
.
он
јесам
врљ'о
по
ви
дуг
дан
по
село
,
налазити
се
око
кмет
и
тамо
јесам
кад
што
пискар'о
.
Изаш'о
јесам
на
глас
као
„
жесток
“
ћата
;
а
што
јесам
умести
„
сочинити
“
тај
не
бити
више
;
јесам
се
у
тај
бој'о
ни
капетановати
ћата
.
стриц
он
,
најзад
,
оженити
,
не
бити
ли
он
кући
окрен'о
—
аја
не
помагати
!
...
месец
—
два
радио
јесам
,
вајни
,
код
кућа
,
па
онда
одустати
са
сав
.
сав
се
налазити
код
судница
,
у
мејана
са
ћата
капетанов
,
па
она
најпосле
почети
и
тамо
одлазити
„
да
се
—
велим
—
поучавати
.
“
—
Шта
хтети
—
говорити
јесам
стриц
—
кад
ја
јесам
бог
оваки
створити
?
не
моћи
ја
мотика
ни
кос
маћа
.
ја
јесам
бог
овај
одредити
.
—
стриц
бити
човек
прост
.
он
мислити
да
јесам
тај
истина
;
да
јесам
бог
угодно
да
пустити
на
његов
кућа
„
наказаније
“
за
његов
знан
и
незнан
грех
—
слегнути
најзад
раме
,
рећи
:
„
божји
воља
“
...
и
више
јесам
ни
наваљив'о
на
Вук
да
радити
.
Вук
јесам
и
даље
агов'о
и
благов'о
.
радити
јесам
што
јесам
хтети
.
у
кућа
јесам
заповед'о
и
морати
јесам
он
слушати
к'о
год
и
стриц
домаћин
.
одлазити
јесам
у
варош
,
канцеларија
—
један
реч
:
свуда
где
јесам
хтети
.
Зарађив'о
јесам
на
писање
и
трошити
немилице
.
јесам
он
бити
од
онај
људи
који
јесам
кајишарити
да
бити
стећи
—
он
јесам
кајишарити
да
бити
благов'о
.
са
осмејак
бити
тек
рек'о
:
„
ђаво
дон'о
—
ђаво
и
нек
носити
!
...
“
према
тај
јесам
никако
чудо
што
јесам
пост'о
„
нокташ
.
“
Жена
његов
постати
он
гадан
.
он
тумарати
по
село
од
кућа
до
кућа
,
и
што
јесам
год
видети
млад
и
лепо
—
сматрати
да
јесам
његов
.
Највеће
он
јесам
задовољство
бити
:
да
затрети
чедност
у
млад
чељаде
...
ја
бити
волити
да
ви
јесам
ни
помињ'о
о
он
:
у
ја
се
мутити
утроба
и
гадити
ја
се
кад
о
он
причати
,
а
нарочито
о
тај
његов
гадан
навика
—
али
морати
!
.
.
веровати
ја
,
не
бити
ја
ни
помен'о
име
његов
—
да
и
он
јесам
им'о
удео
у
јадан
живот
Анђелина
...
ја
јесам
Србин
,
и
ништа
не
бити
волити
,
него
да
причати
само
мио
и
леп
догађај
из
живот
мој
народ
—
али
—
кад
јесам
узети
перо
—
не
вредити
ја
лагати
.
ја
морати
изнети
подједнако
и
добро
и
зло
...
да
ви
он
описати
само
:
средњи
раст
сувоњав
и
прав
к'о
свећа
;
очи
и
кос
плав
,
али
он
из
очи
бити
нешто
што
моћи
крстити
:
безобразлук
.
кад
бити
у
стар
жена
бити
онаки
очи
—
сељак
бити
јесам
назвати
вештица
.
лице
он
бити
дугуљаст
опточити
мали
кестењаст
брада
;
на
сред
лице
седити
велик
кукаст
нос
,
али
тако
,
к'о
да
он
јесам
неко
после
усадити
,
јер
бити
накривити
на
десни
страна
.
на
горњи
усна
бити
мали
брчић
испод
који
—
кад
говорити
или
се
смејати
—
провиривати
ситан
бео
зуб
.
тело
он
бити
доста
снажан
и
здрав
.
по
ношиво
бити
јесам
„
кевиљ
“
.
леп
кошуља
,
срмајли
јечерма
и
тозлуке
,
преплетен
опанак
,
шарен
чарапа
,
вишњев
вес
са
свилен
кићанком—испод
који
бити
углађен
и
зачешљан
кос
—
сав
бити
чисто
к'о
да
јесам
сад
из
дућан
.
ето
,
тај
се
човек
бити
заглед'о
у
Анђелија
.
Шта
јесам
чинити
и
радити
не
бити
ли
он
пасти
шака
.
по
читав
ноћ
мислити
само
о
она
.
Тражио
јесам
по
село
момчад
и
плаћати
колико
јесам
права
само
да
јесам
из
кућа
измамити
...
кад
јесам
видети
да
тај
ништа
не
помагати
—
онда
јесам
кидисав'о
жена
да
тај
онај
учинити
...
али
,
Анђелија
бити
паметан
,
па
кад
она
Петри
Митров
тај
помен
—
хтети
јесам
смождити
.
—
срам
тај
бити
!
—
рећи
она
.
—
зар
ја
срам
;
ја
маторити
жена
?
—
узвикнути
Петри
.
—
ти
јесам
ни
жена
!
.
.
јер
да
јесам
жена
,
тај
бити
гледати
твој
деца
и
твој
кућа
,
а
не
бити
се
бавити
ћорав
посао
!
—
Ко
јесам
жена
?
.
.
добро
,
добро
,
ћерка
,
казати
ја
тај
твој
свекрва
!
Питаћу
ја
ти
ко
тај
тај
казати
!
—
Теба
,
казати
,
а
ти
ићи
па
се
тужити
ко
’
хтети
!
—
Знаћеш
ти
за
Живана
!
—
да
ли
хтети
ја
знати
,
тај
не
знати
;
али
да
хтети
јесам
ти
упамтити
—
тај
знати
у
тврд
!
...
и
Петри
отићи
да
однети
Вук
црн
гласе
...
први
пут
тај
вече
—
од
како
јесам
у
овај
кућа
доћи
—
Анђелија
бити
озбиљан
.
на
њен
румен
усна
јесам
лебдети
осмејак
.
она
бити
тако
криво
и
тешко
к'о
да
јесам
нешто
драг
изгубити
.
„
еј
мој
леп
Салаш
!
—
мислити
она
.
—
у
ти
бити
срећан
.
моћи
јесам
по
воља
тумарати
по
читав
ноћ
,
а
да
ја
ники
ни
један
скарадан
реч
не
казати
.
.
јесам
ли
икад
пред
ко
шта
учинити
;
да
ли
јесам
рећи
који
срамотан
реч
?
...
јесам
!
па
од
куд
да
ја
сад
овај
Петри
тако
што
говорити
?
.
.
“
и
доћи
она
отужно
...
она
се
гадити
,
она
се
љутити
на
овај
понуда
.
њен
чист
и
чедан
душа
јесам
моћи
да
се
не
гнушати
;
њен
памет
јесам
моћи
ја
да
појмити
,
а
камо
ли
да
сватити
дубина
понор
у
који
хтети
да
јесам
гурнути
...
она
се
само
питати
:
„
3ар
имати
такав
људи
!
.
.
зар
она
хтети
бог
да
потрти
гром
?
...
“
од
једаред
осетити
потреба
да
испричати
који
шта
она
се
десити
.
али
ко
хтети
?
.
.
Миленија
?
.
.
не
,
само
Миленија
не
!
.
.
Миладина
?
.
.
ко
он
смести
казати
,
и
како
хтети
он
казати
?
.
.
А
како
бити
бити
да
казати
Марта
?
.
.
најбоље
да
казати
Марта
.
она
хтети
јесам
моћи
и
посаветовати
шта
да
радити
.
и
она
изазвати
Марта
и
сав
она
испричати
.
—
е
,
мој
јетрвица
,
јесам
ти
први
.
тај
јесам
један
страшан
човек
.
ја
све
пазити
—
кад
куда
ићи
;
сав
се
бојити
да
ја
он
не
срести
.
тат
он
јесам
зорли
омрз'о
па
се
и
завадити
с
он
.
од
тај
доба
Анђелија
се
почети
плашити
Вук
.
али
она
ни
савест
не
бити
више
миран
.
она
јесам
гристи
што
тај
сав
јесам
казати
и
он
,
Миладина
.
толико
пута
канити
се
па
—
не
смести
.
„
Мог
ја
питати
:
„
кад
јесам
тај
бити
;
што
ја
јесам
још
онда
казати
“
?
.
.
па
шта
да
он
одговорити
?
.
.
о
бог
,
бог
;
ала
јесам
тешко
живети
кад
имати
поган
људи
!
.
.
он
,
сад
,
—
и
ако
ништа
јесам
бити
—
моћи
пустити
реч
да
јесам
;
моћи
тај
учинити
и
она
матор
несрећа
,
Петри
—
па
шта
да
радити
онда
?
.
.
ух
страшно
!
.
.
“
и
она
се
згрозити
од
помисао
:
да
тако
што
чути
тат
и
мајка
,
па
онда
баба
и
нана
,
па
тетак
,
па
он
...
„
ја
не
бити
моћи
више
живети
—
ја
бити
се
убити
!
.
.
или
бити
отићи
па
скочити
у
дрински
„
вилиман
“
(
вртлог
)
—
само
да
ја
нестати
са
овај
свет
!
.
.
“
један
вече
ући
у
вајатић
да
легнути
.
Миладин
давно
засп'о
.
она
сести
на
креветац
и
изути
се
.
не
легати
к'о
што
јесам
обично
радити
—
него
остати
седећи
.
грозан
слика
лебдити
пред
очи
њен
.
К'о
пук'о
глас
о
тај
,
па
к'о
дочути
сав
,
па
чак
и
њен
код
кућа
,
па
к'о
Ика
ићи
тамо
и
донети
она
порука
од
отац
:
„
неки
ја
више
не
ићи
на
очи
:
она
више
јесам
мој
дете
;
она
,
она
јесам
ђаволски
...
.
“
А
к'о
свекрва
стати
пред
она
па
велим
:
„
ето
!
ја
се
с
ти
поносити
к'о
пролеће
цвеће
—
па
ти
тако
да
обрукати
и
себе
и
ја
и
мој
кућа
!
стид
тај
бити
ћер
мој
сести
кос
и
твој
поштен
другарица
!
.
“
и
она
се
заплакати
.
суза
к'о
киша
полити
она
једар
образ
.
Миладин
се
почети
мешкољити
,
па
кад
чути
плач
—
дигнути
глава
.
—
дијета
!
—
викнути
он
.
она
се
стегнути
и
једва
полако
одговорити
.
—
Чујем
.
—
Шта
јесам
ти
?
—
Ништа
,
ништа
.
—
ама
ти
плакати
,
чинити
ја
се
?
хтети
одговорити
да
јесам
—
па
не
моћи
заплакати
се
.
—
Шта
ти
јесам
?
!
упитати
он
и
скочити
:
нешто
он
леднути
.
—
крив
јесам
!
—
рећи
она
и
не
знати
шта
говорити
.
—
крив
!
.
.
да
се
јесам
с
наја
...
.
—
јесам
—
пресећи
он
она
реч
—
јесам
ни
с
ко
!
.
.
али
јесам
крив
пред
ти
.
—
Пред-а-мном
?
—
ја
!
јесам
ти
ништа
казати
:
јесам
смести
:
бити
ја
стид
.
—
А
шта
?
и
она
он
испричати
све
;
и
како
јесам
Вук
слати
Петри
,
и
што
јесам
Петрија
одговорити
,
и
како
се
бојити
.
—
ама
јесам
ли
тај
истина
?
—
истина
јесам
.
и
јетрвица
Марта
јесам
причати
.
—
Ништа
,
ништа
.
ако
ники
—
ја
хтети
Вук
упамтити
!
А
ти
,
’
ајд
спавати
,
моћи
лудовати
!
—
Само
се
бојити
:
попрати
ја
по
уста
,
па
куд
хтети
онда
?
—
ја
хтети
онда
убити
и
он
и
Петри
!
—
викнути
он
љутит
.
Анђелија
легати
.
и
ако
се
бојати
глас
—
опет
она
бити
лакше
кад
јесам
он
казати
.
Срећом
,
овај
тај
јесам
ни
падати
на
ум
...
.
дан
јесам
пролазити
у
рад
,
а
ноћ
у
дворба
и
угодба
.
Анђелија
јесам
страховати
—
али
она
се
слутња
не
обистинити
.
једва
се
мало
примирити
.
у
тај
проћи
и
зима
.
некако
први
дан
пролеће
отићи
Анђелија
отац
и
мајка
.
кад
се
враћати
отуд
у
потес
глоговачки
срет
Вук
.
дан
бити
леп
.
по
каљав
земља
указати
се
мек
леп
стаза
.
дрво
напупити
;
шева
певати
;
небо
се
плавити
;
сунце
грејати
благо
;
његов
топлота
прожмавати
тај
цео
тело
,
па
ти
мило
к'о
да
ти
миловати
рука
мајчин
.
Анђелија
се
замислити
о
свој
,
сагнути
глава
доле
,
па
он
јесам
ни
опазити
.
—
Помоз
’
бог
,
снаша
!
по
навика
—
и
ако
он
јесам
познати
—
Анђелија
се
поклонити
и
одговорити
;
—
бог
ти
помог'о
!
па
онда
сићи
са
стаза
да
он
пута
начинити
.
—
како
јесам
?
—
’
Вал
бог
!
—
где
јесам
ти
бити
?
—
код
отац
.
он
онда
стати
и
упиљити
у
она
.
она
обор
глава
.
—
Па
где
јесам
ти
,
мора
?
Анђелија
ћуташе
.
—
ја
погинути
за
ти
!
—
наставити
он
.
немати
ноћ
да
ти
не
саснити
!
Анђелија
опет
ћуташе
.
—
да
ја
јесам
,
бар
,
да
ти
по
чешће
виђати
—
бити
бити
ја
лакше
.
овако
,
лепо
полудети
!
—
Склони-де
се
да
проћи
—
рећи
Анђелија
.
—
Чекај
мало
!
Што
журити
,
кад
имати
кад
?
—
склонити
се
кад
ти
велим
!
—
да
ја
ти
јесам
пољубити
—
волити
бити
нег
’
да
ја
бог
здравље
да
!
—
рећи
он
не
мицати
се
с
место
,
а
сав
поцрвенети
к'о
ћуран
.
—
Ена
ти
твој
жена
па
љуба
—
а
ја
пустити
да
ићи
!
—
Ко
да
љубити
баба
?
да
јесам
ја
оваки
образ
,
па
да
љубити
до
смрт
!
и
ту
се
махати
рука
једар
Анђелин
образ
.
она
он
одбити
рука
,
па
поћи
преко
блато
да
само
измакнути
.
али
он
стати
пред
она
.
—
не
ићи
Анђа
,
анђео
божији
!
...
Што
мрзети
,
болан
,
на
ја
?
зар
јесам
добар
онај
твој
смоља
,
Миладин
?
тај
јесам
,
болан
,
млад
и
леп
.
А
он
?
.
.
ето
,
кад
јесам
довести
,
па
немати
ни
трбува
!
.
.
док
јесам
млад
ти
требати
да
проживети
,
да
се
после
не
бити
кајати
!
...
А
што
хтети
ми
живот
ако
хтети
један
други
љубав
учинити
!
.
.
и
ту
,
дрхћући
рука
,
поћи
прса
Анђелин
.
онај
план
.
образ
она
букнути
;
из
очи
она
сенути
пламен
гнев
;
крв
она
појурити
у
глава
;
жила
она
забрекнути
од
силан
навала
крв
.
—
да
ја
се
јесам
такнути
!
—
викнути
она
и
подигнути
песница
.
—
Па
удрити
!
...
удрити
бог
тај
дати
!
Шта
хтети
кад
не
моћи
друкчије
?
убити
ја
,
али
ја
не
одрећи
!
образ
он
се
зацрвенети
гадан
страст
;
на
очи
зашкиљити
к'о
да
јесам
добити
„
ћорило
“
,
а
тело
дрхтати
к'о
да
он
јесам
„
гребати
“
уватити
.
—
даље
од
ја
или
хтети
ти
млатнути
к'о
џукела
!
—
То
хтети
бити
само
капара
!
—
рећи
он
.
—
и
опет
поћи
рука
прса
Анђелин
.
Вис
јесам
видети
шта
бити
.
обузети
јесам
такав
гнев
,
какав
јесам
од
рођење
јесам
обузети
.
сполатити
Вук
к'о
дете
и
гурнути
он
далеко
од
себе
.
Вук
пасти
у
блато
.
јесам
умести
ни
да
бегати
.
стати
на
онај
место
к'о
да
се
окаменити
.
Вук
се
дигнути
.
—
зар
тако
,
снаша
?
—
То
ти
јесам
од
ја
капара
!
—
Упамтићеш
ти
ја
!
—
рећи
он
скидати
блато
са
себе
.
—
ако
ја
се
још
једанпут
приближити
—
тај
хтети
бити
излупати
к'о
ники
твој
!
—
Нећу
ја
тај
!
сад
хтети
чути
твој
гусле
по
село
?
—
онда
...
.
онда
хтети
ти
убити
!
—
викнути
Анђелија
ван
себе
готово
кад
се
сетити
на
шта
он
нишанити
.
овај
претња
к'о
да
учинити
свој
:
Вук
обор
очи
доле
и
ућутати
.
Ничега
се
јесам
плашити
к'о
смрт
.
—
Јача
јесам
од
ти
,
упамтити
!
—
рећи
Анђелија
.
ако
бити
ти
,
или
ма
к'о
пронети
ма
какав
глас
—
онда
ја
хтети
живети
!
али
пре
него
што
умрети
,
заклати
ти
јединац
,
запалити
тај
кућа
,
па
хтети
ти
у
онај
пламен
бацити
!
...
Јес
’
упамтити
'
?
...
.
и
дрхтати
од
силан
раздражености—она
се
упутити
село
.
Вук
остати
ћутети
.
А
кад
она
одмакнути
он
рећи
:
—
ја
зао
жена
!
...
.
овако
шта
ја
јесам
видети
у
сав
век
...
.
али
неки
!
Доћи
хтети
ти
Вук
глава
макар
за
десет
година
!
...
.
XИИ
Прође
пролетњи
равнодневница
.
јарик
већ
ник'о
;
кукуруз
од
три
перо
—
таман
за
копање
.
Чича
Стеван
дати
мотика
да
се
клепати
,
а
Нинко
само
причати
:
како
јесам
шеница
густ
к'о
четка
,
како
јесам
кукуруз
модрити
к'о
чивит
,
и
како
хтети
бити
летина
и
рана
и
добра
.
Жене
срађивати
свој
рад
и
трудити
се
да
бити
готовити
пре
копање
.
један
дан
стајати
Марта
и
Анђелија
на
бунар
.
март
испирати
рубина
.
—
Дај-де
,
јетрвица
,
усути
још
један
ков
—
рећи
Марта
.
Анђелија
се
махати
рука
за
ков
,
али
јесам
брже
боље
тргнути
,
уватити
се
за
пас
и
сав
поцрвенити
.
март
јесам
баш
у
тај
пар
погледати
.
—
Шта
јесам
,
јетрвица
?
—
упитати
.
—
Ништа
—
рећи
Анђелија
.
—
како
,
ништа
?
—
Ништа
кад
ти
велим
!
—
рећи
Анђелија
и
поцрвенити
још
већма
.
—
А
,
знати
сад
!
—
рећи
Марта
.
—
е
,
јетрвица
,
сестра
,
нек
ти
јесам
са
срећом
!
.
.
морати
казати
мајка
...
—
Шта
,
зар
она
?
!
К'о
сестра
тај
молити
,
јетрвица
,
не
казивати
она
!
—
рећи
Анђелија
склопити
рука
.
—
’
ајд
,
не
лудовати
'
.
она
морати
знати
да
ти
не
бити
одредити
пос'о
што
јесам
за
ти
.
—
Али
кад
ти
молити
!
—
ти
мислити
да
тај
сакрити
!
А
кад
се
тај
моћи
сакрити
?
...
онда
хтети
да
грдити
и
ја
и
ти
.
Анђелија
не
рећи
више
ништа
;
а
Марта
—
пошто
изапрати
и
разастрети
рубина
по
сушило
—
отићи
у
кућа
,
изазвати
Живана
на
страна
и
казати
она
.
Живана
дозвати
Анђелија
,
увести
јесам
у
соб
,
и
посаветовати
јесам
како
да
се
владати
у
садањи
стање
.
од
тај
доба
Анђелија
не
обући
више
свој
младачки
руво
.
пазити
јесам
на
много
што
шта
:
јесам
смести
прећи
преко
оборен
сикира
,
нити
преко
вила
;
јесам
смести
носити
никакав
семе
,
као
пасуљ
,
кукуруз
и
т
.
д
.
у
крило
да
она
не
бити
тај
по
дете
излазити
;
јесам
смести
целивати
крста
,
нити
се
пречестити
,
да
она
не
бити
дете
добити
падајући
болест
;
јесам
се
смести
на
Ђурђев
дан
окупати
,
да
она
се
не
бити
дете
удавити
;
јесам
смести
ложити
клин
на
ватра
;
јесам
смести
јести
ни
риба
ни
пуж
...
.
један
пут
заболети
јесам
зуб
.
она
хтети
да
он
извадити
.
Беше
он
већ
и
конац
омотати
,
кад
смотра
Живана
.
—
Шта
хтети
тај
?
.
—
бости
ја
,
хтети
да
извадити
.
—
не
,
не
шалити
се
.
—
Што
?
—
никад
,
кад
јесам
„
нејак
“
моћи
зуб
да
вадити
!
онај
дете
,
ко
носити
,
бити
крв
у
сват
...
.
Анђелија
одмотати
конац
.
Живана
јесам
она
у
сав
поучавати
.
једаред
она
рећи
да
отићи
у
комшилук
,
Мандић
кућа
,
да
нешто
донети
,
па
се
присетити
и
рећи
:
—
моћи
ти
—
нек
ићи
Марта
...
.
оно
ја
не
сумњати
на
Маринков
укућанин
—
али
ко
знати
шта
моћи
бити
?
—
А
шта
,
мајка
?
—
е
,
ћер
,
свет
имати
свакојак
.
јесам
сав
људи
једнак
.
Видиш
кад
тако
отићи
ко
у
кућа
,
„
нејак
“
па
што
поискати
—
морати
ти
дати
,
јер
хтети
она
миш
сав
ствар
изгристи
ако
ти
не
дати
...
.
али
имати
душман
,
па
кад
ти
дати
што
—
онда
пошто
ти
отићи
,
узети
сикира
и
засек
довратак
,
тај
се
дете
родити
расечен
усна
па
изглед
нагрда
.
—
зар
имати
и
такав
душман
?
—
имати
ћер
свет
свакојак
.
неки
мисао
о
слава
—
неки
о
брадва
—
рећи
она
Живана
.
—
Помоз
бог
!
—
рећи
баба
Симана
и
ући
у
кућа
.
—
бог
помог'о
!
—
Шта
ти
радити
?
—
ето
,
учити
снаја
.
Анђелија
пољубити
у
рука
баба
.
—
Жива
бити
.
А
шта
јесам
учити
?
Анђелија
изићи
.
—
Знаш
,
простити
ја
,
нејак
јесам
.
—
е
онда
,
да
ти
казати
нешто
.
овај
твој
Анђа
јесам
„
сладак
крв
...
“
видети
јесам
само
како
деца
забављати
.
.
А
тај
знати
да
јесам
сладак
крв
тешко
подгајити
пород
.
—
Па
шта
да
радити
?
—
е
да
ти
казати
.
овако
исто
бити
јесам
и
мој
сан
што
јесам
за
млад
брата
.
родити
дете
,
оно
—
умрети
.
тако
једно
,
тако
други
,
тако
трећи
...
.
Мата
ја
се
зорли
забринути
...
док
ето
тај
један
дан
један
матор
Циганка
.
мати
с
она
у
разговор
па
јесам
,
некако
,
уз
реч
,
упитати
да
ли
она
знати
што
год
.
—
„
јесам
л'да
се
држати
деца
?
“
—
упитати
Циганка
.
—
„
ја
!
“
—
рећи
мој
мати
.
—
е
,
па
знати
ти
—
велим
—
пун
гатња
,
ал
знати
један
добар
.
Шта
хтети
ја
дати
да
ти
казати
?
“
...
—
„
Нећемо
се
расценити
!
“
—
велим
мој
мати
.
—
„
е
онда
да
ти
казати
.
који
се
жена
не
„
држати
“
деца
—
она
јесам
„
сладак
крв
“
.
да
бити
она
се
деца
држати
она
требати
—
кад
осетити
да
јесам
понети
—
да
уватити
вран
петао
без
белег
.
тај
петао
да
расећи
креста
и
да
уватити
мало
крв
.
тај
крв
да
замесити
са
квасац
и
вино
и
да
направити
колачић
.
онда
требати
да
узети
још
један
сребрн
пар
и
витлић
злато
—
па
све
тај
да
ушити
у
појас
и
да
носити
са
себе
до
порођај
.
осим
тај
требати
да
где
год
на
пут
наћи
подлога
из
опанак
,
и
тај
подлога
да
уметнути
у
свој
обућа
,
па
и
она
да
носити
до
порођај
.
—
„
кад
се
бити
трудити
,
да
тај
сав
повадити
,
па
колачић
да
метнути
у
вино
да
се
киселити
.
како
се
дете
родити
,
жена
који
бабичовати
.
требати
да
узети
онај
вино
,
да
он
узмутити
и
заканити
кап
дете
у
уста
.
уз
тај
да
говорити
:
—
„
кад
нестати
у
свет
леб
и
вино
,
квасац
и
петлов
глас
—
онда
се
дете
досадити
!
“
.
.
—
„
три
пут
требати
дете
запојити
и
трп
пут
овај
казати
.
—
„
на
место
где
јесам
дете
глава
ударити
требати
да
ископати
рупа
тај
исти
жена
.
у
рупа
неки
метнути
:
глава
од
предњи
вратити
на
разбој
,
онај
сребрн
пар
,
витлић
,
подлога
и
још
из
глава
да
извадити
један
„
чиваду
“
(
чијода
)
и
да
рећи
три
пут
:
„
земља
богомајка
!
...
дати
глава
за
глава
,
дати
тело
за
тело
,
дати
злато
за
злато
;
пар
дати
откупити
роб
од
гроб
а
подлога
у
залога
.
“
—
„
и
онда
да
закопати
рупа
.
“
—
Па
јесам
л
тај
радити
твој
мати
?
—
упитати
Живана
.
—
јесте
.
—
Па
помоћи
ли
?
—
Поможе
,
бог
ја
!
осим
тај
она
јесам
још
и
овај
радити
:
Нашла
јесам
у
село
три
Стана
.
од
она
три
узети
јесам
три
крпа
.
Трећој
јесам
Стана
дати
да
сашити
кошуља
у
стан
(
обор
)
и
казати
она
да
—
док
кошуља
шија
—
ни
с
ко
ништа
не
говорити
.
кад
се
дете
родити
она
—
пошто
он
јесам
окупати
—
обући
у
тај
кошуља
,
изнети
на
поље
и
протурити
кроз
прозор
у
соб
...
у
соба
бити
баш
отац
глава
.
он
примити
дете
и
платити
рубља
—
к'о
откупити
он
.
—
Па
јесам
ли
живо
’
?
—
Ена
он
данас
кмет
.
—
Баш
ти
вала
што
ја
тај
каза
!
како
’
но
бити
молити
тај
?
и
Живана
поновити
неколико
пута
тај
гатка
док
не
научити
на
изуст
.
—
ја
доћи
неки
посао
до
ти
—
па
се
заговорити
.
—
А
који
?
—
да
ја
дати
твој
брдо
—
рећи
Симана
.
и
Живана
она
дати
брдо
...
Отпоче
копња
кукуруз
.
.
радити
Анђелија
—мушкарца
се
не
боја
.
Нинко
се
само
смешити
брк
.
—
да
јесам
ја
—
велим
—
овакав
сав
копач
,
не
бити
се
бој'о
по
село
!
А
Анђелија
се
прегнути
па
гледати
пос'о
.
ретко
хтети
где
баш
јесам
домаћин
велик
задруга
да
узети
мотика
...
он
радити
,
али
само
кос
,
ако
јесам
добар
косац
.
тако
и
чича
Стеван
.
он
само
доћи
мало
на
подне
да
видити
шта
он
радити
копач
.
поседити
мало
где
год
у
лада
;
обићи
да
видити
колико
још
имати
да
се
копати
;
начин
који
примедба
н
.
пр
.
који
кукуруз
требати
посећи
а
који
оставити
—
па
се
онда
враћати
кућа
.
—
Слуша
ли
младеж
,
Нино
?
—
питати
он
брата
.
—
А
...
зорли
—
одговарати
Нин
.
—
А
радити
,
богме
,
деца
,
к'о
себе
—
велим
чича
Стеван
.
па
онда
обићи
још
неколико
пута
око
радин
па
отићи
кућа
.
у
вече
јесам
Анђелија
помоћи
редара
поставити
вече
и
дигнути
суд
.
Пошто
јесам
ноћ
окрачати
,
после
вечера
јесам
ваљати
на
спавање
.
Пошто
јесам
свршити
копање
—
онда
јесам
доћи
жетва
.
и
ту
јесам
Анђелија
осоколити
.
не
само
да
јесам
жети
него
и
везати
снопље
—
а
,
богме
,
за
везање
требати
мушки
рука
...
.
—
Прође
година
Анђелија
.
ники
се
на
она
не
потужити
.
ни
један
реч
рђав
за
она
не
полетити
.
(
Вук
јесам
смести
ни
обелити
)
.
са
она
бити
свако
задовољно
и
у
кућа
и
у
комшилук
.
за
она
јесам
бити
само
леп
реч
.
њезин
се
сан
—
што
он
јесам
први
ноћ
,
кад
јесам
у
Пантић
кућа
доћи
,
снити
—
обистинити
.
Пиљеж
она
јесам
скакати
на
рам
кад
она
јесам
ранити
;
марва
јесам
трчати
за
она
;
деца
јесам
јесам
волити
,
свекрва
се
она
поносити
;
укућанин
—
да
јесам
моћи
—
у
недра
бити
јесам
носити
,
а
Миладин
она
јесам
ни
један
окоран
рек'о
.
она
се
смешити
и
певушити
од
неки
унутрашњи
задовољство
;
изузев
онај
неколико
мучан
тренутак
—
она
јесам
моћи
рећи
:
„
ала
јесам
леп
живот
!
“
...
примити
јесам
ред
и
редовати
јесам
,
к'о
и
остати
жена
.
Беше
задовољан
са
свој
судбина
.
радовати
се
највише
што
она
јесам
Ика
ту
,
па
она
се
моћи
похвалити
и
покудити
—
Живана
она
јесам
никад
забрањивати
да
Ика
отићи
...
.
на
кратак
после
тај
—
она
се
породити
.
родити
јесам
мушки
дете
,
лепо
к'о
уписати
.
сам
Живана
јесам
бабичовати
.
она
јесам
урадити
све
што
јесам
знати
;
јесам
одбацити
ни
баба
Симанин
гатња
.
дете
јесам
крстити
и
наденути
он
име
Лазар
.
за
ручак
—
по
крштење
—
служити
јесам
сам
дед
Стеван
.
Нинко
се
бавити
око
пециво
.
неки
радост
сјати
јесам
чича
Стевана
из
очи
.
он
говорити
кум
и
попити
:
—
А
шта
хтети
?
овај
ја
јесам
чинити
ја
се
—
последњи
весеље
,
па
’
хтети
и
ја
да
се
задовољити
.
А
ја
се
овако
задовољавати
!
...
после
ручак
настати
дар
.
Анђелија
јесам
даривати
кум
,
поп
,
чича
Стевана
и
Нинко
кошуља
.
разумети
се
да
јесам
дати
добро
уздарје
.
после
уздарје
настати
пијанка
.
и
Нинко
заседа
за
совра
ма
да
он
тај
не
бити
обичај
.
сести
до
Дража
па
с
он
искапљивати
чаша
по
чаша
.
—
за
срећа
и
здравље
мој
кумче
и
његов
родитељ
,
његов
ђед
и
баба
,
његов
чича
и
стрина
и
цео
вамилија
!
—
наздравити
кум
.
—
амин
да
бог
да
!
—
викнути
сав
и
искапити
.
—
о
Нино
!
—
ој
Дража
!
—
’
ајд
да
запевати
по
један
од
старина
!
—
рећи
Дража
.
—
’
Ајда
вала
.
—
Која
хтети
?
—
Која
ти
хтети
!
Затурише
један
други
рука
за
врат
па
запевати
:
„
сунце
бог
на
колено
спавати
,
„
Па
он
кроз
сан
тијо
говорити
:
„
Божа
,
отац
,
рано
ја
пробудити
„
да
обасјати
брдо
и
до
;
„
да
ја
видити
где
јесам
мој
драго
,
„
Драго
мој
сјајан
месец
!
...
“
—
алал
’
вера
Нино
!
—
викнути
поп
.
—
немати
,
него
он
„
гројитати
“
гушати
!
—
велим
чича
Стеван
.
Нинко
скочити
,
искапити
чаша
,
ударити
се
рука
по
прса
па
викнути
:
—
ама
ко
?
зар
ја
?
.
.
Јес
чути
ти
,
појка
,
и
ти
,
кум
!
.
.
ја
кад
само
...
овај
...
немати
ти
ту
код
ја
!
—
Певаш
ваљано
јесам
вајдити
!
—
рећи
поп
.
—
ама
који
'
?
...
ево
Дража
нека
казати
!
...
.
ја
јесам
данас
весео
...
Наш
Миладин
,
па
онда
наш
унук
Лазар
...
како
’
но
тај
попа
певати
?
...
аха
...
знати
сад
.
Лазарја
,
Лазарја
!
...
јесам
л
тако
?
—
тако
јесам
!
—
велим
поп
.
—
у
ја
ти
немати
тамо
—
амо
!
ја
што
велим
!
...
ето
наш
унук
...
Лазарја
...
неки
он
бог
поживети
!
...
он
јес
?
он
...
’
наки
...
немати
ту
,
јер
кад
ја
...
ја
како
!
...
и
ту
искапити
чаша
.
—
о
кум
наш
и
попа
наш
и
ви
љубитељ
наш
!
.
.
не
замерити
!
...
ја
јесам
мало
онако
...
али
мило
ја
јесам
!
...
’
Оћу
да
ви
казати
све
што
ја
јесам
на
срце
.
—
Дел
,
дело
,
Нино
!
...
—
срце
...
срце
...
јес
...
А
ја
ви
велим
:
овај
мали
шврћа
,
наш
шврћа
Лазарја
,
он
хтети
...
у
он
,
овај
...
ја
!
...
он
само
кад
...
еј
,
лој
ли
он
детењи
!
...
Неће
он
бити
у
...
у
...
овај
...
немати
тај
!
...
ја
како
!
...
не
слушати
ја
језик
—
успи-де
дијета
и
овај
чаша
,
ваљда
хтети
послушати
!
...
—
Послушаће
,
Нино
—
ја
шта
хтети
!
—
рећи
Дража
.
сав
се
насмејати
.
Нин
испразнити
чаша
па
се
и
јесам
насмејати
.
—
ви
мислити
да
јесам
ја
пијан
?
.
.
оно
јес
,
али
,
овај
...
како
да
казати
!
...
овај
...
.
од
радост
!
Јес
,
од
радост
!
...
Наш
хтети
мали
Лазарја
читати
књига
,
па
хтети
ја
...
шта
ја
;
зар
хтети
ја
доживети
?
.
.
А
што
опет
хтети
доживети
,
к'о
бајаги
?
...
један
,
два
,
три
,
четири
,
пет
,
шест
,
седам
.
Шта
ја
јесам
тај
седам
година
?
...
Још
хтети
ја
пуно
живети
,
овај
...
још
много
...
ја
морати
живети
...
.
’
хтети
!
...
ја
како
!
...
—
Доживећеш
ти
,
Нино
!
—
рећи
сав
око
совра
.
—
Оћу
ја
,
да
ја
мој
мали
Лазарја
читати
,
како
јесам
овај
...
ја
!
Краљевић
Марка
и
...
и
...
све
!
тај
морати
бити
!
.
.
Чича
Стеван
се
нагнути
поп
и
кум
па
рећи
:
—
не
знати
шта
он
јесам
сад
?
никад
овако
јесам
радио
.
—
оставити
он
,
кум
,
развеселити
се
.
—
тај
ако
ви
јесам
криво
—
а
што
се
ја
тицати
,
ја
он
не
бранити
.
—
јесам
Стева
,
брата
!
—
рећи
поп
.
Нин
јесам
још
много
прич'о
како
’
хтети
овај
и
онај
,
и
једнако
јесам
пити
с
Дража
.
на
последак
се
дигнути
и
изићи
,
а
Дража
поискати
гусле
.
седети
јесам
до
по
ноћ
па
се
онда
разићи
накитити
и
веселити
...
.
на
неколико
дан
после
крштење
,
доћи
Маринка
Мандић
и
испросити
Миленија
за
Милана
...
.
XИИИ
и
отићи
кућни
грлица
свој
голуб
.
сав
јесам
укућанин
волити
што
јесам
отићи
у
Мандић
кућа
—
али
сав
јесам
јесам
жалити
.
она
јесам
бити
мезимица
чича
Стеванов
,
али
и
маза
његов
.
Шта
бити
се
пута
он
са
она
насмејати
!
...
Живана
јесам
она
бити
душа
;
браћа
милостиван
сеја
—
а
снаја
одговор
пред
стар
.
по
њен
одлазак
сваки
осећати
неки
празнина
.
сав
јесам
ту
,
сав
јесам
здравити
—
али
опет
немати
нешта
мио
и
драг
.
Живана
јесам
чешће
одпаркнула
плот
Мандићев
,
а
чича
Стеван
,
колико
да
бити
се
успокојити
,
рек'о
бити
:
—
Вал
јесам
бог
!
опет
ми
јесам
дати
замена
...
.
Дај-де
,
снаја
,
Нинин
„
Лазарја
“
...
.
дете
Анђелин
постати
кућни
разговор
.
они
бити
се
смејати
његов
осмејак
;
зацењивати
бити
се
од
смеј
,
кад
бити
дете
уватити
за
његов
чупав
брк
.
—
Чупај
,
чупати
,
лој
ти
детењи
!
ја
волети
кад
ја
ти
чупати
!
—
велим
он
Нин
.
А
дете
тек
развући
усна
.
Анђелија
с
почетак
обузимати
стид
.
образ
бити
она
горила
к'о
ватра
.
и
,
да
јесам
моћи
,
она
бити
доказати
дете
да
тај
не
ваљати
...
да
јесам
моћи
она
бити
он
сакрити
од
свити
;
она
јесам
мислити
да
јесам
стид
—имати
дете
...
.
Држала
он
јесам
чисто
.
сваки
јутро
она
бити
он
окупати
и
обући
,
јер
чича
Стеван
како
устати
тражити
он
.
кад
не
отићи
куд
—
он
седити
поред
он
.
заповедити
Анђелија
да
он
расповити
па
онда
гледити
његов
пун
ручица
и
његов
пуначак
тело
како
се
гргољити
...
сасма
се
разнежити
.
А
како
и
хтети
?
...
и
где
бити
мог'о
дед
да
се
не
разнежити
кад
видити
унук
?
.
.
Нагињ'о
се
над
он
;
свој
нос
додирив'о
јесам
његов
;
рука
он
јесам
ват'о
за
трбушчић
,
за
прстић
од
нога
;
бекељити
се
,
и
кад
бити
се
дете
насмејати
,
насмеј'о
бити
се
и
он
к'о
дете
...
деца
се
окупити
око
она
па
и
она
:
—
нуто
,
нуто
,
ђеда
,
како
се
смејати
!
—
викати
бити
.
—
моћи
да
он
дирати
!
—
викнути
бити
он
она
—
'
не
ваљати
се
!
А
он
он
јесам
највише
дир'о
.
Живана
рећи
по
који
пут
редара
:
—
Подетењио
старац
!
...
А
дете
јесам
расти
к'о
млад
травка
.
главица
—
који
бити
дугуљаст
—
почети
се
заокругљивати
;
по
лобања
почети
расти
смеђ
,
златан
косица
;
очи
он
не
лутати
више
онако
бесвестан
са
лице
на
лице
,
него
гледати
онај
ко
он
говорити
и
смејати
се
на
он
;
почети
да
и
гугутати
к'о
голубић
;
црта
на
лице
постајати
одређеније
.
—
јетрвица
!
на
тај
налик
;
очи
сушти
твој
!
—
велим
Марта
.
—
Али
образ
и
нос
брацин
.
—
велим
Стана
.
Анђелија
јесам
волити
свој
дете
;
али
за
жив
бог
не
бити
он
она
задојити
нити
пољубити
пред
укућанин
.
Вис
бити
јесам
пута
чича
Стеван
за
тај
и
накар'о
.
али
,
кад
он
унети
у
вајатић
—
ту
он
јесам
изљубити
цео
тело
.
јесам
моћи
да
одустати
од
он
.
срце
она
само
налагати
:
још
,
још
!
...
стопити
бити
се
у
очи
његов
,
у
ручица
у
осмејак
његов
.
тумарање
и
рад
цео
дан
јесам
она
моћи
сан
на
очи
натерати
кад
јесам
поред
он
...
и
кад
бити
лећи
,
и
кад
бити
заспати
—
довољно
бити
да
се
дете
весна
па
да
се
пробудити
.
и
онда
бити
устати
,
узети
он
на
рука
из
његов
мали
бешика
,
задојити
бити
он
;
па
бити
он
онда
тепати
и
причати
шта
хтети
мајка
са
он
радити
,
како
хтети
он
мајка
надгледати
кад
остарити
...
А
дете
бити
свој
велик
црн
очи
гледати
у
она
к'о
да
разумети
шта
он
говорити
...
тада
бити
он
метнути
поново
у
бешика
,
па
бити
он
љуљушкати
и
певати
он
песмица
тији
и
леп
глас
свој
,
док
бити
он
успавати
.
Често
пут
седети
бити
са
она
и
Миладин
тај
се
дете
забављ'о
...
А
кад
бити
осванути
дан
па
он
,
после
купање
,
унети
у
кућа
—
међу
народ
—
опет
бити
наступити
она
њен
крутост
и
озбиљност
...
А
Миленија
'
?
...
мој
перо
јесам
у
стање
да
описати
њен
радост
...
Наше
народни
песма
певати
о
сав
:
о
јунаштво
и
пиће
,
о
љубав
и
братство
;
певати
и
о
издајство
;
певати
:
како
јесам
љуба
свој
муж
издати
;
певати
:
како
муж
жена
сагоревати
;
како
мајка
дете
свој
шиљити
на
смрт
;
како
ујак
нећака
убијати
;
како
отац
свој
деца
давати
у
таоштво
Турчин
—
али
нигде
немати
како
јесам
сејати
брата
издати
...
.
у
песма
наш
—
сестрин
јесам
срце
извор
љубав
,
милошта
и
пожртвовање
.
она
давати
син
,
да
сав
брата
глава
одменити
.
.
према
тај
замислити
и
сам
колико
јесам
Миленија
волити
мали
Лазар
,
братић
свој
...
.
—
ода
тејка
,
дика
мој
!
А
дете
научити
на
сваки
,
пружати
оба
ручица
.
Миленија
се
с
он
разговарати
:
—
А
волити
ли
тејка
,
злато
тејкин
?
дете
јесам
гледати
свој
црн
очица
и
смејати
се
.
—
Волиш
ли
?
—
Гу-гу
!
...
А
Миленија
он
онда
стиснути
на
груда
па
он
љубити
и
црно
око
,
и
злаћен
косица
,
и
једар
лице
.
—
А
колико
ја
волити
,
око
мој
?
—
питати
она
опет
.
А
дете
махати
свој
пун
ручица
и
гугутати
и
смејати
се
.
—
зар
толико
?
—
гу
...
гу
!
...
Миленија
заронити
свој
леп
лице
у
његов
пун
тело
,
па
онда
трчати
од
један
до
други
,
и
причати
:
како
она
се
братић
с
она
разговарати
.
—
Мораће
бити
брбљов
и
шепртљати
к'о
и
ти
!
—
велим
чича
Стеван
.
—
Јес
ја
?
...
Што
,
тајо
,
болан
,
дирати
он
тако
мали
?
А
чича
Стева
прићи
и
шопити
детенце
по
једар
месо
;
оно
се
засмејати
...
Миленија
он
склањати
и
крити
па
најпосле
побећи
с
он
у
кућа
.
.
.
дете
проседе
па
и
пропузити
.
ама
свуда
хтети
допрети
.
Изађе
на
поље
па
се
укаљати
ево
к'о
прасити
.
Нађа
какав
барица
па
сести
у
она
.
онда
дигнути
свој
обао
ручица
па
брбљати
а
прст
нешто
доказивати
.
Анђелија
кад
смотра
викнути
на
он
:
—
Шта
ти
радити
?
А
оно
јесам
само
гледати
,
смејати
се
и
брбљати
.
она
он
дигнути
па
или
запрати
или
пресвући
...
.
један
вече
разболети
се
Лазар
.
Обрашчиће
он
подузети
неки
ватра
а
очица
склопни
па
трње
.
никако
да
се
разабрати
—
сав
гора
.
сав
се
поплашити
.
Анђелија
дрхтати
сав
к'о
прут
,
па
се
стресати
од
мисао
који
она
кроз
глава
пролазити
.
Чича
Стеван
заповедити
да
се
дете
пренети
из
вајат
у
његов
соб
...
дете
кад
и
кад
отворити
очица
па
бацити
поглед
.
мутан
поглед
на
дед
.
онда
она
склопити
па
одједаред
вриснути
.
сав
се
сколити
око
постеља
.
—
Шта
бити
дете
,
по
бог
брата
?
—
питати
чича
Стеван
.
ники
он
не
умеде
казати
.
Анђелија
плакати
у
ћошак
.
—
како
бити
бити
да
он
изнети
мало
на
поље
да
се
разладити
?
—
упитати
чича
.
—
моћи
—
рећи
Живана
.
—
ја
како
бити
бити
да
се
мало
проносати
по
соба
?
—
питати
Ивка
.
—
То
моћи
.
Анђелија
он
узити
носати
.
Чича
Стеван
прилазити
сваки
час
те
он
ватати
за
ножица
.
—
Шта
да
радимо—гори
ево
?
—
рећи
он
тужно
.
—
да
он
се
читати
молитва
—
рећи
Нинко
.
—
доцкан
јесам
сад
...
—
да
ја
видити
да
јесам
урок
—
рећи
Живана
.
—
Вида
,
видити
!
—
повикати
сав
.
Живана
изићи
у
кућа
,
узити
један
зелен
чанак
и
рећи
Марта
да
донети
вод
.
кад
Марта
донети
она
усути
не
начет
вод
у
чанак
,
па
прићи
огњиште
.
—
Узми-де
ти
,
снаја
,
дете
,
а
Анђа
нек
отићи
и
нек
наћи
„
стрелица
“
у
мој
сандук
—
рећи
она
Марта
.
Анђелија
она
донети
„
стрелица
“
а
она
јесам
спустити
у
чанак
.
тада
узити
на
ватраљ
жар
па
онда
машице
скинути
један
жишка
и
пустити
јесам
у
чанак
питати
:
—
јесам
ли
урок
?
Жишка
цвркнути
и
потонути
:
дакле
јесам
.
Живана
узити
други
жишка
:
—
јесам
ли
црн
очи
?
упитати
.
Жишка
цвркнути
и
остати
пловити
.
—
јесам
ли
плавити
?
и
опет
спустити
жишка
.
и
она
остати
пловити
.
—
јесам
ли
зеленити
?
Жишка
цвркнути
и
потонути
...
дакле
од
зелен
.
који
ли
јесам
тај
?
—
јесам
ли
Ђурђија
?
Жишка
остати
пловити
.
—
јесам
ли
Мирјана
?
Жишка
опет
запловити
.
—
јесам
л
’
Петри
?
Жишка
пасти
на
дно
.
она
манути
машице
у
накрст
по
водити
,
к'о
кад
поп
вод
благосиљати
,
три
пут
,
и
три
пут
изговорити
овај
басна
:
„
урок
седити
на
праг
,
урочица
под
праг
;
урок
урицати
,
урочица
одрицати
.
у
урок
девет
браћа
:
од
девет-осам
,
од
осам-седам
,
од
седам-шест
,
од
шест-пет
,
од
пет-четири
,
од
четири-три
,
од
три-два
,
од
два-један
,
од
један
немати
ни
један
...
Ида
,
боља
,
и
у
гора
и
вод
,
у
висок
висина
,
у
дубок
дубина
,
где
пет'о
не
певати
,
где
кока
не
какотати
...
.
“
онда
поискати
дете
.
умити
он
онај
вод
;
угљен
он
нагарити
по
чела
;
опружен
шака
прекрсти
он
но
лице
;
уватити
он
и
повући
за
нос
и
цвркутнути
уста
к'о
да
љубити
ваздух
.
—
сад
неки
бог
помоћи
!
дете
унети
у
соб
.
мало
после
,
оно
к'о
да
доћи
себе
;
она
силан
ватруштина
попуст
и
дете
отворити
очи
.
—
’
Вал
јесам
бог
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
’
Вал
јесам
бог
!
—
рећи
и
укућанин
.
Анђелија
сванути
.
она
к'о
да
неко
однети
страх
са
дух
.
срце
она
бити
лагати
у
груди
,
а
она
очи
пун
милошта
гледати
чедо
свој
.
„
’
Вал
ти
,
господа
!
.
.
Учићу
он
да
се
само
ти
молити
,
и
да
радити
што
јесам
добро
и
поштено
.
само
ти
се
молити
:
одржати
он
у
здравље
и
живот
!
...
“
шапутати
она
.
од
тај
доба
Живана
постати
светиња
у
очи
Анђелин
.
дотле
она
јесам
поштовати
само
к'о
мајка
.
не
бити
савет
који
бити
она
Живана
дати
,
а
да
он
она
не
послушати
.
ни
за
чим
јесам
тежити
колико
да
и
она
постати
онакав
к'о
и
Живана
...
„
и
сам
јесам
бог
волити
и
слушати
!
—
мислити
Анђелија
—
А
зар
он
се
она
џаба
молити
?
онаки
памет
,
па
после
онаки
срећа
...
не
да
тај
бог
свако
!
.
.
“
Лазар
проходати
и
проговорити
.
умести
јесам
да
казати
:
дед
,
баба
,
нана
,
тат
и
пун
,
пун
реч
...
у
дуг
дан
трчати
по
авлија
тамо
и
амо
;
градити
кућица
од
иверје
;
витлати
кокош
и
ћурак
.
А
кад
смотра
чича
Стевана
или
Нинко
,
—
он
трчати
,
па
се
смејати
и
викати
:
—
дед
,
дед
!
—
А
шта
јесам
дедин
?
питати
чича
Стеван
.
—
туцати
,
туцати
!
(
куцати
)
.
—
А
шта
радити
куцати
?
—
о
.
о
.
о
...
и
на
тај
и
остати
.
Чича
Стеван
он
онда
узети
на
рука
па
он
мало
подржати
...
.
кад
дете
мало
оразумити
—
Анђелија
он
јесам
учити
да
љубити
у
рука
.
како
се
изненадно
једаред
чича
Стеван
,
кад
он
унук
ући
у
соб
и
пољубити
он
у
рука
!
—
Жив
бити
,
родити
!
.
.
А
дед
,
у
други
...
.
а
у
ока
...
а
овај
други
...
а
образ
...
а
други
?
...
дете
љубити
свуд
,
а
деда
весео
тећи
суза
од
радост
.
мило
старина
да
он
такнути
мек
уста
детењи
.
као
да
он
анђео
небесан
љуба
,
тако
он
неки
језа
радост
прожмавати
.
—
А
ко
ти
научити
род
тај
?
—
ја
!
одговарати
дете
.
—
Ко
ти
научити
да
љубити
деда
рука
?
—
Нан
.
—
Жива
и
срећан
бити
!
.
.
о
Живана
,
Живана
!
—
Чујем
—
одазвати
се
Живана
.
—
Оди-де
овамо
.
Живана
ући
.
—
дед
,
род
,
љубити
баба
рука
!
дете
пољубити
.
—
ама
зар
још
и
овај
ја
да
дочекати
!
ама
зар
и
овај
ја
господ
даровати
!
...
—
’
валити
ти
,
господа
!
.
’
валити
ти
,
господа
!
...
—
Ко
хтети
к'о
бог
?
’
вала
он
!
рећи
Живана
.
—
никад
ја
,
баба
мој
,
јесам
смести
ни
помислити
да
хтети
од
мој
Миладина
дочекати
унук
!
Знаш
кад
јесам
оно
бити
болестан
—
ја
рокох
:
ни
свадба
дочекати
хтети
!
—
е
,
ал
бог
дати
!
...
—
Пуна
јесам
срце
мој
данас
.
Ништа
више
не
тражити
од
господа
него
да
ја
да
леп
смрт
,
да
не
бити
дочек'о
какав
жалост
за
живот
.
—
и
ја
се
за
тај
бог
молити
!
—
деца
јесам
ми
добар
:
пазити
се
и
слагати
;
имање
ми
добро
—
имати
она
на
шта
оставити
.
—
јесте
,
човек
.
—
сад
само
леп
смрт
!
—
Само
леп
смрт
:
—
рећи
Живана
.
XИВ
Насташе
опет
зимњи
дан
.
вејавица
не
престајати
никако
,
па
који
она
,
који
студен
ветар
и
лапавица
—
не
дати
никуд
из
кућа
.
Чича
Стеван
већ
јесам
ни
мог'о
више
никуд
:
старост
он
оборити
у
постеља
.
он
кашљати
.
Кашаљ
он
се
нагонити
по
неколик
пут
на
дан
и
тај
тако
жесток
да
се
видети
да
он
немати
живот
.
у
дуг
дан
Живана
бити
са
Анђелија
уз
његов
постеља
;
а
кад
пасти
ноћ
и
кад
Анђелија
дрети
савладати
—
Живана
она
јесам
слати
да
,
бајаги
,
видити
дете
—
а
она
јесам
остајати
и
даље
да
лебдити
над
свој
стар
друга
.
—
’
Оћеш
ли
водити
?
—
питати
он
јесам
.
—
Дај
ја
мало
—
искати
он
,
тек
да
она
не
учинити
на
жао
.
—
Баш
се
не
моћи
никуд
?
—
Баш
никуд
!
—
падати
ли
тај
што
на
ум
да
јести
?
—
Ништа
...
Живана
бити
тада
заћутати
и
гледати
он
.
у
тај
и
зор
дочекати
.
но
један
јутро
чича
заковрнути
зорли
.
Срећом
још
бити
сав
код
кућа
и
Живана
рећи
Анђелија
да
она
зовнути
у
соб
.
Уђоше
сав
.
Нинко
прићи
постеља
болников
.
—
како
јесам
,
бата
?
—
упитати
.
—
Биће
боље
!
—
јесам
л
ти
мало
лакше
?
—
Даће
бог—биће
и
лакше
!
.
.
јесам
ли
сав
ту
?
—
сав
јесам
.
—
неки
ући
и
снаја
.
Миладин
изићи
те
она
позвати
све
у
соб
...
настати
тајац
.
Мушки
поскидати
капа
па
стати
на
један
страна
а
женскиња
на
други
;
Анђелија
он
стајати
више
глава
,
а
Живана
седити
крај
он
на
кревет
.
он
прекинути
тишина
рећи
:
—
придигнути
—
де
ја
,
ћер
.
Анђелија
он
придигнути
па
подметнути
још
један
јастук
под
плећка
.
он
дисати
кратко
.
лице
он
бити
доћи
тамно
а
јабучица
искочити
—
много
бити
оболети
.
—
брата
мој
,
дружити
мој
,
и
деца
мој
!
...
.
ја
полазити
на
далек
пут
са
који
се
не
враћати
—
али
тако
јесам
божји
воља
.
за
тај
’
хтети
да
ви
казати
неколико
реч
и
да
се
поздравити
са
ви
пре
него
што
поћи
.
ту
ућутати
мало
.
Тишина
бити
такав
да
бити
чути
мува
кад
пролетити
.
.
—
Чујте
,
деца
!
овај
јесам
брат
мој
,
а
овај
јесам
друг
мој
,
и
мајка
ваш
.
са
она
јесам
ја
стек'о
овај
кров
над
глава
и
онај
мало
имање
.
доста
јесам
зној
пролити
и
доста
јесам
мука
имати
док
јесам
овај
прибрати
.
за
тај
јесам
ви
позв'о
да
ви
казати
и
да
ви
накричити
:
да
чувати
овако
исто
овај
имање
.
Живите
на
он
.
имати
он
доста
и
ви
и
деца
ваш
...
али
,
чути
ја
!
.
.
ни
један
да
се
јесам
усудити
да
ишта
оделити
!
и
тај
,
који
хтети
цепати
на
парчад
наш
зној
и
наш
мука
—
неки
јесам
проклети
!
...
ту
опет
мало
поћутати
.
—
деца
мој
!
...
Пошто
ја
већ
полазити
на
пут
,
тај
јесам
ви
одредити
и
старешина
Нин
хтети
ви
од
јако
бити
старешина
.
он
,
који
јесам
овај
умести
стећи
—
умети
и
очувати
.
Слушајте
он
,
деца
мој
,
к'о
што
јесам
и
ја
слушати
!
моћи
да
свет
рећи
:
умрети
Стеван
—
посрнути
Пантић
!
...
онда
хтети
ја
се
потрести
кости
мој
у
гроб
!
.
.
ја
’
хтети
да
и
од
јако
Пантићев
кућа
бити
први
у
село
—
к'о
што
јесам
и
до
јако
бити
!
ја
’
хтети
да
се
причати
по
свет
о
ваш
слога
и
љубав
—
к'о
што
јесам
се
и
о
ми
причати
!
ја
’
хтети
да
се
причати
о
ваш
вредноћа
и
о
ваш
рад
—
к'о
што
јесам
се
и
о
ми
причати
.
суза
јесам
кипити
из
очи
и
лити
поток
:
већ
отпочети
и
јецање
.
и
сам
се
чича
сажалити
.
он
пустити
два
три
суза
па
опет
наставити
:
—
овај
овде
,
овај
јесам
мајка
ваш
.
Слушајте
јесам
и
пазити
к'о
добар
деца
!
осладити
она
последњи
дан
нега
ваш
!
...
моћи
да
бити
она
на
жао
учинити
јер
—
тешко
онај
на
ко
пасти
суза
мајчин
;
тешко
онај
ко
она
проклети
!
...
ви
плакати
?
...
моћи
!
.
.
благодарити
бог
што
ја
јесам
дати
овако
леп
старост
.
ја
умирати
срећан
,
деца
мој
!
...
мој
јесам
кућа
пун
и
мој
деца
и
мој
труд
.
бог
ја
јесам
дати
тај
сам
дочек'о
и
унука
;
дати
ја
јесам
здравље
доста
;
а
сад
кад
ја
дати
болест
’
хтети
да
ја
узети
и
живот
...
А
тај
јесам
баш
онај
што
јесам
најбоље
,
јер
бити
болестан
намучити
и
ви
и
себе
...
—
Чули
јесам
што
јесам
ви
рек'о
а
сад
одити
да
се
опростити
и
да
ви
благословити
!
...
.
Мојсило
он
прићи
најпре
и
пољубити
он
у
рука
.
—
опростити
тат
!
—рече
он
.
—
да
јесам
бог
просто
!
А
тај
ја
,
синак
,
бити
жив
и
срећан
!
онда
прићи
Сава
,
па
Миладин
.
он
и
она
опростити
и
благословити
.
сад
доћи
на
ред
жена
:
најпре
Стана
,
па
Марта
,
па
Анђелија
.
он
се
опростити
са
сав
па
рећи
да
он
довести
деца
.
један
по
један
прилазити
он
рука
и
он
она
љубити
и
благосиљати
;
али
кад
он
прићи
мали
Лазар
и
кад
он
пољубити
—
он
ударити
суза
.
—
о
мој
последњи
и
велик
радост
!
—
рећи
он
.
ти
јесам
ја
засладити
мој
последњи
дан
.
за
тај
неки
тај
бог
да
да
бити
светао
и
виђен
међу
свет
ко
што
јесам
месец
међ
звезда
...
подигнути
он
,
снаја
.
Анђелија
дигнути
Лазар
на
кревет
.
—
де
,
љубити
деда
уста
!
—
рећи
он
.
дете
пољубити
.
—
де
око
.
дете
опет
пољубити
.
он
он
изљубити
и
рећи
Анђелија
да
он
скинути
.
—
сад
изићи
на
поље
.
ти
,
Нино
,
остати
,
а
ти
Миладина
отићи
ја
зовнути
Миленија
и
пријатељ
Маринка
.
сав
изићи
.
—
седити
,
Нино
.
—
брата
,
по
бог
,
зар
баш
дотле
доћи
—
упитати
Нин
кроз
суза
.
—
е
шта
хтети
?
...
Божја
јесам
воља
!
—рече
чича
Стеван
.
Нин
заћутати
јер
он
сузити
бити
обузети
.
Живана
бити
устати
па
стати
у
запећак
;
и
она
плакати
.
—
Живана
!
—
викнути
чича
.
—
Чујем
.
—
одити
ближе
...
седити
ту
.
Живана
сести
—
немати
ви
много
говорити
.
ви
знати
жеља
мој
.
само
ти
молити
Нино
,
брата
,
гледати
Живана
к'о
сестра
!
—
’
Оћу
,
брата
!
—
моћи
да
она
бити
на
криво
у
дом
наш
.
—
никад
она
,
брата
,
криво
бити
хтети
.
јесам
ја
заборавити
што
јесам
она
ја
учинити
.
—
А
тај
,
Живана
,
друг
мој
,
слушати
Нин
и
договарати
се
с
он
к'о
што
јесам
се
и
са
ја
договарати
!
—
’
Оћу
!
—
А
сад
да
се
опростити
!
Пружи
рука
Нинко
,
пољубити
се
с
он
и
рећи
:
—
опростити
брата
,
и
праштати
ти
!
—
нек
ти
јесам
бог
просто
!
—
рећи
Нин
.
он
се
опростити
и
са
Живана
и
онда
се
понова
спустити
у
кревет
.
за
мало
па
доћи
и
Маринка
и
Миленија
.
Миленија
бити
сав
умузгати
од
суза
—
само
што
јесам
дигнути
запевка
.
Маринка
прићи
кревет
.
—
е
,
дошо
јесам
?
—
рећи
чича
.
—
ја
,
доћи
.
А
шта
јесам
!
—
да
се
опростити
.
—
зар
баш
тај
?
—
То
баш
.
Миленија
пустити
глас
;
не
моћи
се
више
уздржати
.
Притрча
он
па
окренути
љубити
мршав
рука
.
он
рећи
да
он
придигнути
.
опростити
се
и
с
Маринка
и
Миленија
.
—
спустити
ја
на
земља
—
рећи
.
Маринка
и
Нинко
спустити
он
.
он
полежати
мало
па
рећи
да
он
изнети
у
кућа
.
Чељад
бити
сав
на
окуп
;
само
плакати
.
—
А
што
ви
,
деца
,
не
ићи
на
пос'о
?
—
упитати
он
.
—
сад
хтети
,
брата
.
—
рећи
Нинко
.
он
посести
мало
крај
ватра
,
па
онда
опет
рећи
да
он
унети
у
соб
.
Спустише
он
на
кревет
.
—
моћи
на
кревет
—
’
хтети
на
земља
.
Анђелија
—
који
и
сам
бити
ући
у
соб
—
прострети
поњава
.
Спустише
он
.
Живана
дати
воштаница
Марта
да
запалити
,
па
како
поискати
да
донети
.
он
поћутати
неколико
тренутак
...
на
једаред
протегнути
врат
и
зенути
.
—
Свећу
овамо
!
...
свећа
овамо
!
...
повикати
и
Нинко
и
Маринка
.
март
јесам
додати
Анђелија
.
у
кућа
настати
запевка
.
старац
отворити
очи
,
зенути
други
пут
,
стиснути
усна
и
—
глава
он
клонути
...
.
онда
се
посветити
:
лице
он
пожутити
к'о
лимун
.
Маринка
он
метнути
свећа
у
рука
и
рећи
:
—
бог
да
он
простити
!
Чељад
из
кућа
поврвети
у
соб
.
Диже
се
запевка
до
небо
.
Мушкарци
стати
у
крај
па
плач
...
мало
по
мало
почети
долазити
свет
из
комшилук
.
баба
упртити
читав
бокор
босиљак
.
људи
долазити
и
чудити
се
:
—
Шта
бити
,
по
бог
брата
?
—
од
кад
јесам
он
тако
болестан
?
—
јесам
ли
се
мучити
?
—
јесам
никако
!
—
одговорити
Нин
.
—
Ет
’
ја
и
пријатељ
’
Маринка
у
мал
’
не
превара
;
у
мал
’
тај
не
умрети
без
свећа
.
—
зар
тако
лако
?
—
ама
само
што
два
пут
зенути
;
у
мал
’
не
превара
—
ја
леп
смрт
—
по
бог
!
мало
по
мало
нагомилати
се
свет
пун
авлија
.
сваки
јесам
жалити
покојник
.
Дража
и
Маринка
отићи
да
он
окупати
и
обука
;
Миладин
отићи
да
јавити
да
се
звонити
;
Нинко
са
двојица
тројица
отићи
да
видити
талпина
за
сандук
,
а
;
жена
само
запевати
.
Живана
турити
рука
под
појас
па
лагано
нарицати
Анђелија
узети
Лазар
,
скинути
он
капица
па
набрајати
дете
дедин
милошта
.
нарицати
јесам
тако
тужан
,
а
онај
јасан
глас
звонити
јесам
по
простран
авлија
—
да
јесам
мор'о
човек
оплакати
—
већ
’
ко
он
јесам
камени
срце
;
Миленија
не
знати
шта
радити
од
себе
...
.
морати
јесам
јесам
већ
и
ућуткивати
...
Пошто
јесам
он
окупати
и
обући
—
жена
отићи
у
соб
да
нарицати
.
Живана
наредити
Марта
шта
требати
за
ручак
кувати
,
па
и
она
отићи
у
соб
.
људи
се
окупити
у
авлија
,
а
Нинко
она
наређивати
пос'о
.
—
ти
,
имењак
,
ићи
са
Миладина
те
дотерати
јуница
;
тај
Мојсило
отићи
да
јавити
попа
;
тај
Пера
,
Мијат
,
Станко
и
Јована
—
ви
хтети
тесати
сандук
...
.
звоно
на
црква
зазвонити
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
рећи
сељанин
крстити
се
,
а
капа
бити
одавна
поскидати
.
мудар
старање
Нинков
и
Живанин
—
сав
ићи
уредно
.
у
кућа
не
бити
никакав
галамити
око
огњиште
,
ни
у
авлија
око
пословање
—
свако
знати
сав
пос'о
.
народ
се
на
време
издати
ужина
па
јесам
после
опет
сваки
послов'о
.
кратак
зимњи
дан
проћи
брзо
,
к'о
што
брзо
сав
дан
у
посао
пролаз
.
настати
ноћ
.
Жене
се
разићи
по
соба
,
неки
да
одспавати
а
неки
да
разговарати
.
људи
јесам
седети
код
мртвац
и
разговарати
.
Причали
јесам
све
што
јесам
о
он
знати
—
наравно
,
избегавати
јесам
његов
мана
.
—
е
,
брата
,
ала
се
провеселити
о
свадба
:
к'о
да
јесам
знати
!
...
бог
да
он
простити
!
—
јесам
мало
,
него
кад
почети
играти
—
ја
јесам
се
запрепастити
.
кад
он
научити
играти
?
—
Мор
—
велим
Дража
—
старити
јесам
он
играч
!
—
Беше
добар
човек
—
рећи
Митар
Јеленић
.
—
Ко
,
зар
он
?
—
ја
!
...
кад
оно
ја
хтети
женити
мој
Марјана
доћи
он
.
Знаш
,
нестати
ја
пар
.
назвати
бог
и
поздравити
се
.
„
Која
добро
?
“
—
велим
.
Кажем
ја
он
све
,
онако
из
почетак
,
па
он
казати
и
како
немати
пар
.
„
имати
—
велим
—ја
,
па
хтети
ти
дати
те
он
саставити
с
кућа
“
.
и
лепо
отићи
у
соб
и
изнети
шест
дукат
.
на
—
велим
—
вратити
ја
;
јесам
на
тај
никад
пропасти
!
...
—
и
ја
јесам
помог'о
:
—
велим
Петар
Ранђић
.
—
и
никад
јесам
тражити
на
писмен
нити
какав
зарада
к'о
Вук
.
—
јок
!
—
Мор
,
човек
јесам
бити
—
бог
да
он
простити
!
...
и
тако
јесам
цео
ноћ
разговарати
.
сутра
дан
опрема
Нинко
шесторица
да
гроб
копати
.
они
остати
помагати
јесам
укућанин
.
неки
јесам
само
седети
и
пити
ракија
.
кад
превалити
подне
доћи
поп
са
учитељ
и
ђак
,
јер
јесам
Нинко
хтети
да
он
ђак
пратити
;
осим
тај
хтети
јесам
и
да
опело
бити
у
црква
;
захтев'о
јесам
да
се
попасти
сав
кандило
и
полелеј
:
—
Заслужио
јесам
—
бог
да
он
простити
!
—
река
бити
Нинко
свако
.
—
јесам
л
готово
?
—
питати
поп
.
—
готово
јесам
.
Поп
отићи
са
учитељ
у
соб
тај
очитати
,
спомен
.
—
Која
хтети
на
гробље
нек
целивати
покојник
—
рећи
поп
.
редара
ући
у
соб
целивати
крст
и
надати
запевка
.
Дража
доћи
да
и
он
целивати
јер
јесам
он
пек'о
„
душни
брава
.
“
онда
изнети
тело
покојников
и
понети
црква
.
.
пратња
јесам
бити
велик
.
напред
ићи
чича
Макса
са
мртвачки
крст
,
за
он
ђак
—
обући
у
бео
стихар
—
који
певати
„
Свјати
бог
“
.
за
ђак
поп
и
учитељ
:
за
она
шест
људи
носити
покојник
на
носила
за
овај
сељак
,
који
јесам
доћи
на
испратња
,
а
позади
жена
нарицати
.
време
бити
престати
;
по
небо
се
гомилати
снежан
облак
;
некаки
ладан
ветар
ледити
и
срце
у
груди
.
са
црквен
кула
разлегати
се
звук
звоно
и
мешати
са
нарицање
жена
и
певање
дечији
...
после
опело
спустити
старина
у
гроб
.
запевак
и
нарицање
не
бити
крај
.
Мојсило
бацити
први
бусен
отац
чела
глава
;
поп
прелити
покојник
;
народ
бацати
бусен
по
бусен
у
гроб
.
кад
земља
покрити
сандук
мртвачки
,
жена
се
дигнути
кућа
.
уз
пут
јесам
разговарати
тијо
о
живот
и
смрт
покојник
.
трудбеник
засути
гроб
и
усадити
крст
чела
глава
,
па
и
они
изићи
из
гробље
.
Нинко
отићи
у
црква
да
платити
што
требати
—
па
онда
са
поп
и
народ
кренути
се
и
он
кућа
.
у
авлија
она
дочекати
Анђелија
па
она
полити
тај
рука
опрати
.
Поп
отићи
у
кућа
да
свет
водица
.
Вечерњи
сутон
падати
на
земља
;
запад
се
црвенети
к'о
да
у
ватра
горети
.
људи
гледе
и
вео
:
—
Биће
сутра
ветар
.
Совра
јесам
бити
поставити
пред
кућа
.
кад
попасти
изићи
—
Нинко
у
један
чаша
изнети
панајија
и
метнути
на
совра
да
попасти
очитати
.
Мојсило
раздавати
људи
„
светњак
“
.
Попалише
се
свећа
,
поп
метнути
„
петрајиљ
“
на
врат
и
очитати
панајија
.
људи
се
молити
бог
.
онда
се
попасти
прекрсти
,
рећи
:
бог
да
он
духати
простити
!
и
узити
зрно-два
од
панајија
и
пружити
чаша
онај
до
себе
.
људи
узимати
панајија
;
дати
светњак
Мојсило
—
који
она
све
саставити
и
прилепити
за
дрво
изнад
совра
да
горе
—
па
онда
засести
за
совра
.
Нинко
наслужити
попити
чаша
.
—
за
испокој
дух
наш
добар
друга
и
пријатељ
Стевана
!
Лака
он
земља
,
прост
он
душа
!
...
бог
да
он
духати
простити
!
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
рећи
народ
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
рећи
поп
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
бог
да
он
духати
простити
!
—рече
и
по
трећи
пут
поп
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
поновити
народ
за
он
.
Поп
испити
чаша
.
синов
Стеванов
и
Нинко
служити
гологлав
дуж
цео
совра
ракија
.
Жене
износити
јела
на
совра
.
људи
јесам
јести
и
тијо
разговарати
и
тај
само
о
покојник
...
.
никакав
ларма
не
бити
;
сваки
јесам
пити
умерено
;
а
кад
јесам
више
хтети
само
јесам
,
не
примити
више
чаша
,
рек'о
:
бог
да
он
духати
простити
!
кад
јесам
свршен
вече
и
кад
Нинко
опет
наслужити
попити
чаша
,
поп
рећи
:
—
ко
јесам
за
душа
—
бог
да
он
духати
простити
;
остатак
живот
и
здравље
!
—
амин
да
бог
да
!
—
рећи
народ
.
Пошто
писати
сав
за
живот
и
здравље
остатак
—
Нинко
насути
чаша
и
пружити
јесам
попити
.
овај
јесам
примити
па
јесам
пун
спустити
на
совра
.
—
Пуна
затећи
—
пуно
и
оставити
—
рећи
,
прекрсти
се
и
устати
.
сав
се
прекрстише
и
дигнути
иза
совра
.
онда
јесам
женскиња
сести
да
вечерати
...
.
Пошто
јесам
све
вечерати
—
онда
се
разићи
тијо
,
без
икакав
ларма
.
Нинко
ући
у
соб
где
јесам
покојник
умрети
,
запалити
воштаница
и
метнути
на
онај
место
где
јесам
изданути
—
па
се
онда
и
укућанин
тужан
срце
разићи
да
спавати
...
сутра
дан
издати
јесам
чича
Стевана
трећина
,
у
девети
дан
деветина
а
у
четрдесети
—
четресницу
.
Живана
јесам
дочекати
полугодишњица
Стеванов
.
Нешто
старост
,
нешто
немоћ
,
а
нешто
и
назеб
на
сам
дан
пратња
—
оборити
јесам
у
постеља
.
с
дан
на
дан
она
бивати
сав
слаб
;
већ
не
моћи
поради
себе
ни
на
поље
изаћи
...
А
један
јутро
пролетњи
и
она
испустити
душа
.
саранити
јесам
јесам
поред
чича
Стевана
...
.
XВ
Кућа
Пантић
почети
опет
живети
свој
живот
.
Нинко
бити
добар
старешина
.
он
јесам
наређив'о
пос'о
,
а
млад
јесам
слушати
.
само
се
јесам
мог'о
честито
да
навикнути
:
да
тумарати
око
судница
и
да
тамо
куповина
уређивати
.
увек
бити
у
тај
прилика
рек'о
:
—
еј
,
брата
,
брата
!
...
немати
твој
памет
ни
у
царевина
!
...
.
Анђелија
јесам
много
жалити
свекар
и
свекрва
,
нарочито
свекрва
.
К'о
да
она
јесам
мајка
умрети
!
...
.
од
онај
вече
,
кад
јесам
Живана
заварчити
урок
Лазар
—
она
она
јесам
сматрати
за
паметан
жена
и
нешто
силно
вући
она
јесам
Живана
.
Нарочито
се
сећати
смрт
њен
.
—
ода
де
ћер'и
!
—
рећи
она
Живана
...
и
тада
она
јесам
говорити
о
многи
који
шта
што
имати
да
радити
.
Наређивала
она
јесам
да
чувати
и
слагати
браћа
да
се
не
бити
изделити
;
поучавати
она
јесам
у
сав
а
нарочито
како
хтети
да
дете
гајити
и
учити
.
—
никад
се
,
ћер
,
хтети
покајати
ако
ја
послушати
!
Мог
се
бог
прохтети
да
ти
и
мучити
—
али
он
се
ти
само
молити
!
биди
поштен
и
честит
к'о
што
јесам
и
до
сад
бити
.
твој
човек
и
твој
дете
нек
јесам
тај
велик
радост
и
брига
!
...
.
ја
јесам
ти
запазити
још
од
први
дан
,
кад
јесам
у
овај
дом
доћи
;
видети
јесам
да
јесам
од
мој
сорта
...
.
за
тај
ти
и
призивати
и
накричивати
ти
...
Ћери
,
да
јесам
благословен
и
срећан
!
...
опростити
и
—
праштати
ти
!
...
.
Анђелија
јесам
поштовати
аманет
:
Миладин
и
Лазар
и
бити
јесам
њен
велик
брига
.
Нинко
и
девер
умаштати
јесам
што
јесам
боље
моћи
...
.
А
дете
јесам
расти
.
Анђелија
он
јесам
учити
ред
и
пристојност
.
он
јесам
љубити
стар
у
рука
;
иш'о
јесам
из
соб
где
јесам
стар
разговарати
и
слуш'о
што
јесам
заповедати
.
бити
јесам
пуначак
к'о
лан
.
његов
злаћен
косица
добијати
смеђина
;
лице
румен
и
лепо
смешити
се
на
сваки
—
а
бити
јесам
увек
чисто
одевен
.
да
сад
казати
!
...
Анђелија
се
заиста
јесам
држати
деца
.
Рађала
јесам
још
осим
Лазар
,
али
увек
умрети
у
први
година
.
неки
јесам
ни
донети
до
вакат
.
за
тај
јесам
склопити
рука
око
Лазар
и
гледати
он
к'о
божији
благослов
.
—
Оно
хтети
морати
бити
срећно
:
—њега
јесам
сав
благословити
,
—
шапутати
бити
она
гледати
он
где
се
играти
.
и
укућанин
јесам
он
радо
гледати
.
Нинко
,
ваљда
,
што
и
јесам
не
имати
мушки
деца
,
волити
он
јесам
к'о
очи
...
.
кад
јесам
дете
поодрасти
—
Нинко
дозвати
синовац
и
рећи
она
:
—
ама
како
бити
бити
да
дати
мали
Лазарја
(
он
он
јесам
и
сад
тако
звати
)
у
школа
?
—
Па
добро
,
чија
.
—
ја
велим
,
и
ред
јесам
.
оваки
кућа
—
к'о
што
јесам
наш
—
па
само
један
писмен
.
—
нек
бити
и
он
—
рекоши
они
.
и
тако
Лазар
дати
у
школа
.
Анђелија
јесам
играти
срце
од
радост
.
метнути
он
торбичица
на
врат
па
стати
на
капија
и
гледати
за
он
.
„
Ал
хтети
тај
бити
лепо
!
—
мислити
она
.
—
Ал
хтети
тај
бити
красно
!
...
.
мој
Лаза
хтети
да
изучити
књига
па
хтети
знати
све
!
...
.
“
па
онда
замислити
:
к'о
он
изучити
већ
а
Нинко
он
звати
да
он
видити
неки
артија
.
он
се
само
намргодити
мало
па
читати
к'о
вод
,
а
,
к'о
,
Нинко
он
велим
:
„
алал
вера
!
...
.
“
па
,
к'о
,
он
писати
,
писати
све
што
год
’
хтети
,
и
читати
сваки
књига
...
.
па
онда
,
к'о
,
одрасто
,
па
он
опремати
у
Шабац
да
продавати
ран
.
,
,
ти
јесам
—
к'о
вео
он
—
писмен
—
умети
израчунат
...
“
па
,
к'о
,
људи
у
село
,
’
хтети
да
бирати
кмет
.
„
ко
хтети
,
ко
хтети
?
...
“
„
А
Лазар
Пантић
ко
хтети
други
!
он
јесам
и
писмен
а
,
вала
,
и
добар
...
.
“
леп
јесам
машта
мајчин
!
...
.
Лазар
већ
псалтирац
—
па
још
добар
ђак
.
Учитељ
се
свуда
с
он
хвалити
и
поносити
—
а
Анђелија
—
у
име
благодарност
—
шиљити
учитељ
увек
леп
„
реграција
“
.
Баш
,
некако
,
при
крај
школовање
,
један
дан
доћи
Лазар
раније
него
што
требати
кућа
;
нешто
се
покуњити
.
—
Шта
јесам
рано
;
зар
тако
рано
пустити
учитељ
?
—
упитати
он
Анђелија
.
—
јесам
,
нана
—
него
јесам
болестан
.
Анђелија
нешто
леднути
.
—
А
шта
ти
јесам
,
кућа
мој
?
—
Ева
видити
.
и
дете
окренути
главица
.
с
десни
страна
,
испод
уво
,
скочити
мицина
,
али
тако
велик
да
се
Анђелија
уплашити
.
—
Бол
ли
тај
,
рано
мој
?
—
К'о
у
око
!
—
рећи
Лазар
.
Анђелија
викнути
Марта
.
—
Јес
видети
овај
кад
год
јетрвица
?
—
упитати
она
.
—
јесам
тако
никад
.
—
Па
шта
да
радити
?
—
да
он
се
читати
молитва
.
и
Анђелија
одвести
дете
попити
.
ту
ноћ
око
на
око
.
дете
се
превијати
од
бол
к'о
црв
.
у
лице
позеленео
к'о
трава
.
Миладин
седити
крај
његов
постеља
;
Анђелија
лебдити
над
он
и
молити
се
бог
.
сванути
.
Ништа
боље
.
онај
чудо
доћи
велик
,
па
два
глава
у
дете
.
онај
се
са
сав
збунити
па
очи
не
отварати
а
једнако
јечати
.
—
Шта
да
радити
?
—
питати
Анђелија
Миладина
.
—
ја
не
знати
.
—
како
бити
бити
да
он
носити
врачара
?
—
упитати
она
.
—
То
јесам
још
по
најбоље
—
рећи
он
.
Упрегнуше
коњ
у
кола
.
Анђелија
спрема
ракија
и
јестиво
;
метнути
дете
у
кола
—
па
у
црн
Бар
,
Цвета
врачара
...
.
имати
врачара
који
живити
од
врачање
,
само
да
се
леб
рана
,
али
имати
она
који
јесам
потпуно
убеђен
да
јесам
она
тај
бог
рек'о
.
Међа
овај
последњи
спадати
и
Цвета
врачара
.
она
јесам
бити
ћерка
један
удовица
сиротан
,
који
јесам
под
старост
врачати
.
од
она
јесам
Цвета
научити
многи
гатка
.
она
јесам
помагати
свој
мати
у
прибирање
разних
трава
и
већ
јесам
к'о
девојка
знати
који
јесам
трава
лековит
.
девојка
јесам
јесам
још
тада
прозвати
:
врачара
.
Нешто
тај
,
нешто
што
јесам
бити
сиромашан
,
а
највише
што
јесам
бити
ружан
—
ники
јесам
од
момчад
не
хтети
ни
погледати
,
а
камо
ли
да
јесам
узети
за
жена
.
у
тај
време
досељавати
јесам
из
Босна
у
Србија
,
који
јесам
бегати
од
турски
зулум
.
елем
,
доселити
се
и
један
бећар
,
неки
Богдан
,
који
јесам
,
вео
,
убити
Турчин
.
настати
се
крај
„
Студен
Бар
“
,
и
ту
,
од
пруће
,
оплести
себе
кућица
и
покрити
кровина
...
.
е
,
али
јесам
за
кућа
требати
и
домаћица
—
и
он
се
оженити
Цвета
.
како
је-тако
јесам
:
тек
јесам
Цвета
добити
човек
,
и
с
он
јесам
радити
и
кућити
;
а
кад
она
умрети
мати
онај
се
са
Богдана
преселити
у
свој
кућица
.
ту
јесам
они
живети
лепо
.
Цвета
јесам
рађати
деца
па
она
јесам
много
ни
требати
.
Живели
јесам
тако
око
неки
петнаест
година
и
тада
Богдан
умрети
.
Оставши
сам
—
Цвета
се
бацити
на
врачање
.
из
почетак
тај
јесам
радити
,
колико
да
не
умрети
од
глад
,
јер
она
јесам
мрзити
радити
;
али
,
пошто
излечити
неколико
болесник
,
пошто
се
уверити
да
у
тај
имати
срећа
—
она
се
бацити
са
сав
на
тај
пос'о
...
.
купити
јесам
трава
,
учити
јесам
разнети
басма
,
трчати
јесам
на
сав
страна
и
лечити
сав
болест
.
свет
она
јесам
дав'о
и
јела
и
пиће
тако
,
да
јесам
свега
имати
у
изобиље
.
јесам
више
јела
сув
проја
.
за
кратак
време
она
научити
многи
басма
,
упознати
непознат
трава
,
и
—
кад
видити
да
она
се
моћи
—
она
више
не
ићи
од
кућа
.
јесам
бити
чистуница
.
Кућа
она
јесам
бити
и
с
поље
и
изнутра
јадан
и
чемеран
.
она
јесам
ићи
дроњав
и
чупав
—
јер
,
мислити
,
и
тај
се
свет
навраћати
.
она
имати
неки
срећа
да
јесам
болесник
оздрављати
од
њен
лек
.
и
она
сам
веровати
да
моћи
што
год
’
хтети
.
.
за
тај
се
и
прочути
на
далеко
...
бити
јесам
мален
раст
.
лице
она
округао
и
мрасав
од
краста
,
очи
зелен
а
кос
бео
.
бити
лето
,
бити
зима
—
она
јесам
носити
неки
кожушина
на
леђа
.
Миладин
зауставити
и
Анђелија
скочити
с
кола
пред
Цветин
кућа
.
Цвета
јесам
дочекати
седити
крај
огњиште
и
само
укрљештити
свој
зелен
очи
у
она
.
Анђелија
обузети
неки
непријатан
осећање
.
—
Помоз
бог
!
—
бог
помог'о
!
...
који
добро
?
упитати
Цвета
.
—
Па
и
јесам
добро
...
.
—
А
,
болест
!
—
пресећи
јесам
Цвета
.
—
Па
добро
!
...
тај
јесам
божји
воља
.
он
напуштати
болест
,
али
он
јесам
дати
лек
.
ако
болесник
имати
века—биће
лек
...
у
ја
имати
свега
!
имати
трава
„
бљушт
“
који
јесам
брати
измеђ
Госпођа
.
она
лечити
од
сваки
болест
око
врата
...
имати
трава
„
петлов
перо
“
.
она
стући
ситно
и
сасути
у
комовица
—
она
лечити
од
костобоља
...
.
имати
трава
„
пречица
“
—
она
лечити
од
очи
.
имати
„
сиљевина
“
и
„
чибуковина
“
—
оне
лечити
од
грозница
.
имати
„
срце-пуц
“
—
од
изести
.
она
требати
укувати
имати
„
одолен
“
и
„
разбојник
“
—
од
врућица
,
и
тај
:
одолен
да
јести
са
трномет
,
а
разбојник
усећи
ситно
па
пита
у
комовица
.
имати
„
линцура
“
—
од
кашаљ
.
имати
„
ревендија
“
—
она
кад
човек
јести
бити
здрав
и
јести
к'о
дете
од
@card@
година
.
имати
„
уступник
“
—
тај
ти
јесам
трава
за
сваки
болест
...
имати
...
—
А
имати
ли
лек
од
мицина
'
?
—
прекинути
она
набрајање
Анђелија
.
—
А
ко
ти
легати
мицина
?
—
Моје
дете
.
—
Па
где
јесам
?
—
Ева
он
.
—
донети
он
овамо
.
Миладин
унети
Лазар
у
кућа
...
дете
бити
у
забуна
.
Цвета
загледати
.
.
—
ајој
!
—
овај
јесам
чудо
!
Миладин
и
Анђелија
ћутаху
.
—
Чек
’
да
видити
нешто
.
и
Цвета
отићи
на
бунар
тај
донети
вод
.
усути
у
чанак
,
па
онда
узити
жар
на
ватраљ
и
машице
спуштати
жишка
по
жишка
у
чанак
шапутати
...
.
онда
дигнути
глава
.
—
овај
јесам
дете
наметнути
!
—
рећи
.
—
наметнути
?
—
упитати
и
Миладин
и
Анђелија
у
један
глас
.
—
ја
!
—
А
ко
бити
така
душман
.
—
један
жена
зелен
очи
—
рећи
Цвета
.
—
То
јесам
Петри
!
—јекну
Анђелија
.
—
Па
имати
ли
помоћ
?
—
Која
Петри
?
—
питати
Цвета
.
—
тај
неко
Митар
Зељић
.
—
А
знати
јесам
!
...
богме
јесам
она
душман
!
—
имати
ли
лек
?
—
Биће
.
спустити
дете
.
Анђелија
прострети
по
земља
шареница
и
Миладин
спустити
Лазар
.
Цвета
отићи
у
соб
и
изнети
отуда
парац
восак
и
један
сув
шипчица
.
—
Видиш
,
дијета
!
овај
јесам
„
мртав
восак
“
а
овај
јесам
„
неприм
калем
“
.
онда
умити
рука
и
прићи
дете
.
засукати
леви
рукав
до
лакат
,
па
домали
прст
леви
рука
узити
кружити
око
мицина
говорити
:
—
левати
рука
крста
нем
—
овај
добар
место
немати
.
без
отац
се
родити
,
без
поп
крстити
,
без
име
угинути
:
устук
мица
,
овде
тај
место
немати
!
и
кружити
прст
изговорити
три
пут
овај
басма
.
онда
узити
мртав
восак
опет
у
леви
рука
и
почети
кружити
он
и
говорити
:
—
кад
чела
—
што
јесам
овај
восак
носити
—
оживети
—
онда
и
ти
,
боља
!
К'о
што
чела
замрети
—
и
ти
,
боља
,
замрети
!
и
овај
басма
изговорити
три
пут
.
тада
бацити
восак
у
ватра
и
рећи
:
—
колико
овај
восак
горети
—
толико
болети
!
сад
узити
„
неприм
“
калем
у
леви
рука
.
Окружи
и
он
,
и
рећи
три
пут
:
—
кад
се
овај
калем
примити
—
онда
и
тај
боља
!
Калем
усанути
—
и
ти
усанути
!
онда
оставити
калем
,
па
опет
узити
рука
кружити
:
—
у
мица
деветоро
деца
:
од
девет
—осам
,
од
осам
—
седам
,
од
седам
—
шест
,
од
шест
—
пет
,
од
пет
—
четри
,
од
четри
—
три
:
један
Станко
,
један
Станоја
,
један
Станиша
.
Станко
слеп
,
Станоја
нем
а
Станиша
глув
.
слеп
не
видити
,
нем
не
говорити
,
глув
не
чути
:
устук
,
мица
,
овде
тај
место
немати
!
...
и
онда
се
подигнути
.
—
сад
јесам
обајати
—
рећи
.
—
неки
бог
помоћи
!
—
рећи
Миладин
.
—
сад
требати
да
он
превити
на
мицина
краставац
пећи
у
тији
пепео
—
рећи
Цвета
.
—
Добра
,
превити
.
—
Шта
јесам
твој
?
—
упитати
Миладин
.
—
А
шта
ја
дати
.
ја
се
никад
не
цењкати
.
Миладин
извадити
рубља
и
дати
она
,
па
онда
отићи
и
донети
с
кола
онај
што
јесам
Анђелија
спремити
.
—
’
Вал
ви
!
—
рећи
Цвета
.
—
’
Вал
и
ти
!
—
рећи
они
.
—
А
шта
хтети
?
бог
нек
помоћи
!
дете
отворити
очи
.
—
Шта
хтети
,
дика
?
—
упитати
он
Анђелија
.
—
’
Оћу
вод
—
рећи
Лазар
.
—
Ева
,
ево
,
рано
.
сад
хтети
ти
да
да
бајати
вод
'
—
рећи
Цвета
.
и
додати
дете
вод
.
онда
се
дигнути
да
ићи
.
Миладин
довести
дете
и
препети
он
у
кола
.
Поздравише
се
са
врачара
,
сести
на
кола
и
кренути
се
најлак
кућа
.
—
е
,
знати
много
!
—
рећи
Миладин
.
—
А
врачара
јесам
,
брата
!
—
и
баш
тај
Петри
учинити
!
—
Петри
!
како
рећи
:
„
жена
зелен
очи
“
—
ја
се
одмах
сетити
.
—
требати
она
измлатити
,
к'о
бог
ђаво
,
па
,
после
,
да
се
крстити
!
—
рећи
Миладин
.
—
Платиће
она
бог
!
имати
и
она
својих
.
—
То
јесам
због
онај
,
знати
?
—
знати
...
.
Чим
јесам
стигнути
кућа
,
Анђелија
прво
отићи
у
башта
тај
наћи
краставац
и
запретати
он
у
пепео
...
.
кад
бити
пећи
,
она
он
располутити
и
превити
Лазар
на
мицина
...
.
Чим
се
топлота
дотакнути
мицина
—
дете
заплакати
.
—
Скина
,
наја
!
—
нека
,
рано
,
бити
боље
!
—
Али
бости
!
—
То
јесам
за
мало
.
настати
ноћ
.
Укућани
,
који
јесам
ваздан
радити
,
поспати
:
заспати
и
Миладин
.
само
Анђелија
седити
крај
Лазар
који
мало
очи
свести
...
она
изићи
на
поље
.
небо
се
осути
звезда
.
Тишина
владати
село
.
никакав
глас
осим
тичији
,
никакав
шушањ
осим
шапат
лишће
што
се
на
грана
лелујати
...
из
даљина
се
чути
укање
ћук
и
неки
глас
што
она
само
ноћ
имати
...
Беше
глув
доба
...
она
се
вратити
у
соб
.
сести
опет
на
креветац
,
крај
дете
...
.
Свећа
јесам
тињати
и
пуцкарати
,
а
мали
попак
певати
свој
песма
у
запећак
.
Анђелија
се
замислити
...
сетити
се
детињство
.
сав
она
ситница
изићи
пред
очи
:
играње
,
трчање
,
купљење
иверје
,
прављење
топ
од
блато
...
.
ама
све
...
па
,
онда
,
девовање
,
па
прошевина
,
па
свадба
,
па
младовање
...
па
отац
и
мајка
,
па
свекар
и
свекрва
,
па
рођење
Лазарево
,
па
Лепосавин
,
па
Стеванов
,
па
смрт
овај
двоје
...
сав
она
тај
бити
пред
очи
.
она
се
сетити
свој
сан
који
јесам
снити
први
вече
кад
јесам
у
кућа
доћи
и
.
.
згрозити
се
...
добро
се
сећати
реч
теткин
у
тај
сан
...
.
„
у
деца
хтети
срећан
бити
!
“
...
.
па
се
сетити
како
јесам
онда
мислити
:
„
да
јесам
ја
да
се
ја
она
додворити
—
а
за
деца
ја
јесам
брига
“
...
.
А
сад
,
сад
бити
дати
све
за
овај
дете
и
успомена
на
детињство
,
и
на
девовање
,
и
живот
,
и
душа
...
„
Само
да
ја
јесам
жив
и
здрав
,
па
да
бити
просити
па
он
леб
ранити
“
...
и
погледати
у
дете
.
онда
се
дигнути
па
се
стати
молити
бог
:
„
о
господа
свемогућ
!
ја
ти
се
молити
:
дати
мој
Лазар
живот
и
здравље
!
и
,
ако
он
хтети
господа
живот
укратити
,
онда
одузети
ја
најпре
!
...
ја
јесам
се
наживети
,
господа
:
видети
јесам
у
мој
година
и
добра
и
зло
;
зазнати
јесам
и
за
радост
и
за
жалост
...
А
он
,
он
јесам
к'о
млад
травка
.
не
покосити
јесам
,
господа
,
док
не
сазрети
!
.
.
молити
ти
се
,
господа
!
молити
ти
се
,
отац
небесан
!
"
...
Прекрсти
се
па
се
опет
лагано
спустити
на
креветац
.
Свећа
јесам
опет
пуцкарати
;
попак
јесам
опет
пев'о
;
Миладин
лагано
ркати
а
Лазар
јесам
дис'о
равномерно
.
на
поље
се
чути
петао
.
„
Зора
већ
“
—
помислити
она
.
дете
се
промешкољити
,
окренути
на
други
страна
и
—
писнути
.
—
Шта
јесам
,
рано
?
—
викнути
Анђелија
поплашити
и
нагнути
се
те
он
дигнути
.
дете
се
низ
образ
цедити
сукрвица
.
—
увредити
се
,
нана
!
—
’
Вал
бог
,
дика
мој
,
провалити
се
!
—
’
Оће
ли
ја
још
болети
?
—
’
Неће
,
рано
.
и
Миладин
се
тргнути
иза
сан
.
—
Шта
јесам
;
шта
јесам
?
—
Добра
јесам
;
провалити
се
!
—рече
она
радосно
.
и
узити
брисати
дете
обрашчић
...
—
дете
јесам
кроз
неколик
дан
опет
поћи
у
школа
.
за
уво
он
остати
рупа
,
где
јесам
мицина
бити
—
али
не
марити
ништа
.
Анђелија
ланути
.
само
се
бојати
да
дете
не
бити
опет
на
шта
нагазити
,
за
тај
он
рећи
:
—
рано
мој
!
пазити
кад
ићи
!
никад
ништа
моћи
узимати
што
на
пут
наћи
—
не
ваљати
се
!
—
Нећу
,
нана
—
обећати
Лазар
.
XВИ
.
година
за
година
клизити
јесам
неосетан
у
посао
и
рад
Нинко
млого
остарити
;
не
бити
више
у
стање
да
манути
кос
;
Мојсило
већ
уд'о
први
ћер
;
Лазар
одраст
о
момчина
к'о
тресак
—
већ
он
и
цура
меркати
.
и
Анђелија
проћи
година
,
али
она
ипак
јесам
изгубити
много
од
свој
здравље
.
бити
јесам
онај
што
у
пас
казати
:
„
држећи
женски
“
.
радити
јесам
к'о
и
пре
.
кад
јесам
њен
ред
у
кућа
—
мог'о
бити
,
одакле
хтети
мед
лазнути
—
тако
јесам
чисто
држати
.
истина
,
за
тај
време
помрети
она
отац
и
мати
—
али
јесам
она
опет
бити
срећан
.
да
она
се
не
бити
замерити
—
казати
,
да
она
јесам
она
ожалити
к'о
родитељ
;
али
она
не
бити
више
само
дете
—
она
јесам
бити
и
мајка
.
по
себе
јесам
знати
како
страховати
за
Лазар
;
а
како
бити
бити
њен
отац
и
мајка
кад
бити
под
старост
дочекати
,
да
се
она
што
десити
?
...
Лазар
јесам
бити
њен
срећа
,
њен
понос
и
снага
,
њен
разговор
.
срце
она
играти
од
радост
кад
бити
видети
,
како
Нинко
много
што
шта
поверавати
Лазар
.
на
сваки
корак
само
бити
се
он
хвалити
...
.
А
Лазар
опет
одавати
она
поштовање
који
јесам
и
заслужити
.
никуд
не
бити
он
отиш'о
да
се
она
не
јавити
.
ништа
јесам
хтети
урадити
а
да
тај
најпре
она
не
казати
...
у
тај
доћи
несрећан
@card@
год
.
кад
почети
морити
колера
.
Весела
Глоговац
и
сувише
јесам
пропатити
од
Турчин
,
али
он
бити
судити
да
он
и
колера
у
под
доћи
...
болест
почети
узимати
мах
.
свет
падати
у
постеља
да
се
више
пети
дигнути
.
гробље
постати
вашариште
:
један
излазити
—
други
улазити
.
село
се
почети
разлегати
жалостиван
песма
.
мајка
жалити
деца
,
жена
муж
,
људи
породица
...
.
јесам
мог'о
да
наћи
трудбеник
који
хтети
гроб
да
копати
,
јер
немати
кућа
који
не
бити
у
црн
завијен
.
нем
жена
који
не
жалити
ја
муж
,
ја
син
,
ја
свекар
,
ја
деверати
,
ја
јетрвица
,
ја
заовица
...
А
морати
—
мора
.
свет
падати
:
—
неко
од
болест
—
неки
од
стра
...
.
немати
ники
ко
бити
овај
јад
доскочити
...
Поп
трчати
на
сав
страна
.
он
имати
пун
рука
посао
.
за
време
колера
највише
платити
задруга
.
тако
и
Пантић
.
прво
се
разболети
Нинко
,
укућанин
сав
сколити
његов
постеља
.
али
и
плаћати
за
тај
...
за
Нинко
пасти
Марта
,
за
Марта
Мојсило
,
за
он
Миладин
,
за
Миладина
Сава
,
за
Сава
Стана
па
деца
...
—
склањати
се
који
јесам
здраво
!
зар
не
видити
где
изгинути
?
—
викати
Нинко
.
и
Анђелија
склонити
Лазар
и
остатак
—
а
она
сам
тумарати
око
болесник
.
Стра
јесам
овлад'о
она
.
она
се
јесам
бојати
за
себе
него
за
дете
.
куд
год
ићи
само
се
бог
молити
:
„
Божа
,
очувати
ја
он
!
Божа
,
очувати
ја
он
!
...
—
Ј'ој
,
подигнути
ја
!
—
Ј'ој
,
окренути
ја
!
—
Ј'ој
,
цркнути
!
—
Ј'ој
,
умрети
!
.
.
—
Ј'ој
,
помоћи
,
ако
јесам
брат
!
јаук
и
сам
јаук
разлегати
се
цео
кућа
.
Анђелија
већ
заглунути
уш
;
нога
јесам
једва
држати
.
надгледати
јесам
и
здрав
и
болан
.
јесам
се
имати
кад
бринути
за
ручак
.
на
брз
рука
утући
бео
лук
,
па
он
помешати
са
сирће
и
јести
са
здрав
;
болесник
јесам
ни
тражити
јела
.
Жалосно
јесам
бити
погледати
по
велик
соба
:
само
се
поваљати
к'о
снопље
.
—
о
бог
!
или
дати
смрт
или
предизати
!
—
дијета
!
—
викнути
Нинко
.
—
Чујем
.
—
зовнути
поп
нек
читати
што
год
макар
!
Анђелија
отићи
поп
.
за
мало
и
доћи
с
он
.
—
Читај
ја
,
попа
,
велик
молитва
.
Поп
очитати
.
—
Читај
и
Мојсило
!
рећи
Нинко
.
Поп
очитати
.
—
дед
и
Сава
...
—
дед
и
Миладина
...
Поп
пробити
зној
,
али
очитати
.
—
Дел
и
снаја
Стана
.
—
не
моћи
!
—
рећи
поп
а
сав
позеленети
—
не
моћи
више
ни
реч
,
ни
слово
.
кад
јесам
тако
хтети
,
што
јесам
каз'о
,
па
да
читати
сав
у
један
пут
!
и
посртати
изићи
на
поље
...
људи
!
...
гроза
ја
ватати
кад
причати
.
перо
ја
дрхтати
—
али
ја
ви
причати
цео
истина
!
ни
једно
што
јесам
пасти
не
дигнути
се
—
све
помрети
.
сандук
за
сандук
износити
јесам
из
кућа
...
.
Анђелија
јесам
само
нарицати
.
овде
свекар
—
онде
муж
;
овде
девер
—
онде
јетрвица
;
овде
синовац
—
онде
синовица
...
сав
она
бити
мити
,
сав
драг
.
сав
тај
бити
њен
народ
,
њен
разговор
,
њен
друговање
и
њен
нега
,
њен
љубав
и
њен
поуздање
...
.
она
и
Миленија
бити
два
кукавица
који
јесам
кукати
од
јутро
до
мрак
.
.
Шта
да
радити
сада
?
куда
да
се
окренути
?
с
ко
да
кућа
?
...
.
тај
овај
бити
сав
деца
који
јесам
она
на
рука
одржати
.
Шта
хтети
с
она
и
како
да
она
леб
ранити
?
...
.
оволики
удар
сатрти
јесам
јесам
.
али
она
се
не
смети
подати
.
овај
деца
искати
леб
.
и
ако
икад
—
сад
јесам
морати
да
живити
...
.
Прође
колера
.
.
народ
се
згледати
.
пребројавати
мртав
.
—
Шта
ли
бог
згрешити
?
—
питати
се
један
.
—
Али
ми
и
казна
!
—
рећи
други
.
—
укинути
потоп
а
пустити
колера
!
—
рећи
трећи
.
—
Ко
хтети
к'о
он
!
—
То
јесам
,
браћа
,
због
наш
кавга
!
—
рећи
један
старац
.
—
и
због
псовка
!
—
рећи
други
.
—
е
,
његов
воља
!
...
рећи
сељак
.
XВИИ
Анђелија
сада
бити
сав
у
овај
кућа
:
и
човек
,
и
жена
,
и
газда
,
и
слуга
.
радити
јесам
јуначки
.
она
јесам
трчати
на
сав
страна
.
њива
јесам
обилазити
;
шум
надгледати
да
се
не
сећи
;
гледати
стока
и
живина
,
тражити
спрежник
,
ићи
у
воденица
,
кад
бити
Лазар
ор'о
;
готовити
ручак
;
прати
рубина
,
ткати
и
прело
;
један
реч
:
вршити
јесам
све
,
и
мушки
и
женски
посао
...
Пошто
болест
притајири
—
суд
се
побринути
тај
преглед
и
попис
имање
Пантићев
и
послати
списак
старатељски
судија
.
овај
не
хтети
одузимати
имање
за
тај
,
што
јесам
Лазар
доста
јаторан
бити
,
него
она
оставити
да
он
радити
;
само
да
не
бити
отуђити
,
поставити
она
два
старалац
.
и
тако
имање
остати
пред
она
.
Анђелија
се
трудити
да
набавити
радин
,
те
да
се
не
бити
имање
нерад
запарложити
.
колико
јесам
бити
једини
—
опет
она
јесам
на
време
бити
свршен
и
орба
и
копња
,
и
жетва
—
а
за
тај
се
имати
благодарити
труд
Анђелина
.
она
јесам
устајати
око
пол
ноћ
и
ићи
у
њива
да
видити
:
да
ли
ко
јесам
развалити
ограда
или
пустити
стока
.
мртав
зној
пробиј'о
она
чела
,
кад
изаћи
у
онај
поноћни
тишина
,
па
не
чути
ни
петлов
глас
.
она
се
бојати
и
вукодлак
и
вештица
и
утвара
и
свега
.
јесам
она
се
чудити
—
тај
јесам
веровање
са
мајчин
млеко
посисати
.
али
јесам
она
опет
ићи
;
зазирати
јесам
од
свој
сенка
,
од
сваки
шушањ
,
од
сваки
пањ
и
трн
—
али
јесам
опет
корачати
.
„
морати
!
—
мислити
.
ако
хтети
ја
—
ко
хтети
?
“
...
.
А
по
њен
мишљење
—
имање
се
морати
надгледати
;
оно
се
јесам
смело
упустити
.
тај
јесам
захтевати
напредак
њен
Лазар
и
аманет
...
.
кад
бити
пет'о
запев'о
—
она
бити
се
скинути
терет
с
дух
,
јер
кад
се
чути
пет'о
онда
се
сав
утвора
склањати
.
али
и
ако
јесам
тако
трчати
,
и
ако
јесам
висити
све
о
њен
врат
—
ипак
Лазар
бити
домаћин
у
кућа
.
јесам
она
он
правило
сам
домаћин
—
тај
јесам
давно
пре
она
учинити
народни
обичај
и
Анђелија
,
радити
тако
,
радити
јесам
оно
,
што
јесам
обичај
захтевати
.
„
Мушко
,
да
јесам
к'о
маков
зрно
—
онај
јесам
опет
стар
од
женскиња
“
—
велим
стар
изрека
.
и
Анђелија
јесам
давати
сваки
приликом
старешинство
Лазар
.
кад
бити
се
у
вече
или
из
јутро
бог
молити
—
Лазар
јесам
палити
свећа
и
кадити
укућанин
.
кад
јесам
у
вече
седати
око
ватра
—
место
старешинин
бити
место
Лазарево
.
јесам
хтети
ни
урадити
ништа
док
се
с
он
не
договорити
.
—
Лаза
,
рано
!
—
Чујем
,
нана
!
—
Шта
велим
,
да
узорати
„
стрњика
“
под
јечам
?
—
Па
добро
,
нана
.
—
А
„
Јечмшите
“
моћи
оставити
за
јарик
?
—
Добра
,
оставити
.
кад
бити
наступити
дуг
зимњи
вече
Анђелија
бити
сести
са
преслица
поред
ватра
,
па
бити
она
причати
о
њихов
прадеда
Панта
,
о
дед
:
Сима
и
Стевана
и
о
живовање
у
стар
доба
.
деца
бити
слушати
па
и
задремати
.
кад
бити
сав
лећи
да
спавати
—
онда
бити
и
она
оставити
преслица
и
отићи
да
легнути
,
али
не
да
спавати
—
него
да
мисао
.
сваки
јесам
недеља
одлазити
на
гробље
и
ту
јесам
нарицајући
разговарати
са
мртав
.
Тужила
она
се
како
она
јесам
тешко
—
к'о
да
бити
јесам
они
моћи
чути
.
Свечаником
и
недеља
долазити
јесам
она
Ика
и
Миленија
.
са
она
јесам
разговарати
дуго
и
исповедати
она
свој
мука
и
патња
.
така
јесам
бити
сада
живот
Анђелин
...
.
један
дан
доћи
она
Лазар
сав
блед
.
како
он
смотрити
—
она
претрнути
.
нога
она
се
подсећи
па
ни
макнути
.
—
Шта
јесам
,
кућа
мој
?
—
упитати
он
.
—
Ништа
,
наја
—
одговорити
он
.
—
како
ништа
,
кад
јесам
сав
к'о
крпа
?
—
Ништа
,
ништа
.
али
он
Анђелија
окупити
толико
,
да
она
најпосле
рећи
:
—
ударити
ја
Вук
.
—
Вук
?
!
—
Јес
он
.
Баш
врљика
преко
плећа
.
—
А
што
?
—
Ушла
његов
говеда
у
наш
пашњак
,
па
ја
потер'о
у
обор
.
таман
ја
на
вратница
,
а
он
ти
отуд
.
не
назвати
ни
бог
,
него
рећи
:
„
куд
хтети
ти
тај
марва
?
а
—
„
’
Оћу
у
обор
“
—
велим
ја
.
—
„
оставити
!
“
—
рећи
ја
...
.
али
ја
не
хтети
оставити
него
зајмити
.
он
стати
пред-а-ме
.
„
оставити
,
кад
ти
велим
!
“
—
рећи
ја
.
—
„
Па
ја
јесам
наш'о
у
мој
њива
“
—
„
да
јесам
наш'о
не
знати
где
—
сад
вратити
!
ја
тако
’
хтети
!
“
...
.
—
„
е
,
и
ја
’
хтети
да
терати
у
обор
!
“
—рекох
ја
.
—
он
ти
онда
скинути
врљика
,
опсовати
ја
мати
,
па
врљика
:
туп
!
—
ударити
!
—
викнути
Анђелија
.
—
Пуц
врљика
на
два
комад
!
—
Па
шта
бити
с
марва
?
—
отети
.
Анђелија
играти
месо
.
—
А
где
јесам
он
?
—
отерати
во
кућа
.
—
Платиће
ја
за
тај
!
—
једва
изговорити
Анђелија
од
јед
.
—
Платиће
он
ја
!
—
рећи
Лазар
.
—
де
,
рано
,
да
видити
где
ти
јесам
ударити
крвник
.
Лазар
скинути
хаљина
,
раскопчати
сапињач
на
огрлица
и
свући
кошуља
на
низак
...
.
на
плећка
бити
згулити
кожа
.
Анђелија
заплакати
од
мука
.
да
она
јесам
само
да
он
дочепати
па
да
удавити
к'о
мачак
.
у
један
ма
хтети
да
ићи
кућа
његов
—
али
Лазар
рећи
:
—
моћи
,
нана
,
пустити
он
марва
опет
.
—
да
он
’
хтети
ђаво
надарити
!
—
’
Оће
,
нана
!
он
велим
да
јесам
оно
његов
њива
—
е
добро
.
ја
хтети
ићи
—
па
нек
јесам
отети
од
ја
!
—
рећи
Анђелија
.
—
А
ја
хтети
он
тужити
суд
!
—
рећи
Лазар
.
—
моћи
,
кућа
!
...
Тужио
он
—
да
бог
да
—
од
велик
краста
!
...
.
сутра
дан
отићи
Анђелија
у
пашњак
и
,
збиља
,
опет
наћи
во
где
пасти
.
—
сад
хтети
ја
ви
у
обор
;
али
бити
волети
да
јесам
ту
наћи
и
газда
!
и
зајмити
во
.
—
Ко
јесам
тај
?
—
упитати
Вук
иза
један
трњак
,
Анђелија
залупати
срце
од
неки
диваљ
радост
.
она
одговорити
:
—
ја
јесам
!
—
А
шта
тај
’
хтети
—
а
?
—
’
Оћу
да
терати
у
обор
!
—
Остави-де
тај
мали
,
док
јесам
миран
!
—
рећи
Вук
.
—
Дођи
да
он
отети
!
и
зајмити
во
те
потера
вратница
,
Вук
стати
пред
она
.
—
оставити
мал
!
—
рећи
.
—
С
пут
!
—
оставити
мал—
рећи
опет
Вук
и
ошамарити
јесам
.
Анђелија
планути
и
полетити
на
он
,
али
он
потегнути
пиштољ
.
—
де
сад
!
—
рећи
.
али
Анђелија
јесам
видети
ништа
;
крв
она
пасти
на
очи
.
и
она
он
докопати
за
гуша
.
он
испустити
пиштољ
и
полетити
рука
да
открљепити
њен
рука
.
она
он
стезати
све
више
и
више
;
лице
он
најпре
поцрвенити
,
па
онда
помодрити
;
очи
избуљити
...
.
она
заљуљати
он
тамо
и
амо
,
па
он
онда
треснути
о
земља
...
он
лежати
онесвестити
...
.
она
се
окренути
око
себе
,
па
кад
смотра
пиштољ
—
она
нешто
штрецнути
.
„
3ар
јесам
он
им'о
пиштољ
'
?
...
.
па
тај
јесам
бити
мој
Лаза
спремити
колач
...
.
он
јесам
он
хтети
да
убити
!
...
хтети
јесам
од
једаред
да
се
осветити
и
ја
и
он
,
и
да
затрети
у
корен
наш
кућа
!
“
—
помислити
.
—
е
хтети
,
Вук
—
долиј'о
јесам
!
рикнути
она
.
и
докопати
пиштољ
па
полетити
на
Вук
.
узити
цев
у
рука
,
а
јабука
хтети
да
он
глава
размрскати
.
—
не
,
Анђа
,
жив
тај
бог
!
—
рећи
он
доћи
себе
.
—
Чим
ја
заклињати
?
—
упитати
она
јаросно
.
—
јединац
ти
твој
!
—
молити
Вук
.
—
зар
јесам
он
хтети
да
убити
,
па
ја
сад
заклињати
он
?
—
јесам
.
—
А
шта
јесам
овај
?
—
упитати
она
дигнути
пиштољ
.
—
празан
јесам
.
.
ја
јесам
хтети
да
он
само
поплашити
.
и
Анђелија
отворити
кашилук
.
не
бити
подасути
.
дунути
у
цев
—
она
одисати
.
она
бацити
пиштољ
пред-а-њ
;
бацити
он
тако
презриво
к'о
кад
пас
бацати
помам
.
—
А
шта
имати
посао
у
мој
њива
?
—
упитати
он
.
он
ћуташе
к'о
залити
.
—
Што
јесам
ја
тук'о
дете
јуче
?
—
Псов'о
ја
мати
—
рећи
Вук
.
Анђелија
план
.
Ништа
јесам
мрзити
к'о
лаж
.
—
Што
лагати
—
срам
тај
бити
!
Што
лагати
,
да
ти
јесам
псов'о
кад
,
јесам
ти
он
опсов'о
?
—
јесте
,
срећа
ја
!
—
како
права
говорити
—
онако
тај
бог
дати
!
...
.
А
зар
јесам
мор'о
да
он
тући
врљика
;
зар
јесам
бити
прут
?
—
ја
он
врљика
?
.
.
—
чудити
се
,
бајаги
,
Вук
...
.
јесам
,
бог
ја
!
Анђелија
занемити
,
кад
чути
толики
лаж
.
Нехте
више
ни
реч
рећи
са
таки
човек
—
и
она
поћи
.
он
се
дигнути
са
земља
,
узити
пиштољ
,
и
стати
крај
плот
.
кад
видити
да
Анђелија
зајмити
во
,
он
јесам
викнути
.
—
Шта
хтети
?
—
упитати
она
.
—
вратити
ја
во
.
—
А
...
.
тај
хтети
!
—
рећи
она
.
и
отићи
опет
терати
.
на
једаред
чути
онај
тутањ
.
окренути
се
,
кад
—
а
Вук
сполатити
врљика
па
трчати
за
она
.
кад
видити
,
да
се
она
окренути
,
он
викнути
:
—
оставити
во
,
ил
’
хтети
погинути
!
...
.
—
е
,
ода
овамо
!
—
рећи
Анђелија
.
Вук
притрчати
и
подигнути
врљика
.
Анђелија
јесам
дочекати
дигнути
рука
и
истргнути
...
.
онда
заманути
,
ударити
Вук
један
пут
по
слабина
а
други
пут
по
глава
.
он
пасти
.
црвен
млаз
облити
он
лице
.
.
!
.
Анђелија
бацити
врљика
на
он
па
отерати
во
.
Ишла
јесам
мирно
к'о
да
јесам
учинити
какав
добар
дело
...
.
Пуц
по
село
глас
.
„
брзокоњик
“
прокопсати
одмах
о
сав
и
причати
свако
како
јесам
бити
.
говорити
јесам
о
тај
и
мало
и
велик
,
и
мушки
и
женски
.
—
алал
она
мати
!
—
велим
један
.
—
бог
ја
баш
!
—
да
ја
јесам
један
онаки
кућаник
—
па
да
он
платити
!
—
не
моћи
се
оно
платити
!
Жене
друкчије
намештати
:
—
Јес
чути
—
сеја
—
шта
јесам
бити
?
—
ја
,
чути
јесам
.
—
о
’
натема
јесам
бити
,
како
смети
!
—
и
зар
она
јачати
од
он
?
—
Још
јесам
чути
,
да
јесам
жена
човек
истући
...
нек
бити
и
тај
један
пут
—
нек
се
причати
...
.
Вук
јесам
тужити
—
па
ни
Анђелија
јесам
одговарати
...
тек
цена
она
јесам
скочити
.
људи
јесам
јесам
прозвати
:
мушкобања
...
.
од
тај
доба
сваки
јесам
зазир'о
од
њен
њива
.
XВИИИ
намирити
се
година
помро
укућанин
;
Анђелија
она
издати
и
последњи
подушје
,
годишњица
—
онда
наумити
да
оженити
Лазар
.
А
и
време
јесам
једаред
!
...
.
Лазар
јесам
већ
примити
имање
у
свој
рука
,
а
војска
он
јесам
обићи
за
тај
,
што
јесам
једин
.
елем
,
један
јутро
зовнути
Анђелија
зет
Милана
,
па
с
он
сести
на
кола
и
отићи
у
Клење
Срећковић
да
видити
девојка
.
кад
јесам
тамо
доћи
укућанин
она
лепо
дочекати
.
разговарати
јесам
о
разним
ствар
из
најпре
,
док
најпосле
Милан
не
поменути
:
—
ама
,
Јова
,
брата
,
ја
доћи
са
мој
пуница
да
видити
твој
сестра
.
—
Добра
,
брата
—
рећи
Јов
.
—
Па
већ
видети
јесам
,
него
шта
велим
:
кад
хтети
доћи
да
видити
кућа
?
—
е
,
данас
јесам
субота
...
.
доћи
хтети
у
понедељник
.
—
Ручаше
ту
,
па
се
кренути
кућа
.
уз
пут
разговарати
:
—
Шта
велим
,
зет
?
—
ја
не
манисати
девојка
баш
ништа
.
леп
јесам
и
од
добар
јесам
вамилија
.
онаки
требати
за
твој
кућа
!
—
и
миран
јесам
,
чинити
ја
се
—
рећи
Анђелија
.
—
Вал
,
за
тај
не
бринути
!
...
.
немати
се
од
јако
с
ко
свађати
.
—
тај
оно
и
немати
!
...
.
ја
само
,
к'о
,
велим
...
.
—
Немаш
шта
да
говорити
!
...
.
Што
јесам
главни
:
девојка
јесам
здрав
к'о
дрен
!
...
.
и
ућутати
.
Анђелија
се
замислити
...
.
оно
,
истина
,
овај
она
јесам
прво
њен
весеље
,
али
она
се
морати
замислити
.
какав
хтети
бити
њен
сан
:
да
ли
добар
или
рђав
;
’
хтети
ли
се
слагати
са
укућанин
,
т
.
ј
.
с
она
и
Лазар
:
’
хтети
ли
бити
вредан
и
послушан
;
’
хтети
ли
она
,
кад
она
бити
дош'о
смртан
час
,
моћ
мирно
заклопити
очи
и
рећи
:
не
бринути
се
сад
,
имати
ја
се
ко
о
кућа
бринути
?
...
сав
тај
,
па
онда
још
и
туг
за
помро
.
.
.
„
ја
чинити
весеље
,
али
ја
јесам
некако
зима
око
срце
.
ја
хтети
моћи
ни
заиграти
ни
запевати
...
.
еј
,
тужан
ти
јесам
!
...
.
да
јесам
живити
они
...
.
да
јесам
бар
он
,
отац
Лазин
,
па
да
се
и
он
веселити
!
"
...
.
—
о
,
пуница
!
—
пресећи
јесам
Милан
у
мисао
.
—
Чујем
,
зет
.
—
у
понедељник
позвати
поп
на
ручак
,
нек
и
он
бити
,
кад
ми
доћи
пријатељ
.
—
Добра
,
позвати
.
—
Зваћемо
он
да
с
ми
и
на
прошевина
ићи
.
—
Добра
.
—
Знаш
,
некако
јесам
важан
.
—
Само
ако
хтети
.
—
’
Оће
,
добар
јесам
попасти
;
а
после
,
он
јесам
лепо
живети
са
ваш
кућа
.
—
не
моћи
лепше
бити
—
рећи
Анђелија
.
—
А
после
,
он
и
Лаза
свакад
призивати
себе
.
—
е
,
онда
хтети
ваљати
!
.
.
кад
поседати
—
па
још
и
попасти
са
ми
...
’
ајд
,
ђогат
!
...
и
ошинути
дешњак
он
се
замислити
.
и
Анђелија
наставити
исти
мисао
:
„
јесам
,
баш
хтети
лепо
бити
кад
доћи
тамо
с
поп
...
одмах
јесам
друкчије
!
...
„
’
Оћете
ли
?
—
„
’
Оћемо
“
—
„
колико
тражити
девојка
?
“
—
„
бројити
!
“
...
.
и
ја
бројити
.
„
јесам
ли
доста
?
“
—
„
Доста
!
“
;
.
.
колико
’
хтети
у
кућа
?
“
...
и
опет
доста
...
.
„
П'онда
свадба
...
сват
јурити
по
овај
потес
,
пуцати
пушак
,
певати
Циганин
...
А
млад
двор
кум
у
кола
,
па
скочити
с
кола
и
љубити
ја
у
рука
...
„
и
радити
,
радити
,
трчати
,
смејати
се
;
ја
звати
:
„
мајка
!
“
и
љубити
ја
у
рука
...
.
А
доћи
Ика
и
голубица
па
питати
:
„
како
јесам
;
слушати
ли
?
“
...
А
ја
одговарати
:
„
к'о
што
јесам
Вог
воља
!
“
...
„
П'онда
,
унук
!
...
она
,
бог
унук
!
.
.
Мушко
па
налик
на
Лаза
;
па
стиснути
песница
и
дигнути
ручица
и
трептати
ситан
!
...
А
ја
он
узети
на
рука
па
носати
,
носати
,
и
тепати
он
,
и
миловати
он
,
и
велим
:
„
’
Вал
тај
господа
!
...
ти
се
опет
насмејати
на
ја
и
на
наш
кућа
,
и
,
ево
,
господа
,
хтети
ти
срдити
;
молити
ти
се
и
хтети
кукати
за
овај
,
који
јесам
ти
одазв'о
себе
на
истина
“
...
кола
ући
у
село
.
за
мало
и
они
бити
пред
кућа
.
Вукосава
она
отворити
капија
и
они
ући
у
авлија
.
.
у
понедељник
Анђелија
рећи
Лазар
,
да
позвати
поп
.
око
ручаница
доћи
поп
,
Милан
и
Пера
Икин
.
за
мало
па
ево
и
Јов
Срећковић
.
Поздравише
се
,
па
поседати
.
—
како
код
кућа
,
Јова
?
—
питати
поп
.
—
Вал
бог
,
појка
,
добро
јесам
.
Изнеше
ракија
.
Поп
наздравити
Јова
,
Јов
онај
до
себе
...
и
тако
до
ручак
.
Ручаше
,
па
онда
Јов
изићи
са
поп
и
сељак
,
који
јесам
с
он
доћи
,
те
проврљати
мало
по
авлија
.
—
овај
јесам
добар
газдалук
?
—
рећи
Јов
.
—
добар
—
велим
поп
.
—
имати
ли
још
имање
осим
онај
,
што
се
сучељавати
са
наш
земља
?
—
два
пут
толико
!
—
рећи
поп
.
—
То
јесам
,
богме
,
много
!
...
и
кад
хтети
поћи
,
Јов
поздрављати
се
са
Анђелија
,
рећи
:
—
Дођите
у
субота
—
ако
бити
бог
рек'о
—
да
се
опријатељити
.
и
отићи
...
у
субота
се
опремити
рано
:
попасти
,
Анђелија
,
Милан
и
Лазар
—
па
отићи
у
Клење
...
.
тај
вечерати
у
село
се
водити
овакав
разговор
:
—
Ал
грувати
!
...
—
Жени
Анђа
Лазар
.
—
е
!
...
А
одакле
?
—
из
Клење
.
—
од
ко
узимати
девојка
?
—
од
Срећковић
.
—
зар
Аница
?
—
пети
знати
,
како
она
име
.
знати
само
,
да
јесам
Јовин
сестра
.
—
То
јесам
!
...
Баш
ваљан
цура
!
...
Неће
ли
се
бог
и
на
Анђелија
насмејати
!
...
'
—
Ал
и
јесам
мученица
!
—
јесам
лако
:
—
онолики
кућа
и
имање
—
нигде
не
стајати
!
—
е
,
да
се
’
хтети
одморити
!
.
.
А
Анђелија
тај
вече
бити
весео
.
Трчала
јесам
од
неки
радост
на
сав
страна
;
хтети
јесам
о
сав
да
мислити
,
па
јесам
заборовила
и
пос'о
за
који
јесам
поћи
.
—
Зашто
’
но
ја
доћи
,
питати
јесам
сам
себе
.
—Аха
!
да
наточити
ракија
.
па
бити
онда
отићи
у
соб
и
рећи
:
—
ето
,
попа
,
од
радост
јесам
постати
забораван
!
.
.
е
,
е
,
баш
јесам
пријатељ
Јов
!
...
—
ја
!
—
велим
Милан
—
пристати
човек
на
сав
,
и
тај
брата
,
некако
паметно
.
немати
ти
у
он
дусање
.
тај
не
знати
:
број
још
!
...
те
:
мало
јесам
бог
ја
!
...
јок
!
...
„
3а
ви
јесам
,
па
подавати
она
колико
’
хтети
“
.
.
—
е
мој
Милана
!
лако
јесам
с
паметан
људма
!
—
Оно
јесам
баш
паметно
!
—
рећи
Анђелија
.
—
А
...
добар
јесам
онај
људи
!
...
велим
поп
—
знати
ја
његов
стар
...
Анђелија
изићи
да
донети
вече
,
који
се
готовити
Ика
и
Миленија
...
уговорити
дан
за
свадба
бити
јесам
недеља
по
Митрову-дне
.
Анђелија
отићи
у
Шабац
да
наручити
за
снаја
одело
,
а
Лазар
отиш'о
у
воденица
да
брашно
самлети
.
А
на
неколик
дан
пред
свадба
,
Милан
узити
чутура
,
који
Анђелија
окитити
ниска
цванцика
и
смиље
,
и
отићи
звати
:
кум
,
старојко
,
девер
,
родбина
и
пријатељ
у
сват
...
.
и
довести
млад
Аница
и
навеселити
се
и
наиграти
,
и
написати
—
па
се
разићи
дом
свој
.
Анђелија
весео
и
разговоран
,
гледити
млад
снаја
,
па
се
сећати
свој
младовање
и
велим
:
—
сад
она
требати
нега
и
разговор
.
она
требати
омилити
наш
кућа
,
јер
:
што
човек
из
први
заволити
—
тај
волити
до
век
;
а
што
замрзнути
—
мрзети
до
смрт
...
.
ја
хтети
она
сав
научити
!
она
хтети
светлити
међ
свој
другарица
свој
дворба
и
угодба
!
...
.
Аница
бити
крупан
и
здрав
плавојка
какав
хтети
много
наћи
по
наш
село
.
лице
њен
не
бити
бог
знати
како
лепо
,
онај
бити
са
сав
обичан
.
велик
,
ведар
чела
,
готово
бео
обрва
,
плав
очи
,
велик
нос
,
округао
једар
образ
,
велик
уста
,
крупан
зуб
,
широк
прса
и
плећа
,
јак
рука
,
снажан
тело
—
и
,
ето
ви
њен
спољашност
.
сељак
,
кад
бити
јесам
видети
—
он
бити
рек'о
:
„
а
!
.
.
зорли
добра
!
.
.
“
она
јесам
одрасти
код
брата
.
у
кућа
њен
бити
јесам
са
сав
друкчији
ред
,
него
у
кућа
Пантић
.
она
јесам
гледати
,
чешће
пута
,
велик
свађа
па
—
по
неки
пут
—
и
бојити
...
како
она
јесам
мајка
давно
умрети
—
она
јесам
бити
оставити
сам
себе
.
Научила
јесам
:
да
знати
шта
јесам
њен
;
па
туђе
јесам
дирати
,
а
свој
јесам
дати
ником
.
осим
тај
она
јесам
бити
искрен
,
готово
и
сувише
искрен
;
кад
се
што
год
наљутити
—
она
јесам
викати
јавно
и
грдити
сав
који
јесам
она
кривити
.
јесам
се
обзирати
ни
на
браћа
...
тако
исто
јесам
се
умести
ни
умиљавати
;
ако
запазити
што
год
смешан
—
она
се
смејати
,
да
бити
тај
човек
и
наљутити
.
јесам
умести
себе
савладати
никад
.
осим
тај
она
бити
и
тврдоглав
.
никад
јесам
хтети
оћутати
ники
,
па
да
бити
тај
бити
и
стар
;
јесам
хтети
признат
кривица
—
па
баш
да
и
сам
увидити
да
јесам
крив
...
.
један
дан
село
Анђелија
па
она
причати
како
јесам
се
стар
жена
патити
и
мучити
.
Поче
она
причати
како
јесам
она
дворити
свекар
и
свекрва
,
па
кад
рећи
како
јесам
клањати
—
Аница
се
насмејати
.
Анђелија
јесам
погледати
зачудити
па
упитати
:
—
Чему
се
смејати
,
снаја
?
—
Ал
јесам
тај
бити
смешан
!
...
ха
!
...
ха
!
ха
!
...
—
А
шта
јесам
смешан
,
дијета
?
—
упитати
опет
Анђелија
.
—
Па
тај
твој
клањање
,
наја
!
...
ал
’
јесам
бити
смешан
кад
јесам
клањати
!
па
се
опет
заценити
од
смеј
.
Анђелија
бити
криво
—
А
што
јесам
бити
смешан
?
така
јесам
бити
обичај
!
и
ти
бити
клањати
да
јесам
онда
бити
млад
.
—
никад
!
—
рећи
Аница
.
—
Шта
никад
?
—
никад
ја
не
бити
тако
што
год
лудо
радити
.
—
А
зар
јесам
тај
бити
лудо
?
—
како
јесам
?
.
.
ето
помислити
:
ући
на
врата
поклонити
се
,
па
опет
,
па
опет
...
ха
!
.
.
ха
!
.
.
ха
!
...
.
данас
не
бити
ни
луд
тако
што
год
урадити
!
...
.
тај
јесам
ја
све
онда
бити
лудити
?
!
упитати
Анђелија
љутит
.
—
готово
,
вала
.
—
Шта
велим
?
!
—
готово
.
—
дакле
,
луд
јесам
бити
:
што
јесам
поштовати
стар
;
што
јесам
чувати
браћа
да
се
не
изделити
,
што
јесам
трпети
један
други
што
...
.
—
ти
се
,
наја
,
љутити
?
—
како
да
се
не
љутити
?
!
—
А
за
што
?
—
за
тај
,
што
јесам
сломити
мој
грбача
,
што
јесам
чувати
и
спретати
—
па
данас
јесам
ништа
други
него
луд
!
—
Ћути
,
бог
ти
,
ћутети
!
—
јесам
;
сад
требати
да
ћутети
!
—
Па
шта
јесам
ти
ружно
рећи
?
—
јесам
ништа
!
...
.
ал
ти
јесам
мој
први
радост
;
о
ти
јесам
сањати
и
дан
и
ноћ
.
—
па
ја
јесам
жао
да
тако
што
од
ти
чути
!
—
иа
шта
хтети
ти
?
.
.
Нећеш
,
ваљда
тражити
да
и
ја
сад
клањати
?
.
.
—
А
кад
бити
тражити
?
.
.
—
упитати
Анђелија
.
—
ја
ти
не
бити
послушати
!
.
.
Што
јесам
лудо
—
лудо
!
Анђелија
се
дигнути
и
отићи
у
кућа
.
„
Божа
,
бог
!
ал
ти
овај
матор
свет
за
час
полудити
!
—
мислити
Аница
.
—
и
шта
она
ја
ту
!
’
Оће
да
клањати
!
.
.
па
још
се
наљутити
што
јесам
она
казати
да
јесам
тај
лудо
...
.
права
велим
бат
Јов
:
ама
док
човек
остарити
он
требати
да
умрети
.
“
Што
да
живити
кад
јесам
за
живот
?
“
...
.
А
Анђелија
седити
оборен
глава
крај
огњиште
.
она
бити
увредити
,
до
дно
дух
увредити
.
зар
сав
оно
,
што
јесам
она
држати
да
јесам
поштено
и
паметно
—
да
јако
бити
лудо
!
...
да
она
јесам
тај
ко
каз'о
из
други
кућа
—
па
ајд
,
ајд
!
али
да
она
тај
казати
њен
сан
,
њен
узданица
,
њен
јединица
,
са
који
јесам
она
зидати
кула
по
ваздух
?
...
.
тај
тај
јесам
много
!
...
.
и
доћи
она
на
жао
.
Очи
она
се
заводнити
;
само
јесам
срце
заболети
.
„
Што
ја
,
бог
,
не
узити
да
само
овај
не
доживити
?
!
.
.
како
хтети
тамо
,
на
онај
свет
погледати
у
очи
тат
и
мајка
!
Шта
да
она
казати
?
.
.
и
како
да
она
казати
тај
?
...
па
мој
Лаза
!
Шта
хтети
он
јадан
!
ја
јесам
он
учити
сав
добар
и
поштен
,
па
како
хтети
он
са
она
живети
кад
она
казати
да
тај
јесам
паметно
?
“
...
и
она
осетити
неки
ладноћа
и
празнина
око
срце
...
.
дан
за
дан
пролазаше
.
Аница
се
владати
са
сав
по
свој
воља
.
из
најпре
и
слушати
Анђелија
,
а
после
она
рећи
да
јесам
неможе
да
слушати
више
;
—
ред
тај
јесам
—ред
ја
јесам
!
—
рећи
она
.
—
Доста
јесам
ја
редовати
,
снајка
!
—
рећи
Анђелија
.
—
е
?
.
.
па
сад
велим
:
ево
јесам
нек
ринтати
и
за
ја
и
за
себе
—
а
?
не
моћи
,
бог
ја
ни
ја
све
,
наја
!
јесам
мој
грбача
на
пут
наћи
!
—
А
ја
јесам
моћи
!
и
ја
јесам
мој
наћи
—
а
?
—
упитати
Анђелија
.
—
Шта
јесам
ти
радити
—ја
не
знати
;
ја
знати
само
за
ја
!
—
Лепа
,
ћер
!
—
рећи
Анђелија
.
—
и
онда
,
твој
рубина
тај
прати
а
ја
хтети
мој
.
—
А
овај
деца
;
ко
хтети
она
пратити
?
-
рећи
Анђелија
и
показати
на
сирочад
.
—
Пера
она
ти
!
—
рећи
Аница
.
—
Добра
;
ја
и
хтети
!
.
.
имати
ли
још
што
?
.
—
имати
.
—
А
шта
?
—
Оћу
да
ја
одредити
од
живина
и
да
ја
казати
:
који
јесам
мој
кокош
,
који
јесам
мој
ћурак
,
који
јесам
мој
гусак
и
патак
.
—
овај
јесам
сав
мој
!
—
рећи
Анђелија
—
ја
јесам
овај
одгајити
...
А
после
,
у
наш
се
кућа
тај
никад
јесам
делити
.
—
Па
лепо
!
ја
хтети
ја
или
купити
или
зарадити
!
Анђелија
се
тргнути
.
Ничега
се
она
јесам
бојати
колико
да
се
не
пронети
какав
глас
о
она
и
њен
кућа
.
—
А
што
,
снаја
;
што
тражити
тај
тај
?
—
упитати
она
.
—
Ева
што
тражити
!
Дође
ја
ко
од
мој
—
ја
хтети
да
он
угостити
.
—
Па
зашто
јесам
овај
гајити
—
него
за
тај
?
—
рећи
Анђелија
.
—
Видиш
,
наја
,
тај
јесам
на
„
крај
срце
“
—
па
ти
моћи
праснути
ћев
да
ја
онда
не
дати
,
па
ја
да
се
срамотити
.
.
ти
мислити
да
ја
терати
инат
каки
—
јок
,
бог
ја
!
...
само
за
тај
ја
тражити
.
—
сав
јесам
наш
!
—
оделити
ти
ја
мој
—
бити
најбоље
!
и
Анђелија
се
немати
куд
,
него
разбројати
са
Аница
живина
и
уступити
она
половина
.
—
јесам
л
тај
права
?
—
упитати
.
—
Још
нешто
.
—
А
шта
,
по
бог
?
—
да
поделити
вуна
,
кудеља
и
ћетен
.
—
зар
и
тај
?
—
и
тај
!
—
еј
,
снаја
,
снаја
!
...
.
бог
ти
судити
!
—
моћи
се
љутити
,
наја
!
.
.
најбоље
јесам
да
знати
сваки
свој
!
Анђелија
поделити
све
.
—
јесам
л
ти
сад
права
?
—
право
ја
јесам
!
—
да
бог
да
,
дијета
,
што
ти
од
ја
чинити
—
и
од
ти
твој
деца
тај
исто
!
...
—
моћи
клет
,
наја
!
ја
што
јесам
урадити
—
паметно
јесам
урадити
!
зар
бити
тај
бити
лепо
да
се
гложити
око
свашта
,
те
да
ми
свет
попирати
по
уста
.
овако
јесам
нај-
боље
!
ни
ја
ти
крив
ни
тај
ја
дужна
!
Анђелија
она
ништа
не
одговорити
него
се
само
склонити
испред
она
.
„
Шта
ја
бог
дати
?
“
—
мислити
она
.
и
омрзнути
Аница
.
просто
,
јесам
моћи
да
јесам
погледати
а
да
се
не
наљутити
.
Дође
она
по
неки
пут
и
она
ускипети
,
па
бити
да
огледати
да
ли
она
моћи
судити
.
„
она
ја
отети
све
.
отети
ја
дете
,
отети
ја
имање
,
отети
ја
мој
једину
радост
:
да
се
одморити
!
“
...
.
али
се
опет
примирити
и
рећи
:
—
таки
ја
јесам
ваљда
,
судбина
!
...
и
уморан
тело
опет
почети
радити
.
окренути
се
сирочадима
.
она
јесам
прело
,
она
јесам
ткати
,
она
јесам
прати
,
она
и
миловати
:
једном
речију
:
постати
она
мајка
.
.
.
Вукосава
бити
њен
помоћник
и
њен
разговор
.
с
она
бити
се
она
дуго
разговарати
па
и
насмејати
ћеретање
њезин
.
Вукосава
бити
исти
Марта
,
мати
она
;
онако
бити
и
ђаволски
.
јесам
се
тужити
свет
на
свој
судбина
;
јесам
шта
више
,
ни
Лазар
.
и
од
он
јесам
крило
.
она
се
склонити
да
не
бити
свађа
,
међу
она
.
Једина
створење
који
јесам
завирити
у
њен
душа
,
бити
Ика
и
Миленија
.
она
јесам
она
опричати
све
,
она
се
изјадати
и
онај
јесам
јесам
жалити
.
у
село
јесам
сматрати
Анђелија
к'о
срећан
жена
.
из
њен
кућа
никад
не
полетити
реч
.
Једина
јесам
Пантић
кућа
који
јесам
попирати
по
уста
...
.
Аница
јесам
сав
више
отимати
ма
у
кућа
.
она
јесам
бити
потпуно
домаћица
.
Анђелија
она
попуштати
.
она
одступати
—
од
свој
права
...
.
никад
она
више
ни
реч
не
рећи
;
шта
више
,
она
мислити
:
да
она
јесам
боље
да
бити
слуга
него
да
Аница
бити
газда
.
и
изгубити
све
...
један
дан
загледати
се
она
у
један
сув
трешња
у
авлија
а
Вукосава
јесам
упитати
:
—
Шта
гледати
,
стрина
?
—
гледати
,
дијета
—
велим
—
овај
сув
трешња
.
док
јесам
на
она
бити
листа
и
трешња
сав
јесам
трчати
под
њен
грана
;
а
сад
јесам
само
за
ватра
.
тако
и
ја
.
док
јесам
ваљати
—
ваљати
;
сад
јесам
за
смрт
!
...
.
XИX
и
опет
пролазити
дан
за
дан
,
и
месец
за
месецима
,
и
година
за
година
.
Анђелија
јесам
проводити
тај
време
некад
у
туга
а
некад
и
у
весеље
.
Најслађи
она
час
бити
покрај
унучад
;
она
јесам
бити
њихов
дадиља
;
она
она
јесам
тепати
,
па
—
по
где
који
пут
—
и
певати
она
онај
мио
и
леп
стар
песма
...
.
Вукосава
се
већ
удати
,
Живко
,
(
Мојсилов
млад
син
)
стас'о
за
женидба
...
.
А
Аница
јесам
радити
к'о
и
пре
.
она
бити
вредан
и
окретан
;
само
се
увек
подсмевати
прича
Анђелин
...
Лазар
јесам
бити
већ
зрео
човек
.
до
дух
,
никад
се
јесам
хтети
пачати
у
посао
свој
мајка
и
жена
;
опазити
јесам
шта
јесам
међу
она
;
али
како
се
јесам
ни
један
ни
други
тужити
,
и
како
јесам
у
село
држати
да
јесам
срећа
над
његов
дом
раширити
крило
—
и
он
се
чинити
невешт
.
он
јесам
надглед'о
и
радио
имање
,
па
богме
,
по
мало
се
бавити
и
општински
посао
.
са
први
људи
у
село
живети
јесам
лепо
—
осим
само
с
Вук
,
који
бити
кмет
.
бити
јесам
одборник
у
општина
па
јесам
на
одборски
седница
бити
Вук
кост
у
грло
.
и
Вук
он
јесам
грозно
омрз'о
.
у
тај
доба
изићи
закон
о
општински
самоуправа
.
народ
он
јесам
једва
дочекати
—
да
бити
се
само
опростити
силеџија
.
бити
јесам
,
истина
,
по
неки
који
јесам
са
кмет
добро
стајати
па
јесам
много
стрепети
од
тај
закон
.
и
Глоговац
се
поцепати
на
два
страна
.
на
један
јесам
бити
попасти
а
на
други
Вук
.
људи
јесам
се
купити
и
око
један
и
око
други
.
обојица
јесам
доказивати
да
јесам
правдати
на
њихов
страна
,
и
кад
бити
поп
притер'о
Вук
до
дувар
—
он
бити
рек'о
:
—
гледати
ти
,
попа
,
твој
„
петраиљ
“
и
твој
„
требник
“
—
а
не
пачати
се
у
посао
који
јесам
твој
!
—
гледати
ја
сав
тај
!
ко
год
јесам
мој
„
требник
“
приш'о
—
он
се
поклонити
!
...
А
што
ти
ја
казати
да
овај
јесам
мој
посао
—
ја
хтети
ти
показати
!
—
Мор
,
тај
јесам
поп
!
—
и
ја
мислити
да
јесам
!
али
осим
тај
ја
јесам
и
грађанин
!
...
и
ја
плаћати
порез
и
прирез
,
и
ја
сносити
сав
терет
општински
—
ако
не
више
него
ти
,
а
оно
бар
к'о
и
ти
!
—
То
ти
ники
не
порицати
!
—
велим
Вук
.
—
Па
онда
шта
имати
да
ја
говорити
?
и
Вук
бити
ућут'о
...
.
наредити
се
дан
избор
.
Поп
истакати
Лазар
за
кмет
.
народ
пристајати
уз-а-њ
.
Вук
опет
истакати
себе
.
он
трчати
и
дању
и
ноћу
од
дужник
до
дужник
.
говорити
она
јесам
,
говорити
:
вик'о
на
поп
и
Лазар
;
претити
поп
„
господин
капетан
“
и
говорити
:
како
„
господин
капетан
“
једва
чекати
,
да
попасти
ма
у
шта
уватити
,
па
хтети
он
платити
...
.
.
људи
јесам
он
слушати
,
одобравати
он
и
хвалити
он
у
очи
;
а
кад
бити
одмак'о
од
она
—
они
бити
рећи
:
—
е
,
видити
ти
Вуја
,
молити
ти
!
—
ја
!
—
Баш
он
се
’
хтети
да
кметовати
!
—
зорли
он
се
’
хтети
!
—
ама
хтети
омедити
!
—
и
ја
мислити
...
—
не
примати
он
се
„
варба
“
—
лаг'о
јесам
доста
,
па
велим
:
дати
да
и
јако
мало
!
.
—
он
јесам
бити
—
па
прош'о
!
...
овај
борба
пробудити
и
Анђелија
из
њен
чамотиња
.
она
подигнути
глава
,
који
јесам
дотле
спустити
бити
;
крв
она
јаче
прострујити
кроз
жила
,
а
чела
она
се
разведрити
и
чисто
засијати
од
неки
понос
...
.
не
осећати
умор
;
овај
глас
повратити
она
снага
...
.
тај
њен
јесам
Лазар
дозвати
и
призвати
!
први
се
људи
,
па
чак
и
поп
и
уча
борити
за
он
!
и
ко
ја
јесам
противан
?
Вук
!
...
.
А
она
јесам
и
сам
давно
рећи
да
јесам
Вук
рђати
,
па
,
ето
,
и
сав
он
добар
и
поштен
људи
тај
рећи
!
...
па
,
онда
,
гледати
Лазар
.
он
она
се
учинити
и
велик
и
некако
...
.
друкчије
погледати
:
сећи
ока
!
...
па
како
заповедати
!
...
исти
дед
Или
,
отац
њезин
.
„
Баш
он
и
доликовати
!
...
.
мислити
она
...
.
Ена
само
како
корачити
!
.
.
па
како
рећи
реч
;
осећи
к'о
на
пањ
!
.
и
ја
он
родити
!
...
готово
не
смети
ни
да
помислити
о
тај
кад
он
видити
!
...
еј
,
бог
,
бог
!
...
да
ја
јесам
да
сад
нешто
устати
покојни
тат
,
па
да
он
видити
!
па
покојни
чији
!
...
знати
да
бити
казати
:
„
знати
јесам
ја
за
мој
Лазарја
;
јесам
он
тиква
без
корен
!
“
...
.
и
ето
он
!
...
ја
он
родити
па
бити
дугуљаст
глава
,
па
жмирити
к'о
слеп
миш
!
А
сад
!
...
“
па
,
онда
,
и
Аница
некако
друкчије
погледати
.
К'о
она
она
са
сав
мали
;
и
не
боја
јесам
се
јако
.
Аница
редовати
па
погледати
.
—
Шта
ти
јесам
,
наја
?
—
упитати
.
—
’
ајд
радити
,
радити
!
—
одговарати
Анђелија
поносито
.
А
њен
понос
и
њен
око
к'о
да
вео
Аница
:
„
Шта
хтети
ти
,
буба
један
?
Називаш
ја
луд
;
а
зар
моћи
луд
родити
онаки
човек
,
ко
поштовати
цео
свет
!
...
.
ти
јесам
луд
!
...
“
и
онда
изаћи
из
кућа
.
деца
се
играти
и
трчати
по
авлија
.
—
Од'те
баја
,
од'те
баја
!
...
.
деца
се
искупити
око
она
.
А
она
она
миловати
и
грлити
и
љубити
,
а
њезин
понос
и
деца
говорити
.
„
расти
,
срећа
мој
!
.
.
расти
,
нада
бајин
!
па
се
угледати
на
свој
отац
—
моћи
на
мати
него
на
отац
—
он
јесам
добар
човек
на
свет
!
...
“
и
онда
отићи
Лазар
.
он
се
замислити
нешто
.
—
Шта
јесам
се
замислити
,
кућа
мој
?
—
питати
он
она
.
—
А
...
ништа
,
нана
!
—
да
тај
јесам
због
Вук
,
онај
рђа
и
несрећа
?
—
јесам
,
нана
!
и
не
падати
ја
на
памет
!
—
А
ја
мислити
због
он
;
па
хтети
да
ти
питати
,
како
бити
бити
,
да
ја
он
још
једаред
пропустити
кроз
рука
?
—
А
зар
бити
моћи
?
—
о
!
...
смрвити
бити
он
к'о
воденички
камен
што
смрвити
зрно
кукуруз
!
...
и
он
и
сваки
ко
на
тај
реч
рећи
!
...
имати
ја
још
снага
!
.
.
рећи
Анђелија
и
засјати
ока
.
—
не
требати
,
нана
!
он
јесам
већ
утући
како
јесам
’
нака
!
—
и
требати
!
...
он
јесам
горети
од
џукела
,
горети
од
...
ех
!
.
.
рећи
она
и
манути
рука
,
к'о
да
бити
тај
хтети
да
казати
онај
што
реч
не
моћи
.
—
каки
јесам
—
онако
он
јесам
!
права
вео
стар
људи
:
што
ко
радити
—
сав
себе
!
—
рећи
Лазар
...
и
попасти
урадити
што
јесам
наумити
:
народ
изабрати
Лазар
за
кмет
.
вук
да
се
помамити
.
он
викати
:
да
хтети
да
се
жалити
„
господин
капетан
“
,
да
хтети
да
тужити
поп
што
се
мешати
у
општински
посао
,
па
онда
почети
претити
свој
дужник
:
—
сав
хтети
ви
продати
за
дуг
:
и
пепео
с
огњиште
!
поцркати
и
са
жена
и
деца
—
ја
хтети
се
онда
смејати
!
кад
ви
бирати
мој
душманин
да
ја
упропастити
—
онда
хтети
и
ја
ви
да
упропастити
!
и
отићи
непрестано
викати
.
—
А
...
'
ха
!
—
викнути
један
од
Лазарев
страна
за
он
.
—
не
дати
се
!
Оштро
,
газда
Вуја
!
—викну
други
.
—
низ
плот
!
—
викнути
трећи
...
А
он
само
викати
...
.
окренути
се
по
неки
пут
па
претити
песница
...
.
после
осам
дан
Лазар
се
заклети
да
хтети
поштено
и
савесно
вршити
дужност
кмет
,
и
примити
печат
општински
и
кључ
од
судница
.
да
јесам
им'о
што
друго
да
примити
,
ја
бити
и
тај
каз'о
—
али
јесам
.
Наш'о
јесам
у
судница
неколико
свежњић
артија
што
се
звати
„
акт
“
и
један
грош
поред
еванђеље
—
и
тај
он
јесам
бити
све
.
и
Лазар
почети
кметовати
.
у
одбор
који
јесам
такође
изабрати
,
седити
и
Вук
—
али
ту
бити
и
попасти
.
Поп
јесам
прикупити
око
себе
неколицина
богат
људи
,
па
се
сав
слошке
потрудити
да
одржати
Лазар
.
овај
,
пак
,
јесам
ништа
хтети
без
његов
савет
урадити
.
—
Шта
да
радити
?
—
питати
он
.
—
прво
и
прво
подигнути
ограда
око
школа
и
црква
.
сав
јесам
пасти
па
јесам
срамота
за
село
!
—
велим
он
попасти
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
и
они
.
Лазар
подигнути
ограда
,
па
још
—
по
савет
попин
ограда
и
гробље
и
искрчити
трње
по
он
.
—
Шта
хтети
сад
?
—
сад
насути
пут
у
село
.
ево
долазити
свечаник
па
сав
тај
моћи
урадити
у
дан
кад
народ
себе
не
радити
.
Лазар
и
тај
урадити
.
—
урадити
јесам
—
рећи
он
.
—
сад
уредити
потес
.
не
дати
да
ичији
марва
штета
чинити
.
Лазар
одредити
„
пољак
“
,
али
се
и
јесам
трудити
.
зор
он
јесам
затицати
у
потес
,
и
што
бити
год
тамо
од
стока
наш'о
,
он
терати
у
обор
општински
.
за
кратак
време
уредити
јесам
тако
:
да
ники
свој
марвинче
не
пустити
у
поље
,
док
се
сав
рана
не
дигнути
.
Дођоше
кулук
.
—
како
хтети
сад
?
—
прво
ми
!
—
рећи
поп
.
па
кад
ми
истерати
на
насип
—
онда
ти
се
ники
несме
противити
!
...
.
ја
јесам
твој
пријатељ
,
требати
да
ти
спомоћи
у
сав
!
и
Лазар
одредити
поп
и
сав
свој
пријатељ
на
кулук
.
сељак
кад
видети
и
њихов
кола
где
вући
шљунак
рећи
:
—
охо
!
...
.
овај
се
богмити
,
не
шалити
!
у
он
немати
к'о
у
Вук
да
гледати
атер
...
.
много
послати
имати
Лазар
око
уређење
сам
суд
.
сељак
навикнути
да
и
тај
ствар
узимати
олако
.
ако
ко
доћи
позив
он
велим
:
—
Лака
јесам
он
тамо
пискарати
;
не
знати
он
за
мој
мука
!
...
.
е
,
баш
хтети
отићи
данас
—
неки
он
нек
писати
још
!
...
ако
се
звати
састанак
—
он
велим
:
—
Ева
отићи
Пера
или
Иван
.
Чућу
и
од
он
шта
јесам
—
не
морати
ићи
!
...
.
ако
јесам
који
одборник
,
па
он
звати
у
одбор
—
он
велим
:
—
Ена
он
и
онај
па
нек
свршити
!
Мог
тај
бити
без
ја
један
пут
!
...
.
али
Лазар
и
тај
уредити
.
за
кратак
време
—
и
ники
не
бити
у
село
који
бити
изост'о
од
састанак
или
од
позив
.
он
јесам
казнити
сваки
и
апс
и
новчан
казна
који
бити
се
против
закон
успињ'о
...
.
јесам
чудо
,
ако
јесам
за
тај
стек'о
и
непријатељ
.
разумети
се
,
да
јесам
на
први
место
бити
Вук
.
кад
јесам
први
пут
бити
казнити
за
недолазак
у
одборски
седница
,
он
—
кад
из
судница
изићи
—
стати
викати
:
—
Шта
јесам
овај
људи
и
браћа
?
...
.
овако
ни
Дајије
јесам
радити
!
овај
јесам
Турска
правдати
,
јес
,
бог
ја
,
турски
правда
!
...
.
Лазар
он
позвати
у
судница
.
он
ући
.
—
Шта
јесам
Вук
;
шта
јесам
се
развик'о
?
—
упитати
он
Лазар
.
—
Вичем
на
неправда
!
—
ја
јесам
ти
,
Вук
,
на
основа
закон
казнити
.
—
какав
закон
!
...
.
и
ја
јесам
бити
кмет
па
не
знати
за
тај
закон
!
Лазар
план
.
—
ја
јесам
ти
казнити
по
закон
,
па
—
ако
ти
јесам
права
—
ти
ићи
па
се
жалити
!
—
рећи
.
—
То
јесам
турски
закон
!
—
викнути
Вук
љутит
,
заборавши
и
где
јесам
и
шта
говорити
.
—
Шта
?
—
То
јесам
турски
закон
.
—
е
,
добро
,
Вук
!
Изиђи
мало
.
и
он
осудити
Вук
на
затвор
.
вика
и
ларма
Вуков
пробити
уш
.
он
се
не
хтети
одмакнути
од
врата
.
Кнешчић
он
опомињати
—
али
он
он
гурнути
;
овај
ударити
о
врата
,
она
се
отворити
,
и
он
пасти
у
„
заседање
“
.
Лазар
бити
жесток
човек
.
он
скочити
и
подвикнути
онај
који
јесам
око
судница
чекати
:
—
вући
он
у
апс
!
—
ко
?
—
питати
Вук
.
—
вући
он
!
—
ја
’
хтети
да
се
жалити
!
—
Жали
се
после
!
вући
он
!
и
Вук
одвући
у
апс
...
.
од
тај
доба
Вук
не
остављати
Лазар
.
где
јесам
год
мог'о
он
јесам
глед'о
да
он
напакостити
.
он
опет
почети
свој
стока
сагонити
у
Лазарев
имање
;
један
пут
он
посећи
и
во
товник
што
јесам
Лазар
спрем'о
за
продаја
...
иљадама
иљада
неприлика
правити
он
јесам
.
он
јесам
пис'о
тужба
и
жалба
против
Лазар
.
Трч'о
јесам
сваки
дан
власт
и
жалити
она
се
.
Ништа
за
он
не
бити
стидно
—
само
ако
јесам
мог'о
с
тај
упропастити
Лазар
.
и
Лазар
јесам
одговар'о
на
сав
тужба
и
жалба
.
он
бити
прав
па
он
јесам
лако
бити
и
одговарати
.
али
јесам
Лазар
—
к'о
што
рећи
—
бити
жесток
човек
.
он
јесам
гристи
—
кад
он
се
подметати
оно
што
јесам
.
у
тај
бити
сушти
Анђелија
.
Сећамо
се
како
јесам
мучити
Анђелија
и
помис'о
:
да
хтети
Вук
о
она
пронети
непоштен
глас
...
.
тако
јесам
исто
бити
и
са
Лазар
.
он
јесам
мрети
од
мука
.
по
читав
ноћ
ока
на
око
не
моћи
склопити
...
.
и
Лазар
не
издржати
потпун
рок
.
Нешто
тај
,
нешто
неприлика
у
живот
,
нешто
напрезање
у
рад
,
а
највише
назеб
кад
јесам
„
узвлачити
“
воденица
и
—
он
пасти
у
постеља
...
XX
Поплаши
се
Анђелија
.
болест
Лазарево
не
изгледати
она
обичан
.
он
пасти
;
јагодица
на
лице
искочити
;
очи
упалити
дубоко
у
глава
а
при
тај
кашљати
.
—
бости
ли
ти
,
рано
мој
,
што
год
?
—
Ништа
,
нана
.
—
Па
што
кашљати
?
—
Тешко
онај
,
нана
,
који
не
кашљати
!
—
Али
,
твој
кашаљ
јесам
обичан
,
кућа
мој
!
—
Па
од
назеб
јесам
,
наја
.
док
сазрети
,
бити
лакше
!
и
сазрети
његов
кашаљ
—
он
пропљува
крв
.
Дош'о
јесам
сенка
од
Лазар
;
нос
он
се
ушиљити
;
јабучица
испод
грло
искочити
;
по
рука
се
виђати
сплет
жила
који
јесам
поплавити
;
осушити
се
сав
к'о
вејка
:
да
се
чудити
човек
у
шта
душа
стајати
.
Анђелија
трчати
неуморно
на
сав
страна
;
она
ићи
од
врачара
до
врачара
;
давати
он
разнети
трава
и
употребљавати
сав
што
бити
чути
да
моћи
помоћ
.
али
ништа
не
помоћи
Лазар
;
он
бацати
крв
и
даље
;
глас
он
изнемог'о
,
а
снага
јесам
већ
са
сав
изгубити
.
долазити
он
јесам
и
поп
и
пријатељ
његов
.
он
се
једва
разговарати
са
она
.
—
Што
он
не
носити
доктор
?
—
упитати
поп
Анђелија
.
—
сад
хтети
,
вала
,
и
доктор
,
само
док
чути
шта
хтети
ја
казати
овај
картара
.
—
Која
картара
?
'
—
имати
,
вео
,
у
Лешница
један
што
разбацивати
карта
.
—
Ал
и
тај
ваш
врачара
и
картара
,
баш
човек
крст
изести
!
...
.
рећи
поп
.
—
водити
ти
он
доктор
!
—
Шта
хтети
попа
?
—
овај
ники
не
чинити
од
беснило
него
од
нужда
!
Ићи
хтети
и
доктор
,
али
и
тамо
хтети
бити
слаб
вајда
!
...
.
најзад
,
Анђелија
он
метнути
у
кола
тај
однети
и
доктор
...
.
он
он
прегледати
,
манути
глава
неколико
пута
,
па
онда
сести
те
он
написати
лек
,
и
Анђелија
отићи
у
апотека
тај
он
купити
.
донети
он
јесам
кућа
и
давати
он
лек
.
болест
подједнако
:
ни
боље
ни
горе
...
.
Мучно
јесам
описати
онај
што
јесам
се
збивати
у
душа
Анђелин
!
...
.
њен
расположење
зависити
јесам
од
прилика
:
кад
видити
да
он
јесам
баш
рђаво
—
она
јесам
дрхтати
од
свој
рођених
мисао
;
а
кад
од
који
врачара
стигнути
добар
гласити
—
и
она
се
развеселити
и
обрадовати
...
.
Међа
тај
једнако
јесам
бити
око
постеља
Лазарев
.
Огрешио
бити
се
о
правда
кад
бити
каз'о
да
и
Аница
јесам
бити
уз
постеља
.
она
јесам
волити
Лазар
и
дати
бити
све
што
јесам
имати
кад
бити
он
моћи
живот
продужити
.
али
болест
не
попуштати
;
шта
више
још
почети
напредовати
...
.
мутан
дан
бити
горети
за
болесник
,
и
један
вече
Лазар
—
који
јесам
највише
волити
ћутати
—
зовнути
мати
.
—
Шта
јесам
,
рано
?
—
седити
.
Анђелија
сести
.
—
Најо
!
...
.
што
јесам
—
ту
јесам
!
—
рећи
Лазар
.
—
Шта
,
кућа
мој
?
!
—-
упитати
Анђелија
и
задрхтати
.
—
ваљати
мрети
!
Анђелија
јаукнути
к'о
да
јесам
неки
нож
ударити
.
Лазар
манути
рука
.
—
не
јаукати
!
—
рећи
—
не
прав
галама
:
овај
јесам
ноћ
.
—
да
послати
ко
по
поп
—
рећи
кроз
плач
Аница
.
—
не
требати
.
ја
хтети
казати
—
што
требати
—
ви
.
онда
поћутати
мало
.
Анђелија
се
окаменити
.
—
нана
!
ето
ту
,
у
астал
јесам
кеса
...
.
па
,
к'о
да
се
уморити
,
ућутати
.
...
.
у
она
имати
—
наставити
он
—
пет
стотина
и
тридесет
динар
...
.
тај
јесам
пар
општински
...
.
ту
јесам
и
печат
...
.
сав
тај
предавати
сутра
попити
...
.
—
А
шта
ја
велим
?
—
упитати
Анђелија
неки
чудноват
глас
.
—
Теба
?
...
’
вала
ти
на
млеко
и
на
пажња
...
.
А
други
.
.
неки
тај
бог
бити
пријатељ
!
...
.
па
онда
опет
ућутати
и
дисати
кратко
и
не
једнако
.
Анђелија
јесам
ћутала
крај
његов
постеља
.
—
о
нана
!
—
рећи
он
опет
после
кратак
ћутање
.
Анђелија
манути
глава
.
од
тежак
жалост
онај
не
моћи
проговорити
—
нек
отићи
Живко
нек
зовнути
тетак
и
тетак
...
.
Анђелија
погледати
Аница
;
овај
изаћи
да
наредити
.
он
узити
њен
рука
,
пољубити
јесам
,
па
јесам
онда
миловати
...
она
полити
поток
врућ
суза
и
она
зајецати
.
—
зар
и
ти
да
изгубити
!
...
.
—
Ћути
,
нана
!
—
не
моћи
!
Очи
плач
,
срце
плакати
,
душа
плакати
—
не
плакати
ја
!
...
.
и
он
се
засјати
суза
у
ока
,
суза
велик
,
крупан
па
сјајан
к'о
драг
камен
,
или
к'о
роса
на
пролетњи
цвет
.
—
нана
!
...
.
и
ти
хтети
тамо
к'о
и
ја
...
.
сав
хтети
тамо
!
...
.
—
ја
хтети
никад
!
...
.
ја
јесам
бог
осудити
к'о
кукавица
,
да
кукати
док
јесам
сунце
!
...
.
дуго
јесам
обојити
плакати
.
—
Каз'о
бити
ти
нешто
,
нана
,
а
не
смети
!
—-
рећи
Лазар
.
—
А
шта
,
рано
?
—
да
ја
гледати
Љуба
и
Раја
!
...
—
и
она
!
...
.
Гледаћу
она
...
.
—
Само
за
живот
!
...
.
јер
...
овај
...
.
и
Лазар
ућутати
не
знати
ни
јесам
шта
говорити
.
у
тај
пар
ући
Милан
и
Миленија
.
—
Шта
јесам
,
Лаза
,
по
бог
брата
?
—
упитати
Милан
.
—
зовнути
ви
,
теча
,
да
се
опростити
.
—
зар
већ
?
ту
јесам
!
...
.
.
и
кад
настати
праштање
сав
оплакати
...
.
после
опроштај
Лазар
се
завалити
у
постеља
и
ћуташе
дисати
испрекидано
.
сав
јесам
ћутали
,
а
тишина
бити
такав
да
се
лепо
чути
како
он
дисати
.
Ништа
не
прекидати
ту
нем
тишина
;
и
попак
се
ућут'о
,
...
Лазар
се
на
једаред
промешкољити
;
појмити
да
се
дигнути
али
не
моћи
.
Анђелија
се
нагнути
над-а-њ
.
—
Шта
јесам
,
кућа
?
он
заустити
да
рећи
нешто
,
али
не
моћи
...
.
погледати
мати
и
деца
;
суза
засјати
и
пасти
на
свенуо
образ
.
—
Шта
јесам
,
срећа
мој
?
—
јекнути
Анђелија
.
али
он
јесам
више
не
слушати
.
његов
се
око
укочити
...
—
Дај
свећа
!
—
викнути
Милан
.
Упалише
свећа
,
али
јесам
Лазар
бити
већ
покојни
...
.
настати
плач
и
запевка
.
Анђелија
се
бусати
у
груда
и
чупати
свој
сед
влас
...
.
Изиђе
на
поље
,
у
онај
тији
и
миран
јесењи
ноћ
—
и
зајаукати
...
глас
њен
разлегати
се
по
сав
село
...
.
Дотрчаше
комшија
...
.
Анђелија
опет
ући
у
соб
па
се
бити
.
људи
јесам
уздржавати
:
—
моћи
,
Анђа
,
оставити
се
тај
!
—
оставити
ти
ја
!
—
ама
моћи
бити
луд
’
—
бог
ја
јесам
дати
лудило
!
...
.
’
Оћу
да
се
лупати
!
...
.
Шта
хтети
ја
више
овде
?
!
...
.
и
људи
јесам
оставити
.
један
вео
:
—
Извећала
јесам
!
—
јесам
,
брата
,
него
она
и
јесам
мука
...
.
помислити
колико
гроб
имати
она
!
...
.
—
велим
други
.
тек
ники
не
бити
да
јесам
не
зажалити
...
.
Анђелија
јесам
сав
драг
ноћ
тренути
.
она
се
примирити
и
село
крај
самртник
.
јесам
кукати
него
јесам
мислити
:
„
ја
дочекати
и
овај
жалост
!
...
.
јесам
ли
тај
бити
божји
воља
:
да
се
ја
овако
мучити
?
...
.
и
ако
јесам
—
шта
хтети
тај
бог
од
ја
?
зар
он
мало
бити
што
он
дати
:
отац
и
мајка
и
свекар
и
свекрва
,
и
други
свекар
,
и
јетрвица
,
и
девер
,
и
синовац
,
и
синовица
;
зар
он
јесам
сав
тај
мали
—
него
ја
још
узити
и
он
!
...
.
зар
јесам
се
ја
за
овај
он
молити
?
...
.
и
сад
ја
остављати
да
живити
—
а
уз'о
ја
живот
,
срце
и
душа
—
уз'о
ја
све
:
па
шта
хтети
сад
;
куд
хтети
сад
?
...
.
Оћу
ли
опет
да
он
се
молити
?
...
.
зар
ја
?
...
он
?
...
.
о
!
...
.
никад
!
...
.
он
јесам
велик
крвник
;
он
јесам
измучити
свој
син
што
он
Турчин
не
бити
измучити
!
...
.
он
не
видити
мука
и
патња
светски
;
он
боговати
!
.
.
.
тај
пре
бити
се
замолити
Вук
Срдановић
него
он
!
...
.
и
да
јесам
се
замолити
Вук
за
ма
што
—
он
ја
не
бити
одрек'о
!
.
.
“
и
бити
она
криво
,
и
бити
она
тешко
на
бог
...
да
она
јесам
бити
могуће
да
он
где
наћи
,
она
бити
се
с
он
тући
на
смрт
и
на
живот
!
Срџба
њен
горила
она
јесам
у
груди
к'о
ватра
.
она
јесам
испунити
цео
тело
њен
,
те
она
се
за
тај
надимати
груда
да
прснути
!
...
.
„
не
требати
срдити
бог
!
...
“
прокрасти
она
се
један
мисао
.
„
Шта
не
ваљати
;
шта
не
ваљати
!
...
.
он
ја
одуз'о
све
па
да
он
не
срдити
!
...
ја
он
се
не
бојити
!
...
.
ни
мало
се
не
бојити
!
...
.
и
шта
ја
још
моћи
?
!
...
.
ваљда
да
ја
одузети
живот
!
...
.
е
па
чик
!
...
.
чик
!
...
.
нек
ја
он
одузети
!
...
.
ваљда
да
ја
убити
гром
!
...
.
А
зар
ја
јесам
убити
?
!
...
.
ваљда
да
ја
мучити
и
да
ја
не
да
умрети
!
...
.
па
ето
мучити
ја
!
...
.
ваљда
пак'о
?
...
.
А
куд
хтети
ја
горети
!
...
.
де
!
—
имати
ли
који
мука
гора
од
овај
?
...
.
немати
!
...
.
ни
он
не
моћи
ништа
измислити
—
да
ја
већма
мучити
!
...
.
не
бојити
он
се
!
...
.
не
бојити
он
се
!
...
.
“
цео
она
ноћ
проћи
у
очајање
...
.
сванути
.
људи
се
искупити
па
тесати
сандук
.
Аница
у
кућа
наређивати
шта
требати
,
а
Анђелија
седити
и
немо
гледати
у
мртвац
...
.
звати
јесам
,
говорити
она
да
изићи
на
поље
...
.
она
ники
не
одговарати
,
не
окретати
ни
глава
.
њен
црн
очи
гледати
нетренимице
у
мртвац
.
Прође
готово
дан
.
Лазар
већ
сместити
у
мртвачки
сандук
;
жена
долазити
и
китити
јесењи
цвеће
мртвац
;
неки
донети
јабука
и
сапун
и
сав
тај
потрпати
око
он
тако
,
да
се
једва
видети
глава
и
жут
рука
на
прса
.
.
Ика
ући
у
соб
.
—
Анђа
!
—
викнути
јесам
она
.
Анђелија
кад
чути
њезин
глас
окренути
се
.
—
устати
,
сестра
!
—
А
куда
хтети
?
—
оставити
се
.
Знаш
како
вео
стар
;
„
што
јесам
од
бог
—
сладак
од
мед
!
“
—
А
ја
јесам
горчије
од
чемер
!
—
рећи
Анђелија
промукло
.
—
моћи
тако
,
сестра
!
ја
знати
да
ти
јесам
тешко
!
...
.
требати
мало
и
проплакати
,
али
чинити
„
без
себе
...
“
—
ја
не
моћи
да
плакати
!
—
рећи
Анђелија
.
—
и
ја
јесам
губити
деца
па
...
.
вала
бог
...
.
—
јесам
,
али
ти
се
имати
куда
окренути
—
ти
она
имати
још
!
—
сав
јесам
тај
један
.
поседак
по
овај
прст
бости
,
посећи
по
овај
бости
...
.
—
јесам
,
али
ти
имати
још
осам
прст
.
А
комарац
ишчупати
нога
—
ишчупати
он
и
црево
...
.
—
Ајда
,
сестра
,
изићи
мало
.
ево
и
попасти
ићи
и
Ика
извести
Анђелија
у
авлија
!
у
тај
пар
ући
поп
и
учитељ
у
авлија
.
Поп
прићи
,
назвати
бог
и
поздрав
се
.
—
Па
,
баш
,
тако
Анђа
...
Лаза
умрети
!
—
умрети
—
одговорити
Анђелија
.
—
е
,
божји
воља
!
—
рећи
поп
.
—
Вал
,
попа
,
што
бог
од
ја
данас
учинити
—
ја
не
бити
од
гурбет
Циганин
!
...
.
—
Ћути
,
Анђа
!
—
рећи
она
људи
.
Поп
она
не
рећи
ни
реч
.
јесам
,
просто
,
умести
човек
ништа
да
рећи
...
.
Поседеше
мало
и
поразговарати
па
онда
попасти
упитати
:
—
јесам
л
готово
?
—
јесте
—
рећи
Милан
.
—
е
,
ајде
,
учитељ
.
—
Учинише
„
спомен
“
у
соба
и
изнети
покојник
на
поље
...
.
пратња
се
уредити
,
попасти
се
прекрсти
и
запевати
„
Свјати
бог
...
.
“
пратња
поћи
.
Анђелија
видити
где
она
понети
сав
њен
благо
...
.
мрак
она
се
навући
на
очи
;
срце
јесам
заболети
,
заболети
к'о
да
он
јесам
неко
уватити
усијан
кљешта
па
он
вући
за
онај
сандук
;
...
она
се
уватити
оберучке
за
глава
;
нешто
она
пред
очи
сенути
,
па
онда
пукнути
...
и
она
узити
посртати
к'о
да
јесам
пијан
...
.
Ика
она
притрчати
тај
јесам
придржати
.
—
Ајда
,
Анђа
,
сеја
,
ја
хтети
ти
повести
до
гробље
.
—
Пожури
о
...
до
.
.
ше
...
.
и
ту
одвугнути
срце
њезин
а
из
очи
потећи
река
суза
...
.
јесам
се
моћи
јавити
од
силан
јецање
.
Поп
свршити
опело
и
настати
целивање
,
последњи
целивање
...
.
и
Анђелија
целивати
Лазарев
ладан
чела
,
лице
,
очи
,
обрва
—
све
...
.
Вис
се
пута
устављати
да
сузити
обрисати
јер
не
ваљати
да
суза
на
мртвац
пасти
,
повампирити
се
...
.
А
кад
ући
у
гробље
—
не
остати
сув
ока
.
Плаче
и
поп
и
учитељ
и
народ
и
ђак
:
а
она
сав
умузгати
од
суза
ићи
од
гроб
до
гроб
,
па
јесам
грлити
и
љубити
црн
земља
и
звати
мртав
те
она
јесам
препоручивати
Лазар
:
„
надгледати
ја
Лаза
.
он
јесам
тамо
познати
,
ви
он
поучити
у
сав
.
он
се
,
соко
,
зажелети
дед
и
баба
,
и
отац
и
стриц
,
па
отићи
испод
крило
мајчин
;
а
ја
остати
да
ви
оплакивати
!
...
.
о
,
тајка
и
мајка
мој
!
опростити
дете
ваш
,
Анђа
ваш
!
ја
јесам
на
ви
и
заборавити
;
ја
ви
јесам
походити
—
за
тај
ја
,
ваљда
,
и
одазвати
Лаза
...
.
али
од
сад
хтети
ви
чешће
долазити
...
.
“
тај
јесам
бити
жалосна
песма
који
јесам
звучати
из
уста
Анђелин
...
.
она
јесам
звонити
к'о
звоно
;
она
јесам
бити
тужан
к'о
што
само
мајчин
запевка
моћи
тужан
бити
...
.
и
вратити
се
с
гробље
кућа
и
писати
даћа
покојник
и
разићи
се
трудбеник
...
.
сав
село
спавати
Анђелија
седити
и
једва
чекати
зор
да
јава
дати
...
.
А
кад
се
заруменити
исток
и
кад
запевати
петао
—
и
Анђелија
зајаукати
.
—
Оно
,
сигурно
,
разастирати
ствар
његов
?
—
рећи
Живка
Симин
Стамена
Живојинов
.
—
ја
!
—
рећи
Стамена
.
.
—
јадница
!
—
ух
!
.
.
ја
бити
полудети
!
...
.
А
Анђелија
разастирати
по
сушило
поњава
и
кошуља
у
који
јесам
Лазар
умрети
и
љубити
тај
ствар
као
сам
Лазар
.
XXИ
.
бити
па
и
проћи
...
.
Обелеше
врана
кос
,
смежурати
се
једар
лице
,
замутити
се
црн
очи
,
опасти
онај
диван
тело
—
сав
однети
време
и
жалост
...
.
Анђелија
се
са
сав
изменити
.
од
онај
снажан
жена
постати
нејак
старица
,
који
јесам
остатак
свој
живот
проводити
на
гробље
...
.
тамо
она
бити
живот
—
тамо
она
јесам
све
закопати
...
.
кад
бити
куда
ићи
глава
она
бити
на
гробље
окренути
.
Чим
бити
добити
мало
време
—
отићи
бити
тамо
...
.
и
тамо
бити
дуго
седети
па
бити
запевати
или
просто
плакати
.
на
кућа
се
више
јесам
освртати
;
јесам
она
се
тицати
ништа
,
и
можда
бити
тако
и
остати
до
последњи
дан
њезин
,
да
се
не
десити
овај
што
хтети
ви
опричати
.
Беше
леп
јесењи
дан
...
Чисто
човек
мило
да
постојати
на
сунце
и
да
он
грејати
топли
зрак
његов
.
Анђелија
свршити
свој
посао
па
куд
хтети
—
него
на
гробље
.
узити
два
три
јабука
,
као
понуда
мртав
,
и
отићи
...
седети
јесам
целцат
дан
тамо
код
гроб
.
сунце
већ
нагињати
запад
а
она
никако
не
моћи
да
се
одвојити
од
онај
црн
земља
...
на
последак
заспати
на
гроб
Лазарево
.
и
саснити
овај
сан
:
К'о
још
ноћ
а
она
се
пробудити
па
јесам
нешто
силно
вући
да
ићи
на
гробље
.
и
она
изићи
у
кућа
,
наћи
у
један
видрица
водити
и
умити
се
.
убрисати
се
рукав
,
узити
сав
штап
па
се
упутити
гробље
.
„
Шта
ли
јесам
овај
сад
;
од
куд
да
заврљати
?
—
помислити
она
кад
видити
да
јесам
у
један
велик
шума
.
неки
ладан
ветрић
пиркати
а
она
зима
,
бог
,
зима
...
и
тумарати
кроз
шум
тамо
овамо
док
не
наићи
на
један
леп
башта
.
„
Чија
ли
јесам
овај
башча
овако
леп
?
—
питати
се
она
.
и
,
к'о
ући
унутра
.
А
онај
дивно
,
бог
,
дивно
!
.
.
сав
поградити
стаза
па
посути
леп
цвеће
;
а
око
стаза
засађен
цвеће
па
мирисати
,
мирисати
тако
лепо
како
Анђелија
и
не
мислити
да
моћи
цвеће
мирисати
...
А
иза
цвеће
млад
шумица
од
свакојак
воће
,
па
тица
певати
и
пролетати
тамо
амо
...
.
А
кроз
башта
к'о
жуборкати
поточић
;
таласић
он
се
пењати
на
лепо
шарен
камење
,
а
он
бистар
к'о
суза
,
па
се
пресјавати
онај
камење
у
он
...
и
к'о
онај
мали
тичица
слетати
па
пити
вод
и
брчкати
се
.
.
,
.
.
бити
јесам
онако
,
сутон
,
али
се
сав
лепо
моћи
видети
к'о
и
на
дан
...
на
једаред
иза
један
брдашце
,
што
јесам
иза
онај
шумица
од
воће
,
синути
нешто
.
Анђелија
се
тргнути
.
„
Шта
ли
јесам
тај
,
бог
мој
!
.
.
А
онај
тек
изићи
сунце
сјајно
и
лепо
па
он
се
зрак
преливати
к'о
злато
...
А
к'о
сунце
обасјати
овај
башта
и
на
једаред
запевати
тичица
и
успролетати
лептирић
;
а
од
поточић
се
одбијати
зрака
и
он
се
сав
засјајити
к'о
да
јесам
од
сребро
...
.
„
о
,
бог
!
...
где
јесам
ја
?
...
упитати
се
Анђелија
.
—
А
ко
јесам
ти
?
—
упитати
јесам
један
познат
глас
иза
леђа
.
Анђелија
се
окренути
и
,
к'о
,
углед
Живана
,
свој
свекрва
.
—
А
тај
јесам
?
упитати
Живана
.
—
ја
јесам
,
мајка
.
—
А
од
куд
ти
овде
?
—
заврљати
јесам
.
—
А
где
јесам
бити
?
—
Бил
код
кућа
,
мајка
,
па
поћи
на
гробље
па
заврљати
и
тако
доћи
овде
.
—
одговорити
Анђелија
.
—
А
што
рано
?
—
Е-ја
,
мој
мајка
,
умрети
ја
Лаза
,
па
...
—
знати
да
јесам
умрети
.
ево
он
овде
код
ми
.
—
зар
овде
?
—
овде
!
Анђелија
к'о
заиграти
срце
.
—
молити
ти
,
мајка
,
да
он
видити
!
—
Очекни
мало
,
видети
све
наш
—
рећи
Живана
па
замакати
у
један
чест
од
руж
.
„
овај
морати
да
јесам
„
онај
свет
“
—
мислити
Анђелија
.
и
за
мало
ето
тај
Живана
са
Лазар
и
са
двоје
дечица
који
летијаху
око
она
.
она
,
к'о
полетити
да
загрлити
Лазар
,
али
јесам
Живана
уставити
.
—
моћи
,
још
не
!
...
—
А
што
,
мајка
?
—
скоро
хтети
и
тај
бити
!
.
.
А
зар
не
видити
овај
деца
?
тај
јесам
ти
Лепосава
и
Стеван
.
—
Па
шта
хтети
она
крило
,
мајка
?
—
они
јесам
анђео
.
—
Па
где
јесам
ја
?
—
у
рај
.
—
у
рај
?
—
јесам
.
оно
што
јесам
мало
час
видети
оно
се
сунце
рађати
.
—
Ал
јесам
овде
лепо
!
...
рећи
Анђелија
,
—
и
ти
хтети
скоро
овамо
!
.
.
бити
јесам
много
згрешити
!
Анђелија
се
сетити
како
јесам
викати
на
бог
и
обор
глава
.
—
Опроштено
ти
јесам
!
—
да
ја
јесам
да
не
ићи
одавде
!
—
рећи
Анђелија
.
—
Мораш
још
тамо
бити
!
.
.
али
за
мало
.
само
,
послушати
ја
,
да
више
не
трчати
не
гробље
сваки
дан
!
—
него
шта
хтети
?
—
гледати
кућа
!
гледати
деца
!
...
Чина
свој
дужност
!
—
Али
сан
!
...
—
она
јесам
од
нов
свет
!
...
К'о
год
што
јесам
ти
мислити
да
јесам
добро
што
ти
радити
—
тако
исто
и
она
мислити
да
јесам
добро
што
радити
...
моћи
да
јесам
дирати
;
оставити
јесам
!
.
.
—
А
зар
ти
,
Лаза
,
кућа
,
хтети
мајка
ни
један
казати
?
—
упитати
жалостив
Анђелија
.
—
скоро
хтети
доћи
време
па
се
хтети
ни
растајати
.
.
А
сад
ићи
!
—
Само
још
мало
,
мајка
,
молити
ти
!
—
Ида
,
ићи
!
...
скоро
хтети
ми
доћи
па
се
хтети
никад
раздвајати
!
и
Анђелија
погледати
још
једаред
свекрва
и
деца
свој
,
па
тужно
изићи
из
башта
...
опет
наићи
на
шум
и
опет
јесам
обузети
ладноћа
.
.
она
се
тргнути
...
месец
сјајити
на
ведар
небо
,
а
ситан
звезда
треперити
...
Анђелија
погледати
око
себе
и
видити
крст
и
бео
камење
.
сетити
се
да
јесам
у
гробље
и
прекрсти
се
...
не
плашити
се
изићи
из
гробље
;
неки
чудан
мешавина
бити
у
душа
њен
,
и
она
осетити
потреба
да
ко
испричати
шта
јесам
снити
.
па
отићи
попин
кућа
.
—
попа
!
—
Чујем
—
одазвати
се
поп
.
—
јесам
л
засп'о
?
—
јесам
још
...
а
ко
јесам
тај
?
—
ја
,
Анђелија
.
Поп
изићи
.
—
од
куд
ти
у
овај
доба
?
упитати
јесам
.
—
ићи
с
гробље
.
—
зар
до
сад
тамо
бити
?
!
—
ја
!
...
имати
нешто
да
ти
казати
.
—
Шта
?
—
да
ти
се
исповедити
.
—
Па
ајде
овамо
—
рећи
поп
.
и
Анђелија
ући
за
он
у
соб
.
Поп
рећи
да
укућанин
изићи
,
али
Анђелија
манути
рука
.
—
Мог
и
остати
—
рећи
.
и
испричати
сав
сан
...
.
од
тај
доба
Анђелија
се
почети
опет
са
деца
забављати
.
Шта
више
и
смејати
се
с
она
...
.
Што
јесам
год
моћи
—
она
јесам
радити
;
у
дуг
дан
тумарати
бити
по
авлија
и
успремати
.
А
кад
бити
звоно
зазвонити
на
вечерњи
или
јутрењи
она
бити
узети
у
сав
пешкирић
бокорић
босиљак
па
бити
—
преко
гробље
—
отићи
у
црква
и
ту
се
усрдан
молити
бог
...
кад
бити
чути
да
звоно
огласити
да
јесам
ко
умрети
—
она
бити
се
увек
прекрстила
и
рећи
:
бог
да
он
духати
простити
!
“
из
кућа
јесам
никуд
излазити
,
ретко
кад
бити
отићи
до
Ика
и
Миленија
и
тамо
бити
се
с
она
разговарати
.
у
село
јесам
јесам
веома
поштовати
са
њезин
патња
.
девојка
и
момчад
љубити
јесам
јесам
у
рука
;
људи
бити
се
увек
са
она
лепо
поздрављати
а
жена
бити
тек
рећи
—
еја
,
јад
,
па
се
и
насмешити
!
—
А
шта
хтети
сестра
?
...
не
помагати
она
па
да
себе
очи
вадити
!
—
вео
да
јесам
бити
мученица
...
и
она
јесам
мученица
.
—
ја
шта
јесам
!
!
.
Посарањива
све
што
имати
!
.
.
некад
бити
чути
а
некад
не
бити
шта
жена
говорити
,
али
се
никад
јесам
тужити
...
но
једном
доћи
крај
и
њен
патња
и
мука
...
.
наступити
бити
опет
познати
јесен
.
она
постати
зимозебан
,
па
се
и
не
мицати
никуд
из
запећак
колико
себе
радити
...
један
јутро
поћи
на
поље
.
Киш
падати
сав
ноћ
па
стреја
капати
.
она
прекорачити
преко
праг
,
но
нога
она
излетети
,
и
она
пасти
те
се
ударити
о
праг
...
бол
бити
јак
,
па
јесам
од
мука
уватити
тај
вече
грозница
.
она
бити
у
ватра
сав
ноћ
.
сутра
се
мало
разабрати
и
осетити
да
она
јесам
близу
судити
час
...
и
она
се
молити
бог
:
„
господа
!
молити
ти
се
,
опростити
ја
знан
и
знан
грех
мој
...
Одржи
,
господа
,
овај
дом
и
овај
народ
и
подавати
она
здравље
и
напредак
!
“
па
онда
зовнути
деца
себе
;
зовнути
и
Аница
.
кад
овај
ући
рећи
она
да
зовнути
укућанин
.
сав
се
искупити
око
она
.
—
деца
мој
!
...
ја
осећати
да
ја
се
ближити
судити
час
,
те
ви
за
тај
позвати
да
се
поздравити
и
опростити
...
имати
бити
ви
,
деца
мој
,
много
причати
и
казивати
,
али
,
прво
:
не
моћи
,
а
друго
;
што
хтети
тај
?
...
један
,
што
хтети
ви
казати
,
упамтити
!
неки
јесам
слога
и
љубав
међу
ви
,
јер
само
у
слога
моћи
кућа
напредовати
;
само
у
љубав
и
пажња
моћи
срећан
бити
...
.
Слушајте
се
,
претрпити
једно
друго
—
јер
ако
тај
не
бити
чинити
—
онда
немати
ту
ни
кућа
ни
живот
!
...
и
онда
се
опростити
са
сав
.
тај
вече
уватити
јесам
опет
грозница
...
.
јесам
дочекати
да
се
разбрати
...
.
осванути
јадан
и
гадан
јесењи
дан
.
Киш
падати
а
ветар
звиждати
кроз
голо
грање
.
звоно
са
кула
црквен
чисто
јаукати
и
ветар
носити
њихов
тужан
звук
по
дуг
и
широк
равница
мачвански
.
—
Шта
јесам
,
што
ли
звонити
звоно
?
—
умрети
Анђелија
.
—
зар
Пантић
?
—
ја
!
—
еј
!
...
јесам
умрети
него
се
родити
!
...
.
бог
да
јесам
простити
!
Пантић
кућа
не
пропасти
и
ако
јесам
се
Аница
удати
за
један
богаташ
у
Поцерина
.
Живко
се
оженити
и
узити
домаћинство
у
свој
рука
.
Љуба
и
Гај
јесам
он
добар
помоћник
.
на
последак
оженити
и
Љуба
,
и
сад
имати
пун
кућа
дечица
.
Слажу
се
не
моћи
боље
бити
...
.
-
крај
-
