глава
први
ЂУРЂЕВ-ДАН
Још
дан-два
па
хтети
осванути
леп
Ђурђев
-дан
,
млад
и
леп
пролетњи
светац
.
„
Ђурђев-данак
,
хајдучки
састанак
“
,
тако
се
певати
,
јер
он
се
од
вајкада
наш
народ
радовати
.
некада
он
се
радовати
хајдук
,
а
данас
он
се
радовати
још
многи
људи
.
ах
,
ко
он
се
све
не
радовати
!
радовати
он
се
момак
и
девојка
,
старац
и
баба
.
они
први
,
да
заиграти
у
кола
,
а
овај
други
,
да
огрејати
грбина
.
радовати
он
се
слуга
,
што
хтети
променити
свој
џандрљив
газда
,
и
газда
,
што
хтети
се
опростити
свој
лен
и
крадљив
слуга
;
радовати
он
се
људи
изешан
,
што
хтети
омастити
брк
млад
јагњетина
,
и
добар
пријатељ
,
ради
многи
слава
по
који
хтети
заређати
.
и
сам
Циганин
—
овај
суморан
род
—
и
они
он
се
радовати
,
и
можда
још
најискреније
.
А
и
како
не
бити
!
настајати
топао
дан
,
а
колико
она
тек
брига
скидати
овај
с
врата
!
Неће
она
више
мећава
засипати
у
черга
,
нити
хтети
она
»
господар
-ветар
«
шибати
уздуж
и
попреко
,
од
пета
до
перчин
.
Измилеће
она
Циганчић
у
оно
мало
скроман
тоалета
свој
и
јарити
се
на
топлим
зрак
ђурђевски
сунце
као
гуштер
.
тек
онда
хтети
видети
колико
јесам
богат
,
јер
она
хтети
требати
,
излишан
хтети
она
бити
и
черга
,
кад
се
опружити
испод
звездан
небо
и
захркати
уз
цвркут
попац
и
зрикавац
пољски
.
А
сем
тај
хтети
овај
дан
и
онај
сав
,
сав
без
разлика
—
па
крстити
се
или
клањати
—
омастити
брк
печен
јагњетина
;
залити
јесам
вино
,
запевати
и
заиграти
и
засвирати
за
сав
рачун
.
А
купити
за
тај
дан
јагње
,
—
макар
он
украсти
!
и
ко
се
крстити
,
и
ко
се
клањати
,
сваки
милет
и
сваки
вера
,
сав
се
радовати
Ђурђев-дану
.
па
јесам
ли
какав
чудо
онда
,
што
се
и
Ивка
јорганџија
радовати
тај
дан
,
кад
он
јесам
,
сем
тај
,
тај
дан
и
слава
бити
?
!
јесам
,
тај
хтети
дан
бити
широм
отворити
његов
капија
,
и
кућа
хтети
његов
примати
у
свој
гостољубан
објатија
сав
,
и
зван
и
незван
,
и
познат
и
непознат
гост
.
А
Ивка
јесам
човек
гостољубив
,
мило
он
да
дочекати
и
почастити
.
водити
рачун
о
онај
ко
ићи
и
памтити
,
јесам
ли
он
вратити
.
Што
јесам
добар
преко
година
у
кућа
његов
,
тај
се
обично
чувати
за
слава
.
добар
ракија
,
најбоље
вино
,
најбоље
слатко
,
добар
живина
,
и
све
што
се
моћи
добро
појести
и
попити
,
чувати
се
преко
цео
година
за
тај
дан
.
спремати
се
,
тако
рећи
,
цео
година
онако
систематичан
,
из
тих
,
али
што
ближе
тај
дан
,
сав
јесам
спремати
живаљ
.
зато
јесам
од
овај
неколико
дан
грдан
посао
у
кућа
Ивка
јорганџија
.
сав
јесам
спасти
с
нога
спремати
,
а
највише
Ивков
домаћица
кева
,
жена
вредан
и
чисмен
,
који
јесам
ваздан
у
посао
и
иначе
,
и
једва
уграбити
да
отићи
дваред
недељно
у
хамам
да
навранити
кос
и
тегла
веђа
.
на
дан
два
пред
слава
бити
јесам
сав
соб
и
сав
кућа
окречити
и
сав
намештај
проветрити
;
јастук
с
миндерлук
распаран
и
вуна
издрндати
и
сав
тај
унети
и
по
нов
распоред
наместити
.
сав
кућа
чист
као
кутија
,
и
споља
и
изнутра
.
белити
се
зид
,
жутити
се
липовина
на
долап
као
лимун
,
а
шаренити
се
ћилим
по
миндерлук
и
по
под
као
баштица
пун
шарен
цвеће
.
изгледати
кућа
као
онај
библиски
млад
што
чекати
свој
женик
.
цигла
у
ходник
премазати
јесам
црвен
боја
,
и
већ
два
дан
како
Ивка
не
смести
да
пухати
у
соба
,
а
свој
плитак
ципела
остављати
скоро
чак
на
авлиски
врата
и
у
чарапа
ићи
преко
окречен
и
црвен
боја
по
тле
омазан
ходник
у
соб
,
а
већ
шегрт
и
не
пуштати
чисмен
домаћица
ни
у
ходник
.
они
још
из
авлија
морати
да
се
јавити
,
да
викнути
:
„
стринка
,
стринка
,
мора
!
“
а
она
она
онда
преко
доксат
издавати
налог
и
одатле
она
слушати
—
као
какав
серенада
са
балкон
—
њихов
извештај
.
тај
радити
и
Ивка
слабо
долазити
кућа
и
улазити
у
кућа
.
управо
он
и
не
знати
шта
радити
од
овај
неколик
дан
.
рад
бити
да
помоћи
жена
,
па
се
устумарати
по
авлија
,
док
он
она
не
подвикнути
да
она
не
сметати
;
он
се
онда
дигнути
опет
у
дућан
у
који
се
само
окренути
,
па
ићи
даље
за
посао
,
а
ништа
не
свршавати
.
нигде
не
моћи
да
угрејати
место
.
таман
сести
,
а
већ
он
се
чинити
да
дангубити
,
па
се
дигнути
ићи
даље
.
—
„
куд
хтети
,
мајстор
-
Ивка
!
седити
,
мајка
,
малко
!
“
вео
он
и
заустављати
он
.
-
„
не
ја
се
седити
;
имати
јесам
,
ете
,
некуј
посао
!
ете
,
слава
ја
јесам
прекосутра
!
ајд
'
са
здравје
,
па
,
ела-те
,
изволте
!
“
велим
и
одлазити
негде
као
мува
без
глава
,
али
тек
мислити
да
радити
и
отаљавати
нешто
,
јер
јесам
научити
,
смрт
он
јесам
,
да
седити
беспослен
.
ићи
тако
,
па
где
видити
познаник
,
а
он
се
онако
уморан
свратити
међу
она
и
сести
да
се
одморити
:
„
Душа
ја
искочити
!
“
хукнути
тек
Ивка
.
—
„
А
што
?
“
питати
он
.
„
Па
за
тај
!
А
зар
не
знавати
дек
’
славити
Ђурђов-дан
?
!
“
—
„
знати
де
!
“
и
вео
они
,
па
поседити
мало
!
“
—
„
имати
јесам
посао
.
с
бог
,
па
бог
ви
хтети
назвати
,
ако
ја
не
доћи
!
“
велим
и
ићи
даље
.
Прође
тако
по
неколик
кафана
,
попити
у
сваки
по
један
ракија
,
почастити
неко
,
па
се
дигнути
по
махала
и
тумарати
сав
док
не
огладнити
,
а
онда
ићи
кућа
.
у
очи
сам
Ђурђев-дана
доћи
јесам
кући
раније
.
помагати
јесам
жена
у
кујна
до
неки
доба
ноћ
,
а
затим
извадити
хаљина
из
сандук
и
очистити
она
јесам
свој
рука
.
Нарочито
јесам
разгледати
дуг
црн
салонски
капут
,
који
јесам
поручити
још
први
година
кад
јесам
у
један
депутација
учествовати
.
бити
јесам
тај
капут
бестрага
дугачак
,
скоро
до
чланак
и
врло
ретко
употребљавати
,
свега
четири
или
пет
пут
годишње
.
давно
он
имати
Ивка
;
од
тај
доба
јесам
двапут
излазити
из
мода
и
двапут
улазити
у
мода
.
Пошто
јесам
хаљина
послагати
и
врх
она
метнути
неки
зелен
свилен
машлија
,
стати
јесам
,
па
јесам
размишљати
који
хтети
прслук
да
узети
:
да
ли
онај
црн
који
јесам
поручити
кад
и
цео
пар
црн
хаљина
,
или
један
други
,
свилен
,
са
неки
велик
цвет
жут
бој
у
саксијицима
,
у
који
се
мајстор
-
Ивка
пре
петнаест
година
венчати
.
Одлучио
се
да
узети
овај
последњи
.
у
тај
јесам
ући
и
домаћица
,
обоје
уморан
допустити
себе
одмор
.
мало
јесам
се
разговарати
о
сутрашњи
дан
па
после
заћутати
.
Ивка
јесам
мало
после
још
нешто
запитати
домаћица
,
али
јесам
писац
немогуће
казати
да
ли
јесам
домаћица
и
чути
питање
,
или
Ивка
можда
јесам
чути
или
чак
ни
сачекати
одговор
,
јер
се
наскоро
чути
хркање
у
дует
.
осванути
и
тај
дан
.
и
ако
јесам
подоцније
лећи
,
ипак
јесам
врло
рано
устати
.
Ивка
се
обући
врло
рано
и
шетати
се
онако
свечано
обући
по
авлија
и
гледати
у
свој
овиксати
ципела
на
нога
и
мало
мало
па
се
окретати
да
видити
како
он
падати
панталоне
преко
висок
штикала
на
нов
ципела
,
и
певуцкати
једнако
кроз
зуб
тропар
свој
светац
.
тако
јесам
гледати
да
утући
време
.
али
још
никако
да
звонити
на
јутрење
,
и
он
се
већ
досадити
шетање
.
јер
,
Ивка
јесам
бити
од
онај
старовремски
људи
који
јесам
знати
шта
јесам
ред
;
док
не
узети
нафора
,
не
бити
ви
мајстор
-
Ивка
ни
обичан
празник
ништа
узети
у
уста
(
па
ни
кафа
ни
уз
она
цигара
,
као
што
јесам
тај
у
други
дан
сваки
јутро
чинити
,
седити
са
свој
домаћица
на
доксат
)
—
а
камо
ли
на
дан
свој
слава
да
тако
што
урадити
!
па
зато
он
јесам
дуго
време
.
прегледати
јесам
све
од
авлиски
врата
до
улазак
у
соб
—
куд
хтети
гостити
пролазити
—
и
нигде
ни
трагати
од
какав
неисправност
.
моћи
бити
,
вала
,
већ
сад
почети
да
долазити
,
мислити
Ивка
,
а
никако
да
зазвонити
.
„
рано
јесам
устадо
’
,
мислити
Ивка
,
ама
,
кој
моћи
да
спити
!
“
Узеде
календар
па
он
стати
прелиставати
и
зевати
.
зауставити
се
на
један
листа
,
онда
извадити
марама
,
прострети
јесам
на
басамак
и
сести
да
читати
мало
.
Нашао
јесам
бити
у
поука
како
се
поправљати
туршија
кад
се
почети
кварити
.
Прочитао
јесам
из
дуг
време
и
тај
—
из
дуг
време
,
велим
,
јер
мајстор
-
Ивка
јесам
тај
требати
.
он
,
хвала
бог
,
не
требати
рецепат
,
а
хтети
он
,
баш
вала
,
никад
ни
требати
.
—
„
и
тији
се
викати
човеци
учовњаци
“
,
говорити
Ивка
;
„
писувати
у
књига
како
да
се
попраји
кад
се
покварити
!
Мор
,
мен
’
да
ја
салте
не
мрзети
да
се
мајати
,
па
ако
јесам
јесам
ја
човек
прос
’
,
па
да
ти
ја
убаво
написати
како
се
прајети
туршија
,
ем
добра
;
а
кад
он
бидне
за
поправљање
—
хе
—
хе
!
таг
бити
он
работати
!
тај
јесам
ја
викати
!
“
Још
никако
да
зазвонити
.
Ивка
узити
прелиставати
још
даље
календар
.
Читао
јесам
још
неки
белешчица
.
Између
осталих
прочитати
јесам
и
тај
:
како
се
моћи
очувати
зелен
паприка
,
па
да
бити
свезати
усред
зима
,
као
да
јесам
тај
час
у
башта
узабрате
,
а
и
тај
:
колико
се
у
Лондон
потрошити
дневно
кокошји
јаје
.
А
затим
се
дати
у
мисао
.
мисао
Ивка
у
себе
,
колико
ли
тек
требати
да
јесам
богат
тамо
у
Лондон
сељак
и
палилулци
који
продавати
ја
,
ја
!
Божа
мој
!
боље
јесам
у
неки
варош
бити
и
Палилулац
него
у
неки
и
сам
кмет
или
гарнизонар
!
из
тај
мисао
прекинути
он
звоно
који
забрујати
и
глас
он
се
мило
разлегати
кроз
онај
јутрењи
ђурђевски
ваздух
преко
кров
и
авлија
и
башта
побожан
хришћанин
.
Већ
јесам
почети
увелико
у
сав
кућа
да
китити
врата
и
прозор
врбов
гранчица
и
јоргован
;
кикотати
се
млад
жена
и
девојка
,
још
онако
чупав
,
и
китити
кућа
јоргован
и
врбов
гранчица
,
јер
данас
јесам
Ђурђев-дан
.
кад
чути
звоно
,
Ивка
устати
и
прекрсти
се
,
па
се
спремити
да
ићи
.
оставити
календар
,
узабрати
гранчица
јоргован
и
уза
капут
,
капа
и
штап
и
даље
свећа
,
велик
свећа
од
пет
и
по
динар
,
колач
и
жито
,
па
се
кренути
црква
на
јутрење
.
Свећу
и
штап
понети
јесам
,
а
колач
и
жито
дати
нарочито
за
тај
одређеном
тај
дан
шегрт
.
Шегрт
јесам
опремити
па
јесам
овај
бити
као
из
кутија
;
други
дете
,
не
бити
он
ни
његов
родити
мати
познати
како
он
јесам
Ивка
дуздисати
за
тај
дан
.
Ошишао
он
јесам
и
поновити
.
на
шегрт
неки
стар
свилен
али
за
шегрт
још
једнако
нов
прслук
Ивка
јорганџија
(
још
шарен
него
и
онај
што
јесам
мајстор
-
Ивка
синоћ
себе
одредити
)
,
мало
комотан
истина
,
али
дете
,
као
што
знати
,
расти
,
па
неки
се
и
развијати
слободити
;
испод
прслук
нов
лак
памуклија
од
ћитајка
,
а
на
нога
светло
овиксати
ципела
.
дати
он
јесам
Ивка
свој
за
тај
дан
.
Шта
више
,
допустити
он
јесам
да
она
моћи
носити
све
до
Марков
-дна
закључно
,
а
сврх
сав
тај
и
тај
,
да
моћи
у
тај
ципела
отићи
и
к
Пантелеј
где
јесам
много
свет
тај
дан
,
јер
црква
Св
.
Пантелеј
славити
тај
дан
.
и
домаћица
он
јесам
за
тај
дан
дотерати
разним
косметички
средство
;
намазати
он
кос
миришљав
зејтин
,
очешљати
он
и
истерати
он
мало
шишка
,
па
јесам
бити
,
што
рећи
кева
,
леп
као
официрски
дете
!
и
шегрт
узети
на
се
неки
званичан
и
свечан
изглед
,
јер
данас
он
јесам
први
пут
у
живот
да
навући
штивлетна
,
место
што
јесам
бос
перјати
или
највише
носити
онај
груб
и
тежак
кондура
са
потковица
.
јутрење
и
служба
бити
јесам
заједно
и
свршити
се
у
стар
црква
пре
но
што
јесам
служба
и
почети
у
повој
.
А
тај
јесам
добро
бити
,
колико
ради
парохијан
толико
још
више
ради
сам
поп
.
кад
јесам
славити
,
тад
јесам
њихов
берба
;
а
кад
јесам
добра
неки
слава
,
тад
моћи
година
и
да
оманути
,
јер
поповски
њива
не
спржити
сунце
нити
он
виноград
бити
град
.
А
Ђурђев-дан
јесам
многи
славити
.
да
и
не
бројити
Циганин
у
сав
шест
цигански
махала
,
који
,
вала
,
не
требати
ни
поп
ни
хоџа
,
сам
православан
дом
бити
јесам
преко
двеста
.
лет
поп
кроз
махала
и
сокак
,
из
кућа
у
кућа
,
и
сећи
колач
,
и
тај
ићи
тако
брзо
као
на
железница
кад
онај
на
билетарница
примати
пар
,
давати
билета
и
враћати
кусур
.
па
ићи
даље
,
једва
она
стигнути
дечак
њихов
који
јурити
за
она
са
пун
бошча
колач
,
а
искривити
шија
као
натоварен
камила
.
јурити
и
батргати
се
поп
,
као
да
разносити
депеша
.
и
код
мајстор
-
Ивка
јесам
већ
колач
сећи
и
свећа
запаљен
.
велик
красан
свећа
од
пет
и
по
динар
,
а
за
педаљ
дуг
и
према
тај
и
дебљати
од
свећа
Јордана
,
његов
комшија
,
с
који
се
Ивка
јесам
баш
најбоље
живети
.
у
простран
предсобље
и
побочан
собица
стајати
послужење
,
а
крај
она
већ
стајати
Маријола
—
један
млад
и
леп
девојче
дуг
курјук
и
бадемаст
очи
са
дуг
трепавица
—
који
јесам
још
пре
два
недеља
капарисати
бити
за
овај
дан
.
—
„
Комшике
Сика
“
,
рећи
јесам
кева
,
„
да
ја
дати
твој
Јолче
кад
ни
бидне
слава
.
“
—
„
да
дати
,
да
дати
,
комшика
!
“
рећи
Сика
,
па
се
оба
комшика
и
радовати
и
поносити
;
кева
што
хтети
имати
леп
девојче
да
она
послуживати
гост
,
а
Сика
што
хтети
она
кћер
у
тако
одличан
и
домаћински
кућа
да
послуживати
.
радовати
се
оба
комшиница
,
а
радовати
се
и
Маријола
.
А
јесам
ни
чудо
!
тај
овај
она
јесам
тек
други
година
како
јесам
синедриј
махалски
жена
наћи
да
јесам
Маријола
већ
„
поголем
девојче
станути
“
,
тај
тек
јесам
други
година
како
и
она
уводити
у
друштво
—
истина
само
да
послуживати
на
слава
,
али
за
она
јесам
тај
доста
.
после
први
послуживање
свој
она
јесам
један
половина
година
уживати
у
успомена
на
прошасти
,
а
онај
други
половина
година
сладити
се
нада
на
будући
слава
.
А
таман
јесам
у
онај
доба
,
кад
јесам
за
сваки
ситница
,
за
сваки
и
свој
и
туђ
,
ма
како
безазлен
и
мали
,
погрешка
,
обливати
румен
;
кад
јесам
она
сваки
ципела
тесан
,
па
се
нога
чисто
прелив
преко
ластиш
од
ципела
,
а
кад
погледати
,
погледати
испод
онај
дуг
трепавица
.
Још
јесам
мајка
чешљати
а
она
се
мазити
,
а
мајка
се
љутити
.
грдити
јесам
што
имати
тако
дуг
и
густ
кос
па
јесам
ударати
чешаљ
у
леђа
,
а
јола
се
смејати
.
Већ
десет
час
.
Почеше
већ
да
долазити
.
први
јесам
доћи
комшиница
Сика
,
Маријолин
мајка
.
Дошла
јесам
да
честитати
слава
и
да
видити
ћерка
,
управо
да
јесам
ревидирати
како
јесам
очешљати
,
како
она
стајати
одело
и
како
се
понашати
.
мало
она
јесам
на
брз
рука
наместити
кос
,
хаљина
и
бео
лак
и
провидан
кецељица
,
и
посаветовати
јесам
.
„
Па
,
керка
,
кротак
да
биднеш
!
да
се
срамовати
;
у
зем
да
гледати
како
и
прилегати
на
удовички
керка
.
А
ја
саг
хтети
јесам
себе
па
туј
!
“
рећи
Сика
,
погладити
јесам
по
кос
и
отићи
онако
облигатан
забринут
,
онако
како
обично
за
часак
остављати
скоро
сав
мајка
свој
ћерка
који
јесам
она
већ
на
удаја
.
Међа
први
наравно
да
јесам
бити
Циганин
свирач
да
честитати
слава
.
Одсвираше
неколико
српски
и
турски
комад
.
затим
почети
песма
„
какав
јесам
красан
,
душица
мој
“
и
отпевати
јесам
до
пол
,
отприлике
донде
:
„
невин
снаша
спавати
бити
рај-радо
!
“
а
Ивка
она
прекинути
.
—
Доста
,
де
!
Несмо
глувети
у
кућа
!
па
она
послужити
.
питати
она
:
за
што
јесам
?
—
за
раћију
,
газда
!
гракнути
сав
шесторица
као
из
један
грло
.
—
и
мало
’
леб
и
стар
’
аљина
,
ако
имати
,
господар
,
знати
за
Циганчики
мој
.
пет
умрли
,
осам
остати
,
па
сав
мало
и
ситно
како
лула
!
мало
’
леб
и
стар
’
аљина
за
Циганчики
и
стар
за
ја
,
ако
имати
,
да
тај
бог
да
много
крајцара
и
дукат
,
голи
јесам
,
гладнети
јесам
,
ако
знати
за
бог
,
три
дан
...
—
добацити
један
,
баш
гочобија
,
онај
са
огроман
лабрња
,
а
ужасан
глупост
он
се
читати
и
са
чела
и
из
очи
.
—
Суз
бре
!
викнути
он
чалгиџи-башија
,
а
после
сав
,
и
полетети
песница
и
маљица
на
несрећан
и
неспретан
молитељ
,
и
измлатити
он
добро
.
—
Нестрећо
један
,
карати
он
чалгиџи-башија
и
трести
глава
и
показивати
на
Ивка
,
а
да
знавати
овај
газда
-
Ивка
како
он
ја
знавати
,
рећи
лупати
се
у
груда
—
три
дан
,
нестрећа
цигански
масурички
поган
муслафирска
,
забађава
да
он
свирати
,
дор
тај
не
отерати
,
па
кад
ти
отерати
,
теке
тагај
да
он
казати
:
фала
!
!
двадесет
година
трговати
ја
како
један
човеци
трговац
сас
овај
нашога
газда
-
Ивка
,
па
не
бити
помеђу
ми
такав
реч
како
данас
од
теб
’
!
одлазити
,
нестрећа
!
па
он
стати
опет
млатити
и
изгурати
он
напоље
без
бубањ
и
маљица
.
—
ако
јесам
Циганин
,
не
морати
баш
да
јесам
Циганин
!
саветовати
он
чалгиџи-башија
на
авлиски
врата
.
Острамотија
ми
,
много
ми
острамотија
,
газда
-
Ивка
!
правдати
се
овај
унутра
.
—
Неје
од
наш
!
Масуричанин
јесам
!
селски
Циганин
!
Узедомо
он
под
ћирија
.
за
три
дан
,
осам
грош
и
што
јесам
попити
!
извињавати
се
чалгиџи-башија
.
други
јесам
ја
,
други
они
Циганин
!
—
Неје
од
наш
,
чорбаџи
-Ивчо
,
неје
.
ја
јесам
други
човеци
!
прихваћати
и
потврђивати
остати
.
ја
јесам
други
Циганин
;
а
они
јесам
други
Циганин
!
имати
Циганин
и
Циганин
,
газда
-
Ивка
!
—
да
ти
неје
данас
слава
,
па
да
узнеш
,
газда
-
Ивка
,
нож
,
па
све
да
ми
поклати
.
сас
ракија
ми
служити
!
боље
сас
ћезап
,
да
поцрцамо
!
да
пођине
овај
поган
чађав
некрстена
цигански
сорта
!
велим
чалгиџија
.
Ивка
она
умиривати
;
служити
она
ракија
,
и
давати
она
бакшиш
.
они
он
одсвирати
још
један
,
благосиљати
он
и
као
полазити
.
—
да
заборавити
наш
страмота
,
газда
-
Ивка
!
молити
он
чалгиџи-башија
.
Још
хтети
да
он
бити
,
ама
цигански
да
он
бити
!
—
ех
,
неје
ништо
бити
!
умиривати
он
Ивка
.
—
како
неје
,
газда
-
Ивка
?
тај
хтети
’
да
казати
,
а
ја
знати
.
добар
јесам
,
челебија
јесам
,
ефендија
јесам
,
газда
-
Ивка
;
при
паш
да
јесам
седити
како
већил
сас
тај
твој
кадиски
памет
—
ама
хтети
’
да
казати
!
Пазиш
на
наш
цигански
образ
,
ама
фајда
ли
јесам
?
!
бости
ја
,
газда
-
Ивка
,
заклаја
ја
поганац
,
сас
туп
нож
ја
заклаја
.
у
стрце
ја
ударија
нестрећа
цигански
чађав
поганин
!
много
ја
бости
!
ти
хтети
’
да
заборавити
;
добар
јесам
,
газда
-
Ивка
!
ама
ја
не
можем
да
он
заборавити
;
ни
на
унучики
да
он
не
заборавити
!
Кој
он
јесам
најмија
да
ми
страмота
,
казивати
;
Циганчики
да
он
поклати
!
рикнути
чалгиџи-башија
,
тресући
глава
и
грувати
се
у
прси
,
па
полетити
на
гомила
,
а
овај
он
задржавати
,
па
се
направити
читав
вашар
.
—
Аман
!
помагати
,
газда
-
Ивка
!
викати
они
.
—
Пуштите
ја
!
Аман
,
Циганин
,
пуштити
ја
,
да
он
све
поклати
,
и
жена
и
деца
и
син
и
унучики
,
па
ако
јесам
десет
пун
черга
!
Аман
!
Што
да
ја
острамоти
и
оцрнити
образ
,
кутак
селски
!
дерати
се
онај
.
—
не
дати
,
газда
-
Ивка
!
Аман
,
домаћин
!
љут
јесам
,
пцето
јесам
,
па
не
знати
што
чинити
!
Аман
,
газда
-
Ивка
;
’
хтети
да
напрајити
курбан
сас
наш
Циганчики
!
—
Јао-о-о
!
дерати
се
чалгиџи-башија
,
да
се
чак
у
трећи
авлија
чути
.
—
Мор
што
тепати
човек
на
слава
!
чути
се
глас
из
авлија
Јордана
комшија
.
ако
јесам
Циганин
,
зар
јесам
па
и
он
немати
душа
?
!
о
,
Божа
,
Божа
,
што
јесам
човек
катил
!
!
—
оставити
де
!
викнути
Ивка
љутит
,
чути
тај
и
видити
сав
комшилук
како
се
повешати
по
зид
па
сехирити
.
—
јао
!
газда
Ивка
!
бости
ја
,
бости
за
овуј
страмота
!
—
Кој
он
јесам
нашаја
и
довеја
,
зборити
,
Циганин
!
—
Калакурдија
,
рећи
један
и
показати
он
.
—
Калакурдија
,
потврдити
остати
.
А
Калакурдија
,
чим
чути
име
свој
,
смотати
ћемане
под
леви
мишка
,
па
нагнути
да
бегати
;
али
он
други
зауставити
,
да
спасти
свој
Циганчић
.
сав
показати
тај
који
он
јесам
најмити
и
сад
и
он
истући
на
врата
,
и
на
Калакурдију
се
сручити
сада
читав
пљусак
од
песница
и
маљица
.
газда
-
Ивка
криво
што
јесам
бити
тај
свађа
,
јер
слутити
зло
.
—
оставити
он
!
велим
она
Ивка
,
и
они
одлазити
,
па
заједно
с
истеран
бубњарем
—
ко
вратити
инструмент
,
и
бубањ
и
маљица
и
прутић
—
стати
пред
други
кућа
као
да
пре
тај
ништа
јесам
ни
бити
и
засвирати
.
за
Циганин
доћи
трбушат
бандист
и
одсвирати
два
марш
и
скупити
сав
комшилук
деца
.
док
јесам
бандист
свирати
,
комшиски
деца
јесам
се
егзерцирати
испред
кућа
и
марширати
са
сокак
у
авлија
и
обратно
.
Почашћени
и
обдарен
,
отићи
захваљујући
и
стати
пред
шести
кућа
од
Ивков
,
па
засвирати
,
а
деца
сав
отићи
за
она
.
за
бандист
доћи
други
Циганин
.
„
Стрећна
слава
,
газда
-
Ивка
!
“
па
одсвирати
.
за
овај
трећи
,
а
за
овај
четврти
Циганин
доћи
,
свирити
и
отићи
.
за
Циганин
,
напослетку
,
доћи
и
стати
пред
кућа
и
један
риђ
верглаш
.
видети
како
други
ићи
и
свирати
,
па
се
дигнути
и
он
.
он
пазити
где
који
стати
да
свирати
,
па
ту
доћи
и
он
.
и
добро
јесам
данас
проћи
;
а
ономадне
моћи
јесам
,
бог
ја
,
свашта
бити
.
.
јер
он
јесам
ономадне
оштро
полицајски
око
вазда
будан
и
неуморан
г
.
Светолик
,
практикант
начелство
,
ухватити
где
,
бајаги
,
свирати
у
вергл
,
а
једнако
гледати
на
Сува
планина
у
намера
да
јесам
прецртати
и
издати
наш
војнички
тајна
какав
наш
непријатељ
(
да
се
послужити
властит
реч
г
.
Светолик
,
који
јесам
накитити
сав
рапорт
и
достава
)
.
бити
јесам
богме
прилично
петљање
,
бити
повући
потегнути
,
и
умало
што
јесам
бити
зрикав
верглаш
протерати
,
али
он
—
за
чудо
дивно
!
—
сам
г
.
начелник
курталисати
,
забашурив
ствар
.
и
,
што
јесам
у
овај
ствар
најчудније
и
неочекиван
,
место
да
он
г
.
начелник
захвалити
и
,
на
пример
,
обрадовати
он
један
указ
—
а
после
једанаест
година
практикантски
служба
бити
бити
,
вала
,
и
права
—
тај
исти
г
.
начелник
избрусити
г
.
Светолик
и
питати
он
:
„
кад
хтети
ти
,
бог
ти
,
Светолик
,
стећи
памет
?
!
е
,
мој
брата
!
Ништа
од
ти
!
“
од
тај
доба
он
се
и
не
мити
ни
служити
;
али
оставка
хтети
дати
.
док
јесам
верглаш
свирати
неки
полка
,
у
комшиски
јесам
јесам
кући
одиграти
неки
млад
модискиња
,
а
цупкати
јесам
и
Маријола
у
предсобље
и
собичак
онако
беспослен
.
одсвирати
јесам
и
неки
наш
кола
,
а
затим
опет
неки
сентиметалну
швапски
мелодија
.
и
он
јесам
газда
-
Ивка
јесам
себе
послужити
и
обдарити
,
а
сем
тај
и
објаснити
он
шта
јесам
тај
слава
.
—
Кол'ко
год
имати
Кристијана
,
по
сав
свет
да
ићи
,
па
хтети
’
да
ги
наћи
да
славити
:
сал
’
што
ја
Срба
што
јесам
,
што
славити
,
а
други
Кристијана
што
јесам
—
ти
не
славити
,
па
ако
јесам
Кристијана
како
ја
!
тај
да
знати
:
од
Кристијана
салте
ја
,
с
овај
што
се
крстити
,
па
показати
три
прст
.
А
ви
се
па
овако
крстити
!
и
показати
шаку
.
знати
јесам
ја
тај
!
ама
сав
јесам
Кристијана
.
—
о
јо
,
јо
,
Кристијан
,
данак
!
захваљивати
Шваба
и
метати
вергл
на
леђа
и
једнако
захваљивати
;
мило
он
што'му
газда
-
Ивка
знати
име
,
знати
да
се
звати
Кристијан
.
—
и
до
година
и
до
година
,
сваки
година
у
овај
време
,
слава
ја
јесам
...
Извол'те
,
брата
.
ела
јоште
један
анасонлика
.
пити
Шваба
,
захваљивати
и
полазити
.
—
е
де
,
Кристијана
јесам
,
разбирати
се
;
и
ја
Кристијан
,
и
ти
Кристијан
.
сав
Кристијана
;
а
Турчин
,
Турк
,
бити
он
његов
!
рећи
и
показати
рука
,
како
јесам
испратити
.
Турк
отићи
!
—
о
,
Турк
не
добро
!
велим
Шваба
,
па
се
окренути
још
једном
а
једнако
скидати
шешир
и
клањати
се
и
одлазити
пред
други
кућа
од
који
се
баш
сад
кренути
Циганин
и
одатле
пред
трећи
,
четврти
,
пета
;
свуда
свирати
и
пити
и
ракија
и
вино
,
докле
се
не
опити
и
легнути
негде
у
хладовина
,
а
тад
се
деца
окупити
око
вергл
,
па
свирати
сам
.
таман
отићи
верглати
,
а
гостити
почети
долазити
.
Наши
гостити
на
слава
делити
се
обично
на
двојак
или
још
боље
на
тројак
;
ко
год
славити
и
ићи
па
слава
признати
да
јесам
тако
.
тај
јесам
они
до
подне
,
они
после
подне
,
и
они
на
вече
и
тако
даље
.
пре
подне
долазити
обично
онај
далек
познаник
,
посета
јесам
званичан
;
а
од
подне
интиман
;
а
од
вечера
још
интиман
.
тако
јесам
почети
и
код
мајстор
-
Ивка
.
до
подне
јесам
он
долазити
чиновник
и
онај
који
слава
,
а
пријатељ
јесам
добар
—
а
тако
јесам
и
Ивка
часком
она
отићи
.
један
улаз
,
други
излаз
,
сретати
се
на
авлиски
врата
.
„
Извол'те
!
Извол'те
!
“
вео
и
један
и
други
и
нукати
се
,
док
се
обично
не
заглавити
од
силан
учтивост
у
врата
.
до
подне
,
па
јесам
већ
доста
бити
.
Ивка
задовољан
,
као
човек
који
видити
да
он
јесам
ствар
добро
поћи
.
ради
тај
,
мање
интиман
,
Ивка
јесам
поставити
свој
шегрт
на
врата
да
увраћати
и
упућивати
гост
.
стар
познаник
и
не
питати
,
него
улазити
јер
знати
кућа
,
а
нов
стан
па
завиривати
да
видити
,
горети
ли
свећа
.
па
кад
видити
свећа
и
уверити
се
да
јесам
слава
,
а
они
се
окретати
хтети
ли
ко
видети
који
хтети
она
казати
:
јесам
ли
у
тај
кућа
што
славити
домаћин
Ивка
Мијалковић
,
јорганџија
.
ето
ради
тај
јесам
Ивка
поставити
шегрт
на
врата
—
и
тај
баш
онај
у
мајсторов
свилен
прслук
са
зелен
цвет
и
у
његов
ципела
—
да
обавештавати
свет
,
али
он
јесам
запретити
да
се
за
жив
глава
не
шалити
и
не
руковати
или
чак
и
љубити
са
гост
,
као
онај
преклањски
шегрт
што
јесам
радио
,
јер
хтети
он
тако
измлатити
да
хтети
носити
модрица
чак
до
други
Ђурђев-дана
;
него
кад
он
запитати
—
тако
јесам
гласити
упутство
мајстор
-Ивково
—
а
он
неки
само
казати
:
„
туј
јесам
јесам
.
Извол'те
натам
’
!
“
толико
само
неки
казати
и
поћи
напред
пред
гост
онако
мало
поребарке
.
„
како
магаре
хтети
’
поручати
ћутек
“
,
завршити
јесам
Ивка
наредба
,
„
ако
другојаче
напрајити
!
“
после
подне
настати
тек
налог
.
гостити
једнако
улазити
и
излазити
.
соб
се
сваки
час
пун
и
празан
;
интиман
седати
у
ходник
и
на
доксат
.
слика
се
мењати
,
сав
нов
и
нов
,
све
лепше
и
лепше
,
казати
ви
као
у
какав
калеидоскоп
.
сад
јесам
соб
дупком
пун
,
мало
после
се
испразнити
.
за
тренутак
скоро
ники
у
она
и
домаћин
таман
начинити
цигара
,
а
тек
чути
жагор
на
улаз
и
он
бацати
цигара
и
полазити
пред
гост
.
неки
пет
шест
тако
начињен
а
незапаљен
цигара
стајати
који
где
по
соба
.
и
соб
се
опет
напунити
дупком
тако
да
бар
један
,
ако
не
и
два
и
трн
,
стајати
и
стојећи
правити
цигара
из
свој
табакера
;
а
домаћин
она
послуживати
свој
дуван
,
доносити
она
жижица
и
таслица
за
пепео
;
трчати
из
соб
у
соб
,
одговарати
на
питање
и
ословљавати
ћуталица
.
А
затим
стати
насред
соб
и
распитивати
домаћица
и
Маријола
,
јесам
ли
сав
послужити
,
а
понекад
хтети
,
богме
,
и
гостити
да
запитати
,
јесам
ли
добити
овај
или
онај
жито
,
или
вино
,
или
већ
што
овај
као
гост
следовати
на
један
такав
слава
.
А
тај
радити
и
домаћица
кева
.
и
она
дигнути
,
онако
мало
расејати
и
забринути
,
обрва
и
пазити
да
ко
не
остати
непослужен
.
Кажем
ви
,
слика
шарен
,
а
све
један
за
други
долазити
као
у
калеидоскоп
.
сад
баш
јесам
ту
између
гост
и
г
.
Пера
,
ветеринар
,
с
госпођа
,
и
г
.
Трифун
,
лиферант
,
са
свој
жена
и
деца
,
са
двоје
мали
и
један
велик
,
један
глават
и
буцмаст
буцов
са
шешир
који
он
јесам
равно
до
уш
набити
на
глава
,
а
који
јесам
или
забораван
или
не
моћи
да
он
скинути
—
јер
јесам
он
заузети
не
само
џеп
него
и
рука
колач
са
разних
досад
посећен
слава
.
тај
јесам
и
г
.
Јов
,
срески
писар
,
са
жена
у
либаде
са
исечен
рукав
и
дијамантски
прстен
и
грана
на
шамија
испод
који
се
пружати
бестрага
дугачак
шишка
,
који
се
спомињати
у
један
пакосној
песмица
заједно
са
име
господин
начелник
окружни
,
а
све
поводом
онај
грана
који
она
јесам
купити
г
.
начелник
,
јер
јесам
пре
тај
ломити
јадац
.
Гђа
писарка
јесам
за
сав
време
ћутала
и
седети
као
кип
,
само
се
једном
(
заварати
домаћица
очи
)
макнути
и
превући
прст
преко
политиран
сто
,
али
се
на
њен
жалост
уверити
да
немати
прашина
.
Дошао
јесам
и
г
.
Милосав
,
апотекарски
помоћник
,
даље
и
г
.
старатељски
судија
с
госпођа
,
до
он
даље
још
неки
,
а
у
ћошак
још
неко
,
и
ако
тај
ники
име
јесам
знати
,
ники
,
па
ни
домаћин
.
али
тај
он
јесам
ништа
женирати
,
јер
ако
он
домаћин
јесам
знати
име
,
јесам
,
вала
,
ни
он
домаћин
знати
,
па
јесам
тако
бити
квит
.
А
домаћин
тај
непознат
јесам
моћи
да
дознати
име
зато
,
јер
оне
,
с
који
јесам
ући
,
јесам
познавати
,
а
јесам
бити
опет
рад
да
се
срамотити
пред
она
па
да
она
питати
.
разговор
се
водити
онако
с
прекид
,
мало
дијалог
па
мало
пауза
;
некад
једно
а
некад
друго
дуже
.
А
бити
јесам
разговор
онај
обичан
,
већ
стереотипан
на
слава
.
говорити
се
о
стан
,
о
време
,
о
скупоћа
на
пијаца
,
о
безобразан
млад
,
о
Фалбовим
прорицање
,
о
број
слава
тај
дан
и
о
Света
Никола
за
ко
се
сав
сложити
,
да
он
ипак
највише
свет
слава
.
и
таман
се
домаћин
упознати
са
сав
и
ући
мало
у
разговор
,
кад
морати
да
прекинути
свој
стар
прича
о
тај
како
јесам
његов
дед
оставити
стар
слава
и
узети
овај
данашњи
(
који
јесам
прича
многи
стар
пријатељ
и
посетилац
овај
дан
већ
напамет
знати
,
јер
она
јесам
овај
сваки
година
тај
дан
причати
бар
једаред
—
морати
да
јесам
прекинути
,
велим
,
јер
чути
споља
жагор
.
Стижу
нов
гост
.
сав
ућутати
и
окренути
се
врата
.
улазити
г
.
Кузман
,
казначеј
,
а
дати
он
бог
па
темељан
и
он
и
његов
госпођа
,
сушти
слика
Вертхајмов
двокрилан
каса
;
за
он
улазити
г
.
физикус
Милан
Ружић
(
прећи
Мориц
Розенцвајг
;
тако
да
јесам
морати
да
кварити
монограм
на
салвета
,
шнуфтикла
и
тако
даље
)
са
свој
жена
Наталија
и
малолетан
син
Милољуб
,
један
буљоок
леп
обучен
дете
са
танак
нога
и
голим
колено
,
а
за
овај
г
.
Мирко
,
пензионар
,
са
жена
Стефка
и
ћерка
Бисенија
који
јесам
већ
пре
једанаест
година
послуживати
на
слава
,
и
напослетку
ући
и
она
први
посетитељка
од
пре
подне
,
мајка
г-ђице
Маријола
,
девојче
што
послуживати
баш
у
овај
пар
стар
гост
кафа
.
она
јесам
тек
само
тако
,
само
часком
доћи
.
„
ја
хтети
јесам
туј
“
,
рећи
више
за
себе
и
сести
на
један
ћилим
покрити
сандук
.
Дошла
јесам
само
да
видити
како
она
ћерка
послуживати
и
да
она
наместити
хаљина
и
кос
,
ако
што
,
тај
јесам
,
бити
мало
у
неред
.
—
’
ајд
’
,
диж'те
се
!
рећи
стар
гостити
,
кад
ући
нов
.
—
Што
,
мора
,
зар
хтети
’
искочити
!
питати
она
домаћин
,
не
знати
ни
јесам
да
ли
да
она
гостољубан
задржати
или
учтиво
испратити
,
па
јесам
зато
и
стати
пред
она
и
раширити
онако
рука
као
да
хватати
пила
по
авлија
.
—
Па
тесто
не
јести
,
гурабија
не
узосте
,
а
велик
искачати
!
Јолче
,
ела
донети
гурабија
!
рећи
кева
,
агитовати
већ
као
и
сваки
домаћица
за
слаткиш
.
—
А
хвала
,
хвала
!
клањати
се
г
.
Пера
,
ветеринар
.
-—
Па
причекати
брати
један
кафа
.
јола
керка
,
’
ајде
поскоро
по
један
кафа
!
велим
она
домаћица
.
—
благодарити
,
послужити
јесам
сасвим
,
онако
...
А
морати
да
се
штедити
;
морати
још
неки
.
деца
,
напред
!
командовати
Трифун
,
лиферант
.
—
Ко
што
радити
,
жена
,
овај
наш
дете
,
вала
,
само
јести
—
и
показати
штап
на
деран
који
јесам
баш
тада
свршавати
с
један
колач
и
гледати
који
хтети
од
она
два
који
држати
у
рука
пре
да
почети
јести
—
уметло
се
баш
на
твој
фамилија
.
—
госпоја
кева
,
молити
ви
,
моћи
он
више
давати
слаткиш
.
халав
јесам
и
ждерати
па
не
знати
шта
јесам
доста
,
па
хтети
да
бити
тутњава
ноћас
.
—
ама
,
дете
јесам
...
па
викати
...
миловати
што
јесам
слатко
и
благо
...
—
ама
,
остав'те
,
знати
ја
његов
нараф
.
—
е
,
па
с
бог
,
домаћин
,
с
бог
,
домаћица
!
Прошћавајте
!
велим
Трифун
,
пролазити
крај
стелажа
на
који
се
трести
сав
порцулан
.
—
Прошће
како
и
клати
!
смејати
се
домаћица
,
испраћати
она
.
Ће
да
доћи
и
ваш
слава
,
па
хтети
ве
питати
:
ел
’
хтети
ви
мило
бидне
,
кад
се
растуривати
друство
?
—
е
,
тај
он
јесам
!
рећи
лиферант
,
па
набити
шешир
који
јесам
за
три
нумера
бити
мањити
од
глава
и
изићи
.
—
Па
моћи
да
ми
сметнути
с
ум
:
Кузман
и
Дамјан
,
неумитан
Врачеви
!
велим
г
.
Пера
,
ветеринар
.
—
Што
!
ама
зар
саг
,
па
и
тај
,
господин
-
доктур
?
!
заустављати
он
Ивка
.
ете
таки
јесам
јесам
тај
!
Дор
се
један
дигнути
и
искати
да
се
отидне
,
видити
и
онија
па
други
тај
се
дизати
па
се
кварити
друство
,
велим
домаћин
и
један
заустављати
,
а
други
посађивати
као
онај
мајстор
на
вашар
што
у
једаред
општи
са
сав
муштерија
.
—
не
заустављати
ми
...
морати
.
морати
,
рећи
гђа
ветеринарка
,
имати
још
на
једанаест
место
да
свратити
.
и
они
ми
,
већ
,
што
казати
,
и
бог
знати
како
,
сваки
ми
година
долазити
и
посјећивати
ми
;
а
,
што
казати
,
више
пута
и
преко
година
,
а
ја
,
какав
јесам
,
тек
сваки
други
.
—
Мор
,
па
и
трећи
...
рећи
домаћин
—
Па
,
што
рећи
,
и
трећи
.
ја
се
,
веровати
,
морати
признати
да
јесам
до
ја
кривица
—
велим
гђа
ветеринарка
забадати
шпенадла
—
ја
се
веровати
и
не
бити
сетити
,
ал
'
мој
Пера
на
тај
страшно
пазити
.
он
тај
знати
.
имати
сав
слава
у
нотес
записати
,
па
увек
знати
кад
ко
славити
.
он
тај
знати
и
водити
рачун
,
а
већ
по
ја
,
какав
јесам
ја
,
бог
знати
кад
бити
она
и
да
ли
бити
она
отићи
!
док
ја
у
њихов
кућа
једанпут
,
дотле
они
код
ја
десет
пут
.
Баш
ономад
срести
се
с
госпоја
начелниковица
,
па
лепо
видити
,
баш
љут
жена
на
ја
...
пребацивати
ја
...
казати
ја
:
„
не
,
не
,
моћи
ништа
да
ја
говорити
,
знати
да
умести
слатко
да
говорити
...
хтети
да
ви
чути
,
да
ви
чути
хтети
!
«
Каже
она
,
а
видити
баш
жао
жена
.
Чисто
ја
жао
,
срамота
ја
,
мислити
још
жена
да
се
ваљда
гордити
!
А
јесам
,
бог
ја
,
него
ја
таки
нараф
.
А
тек
мислити
у
себе
:
Божа
,
Цаја
,
докле
хтети
ти
бити
такав
!
Још
да
немати
онај
наш
Женске
Подружине
,
ти
се
не
бити
ни
видети
и
састати
никад
са
свет
!
А
ја
јесам
тамо
деловоткиња
и
концепт
прав
,
а
госпоја
начелниковица
јесам
председница
.
—
’
Ајда
већ
,
Цаја
!
рећи
муж
.
—
Извол'те
кафа
!
Што
зар
хтети
па
да
врнути
кафа
?
чути
се
танак
гласић
г-ђице
Маријола
.
—
фала
,
фала
,
јола
!
рећи
г-ђа
ветеринарка
,
па
уштинути
девојче
за
образ
и
пољубити
јесам
.
Нећу
моћ
спавати
,
ако
још
један
попити
.
—
Кој
’
неје
пија
кафа
?
!
стати
питати
девојче
и
окретати
се
по
соба
.
—
Хајд
баш
да
ви
ослободити
терет
!
рећи
један
гост
и
узити
па
попити
оба
Филџана
кафа
.
—
Па
ела-те
,
изволевати
јутрити
брати
на
патерица
;
патерица
се
викати
женски
светак
!
велим
домаћица
,
—
дакле
,
надавати
ја
се
сутра
засигурно
!
велим
г-ђа
ветеринарка
.
—
Хоћемо
ли
већ
један
?
рећи
нестрпљиво
г
.
Пера
.
—
ама
молити
ви
,
молити
,
умешати
се
г
.
Мирко
,
пензионар
,
па
остан'те
мало
.
моћи
да
помислити
да
јесам
тај
због
ми
.
—
ах
,
таман
послати
!
извињавати
се
гостити
,
спреман
за
одлазак
.
—
То
јесам
оно
,
велим
г
.
Мирко
,
што
казати
:
„
Дошли
дивији
па
истерати
питом
.
“
—
и
ви
хтети
,
и
ви
,
не
бојити
се
,
велим
старатељски
судија
.
данас
ја
,
сутра
ти
!
знати
како
казати
.
—
А
јесам
л
’
,
бог
ти
,
жена
,
бити
код
наш
Јелесије
,
код
поштар
?
—
јесам
,
знати
добро
,
велим
жена
.
Сећам
се
баш
добро
да
јесам
само
проћи
и
завирити
,
а
тај
река
:
„
Хајд
’
да
оставити
за
после
,
кад
ударити
натраг
.
“
—
Добра
,
кад
ти
велим
.
ама
,
знати
,
само
да
се
како
не
обрукати
;
ако
јесам
већ
бити
па
он
отићи
још
једаред
.
—
ама
брати
кафа
?
наваљивати
домаћин
.
—
фала
,
домаћин
.
А
што
ја
терати
,
кад
ето
ја
јесам
ићи
,
велим
старатељски
судија
.
Научио
сиктер-чорбу
,
ха
,
ха
,
ха
!
Кажем
он
,
господин
-
Мирко
:
а
што
ја
терати
,
кад
ето
ја
јесам
ићи
.
смејати
се
обојица
.
—
Па
још
један
кафа
баш
моћи
?
—
благодарити
,
велим
старатељски
судија
,
тај
бити
ја
бити
деветнаести
од
јутрос
.
—
не
марити
ви
тај
за
кућеван
кафа
,
опадати
он
г-ђа
судиница
,
увек
се
због
тај
свађати
с
он
.
„
не
умети
ти
никако
да
ја
испећи
каки
као
у
кафана
“
,
секирати
ја
он
,
као
да
се
кафа
пећи
,
а
не
кувати
!
!
ја
кад
скувати
себе
у
лончић
,
—
онда
бар
знати
да
пити
кафа
!
-
ја
хтети
у
лончић
,
а
он
у
џезва
.
—
е
па
с
бог
!
велим
г
.
Пера
.
—
зар
баш
отићи
?
гракнути
неколицина
од
седећи
.
—
дакле
:
свет
Алимпије
столпник
!
клањати
се
г
.
Пера
и
излазити
с
госпођа
.
—
Павлов-дан
!
клањати
се
г
.
старатељски
судија
и
излазити
с
госпођа
.
—
Света
Петка
Параскева
!
велим
срески
писар
и
поклонити
се
и
отићи
и
он
с
госпођа
.
—
извинити
,
што
ви
кварити
овако
лепо
друштво
,
али
,
веровати
,
морати
,
рећи
један
дотле
и
неопажен
из
буџак
,
и
поклонити
се
и
отићи
.
—
Ко
јесам
овај
човек
?
питати
казначеј
домаћин
.
—
овај
човек
?
велим
домаћин
па
ућутати
за
мало
.
А
кој
хтети
да
он
знати
!
требити
да
јесам
неки
пријатељ
,
ама
он
ете
не
знавати
саг
.
А
требити
да
јесам
добар
човек
;
и
прилегати
на
тај
!
завршити
Ивка
панегирик
непознат
,
и
ако
јесам
овај
мало
час
у
забуна
сести
на
туђ
шешир
и
седети
на
он
сав
време
док
јесам
на
слава
бити
.
и
сав
се
сложити
да
јесам
тај
бити
неки
морати
бити
добар
човек
,
и
ако
он
ники
јесам
познавати
.
пауза
.
да
бити
прекинути
пауза
,
г
.
пензионар
се
окренути
домаћин
:
—
е
,
морати
ти
се
,
мајстор
-
Ивка
,
признати
да
имати
,
вала
,
красан
дан
за
слава
!
рећи
г
.
пензионар
.
леп
дан
!
јесам
фајдити
!
—
ја
!
доиста
!
особит
!
чути
се
из
разних
'
буџак
.
—
А
,
па
Ђурђев-дан
јесам
увек
леп
,
обично
јесам
увек
леп
дан
!
рећи
г
.
казначеј
.
—
јесте
,
увек
јесам
леп
!
рећи
још
четворо
у
један
глас
.
—
јола
,
шапнути
домаћица
и
дати
очи
знак
Маријола
,
да
послужити
гост
вино
.
Служи
се
.
пауза
.
—
Мор
,
па
и
јесам
увек
.
какав
јесам
ти
ја
све
Ђурђев-данова
зампамтио
,
Божа
мој
,
па
један
несрећа
,
један
кијамет
просто
;
да
бог
сачувати
!
велим
г
.
Мирко
.
и
гостити
некако
осетити
одједаред
као
да
јесам
неко
са
снег
по
капут
,
шешир
и
чизма
ући
у
соб
и
унети
зима
унутра
.
—
памтити
ја
лепо
као
да
јесам
јуче
бити
,
бити
тај
,
чекати
,
молити
ти
,
пре
...
пре
.
.
.
пре
...
двадесет
и
два
,
иш
,
бог
ја
,
биће
и
пун
двадесет
и
три
година
(
почети
јесам
већ
по
мало
да
заборављати
...
остарети
се
)
,
али
знати
добро
да
јесам
већ
бити
помоћник
казначејство
(
не
знати
да
ли
се
ти
,
Стефка
,
сећати
)
,
рећи
пензионар
жена
до
себе
—
памтити
лепо
какав
јесам
несрећа
напољу
бити
,
да
јесам
морати
опет
унети
фуруна
у
соб
и
ложити
баш
на
овај
исти
данашњи
дан
.
тај
јесам
година
,
сећати
се
добро
,
многи
ћурићи
цркавати
.
сав
изјављивати
свој
чуђење
а
г-ђа
Наталија
физикусовица
још
као
и
неки
сажаљење
према
рано
угинуо
ћурићи
,
па
наместити
уста
онако
пријатно
,
и
онако
сачуствујући
клима
глава
и
рећи
:
на
,
моћи
мислити
!
—
тај
моћи
даље
,
кад
ето
,
што
фала
бог
сав
памтити
,
преклане
знати
како
јесам
бити
на
данашњи
дан
.
просто
да
човек
лепо
не
изићи
из
свој
родити
кућа
.
тај
не
знати
киша
,
тај
ветар
,
те
као
на
форма
снег
;
блато
,
па
човек
формално
доћи
,
што
казати
,
душа
мокар
,
рећи
други
онај
непознат
,
који
јесам
такође
поодавно
доћи
па
никако
да
се
макнути
из
овај
кућа
а
који
се
тек
сад
мало
откравити
и
мало
велик
монолог
изговорити
.
—
Па
и
тај
,
што
рећи
,
преклане
,
ето
како
јесам
преклане
бити
!
велим
пензионар
.
јесам
фајдити
,
побожан
човек
наш
Ивка
,
па
он
и
светац
помагати
.
аха
,
ха
,
ха
!
смејати
се
и
тапшати
домаћин
по
раме
.
—
тај
хтети
он
бидне
!
смејати
се
домаћин
.
—
А
јутрос
још
као
да
јесам
изгледати
да
хтети
бити
тако
лепо
.
ја
јесам
,
веровати
,
жив
премријети
бити
,
велим
онај
.
не
знати
само
да
ли
јесам
и
ви
приметити
?
велим
непознат
.
—
А
ви
јесам
ли
јесам
,
пријатељ
,
добити
кафа
?
запитати
он
домаћин
,
чудити
се
да
јесам
још
ту
.
—
А
,
јесам
,
јесам
,
хвала
!
захваљивати
онај
.
—
А
,
ништо
,
сал
јесам
питовати
,
зашто
знати
моћи
да
се
и
заб'рави
!
па
јесам
отићи
човек
без
кафа
,
рећи
Ивка
,
па
он
се
мало
после
окренути
.
Знаш
,
господин
,
слава
јесам
,
мнозина
јесам
човеци
.
—
јесте
!
велим
домаћица
,
и
мен
’
ја
бити
неки
време
стра
’
!
кад
бити
пред
легање
,
а
Ивка
јесам
изишеја
бити
на
двор
у
шес
’
по
турцки
,
па
кад
се
врнуја
,
а
он
рећи
:
„
кева
,
мора
,
’
хтети
,
рећи
,
да
ни
се
батисати
слава
,
хтети
врнути
,
рећи
,
ћиша
;
натуштити
се
,
леле
,
рећи
,
отутке
ода
Прокупачко
.
“
А
мен
’
ја
па
бити
жал
,
па
викати
:
да
не
да
господ
,
брати
за
сутра
,
а
после
,
викати
,
ако
хтети
,
што
ја
веће
требати
леп
време
!
—
ах
тај
јесам
дивно
!
прихватити
непознат
.
и
тако
ви
јесам
се
бојати
а
јесам
имати
зашто
!
ха
,
ха
!
е
,
тако
јесам
тај
.
не
знати
човек
никад
унапред
;
време
јесам
,
па
се
за
час
промена
.
—
јесте
,
алис
таки
,
рећи
Ивка
,
па
он
погледати
,
онако
мало
крадом
он
загледати
од
глава
до
пета
.
—
А
ето
мој
комшија
,
кад
јесам
лане
славити
Митровдан
,
па
до
пет
у
јутро
не
моћи
бити
леп
.
Мајски
дан
формалан
,
фактички
летњи
дан
,
а
око
шест
кад
тек
се
уједаред
смркнути
,
па
заокупити
најпре
ветар
,
а
после
један
киша
,
и
један
снег
и
просто
један
несрећа
!
тај
бити
грозан
а
уједно
и
диван
тренутак
!
—
јола
,
ела
на
господин
један
кафа
!
рећи
Ивка
девојче
и
показати
на
говорник
.
—
ах
,
какав
буран
дан
!
Сећам
се
лепо
кад
дунути
,
па
ја
дигнути
шешир
с
глава
,
а
ја
да
у'ватим
шешир
а
он
ја
изврнути
кишобран
.
отићи
сав
бестрага
.
ах
,
тај
јесам
бити
трагичан
,
управо
трагикомичан
;
да
,
да
,
сасвим
трагикомичан
.
зар
не
,
госпођица
?
рећи
обраћати
се
Маријола
који
он
окренути
љутит
леђа
и
напрћити
усница
.
морати
јесам
нов
да
купити
,
а
и
онај
јесам
бити
нов
новцит
,
свилен
,
за
двадесет
и
шест
франак
ја
дати
један
мој
добар
познаник
,
један
који
ја
просто
обожавати
,
и
тај
само
као
ја
,
по
коштање
.
како
ви
се
тај
допадати
?
!
завршити
онај
сркати
кафа
и
гледати
по
гост
,
а
почешће
на
Маријола
.
—
права
казати
,
не
знати
човек
никад
како
хтети
да
бити
,
па
зато
баш
и
казати
мало
час
мој
пријатељ
Ивка
да
јесам
срећан
с
дан
...
А
кол'ко
онај
имати
тај
соб
?
—
Па
,
слава
бог
,
како
за
ми
један
простак
људи
,
доста
.
ете
овај
овде
и
она
што
гу
видити
и
она
трећи
и
један
сопац
,
мутвак
и
килер
.
—
А
тај
јесам
твој
кућа
,
јесам
ли
,
домаћин
?
—
Наша
,
господин
!
од
татко
ја
остати
;
татко
ја
ту
јоште
имати
,
а
ја
јесам
салте
купити
од
комшија
један
парченце
од
авлија
,
там
’
куде
јесам
саг
шупа
,
како
гу
вија
викати
,
за
дрво
и
кенеф
,
да
прошћавати
.
—
благо
ви
,
велим
г-ђа
пензионарка
,
кад
ето
тако
лепо
имати
свој
кућа
,
па
се
не
морати
сваки
час
селити
.
тај
хтети
ја
сељакање
и
са'ранити
пре
време
,
а
ја
се
сваки
час
селити
.
—
е
па
сад
се
не
селити
,
велим
г
.
Мирко
.
—
пре
сам
се
селити
из
место
у
место
,
а
сад
из
мали
у
мали
.
јесам
л
’
онај
само
сеоба
,
не
ваљати
оно
!
А
да
јесам
ја
послушо
кад
јесам
ти
говорити
,
моћи
јесам
имати
свој
кућа
.
—
јесам
,
а
откуд
да
купити
и
где
да
купити
,
кад
јесам
непрестано
мењати
место
.
требати
новац
.
—
тек
ја
знати
,
да
тај
ништа
не
ваљати
,
велим
г-ђа
пензионарка
.
кад
погледати
само
на
ствар
,
а
ја
се
тек
стегнути
око
срце
.
сав
ви
тај
полупати
и
искр'ано
и
одрати
ко
да
јесам
Черкез
лупати
.
—
два
сеоба
један
паљевина
!
ето
тај
ти
јесам
!
велим
Кузман
,
казначеј
,
који
јесам
,
наравно
,
као
сваки
казначеј
,
имати
не
један
кућа
,
јер
пуж
без
љуска
и
казначеј
без
кућа
,
не
да
се
ни
замислити
.
опет
пауза
.
—
Па
јесам
л
’
имати
,
госпоја
,
гост
?
запитати
г-ђа
казначејка
,
ослободити
се
крај
муж
.
—
Па
,
сполај
на
господа
,
бити
ги
доста
,
сијасвет
!
и
у
овуј
и
у
онуј
соб
бити
ги
пуно
,
како
семке
у
лубеница
,
велим
домаћица
.
—
А
шта
знати
!
велим
г-ђа
казначејка
.
—
Жива
људи
па
се
обилазити
.
Још
да
немати
овај
слава
,
не
бити
се
,
бог
ја
,
казати
ја
,
знати
ни
да
јесам
комшија
!
велим
пензионар
.
—
Па
извол'те
и
код
ми
—
умешати
се
г
.
физикус
Мор
...
—
овај
,
Милан
,
који
јесам
до
сад
само
ћутао
и
само
се
учтиво
и
симпатичан
смешити
.
—
истина
!
А
који
слава
славити
питати
г-ђа
пензионарка
.
—
Па
узети
ја
и
мој
госпођа
,
јесам
,
да
славиме
трећи
дан
Духови
,
јесте
!
велим
г
.
физикус
.
дакле
ја
смести
тако
слободан
,
ја
се
надаме
.
—
Па
наравно
,
доћи
хтети
,
велим
г-ђа
пензионарка
.
А
извол'те
и
ви
код
ми
,
наш
јесам
слава
пре
ваш
,
још
неколико
дан
.
ја
славити
свет
Никола
,
овај
летњи
.
—
истина
!
А
што
,
госпоја
,
летњи
?
Божа
,
летњи
да
славити
!
чудити
се
г-ђа
казначејка
равнодушан
глас
.
—
Па
знати
,
оно
све
једно
јесам
,
један
Никола
јесам
ко
и
други
,
летњи
ко
и
зимњи
.
само
Циганин
,
што
казати
,
прав
разлика
.
они
волити
Ђурђев
дан
што
она
доносити
лето
,
а
мрзети
Ђурђица
са
његов
лапавица
,
ветар
и
снег
.
—
А
ми
све
један
!
зимњи
слава
многи
;
већ
ко
ти
он
и
не
славити
!
па
тако
ники
ником
скоро
и
не
моћи
да
ићи
у
посјет
.
А
летњи
јесам
већ
друго
,
па
ја
и
Стефка
договорити
се
још
пре
двадесет
и
више
година
и
јавити
преко
новина
:
нек
изволети
пријатељ
на
летњи
на
честитање
.
—
јесам
друкше
!
рећи
неко
у
друштво
.
—
тај
шта
ја
тај
казати
!
чудити
се
г-ђа
казначејка
равнодушно
.
опет
један
пауза
,
који
прекинути
домаћин
из
учтивост
према
гост
(
а
нарочито
према
г
.
Мирка
чији
се
познанство
поносити
)
,
па
стати
хвалити
Св
.
Никола
.
хвалити
он
јесам
као
велик
светац
који
највише
Срба
славити
.
Ивка
јесам
радо
читати
„
житије
светити
«
,
знати
она
на
изуст
,
и
ни
један
он
се
светац
,
велим
,
јесам
тако
допасти
као
исти
Св
.
Никола
.
толико
он
свет
слава
,
а
,
велим
,
и
заслужити
јесам
тај
.
—
Јоште
малецан
детенце
доклен
бити
Св
.
Никола
,
велим
Ивка
,
не
тејаше
да
сисати
у
среда
и
петак
;
сиски
да
не
видити
и
гурати
гу
сас
рука
!
не
тејаше
,
демек
,
да
благ
,
ели
,
што
јесам
вијати
зборити
,
да
јесам
премрсити
среда
и
петак
.
Јоште
онда
,
мора
,
па
видоше
убав
татко
и
мајка
он
,
Теофан
и
нона
,
што
хтети
ги
детенце
напрајити
велик
чес
’
и
хтети
стати
нај-голем
светак
у
сав
кристијанлак
!
—
доиста
,
признати
многи
,
велик
светац
,
имати
највише
слава
;
пол
Србија
и
српство
славити
он
,
велим
неко
из
буџак
.
Гђица
Маријола
који
јесам
по
неки
инстинкт
знати
кад
требати
да
послужити
,
ући
и
сад
и
стати
послуживати
вино
и
слаткишем
.
Млађа
узимати
и
вино
и
слаткиш
,
а
стар
само
вино
,
а
за
слаткиш
извињавати
се
слаб
зуб
.
—
Извол'те
пуслица
,
нудити
г-ђица
Маријола
г
.
Мирка
.
—
фала
,
дете
.
хе
,
хе
,
да
јесам
ја
пре
четрдесет
година
послужити
,
велим
г
.
Мирко
,
па
да
и
узети
пуслица
,
ал
’
у
шездесет
седми
јесам
ја
,
дете
,
више
зуб
за
тај
.
за
Маријола
ићи
домаћин
и
са
љубазан
лице
носити
тањир
са
дуван
и
цигар-папиром
по
он
озго
,
па
и
он
служити
и
нудити
гост
.
—
Извол'те
.
Кој
’
пити
тутун
,
нек
се
послужити
.
сав
прав
цигара
.
опет
пауза
.
—
А
тај
,
господин
-
Мирко
,
не
чурити
ли
?
—
како
рећи
?
питати
г
.
пензионар
Ивка
.
—
Викам
:
ти
зар
не
пушити
,
господин
-
Мирко
?
—
А
,
фала
,
фала
,
не
пушити
.
или
,
тај
јесам
пушити
јесам
некад
,
а
сад
да
он
не
видити
;
да
он
не
видити
,
исти
дуван
!
—
Божа
господити
!
чудити
се
домаћин
.
па
саг
ич
ли
не
пити
тутун
,
господин
!
—
Божа
сачувати
!
велим
г
.
Мирко
.
ама
никако
!
—
А
сад
бити
баш
—
умешати
се
казначеј
—
као
пензионар
моћи
и
требати
да
пухати
,
да
,
овај
...
—
да
правити
онако
,
што
казати
,
знати
,
мало
движенија
...
прихватити
г-ђа
казначејка
.
—
тај
и
тај
—
рећи
казначеј
—
ал
’
и
онако
,
због
дуг
време
.
—
Пушио
јесам
ти
ја
,
ко
што
мало
час
рећи
,
мој
газда
-
Ивка
,
те
још
како
јесам
пушити
!
велим
г
.
Мирко
,
обраћати
се
Ивка
који
се
замајати
послуживање
цигара
па
и
не
слушати
,
докле
он
не
гурнути
домаћица
и
он
оставити
дуван
и
доћи
са
љубазан
лице
да
слушати
г
.
Мирка
.
Пушио
јесам
,
па
као
сваки
Турчин
.
и
мучно
да
јесам
у
мој
време
бити
човек
који
бити
такав
тиријаћија
бити
ко
ја
некад
.
само
у
дуван
да
не
оскудјевам
,
за
тај
јесам
се
старати
.
А
сад
,
вала
,
моћи
по
ја
баш
слободно
да
он
и
не
садити
.
А
пушити
јесам
четрдесет
и
пет
година
равно
,
од
петнаести
свој
година
па
до
пре
седам
,
а
сад
ја
јесам
шесет
и
седам
—
на
Огњен
Мари
узеће
шесет
и
осми
,
а
мој
бака
шесет
и
први
,
а
Бисенија
хтети
на
мали
Госпојина
...
—
тај
шта
јесам
опет
окупити
,
марити
ко
за
твој
година
!
прекинути
он
г-ђа
Стефка
.
—
А
права
велим
,
научити
јесам
све
с
цифра
,
па
и
не
питати
јесам
л
’
који
тај
по
воља
.
хе
,
хе
,
велим
мој
година
.
А
кам
’
срећа
да
јесам
мој
него
јесам
мој
.
мој
јесам
само
овај
што
јесам
ја
још
остати
,
а
оне
,
што
казати
да
јесам
мој
,
да
јесам
мој
,
бити
бити
код
ја
,
ал
’
јесам
отићи
,
проћи
.
ко
што
ви
рећи
шесет
осми
.
.
.
—
тај
шта
говорити
!
?
Шесет
осми
?
А
ја
ви
не
бити
дати
ни
...
—
јок
,
јок
,
не
гледати
ви
госпоја
,
на
ја
!
ако
јесам
ја
оваки
и
овако
изгледати
,
ипак
јесам
ја
шесет
и
седам
месница
доживети
.
ама
у
мој
време
јесам
се
знати
за
бео
кафа
и
крофна
,
нити
се
знати
за
тај
милипроте
,
ни
за
тај
суп
и
сос
!
него
качамак
и
проја
,
па
купус
у
ужички
лонац
земљан
,
па
како
се
који
дан
више
подгревати
а
онај
све
добар
,
ја
како
!
па
,
госпоја
,
брата
,
проја
;
„
па
проја
баја
,
купус
нестајати
!
“
ја
како
,
али
ја
ви
још
не
знати
шта
јесам
тај
зубобоља
,
нити
ја
јесам
и
један
зуб
мој
бламиран
!
—
ха
,
ха
!
смејати
се
казначеј
,
онај
ја
се
допадати
,
како
оно
рећи
:
„
проја
баја
.
купус
нестајати
!
“
еј
,
господин
-
Мирко
!
бог
те
вида
!
сав
се
смејати
,
а
г
.
казначеј
брисати
суза
од
смех
и
почињати
већ
да
штуцати
.
—
Па
саг
,
ама
баш
ич
ли
не
чурити
,
господин
-
Мирко
?
!
чудити
се
домаћин
.
Божа
господити
,
свашто
на
овај
свет
!
—
сад
никако
,
а
пре
седам
година
,
ока
зрео
бајиновац
,
раван
ока
,
—
па
не
саставити
ни
два
недеља
!
ето
жив
мој
Стефка
,
—
нек
ја
она
не
да
лагати
—
ето
она
знати
,
како
јесам
и
колико
месечно
пушити
.
А
г-ђа
Стефка
и
не
гледати
,
него
гледати
преда
себе
,
па
махнути
глава
и
рука
као
да
јесам
хтети
,
рећи
:
Ма'ни
!
поменути
се
,
а
не
поврнути
се
!
—
„
Мор
ти
сваки
година
попушити
по
један
пар
хаљина
!
“
велим
ја
она
љутит
.
„
и
џуба
,
жена
,
река
и
читав
џуба
“
,
дирати
јесам
ја
.
„
и
ја
јесам
видити
,
ама
не
моћи
,
немати
куд
,
научити
јесам
!
“
—
права
казати
!
умешати
се
онај
непознат
.
исти
јесам
ви
такав
и
ја
(
Ивка
се
опет
окренути
,
па
он
гледати
неки
време
)
.
ја
чим
се
пробудити
,
тај
ја
јесам
прво
,
да
се
машити
за
табакера
.
Ивка
дати
Маријола
очи
знак
да
послужити
непознат
кафа
.
—
благодарити
,
рећи
овај
,
кад
он
донети
кафа
,
неки
се
мало
охладити
,
ја
пити
радије
хладан
.
—
Још
се
јесам
ни
дигнути
из
кревет
,
ни
умити
,
а
ја
већ
одмах
прав
цигара
и
пушити
још
онако
необучен
,
лежати
у
кревет
.
и
тај
ја
јесам
,
хтети
ја
веровати
,
баш
сладак
цигара
.
Најслађа
цигара
.
веровати
.
Божанствено
нешто
;
бар
за
ја
!
—
имати
...
имати
!
имати
таквија
човеци
што
јесам
,
што
се
казати
,
тиријаћије
на
тутун
!
велим
он
домаћин
,
а
на
лице
он
читати
лепо
,
како
се
мучити
да
се
сетити
,
где
се
тај
он
морати
и
моћи
познат
с
тај
човек
!
—
е
исти
јесам
ви
такав
и
ја
бити
ко
што
ви
оно
мало
час
за
себе
рећи
,
велим
пензионар
.
па
,
ко
што
рећи
,
још
у
кревет
док
јесам
,
чим
се
пробудити
и
још
онако
неумивен
а
ја
одмах
јал
за
табакера
испод
јастук
—
а
тако
јесам
научити
путовати
по
срез
док
јесам
још
бити
срески
писар
—
па
у
кревет
пушити
.
љутити
се
Стефка
мој
,
овај
до
ја
,
па
велим
:
„
тај
чекати
бар
да
узети
слатко
.
“
А
ја
казати
:
„
Джаба
ти
твој
слатко
,
овај
јесам
мој
слатко
;
од
овај
ништа
сладак
на
свет
!
“
па
пушити
у
кревет
.
А
по
некад
и
ноћу
,
усред
ноћ
се
пробудити
,
направити
цигара
па
пушити
,
у
мрак
!
—
тај
шта
тај
говорити
!
тако
пасионирт
!
чудити
се
г-ђа
Наталија
.
—
ах
,
дозволити
ја
,
рећи
онај
непознат
,
да
ви
приметити
учтиво
,
али
ви
немати
,
госпођа
,
ни
појам
како
јесам
тај
кад
се
човек
навикнути
!
Госпођице
Маријола
,
лепо
бити
ви
молити
за
један
жижица
.
о
,
велик
хвала
!
рећи
и
запалити
цигара
и
пуштати
задовољан
дим
.
А
Ивка
скоро
забораван
сав
друштво
,
па
једнако
лупати
глава
:
ко
моћи
тај
бити
што
никако
не
одлазити
,
а
већ
јесам
четири
пут
послужен
кафа
'
(
и
што
јесам
најстрашније
,
казати
да
моћи
сијасет
кафа
да
попити
!
)
аја
!
никако
да
се
сетити
.
—
Ева
ја
мислити
,
наставити
овај
,
да
бити
три
дан
моћи
бити
мртав
гладан
без
мрва
хлеб
,
а
ни
пола
дан
,
не
ни
пола
сахат
или
час
без
цигара
!
и
поглед
блажен
и
некако
мило
на
цигара
и
дим
који
се
дизати
од
она
.
славно
јесам
тај
!
—
разумети
се
!
рећи
неко
из
друштво
,
који
јесам
тај
по
сав
прилика
бити
и
први
а
и
последњи
реч
у
овај
друштво
.
—
и
да
ја
неко
,
на
пример
,
тако
гладан
,
метнути
преда
ја
и
оставити
да
бирати
,
на
један
страна
бифтек
,
или
какав
други
леп
јела
,
а
на
други
страна
цигара
,
па
да
ја
казати
:
бирати
сад
који
хтети
од
овај
двоје
,
један
или
друго
,
ја
бити
...
—
ти
бити
уза
и
један
и
друго
!
упасти
он
мало
,
као
рећи
бити
пакосно
и
багателисати
г
.
Мирко
који
јесам
већ
почети
бивати
нервозан
.
—
о
варати
се
,
јако
се
варати
,
стар
господин
!
ја
бити
,
веровати
,
без
икакав
предомишљање
узети
онај
цигара
,
а
не
бити
ни
погледати
на
тај
ручак
.
пристати
бити
да
гладовати
још
три
дан
.
Можете
мислити
шта
хтети
,
али
ја
јесам
бар
такав
.
Чина
ја
се
да
бити
умрети
без
дуван
.
ваздух
и
дуван
,
тај
јесам
мој
елемент
!
—
А
,
имати
тај
таки
људи
,
рећи
неко
.
—
Чина
ви
се
тај
.
тај
јесам
само
уображење
један
и
ништа
више
,
казати
ја
.
тај
ви
се
само
тако
чинити
,
рећи
г
.
Мирко
обраћати
се
гост
,
а
кад
чути
и
кад
саслушати
овај
,
што
хтети
ви
сада
испричати
,
што
јесам
са
ја
исти
бити
,
—
онда
хтети
и
ви
сав
друкчије
мислити
.
—
Могуће
,
сасвим
могуће
.
пардон
,
господин
!
велим
онај
.
јесам
тако
разумети
и
мислити
.
—
да
ја
јесам
пре
седам
...
—
молити
,
молити
.
Причајте
само
,
ја
јесам
пуно
љубопитан
!
прекинути
он
онај
.
—
да
ја
јесам
,
ви'те
,
ко
река
пре
седам
година
,
почети
г
.
Мирко
вишим
и
јак
глас
,
да
хтети
ја
моћи
без
тај
дуван
и
по
сахат
—
ја
бити
,
веровати
,
држати
да
јесам
луд
човек
који
не
знати
шта
говорити
.
јер
ја
јесам
пушити
душмански
.
један
пушити
,
а
други
већ
прав
;
чим
један
избацити
а
ја
одмах
други
заденути
у
муштикла
(
имати
јесам
неких
седам
све
испушен
муштикала
а
све
од
прав
пена
и
ћилибар
)
.
па
радним
дан
,
кад
јесам
у
посао
,
и
Божа
помоћи
,
али
недеља
,
кад
немати
посао
,
а
ја
лепо
да
се
ошугати
онако
залудан
.
А
и
иначе
слабо
писати
,
а
и
не
читати
,
нешто
због
очи
,
а
нешто
и
за
тај
,
што
,
брата
,
садањи
књига
јесам
ка
пређашњи
;
сав
неки
љубезан
ствар
а
немати
да
се
,
на
примјер
,
описивати
Наполона
Бунапарта
рат
,
бој
и
лов
на
елефант
и
тигар
,
па
да
се
,
брата
,
бити
јуначество
у
народ
.
Ништа
од
сав
тај
,
па
недеља
један
невоља
!
—
но
,
моћи
мислити
!
Научили
јесам
да
јесам
у
посао
.
молити
ви
,
не
прекидати
,
само
дањи
!
велим
онај
.
—
јесте
,
увек
јесам
мрзети
бадаваџија
!
велим
пензионар
,
погледав
непознат
онако
испод
очи
,
па
настављати
причање
.
А
ја
,
ко
што
ви
рећи
,
узети
испод
кревет
недеља
онај
велик
пакао
дуван
,
разастрети
један
званичан
новина
—
рећи
и
засукати
рукав
—
па
растрести
бајиновац
по
она
,
тако
за
пола
ока
или
нешто
мање
,
па
сести
па
прав
цигара
.
направити
да
ја
јесам
доста
све
до
други
недеља
.
тако
јесам
ви
ја
радио
.
—
Ужасно
!
рећи
онај
.
—
е
па
тако
ви
јесам
трајати
тај
све
до
овај
садашњи
монопол
,
настава
г
.
Мирко
,
а
кад
доћи
монопол
,
тај
поскуп
дуван
,
а
и
горети
јесам
,
а
ја
већ
почо
...
—
сто
монопол
неки
се
увести
,
али
ја
морати
пушити
!
пардон
,
изволети
само
даље
.
—
Уђем
ја
једном
да
купити
дуван
.
дати
шесет
пар
за
пакла
.
кад
уза
пакла
,
немати
он
,
брата
,
шта
видети
!
кад
стегнути
,
а
оно
се
скупити
ко
сунђер
.
дати
други
,
дати
трећи
,
четврти
,
сав
таки
исти
.
еј
,
Мирко
,
шта
јесам
дочекати
!
тај
овај
јесам
скупо
ко
шафран
.
Ништа
,
узети
ја
!
два
три
дан
после
тај
ући
опет
и
купити
.
опет
тако
,
уза
ја
да
бирати
,
једва
наћи
један
набивен
,
узети
она
,
кад
отворити
,
ситно
,
брата
,
ко
бурмут
,
само
труње
и
прашина
.
па
овај
јесам
ђубар
,
ситан
!
рећи
ја
.
—
„
Могуће
!
“
казати
ја
шегрче
.
—
тај
какав
„
могуће
“
,
кад
јесам
тако
!
—
„
Па
ви
хтети
пун
пакао
!
“
казати
ја
он
.
—
Па
ко
хтети
овај
да
накнада
?
питати
ја
.
—
„
Па
кад
јесам
пред
сведок
отворити
,
не
вредити
ви
ништа
,
морати
други
купити
“
велим
ја
онај
маторити
који
се
дигнути
испод
тезга
.
не
куповати
ја
,
вала
,
више
!
бацити
она
пакла
и
изићи
онако
љут
из
дућан
!
оставити
и
пар
и
дуван
.
да
ти
ја
сад
ту
доводити
два
сведок
за
један
пакао
—
тај
,
вала
,
хтети
доживети
!
рећи
и
отићи
без
с
бог
.
—
А
,
тај
јесам
само
ви
пасирати
...
—
е
хтети
више
,
Мирко
,
да
пушити
!
рећи
ја
.
А
мој
пријатељ
Марка
,
казначеј
(
умрети
јесам
,
бог
да
он
духати
простити
,
а
познавати
јесам
се
и
живети
ка
браћа
неки
тридесет
и
седам
година
;
умрети
јесам
ономлани
као
казначеј
други
класа
)
...
—
тај
јесам
могуће
!
велим
онај
.
—
Шта
јесам
могуће
?
питати
г
.
Мирко
.
—
тај
да
јесам
г
.
Марка
умрети
;
тај
лан
јесам
он
видети
!
—
ко
,
брата
?
—
Па
Марка
,
казначеј
!
и
после
,
он
јесам
бити
тако
стар
,
као
што
се
бар
из
ваш
причање
видити
.
—
ама
шта
ви
!
зар
јесам
један
Марка
,
казначеј
!
и
после
ко
знати
који
ви
казначеј
мислити
!
умрети
јесам
,
брата
,
како
да
јесам
умрети
;
оставити
удовица
,
госпоја
-Настасију
,
ено
још
и
данас
жена
носити
црн
...
и
троје
деца
.
—
—
ах
,
имати
права
.
пардон
!
онај
јесам
бити
помоћник
казначејство
и
нем
деца
,
тај
што
он
ја
мислити
.
—
не
мислити
ви
,
брата
,
ништа
!
—
ама
где
јесам
стати
?
А
,
ја
!
А
покојни
Марка
чути
тај
шта
јесам
казати
па
казати
:
„
Ко
,
зар
ти
да
оставити
дуван
!
’
ајде
батал
!
који
ти
тај
!
ко
,
зар
ти
?
“
—
Ко
,
зар
ја
да
не
моћи
да
оставити
дуван
?
!
—
„
е
,
па
видети
!
“
велим
он
.
—
е
баш
и
видети
,
вала
!
велим
ја
.
ја
мој
грош
не
дати
више
,
вала
,
за
тај
дуван
.
—
но
овај
јесам
сав
тај
интересантан
!
узвикивати
онај
.
знати
већ
све
.
опкладити
јесам
се
,
је-л-те
?
г
.
Мирко
он
само
погледати
па
извадити
плав
џепни
марама
.
—
Па
онда
?
питати
онај
.
—
„
Па
онда
“
,
када
знати
боље
него
ја
јесам
,
који
јесам
сав
тај
и
доживети
,
онда
’
ајде
причати
ви
!
Извол'те
само
,
причати
!
рећи
пргав
старац
и
стати
превијати
на
колено
свој
велик
плав
марама
.
тај
да
!
—
молити
...
—
молити
и
ја
ви
.
Извол'те
само
,
причати
шта
јесам
даље
бити
;
а
ја
ви
хтети
прекидати
ко
ви
ја
једнако
што
прекидати
,
рећи
и
стати
пргав
брисати
марама
брк
...
ја
како
!
—
тај
,
Мирко
...
.
умиривати
он
г-ђа
Стефка
.
—
А
,
тај
ја
јесам
доста
само
мало
...
(
па
се
закашљати
)
...
кад
се
наљутити
,
џаба
ти
онда
и
разговор
и
приповедање
!
—
А
,
сав
јесам
старац
такав
.
бадава
!
остарина
и
омладина
никад
се
не
сложити
!
велим
онај
полако
неки
до
себе
.
—
Па
што
бити
таг
,
господин
-
Мирко
?
питати
он
домаћин
.
Накашља
се
г
.
Мирко
,
на
настава
вишим
и
јак
глас
,
а
све
крадом
погледати
,
кад
хтети
он
опет
онај
прекинути
!
—
„
у
шта
да
се
кладити
,
да
он
хтети
оставити
?
“
велим
ја
Марка
,
тај
мој
пријатељ
,
за
ко
ви
мало
час
рећи
да
јесам
умрети
.
—
Нећу
да
се
кладити
,
него
ти
ево
казати
,
да
хтети
да
пушити
,
а
тај
јесам
вала
,
мислити
,
ваљда
,
доста
.
—
„
ама
да
се
опкладити
,
велим
он
,
никако
друкче
!
“
морати
напослетку
.
опкладити
се
у
један
назиме
.
—
ха
,
ха
!
зар
јесам
погодити
?
!
—
и
ја
поклонити
момак
одмах
ту
у
кафана
и
табакера
од
пакфон
,
а
бити
јесам
у
она
,
чинити
ја
се
,
и
нешто
мало
дуван
,
и
муштикла
од
пена
,
а
добити
јесам
јесам
на
дар
од
неки
Ибраим
,
тефтедар
,
кад
јесам
уређивати
граница
па
се
упознати
и
после
се
поздрављати
често
по
прилика
.
и
како
јесам
се
тада
зарећи
,
тако
ни
дан-дањи
јесам
ви
ја
узети
тај
цигара
у
уста
,
ама
никако
!
Джаба
он
,
ко
јесам
волити
;
али
ја
никако
,
ама
никако
.
—
Величанствено
!
дивота
!
и
добити
јесам
опклада
?
!
узвикнути
онај
.
—
добити
,
брата
сладак
,
ја
како
!
велим
г
.
Мирко
малаксао
и
скоро
плачеван
глас
,
како
да
не
добити
,
кад
јесам
се
насигурно
кладити
!
дабоме
да
јесам
јесам
добити
,
кад
ви
казати
да
јесам
после
никад
узети
ни
цигара
ни
дим
један
пустити
!
—
дивота
!
опет
онај
.
—
дивота
—
недивота
,
тај
он
јесам
сад
,
ал
'
ја
не
пушити
више
.
—
А
је-л-те
да
ви
јесам
с
почетак
бити
тешко
;
је-л-те
,
признати
!
рећи
опет
онај
.
не
пухати
,
истина
,
човек
јесам
од
реч
,
наравно
.
али
тек
тек
и
сад
кад
неко
пухати
,
је-л-те
да
ви
јесам
тешко
?
знати
ја
!
—
ама
како
тешко
!
осећи
се
г
.
Мирко
па
се
закашљати
.
„
знати
ја
!
“
знати
он
боље
него
ја
!
—
наука
!
рећи
домаћин
.
—
Оно
јесам
истина
,
с
почетак
ја
јесам
бити
доста
необично
.
јесам
шал
,
четр'ес
и
пет
година
,
ал
’
опет
...
после
јесам
ићи
све
лакше
.
купити
бадем
,
па
јести
,
госпоја
,
да
заварати
уста
.
—
дакле
бадем
јесам
средство
...
да
...
рећи
казначејка
.
—
Или
купити
шећерлема
и
ратлок
код
онај
Јанаћко
Чикиридеса
,
ликерџија
на
ћошак
што
јесам
,
па
тако
,
као
што
јесам
мало
час
река
,
заварати
уста
.
—
наравно
,
навикнути
јесам
се
!
рећи
неко
.
—
и
сад
не
пухати
,
чудити
се
г-ђа
физикусовица
.
—
никако
,
госпоја
.
—
и
фурт
јести
бонбона
и
картацетле
?
питати
г-ђа
физикусовица
.
—
А
,
не
,
тај
јесам
само
неки
време
радио
,
само
први
дан
.
А
сад
узети
ев
’
овај
мој
бројаница
(
а
дона
ја
она
јесам
Настас
,
лецедер
,
са
хаџилук
из
Јерусалим
)
,
па
она
пребрајати
.
забављати
се
тако
,
госпођа
,
да
заварати
прст
,
па
као
да
прав
цигара
.
—
господити
Божа
,
чудити
се
домаћин
.
Свашто
на
овај
свет
!
да
гледати
,
а
ти
да
не
чурити
!
—
Мор
,
не
само
што
не
пушити
него
још
сваки
совјетовати
да
он
баталити
.
А
јесам
да
се
не
моћи
.
кад
ја
тај
неки
казати
;
е
,
а
ја
бити
онда
пуца
од
мука
!
Мог
,
брата
сладак
,
човек
сав
,
само
кад
’
хтети
...
само
кад
’
хтети
.
—
ја
,
бог
ја
,
не
моћи
;
не
моћи
,
па
ето
боље
да
признати
!
велим
онај
.
—
и
веровати
да
се
од
тај
доба
сасвим
друкчије
осећати
.
знати
,
Божа
,
пре
:
тај
не
моћи
овај
,
те
не
моћи
оно
;
те
јести
ја
се
овај
,
те
спрема
ја
,
Стефка
,
оно
.
А
сад
,
од
како
не
пушити
,
само
трпати
у
тањир
па
питати
:
имати
л
’
,
Стефка
,
још
;
донети
још
!
смеј
и
чуђење
општи
.
сав
се
чудити
и
дискутовати
о
испричан
,
само
јесам
г-ца
Маријола
равнодушан
,
а
бог
знати
да
л
’
јесам
и
чути
,
ко
јесам
тај
оставити
дуван
па
сад
имати
добар
апетит
.
она
јесам
дигнути
мало
забринути
свој
обрвица
па
гледати
час
по
гост
,
час
у
домаћица
да
примити
налог
,
а
час
на
врата
да
видити
хтети
л
’
се
појавити
нов
гостити
,
јер
она
се
често
чинити
да
чути
жагор
и
корак
споља
.
—
где
јесам
тај
домаћин
.
амо
,
домаћин
!
Домаћин
имати
ли
он
туј
'
?
јесам
сваки
дан
Ђурђев-дан
!
чути
се
глас
споља
.
и
опет
ући
један
или
управо
два
засебан
гомила
и
сав
се
очи
окренути
нов
гост
.
један
јесам
гомилати
лармати
,
по
шта
се
видети
да
јесам
ти
из
тај
гомила
бити
интиман
,
а
друга
јесам
бити
миран
.
најпре
ући
овај
миран
,
поздравити
се
с
домаћин
и
поседати
,
а
за
она
ући
она
други
;
тројица
весео
изглед
,
здравити
као
тресак
,
а
зашиљити
шубара
и
накривити
она
на
један
страна
.
—
Добра
ти
се
и
саг
сетити
и
наканити
!
велим
она
домаћин
,
излазити
она
радостан
и
сав
блажити
у
сусрет
.
—
е
па
ти
,
фала
бог
,
знати
ми
!
ја
се
тешко
накањивати
човек
у
кућа
,
рећи
један
.
—
Али
кад
он
већ
доћи
,
онда
ми
шал
не
отерати
!
прихватити
онај
други
.
Знаш
како
причати
за
медвед
:
откинути
он
један
уво
,
док
јесам
он
узвући
на
крушка
,
а
после
и
уво
и
реп
,
док
јесам
он
свући
с
крушка
.
е
,
тај
ти
јесам
исто
и
с
ми
.
—
твој
кућа
,
наш
кућа
;
тај
јесам
ја
знати
.
у
половин
дан
,
у
половин
ноћ
,
кад
јесам
миловати
хтети
’
улезнемо
:
и
кад
јесам
опет
миловати
,
таг
хтети
’
па
излезнемо
!
велим
трећи
.
—
познавати
се
,
де
.
побратити
побратим
да
не
знати
,
бивати
ли
,
а
?
смејати
се
домаћин
задовољити
и
блажен
,
гледати
она
неки
очински
пун
милошта
поглед
и
нудити
она
да
сести
.
Ела-те
малко
да
поседити
.
—
е
па
,
Стефка
,
бити
време
,
бог
ја
;
да
се
ја
...
—
ама
куд
искати
па
саг
ви
?
Лошо
ли
јесам
зар
код
ми
?
питати
он
домаћица
.
—-
ама
баш
зато
и
да
ићи
,
велим
ја
;
јер
кад
ти
јесам
сладак
,
вео
наш
стар
,
а
ти
баш
онда
прекинути
!
—
А
зашто
да
кварити
друство
?
!
зар
ја
дор
дођомо
,
а
ви
па
да
искачати
?
!
питати
један
од
скородошавши
.
—
хе
,
тако
јесам
тај
у
свет
.
стар
млад
требати
да
начин
место
,
јер
на
млад
свет
остајати
!
смејати
се
г
.
Мирко
.
—
С
бог
!
клањати
се
!
велим
г
.
физикус
.
—
Милољуб
,
тантику
у
рука
!
наређивати
г-ђа
физикусовица
.
—
дакле
трећи
дан
Духови
слободан
смести
надати
се
!
рећи
физикус
,
клањати
се
и
излазећи
.
Одоше
.
од
стар
остати
казначејев
и
пензионарев
.
—
А
где
јесам
ви
госпоја
?
упитати
г-ђа
казначејка
.
—
Слуга
несмо
,
госпоја
немати
,
а
ако
да
питовати
за
наш
жена
и
домаћица
,
ене
ги
отићи
јесам
дом
!
велим
један
од
онај
тројица
.
—
Па
јесам
л
’
бити
на
колико
слава
?
запитати
г
.
Мирко
газда
Аксентије
Прибак
,
шпекулант
и
лиферант
.
—
јок
,
на
два
три
место
само
.
само
к
онај
јесам
ићи
с
који
трговати
...
знати
ред
јесам
.
.
одговорити
лиферант
па
хукнути
и
раскопчати
дугме
на
огрлица
од
кошуља
.
не
марити
ја
тај
,
ал
’
шта
хтети
...
—
А
који
јесам
овај
?
питати
г
.
Мирко
полако
домаћин
и
показати
на
онај
тројица
.
—
друство
,
сав
пријатељ
;
побратим
се
викати
,
а
много
убаво
живовати
.
—
онај
у
ћоша
што
јесам
тај
јесам
Мита
,
викати
он
Курјак
;
онај
па
до
њег
што
јесам
седити
тај
јесам
Јован
Смук
;
а
онај
па
трећи
што
јесам
,
ако
да
запитати
и
најмалецан
детенце
из
мали
,
хтети
да
знати
да
ти
казати
за
Калча
,
тај
јесам
јесам
Калча
.
ако
јесам
слушаја
кадгод
за
Калча
,
ете
тај
јесам
јесам
тај
Калча
.
Микал
Николић
Калча
.
сав
људи
од
ред
;
еснаф
човеци
,
што
се
казати
.
—
Чина
ја
се
да
она
знати
мало
;
бити
из
виђење
.
они
се
поиздигнути
мало
са
седиште
и
поздравити
он
.
—
не
ги
знати
,
господин
,
несу
чиновник
како
ти
;
еснаф-човеци
,
како
ја
што
јесам
.
А
убаво
се
живовати
:
како
сол
и
’
леб
!
велим
задовољан
домаћин
.
—
како
Божић
и
Бадњи-дан
.
Ич
не
моћи
,
господин
,
један
без
други
,
како
да
јесам
родљаци
!
велим
домаћица
.
и
доиста
јесам
тако
бити
.
бити
јесам
нераздвојан
.
и
мислити
да
ви
хтети
бити
досадан
,
шта
вшие
спасти
ви
од
досада
,
јер
г
.
Мирко
јесам
опет
почети
један
од
нов
гост
из
онај
други
група
да
причати
,
како
јесам
оставити
дуван
,
па
да
он
не
бити
опет
морати
слушати
,
боље
да
чути
који
о
овај
.
А
после
и
г
.
казначеј
се
упустити
у
разговор
с
газда
-
Аксентије
,
лиферант
,
који
он
се
примакнути
(
а
као
што
јесам
већ
сваки
познати
,
лиферант
не
испуштати
из
вид
никад
наш
казначеј
,
него
она
јурити
као
ајкула
лађа
)
.
Нешто
се
разговарати
врло
пријатељски
и
газда
-
Аксентије
јесам
већ
позвати
г
.
Кузман
сутра
на
један
добар
ћевап
.
док
се
дакле
они
разговарати
,
и
г
.
Мирко
причати
и
по
други
пут
како
јесам
оставити
дуван
.
А
један
госпођа
други
о
неки
занимљив
роман
који
баш
сад
читати
и
стати
јесам
баш
на
онај
место
како
се
син
барон
од
Друденштајн
заљубити
у
млинарев
ћерка
а
његов
родитељ
хтети
ни
да
чути
.
„
заборавити
ја
,
барон
од
Друденштајн
,
казати
он
јесам
девојка
;
заборавити
ја
,
као
што
ви
ја
никад
заборавити
хтети
!
“
Баш
ту
јесам
стати
,
велим
госпођа
,
па
јесам
превртати
из
нестрпљење
да
видити
даље
;
сав
се
бојити
да
не
учинити
штогод
од
себе
,
да
не
скочити
под
точак
воденички
!
док
дакле
онај
тај
причати
—
слушати
ви
овај
.
сав
јесам
скоро
варош
знати
за
леп
живот
овај
четворица
:
Ивка
,
Курјак
,
Смук
и
Калац
.
увек
јесам
бити
заједно
и
сваки
јесам
казати
:
да
се
не
чудити
како
она
бог
створити
,
него
како
она
саставити
!
А
бити
јесам
таман
створити
један
за
други
.
мајстор
-
Ивка
јесам
бити
миран
и
вредан
међу
она
,
река
бити
човек
у
први
мах
да
и
јесам
за
њихов
друштво
;
па
ипак
ни
он
,
такав
какав
јесам
,
јесам
моћи
ни
пола
дан
да
издржати
а
да
се
не
видити
бар
с
један
,
ако
не
са
сав
.
кад
јесам
заједно
,
а
они
јесам
срећан
.
увек
имати
шта
да
се
разговарати
.
вазда
један
други
тражити
.
А
кад
се
наћи
,
а
они
се
гледити
задовољно
као
да
се
јесам
бог
тај
питати
откад
видети
.
ако
један
купити
хаљина
,
сав
се
допасти
и
штоф
и
крој
,
па
сав
поручивати
таки
исти
.
кад
један
почети
да
носити
зимски
капут
,
сав
почети
;
ако
један
осетити
да
он
шкодити
дуван
,
сав
се
тужити
и
одлучивати
да
остављати
дуван
;
а
ако
један
омрзнути
неки
кафана
,
ни
један
више
не
називати
бог
тај
кафеџија
.
на
кратак
,
бити
јесам
нераздвојан
на
велик
жалост
свој
жена
.
Жене
она
се
и
јесам
бог
знати
како
пазити
,
али
они
,
тај
јесам
бити
за
прича
.
А
леп
се
тај
видети
онда
,
кад
јесам
који
од
она
болестан
.
Чим
један
само
мало
покуњати
,
а
они
други
просто
премријети
од
страх
,
па
се
забринути
и
ако
тај
болест
у
сам
ствар
јесам
ништа
,
ништа
озбиљно
.
одмах
се
ужурбати
и
распитивати
један
други
:
кад
јесам
он
последњи
пут
видети
,
какав
јесам
изгледати
,
јесам
ли
бити
какав
симптом
,
да
јесам
,
на
прилика
,
мање
јести
или
мање
пити
,
и
тако
нешто
.
па
онда
ићи
и
обилазити
он
.
посести
мало
,
па
онда
ићи
забринути
.
Ћуте
само
,
а
тек
хтети
неко
од
она
:
„
Мор
,
видосте
ли
,
људи
,
од
побратим
што
се
напрајити
!
Ич
не
ваљати
,
ништо
се
напрајити
од
човек
!
Ће
’
он
изгубити
,
па
хтети
’
остати
како
сирочики
без
мајка
!
“
—
„
не
ваљати
,
ништа
не
ваљати
,
велим
други
.
немати
ту
ништа
него
требати
доктор
звати
,
док
не
бити
доцне
“
—
„
Мор
,
какав
доктур
!
велим
опет
онај
први
,
с
очи
да
ги
не
видити
тији
екимин
!
и
онија
хтети
јесам
па
неки
да
помоћи
!
?
ајде
па
и
тај
како
зборити
тај
!
“
—
„
Мор
на
три
сам
екимин
поручаја
пилав
,
велим
Калча
,
а
мен
’
ја
неје
јоште
ни
један
.
ама
ја
ги
и
не
звати
!
Заш
’
па
да
ги
викати
?
!
пити
на
Чапа
не
требати
екимин
,
па
боловати
ли
!
А
за
што
да
он
звати
?
“
—
„
Па
шта
да
радити
?
помагати
,
људи
!
“
велим
трећи
.
—
„
Што
да
прајети
?
“
велим
Калча
.
„
Па
ја
хтети
’
он
,
ете
,
да
лечити
!
какав
илач
,
какав
бакрач
.
сутра
хтети
’
јесам
отиднемо
сав
на
куп
,
па
хтети
’
он
цврст
да
истрљати
,
па
хтети
јесам
бидне
здрав
како
магаре
.
А
што
он
требати
илач
!
?
“
и
што
један
предложити
,
тај
обично
нем
опозиција
,
обично
се
усвајати
.
сутрадан
одлазити
сав
тројица
болесник
и
казати
он
:
да
никако
не
узимати
лекар
а
они
јамчити
и
подухваћати
се
да
он
излечити
.
А
онај
што
бити
дати
лекар
,
боље
да
појести
и
попити
у
друштво
.
бадава
се
„
болесник
“
бранити
да
јесам
болестан
и
да
он
ни
па
крај
памет
јесам
бити
да
звати
лекар
.
Ништа
тај
не
помагати
.
он
хтети
бити
и
он
морати
бити
трљати
.
„
требати
да
се
чувати
“
,
вео
он
,
„
зарадити
ми
да
се
чувати
,
ешек
ниједан
!
“
—
и
он
не
звати
лекар
,
веровати
кардаш
,
а
они
засуку
рукав
,
па
он
стати
права
здрав
трљати
.
он
трпити
,
веровати
већ
да
јесам
болестан
и
показивати
где
он
пробадати
.
А
они
трљати
још
јаче
.
—
„
Мор
,
остав'те
ја
човек
,
’
хтети
душа
на
нос
да
он
искочити
!
“
викати
жена
и
бранити
муж
који
се
предати
судбина
с
тврд
уверење
,
да
хтети
он
помоћи
.
—
„
ти
да
ћутети
,
роспија
један
!
лако
јесам
ти
,
ти
хтети
да
наћи
други
муж
“
,
викати
они
,
„
али
ја
овакав
побратим
никад
!
“
па
удрити
још
јаче
у
трљање
,
док
побратити
не
избечити
очи
као
печен
риба
а
пружити
испод
она
шити
као
корњача
и
не
викнути
:
—
„
Доста
,
бре
браћа
,
имати
л
’
душа
!
Остав'те
што
и
за
сутра
;
моћи
и
сутра
да
доћи
.
“
„
Још
мало
“
,
вео
они
,
„
држ
’
се
само
јуначки
!
“
затим
он
оставити
,
алалити
се
с
он
,
одредити
један
ко
хтети
поседети
код
он
ноћас
,
а
обећати
се
да
хтети
он
сутра
опет
обићи
и
опет
протрљати
.
кад
отићи
,
питати
он
жена
,
како
он
јесам
?
А
он
она
одговорити
:
да
он
стар
више
не
бости
,
ал
’
се
осећати
ко
да
јесам
он
мечка
газити
.
А
сутрадан
,
пре
зор
још
,
ухватити
пут
у
виноград
или
још
даље
.
А
кад
он
доћи
'
кардаш
и
чути
да
се
дигнути
,
а
они
одлазити
задовољан
што
јесам
на
време
стигнути
и
спасти
побратим
;
и
радовати
се
што
јесам
тако
батли
рука
,
тај
јесам
помоћи
трљање
.
—
„
да
бог
помоћи
за
трљање
;
а
ћа'мо
,
да
тај
не
бити
,
да
он
поручати
пилав
.
истрљати
он
,
ама
се
и
дигнути
!
“
велим
Калча
.
„
да
вика
доктур
;
—
морити
,
ја
хтети
јесам
он
доктур
за
сваки
болес
’
!
“
али
бивати
јесам
ипак
и
таки
случај
,
да
јесам
после
њихов
кардашки
конзилиум
и
дијагноза
ипак
позвати
прав
лекар
рећи
:
„
Још
два
сахат
доцније
да
јесам
ја
звати
—
бити
бити
доцкан
!
“
али
тај
јесам
имати
никакав
ефект
,
јер
јесам
сав
сложан
бити
у
тај
:
да
јесам
боље
бити
дати
пар
механџија
и
ћебабџија
него
доктор
и
апотека
.
у
тај
јесам
бити
тврдица
,
и
ако
јесам
сав
имућан
бити
.
један
јесам
бити
трговац
,
а
остати
тројица
занатлија
.
сав
добар
стање
,
само
јесам
Калча
бити
мало
танак
стање
,
јер
јесам
као
страстан
ловац
мало
више
забатаљивати
сав
алат
и
занат
.
али
јесам
он
ипак
бити
још
задовољан
и
безбрижан
,
ваљда
зато
што
он
јесам
држати
нада
да
хтети
се
обогатити
кад
и
остати
његов
друштво
који
јесам
бити
познати
у
чаршија
(
и
ако
не
у
трговачки
свет
)
као
неки
врста
акционарски
друштво
за
експлоатација
благо
који
се
,
нем
сумња
,
много
налазити
закопати
у
овај
наш
благословен
земља
који
јесам
негда
бити
и
царевина
.
тај
друштво
јесам
,
истина
,
пријавити
и
протоколисати
овој
фирма
у
Трговачком
суд
нити
јесам
уживати
икакав
ни
најмања
,
а
камо
ли
висок
повлашћење
за
свој
предузеће
—
али
јесам
оно
зато
ипак
живо
,
сложно
и
постојано
радити
.
ради
тај
свој
предузеће
бити
јесам
сав
јако
сујеверан
,
—
као
сав
људи
који
се
тај
мисао
носити
.
волети
јесам
и
отимати
се
,
сав
сем
Калац
,
да
кумовати
Циганин
,
да
крстити
новорођен
(
а
можда
и
већ
неколико
пута
пре
тај
крштавати
)
Циганчић
.
тај
јесам
Мита
Курјак
крстити
јесам
досад
некакав
седамдесет
и
седам
Циганчић
!
не
велим
да
јесам
имати
и
неки
пријатност
отуда
,
али
бити
и
доста
непријатност
!
Чим
ко
Циганин
ухватити
у
крађа
,
а
он
из
апсити
поручивати
по
„
кум-
Мита
“
,
да
доћи
да
јамчити
за
он
.
„
помагати
,
кум
;
у
душмански
тај
рука
допадо
’
!
“
поручивати
кум
из
тамница
,
кућа
необичан
,
или
са
калдрма
где
јесам
он
одредити
да
очистити
двадесет
квадратни
метар
калдрма
од
зубатац
трава
.
А
тај
предузеће
јесам
крити
од
свако
,
ма
да
он
јесам
цео
варош
знати
.
мало
мало
,
па
она
тек
нестати
.
немати
ни
Курјак
,
ни
Смук
ни
Калац
(
Ивка
јесам
бити
акционар
,
баталити
јесам
тај
рано
и
јесам
више
ићи
на
тај
посати
с
она
,
чим
он
јесам
за
време
један
такав
одсуство
калфа
покрасти
)
.
где
јесам
,
куд
отићи
,
куд
она
нестати
као
да
јесам
у
земља
пропао
,
тај
ники
јесам
знати
.
или
боље
рећи
,
знати
јесам
сваки
само
тај
отприлике
зашто
јесам
отићи
,
јер
бити
се
сваки
,
кад
бити
се
повести
о
она
реч
,
тек
осмехнути
и
рећи
:
нем
хлеб
без
мотика
!
А
онај
јесам
се
дигнути
добро
снабдевен
захира
,
јела
и
пиће
у
неколик
чутура
,
а
повести
бити
са
себе
увесељење
радити
и
познат
Мил
,
ћеманеџија
,
да
она
свирати
у
хармоника
и
да
она
певати
она
сав
мио
песма
:
„
Гена
мајка
љутито
клети
“
.
кад
отићи
,
немати
она
по
неколик
дан
,
као
да
јесам
у
земља
пропао
,
па
нити
ко
знати
на
који
јесам
страна
отићи
,
нити
с
који
хтети
се
страна
и
кад
вратити
.
али
јесам
свак
знати
да
јесам
извесно
морати
добити
тај
дан
какав
поуздан
извештај
од
какав
сељак
—
опет
један
акционар
тај
њихов
друштво
—
и
да
јесам
отићи
да
копати
какав
закопан
и
већ
давно
заборавити
благо
,
какав
ћуп
пун
буђав
махмудија
и
талир
Марија
Терезија
.
А
после
сваки
такав
излет
и
пута
враћати
бити
се
празан
чутура
и
пун
глава
,
озбиљан
и
зловољан
,
о
трошак
Мил
,
ћеманеџија
,
који
јесам
сав
бакшиш
добити
од
она
потрошити
опет
с
она
и
на
она
.
„
Плаћај
бре
,
ваљда
јесам
ти
од
татко
остати
!
“
викати
он
они
љут
и
зловољан
.
јесам
ништа
наћи
,
али
јесам
један
сељак
—
од
тај
њихов
—
неко
поверљиво
причати
:
да
јесам
наићи
и
на
свод
и
сав
,
али
бадава
!
Уђеш
унутра
,
заграбити
колико
хтети
,
али
онда
пети
моћи
да
се
макнути
,
док
не
пустити
заграбљен
пар
из
шака
!
требати
она
још
неки
травка
,
и
један
реч
,
али
који
јесам
тај
травка
и
какав
јесам
тај
реч
,
тај
хтети
још
да
казати
.
утеха
радити
приређивати
бити
одмах
сутрадан
опет
какав
излет
,
али
кратак
,
у
Бања
,
у
лојзе
на
ћебап
или
на
јагње
на
лоза
или
у
лов
или
у
риболов
;
или
ако
она
тај
јесам
згодно
,
а
оно
она
не
гинути
облигатан
доручак
који
јесам
бити
увек
озбиљан
него
сваки
ручак
код
други
свет
.
таки
јесам
доручак
имати
сваки
дан
,
и
ту
бити
појести
по
двеста
ћебапчић
лесковачки
стило
и
попити
осам
до
десет
литар
вино
,
пре
више
но
мање
.
сав
бити
тај
стати
обично
шест
а
и
више
динар
;
а
плаћати
јесам
наизменце
,
данас
један
,
сутра
други
и
тако
даље
редом
.
с
тај
јесам
и
прозван
ђувеч-кардаши
.
тај
јесам
она
заједнички
особина
њихов
бити
,
а
имати
јесам
и
специјалан
,
сваки
свој
.
сваки
се
нешта
од
осталих
одликовати
и
тај
бити
неопходан
и
незаменљив
у
тај
друштво
,
тако
да
не
знати
,
шта
она
јесам
више
спајати
,
шта
она
јесам
чвршће
скопчавати
у
тај
хармоничан
целина
,
онај
сличност
или
овај
различност
карактер
.
Смук
јесам
,
на
пример
,
бити
славан
испичутура
,
јунак
на
пиће
.
и
ники
он
јесам
видети
да
се
он
батргати
пијан
преко
сокак
—
као
што
тај
радити
пијан
Шваба
,
кад
се
овде
код
ми
намамити
на
добар
вино
—
једино
ако
он
познати
по
кос
који
он
мало
пасти
на
чела
,
и
по
јадац
на
капут
који
он
јесам
тад
усправити
.
-
А
сем
тај
бити
јесам
и
стручан
,
добар
познавалац
вино
;
компетентан
јесам
,
вала
,
бити
његов
суд
него
суд
сам
онај
државни
хемичар
!
док
само
метнути
чаша
под
нос
,
не
требати
ни
да
сркнути
,
а
он
рећи
:
„
Чувај
он
,
не
износити
он
пред
сваки
шуша
!
“
ако
јесам
добро
,
или
:
„
Биће
добар
сирће
,
а
и
тај
јесам
пар
!
“
и
тај
јесам
после
све
тако
као
свет
.
—
Курјак
јесам
опет
бити
мајстор
да
спремити
јела
.
не
бојити
се
ни
један
цинцарски
ашчија
ни
швапски
куварица
.
кад
он
направити
ћевап
,
ђувеч
,
аласки
чорба
или
јанија
,
тај
јесам
,
тај
јесам
—
шта
ту
да
ви
фразирати
—
требати
просто
сести
,
и
незван
,
па
јести
.
па
што
умести
да
запаприти
јанија
или
паприкаш
,
манути
се
!
за
он
тај
причати
,
ако
јесам
почем
чути
,
да
јесам
тако
запаприти
паприкаш
,
да
он
ники
,
па
ни
он
јесам
,
јесам
моћи
јести
;
а
кад
јесам
он
изручити
пред
Чапа
,
овај
се
грозно
опаприти
и
лајати
као
бесан
на
паприкаш
,
трчати
поиздаље
у
наоколо
око
он
као
око
јеж
какав
.
—
Ивка
јесам
бити
жесток
да
подвалити
,
да
нагаравити
човек
,
да
он
навести
на
нешто
,
па
да
он
изложити
после
смех
и
задевање
цео
свет
,
наравно
све
из
шал
,
а
он
за
тај
време
да
се
упреподобити
у
дућан
,
да
шити
и
да
се
чинити
невешт
!
—
А
онај
четврт
,
Калча
,
он
јесам
бити
познат
као
страстан
ловац
,
па
следователно
и
као
човек
јак
и
жив
машта
који
често
јесам
довољно
зауздавати
него
она
пуштати
мах
,
па
јесам
зато
често
и
дочекати
да
он
какав
сувише
прозаичан
слушалац
упасти
у
причање
и
казати
:
„
Калча
брата
,
одвалити
јесам
;
лагати
,
брата
,
лагати
!
“
Калча
се
,
истина
,
бранити
,
али
како
никад
јесам
морати
да
се
позвати
ни
на
ко
,
сем
на
свој
веран
Чапа
,
а
овај
,
као
и
сваки
пас
,
не
моћи
да
бити
сведок
—
тај
јесам
остати
мишљење
по
сав
махала
:
да
јесам
Калча
истина
добар
друг
и
човек
и
ловац
,
али
да
Калча
хтети
почешће
,
бог
ја
,
и
много
да
лагати
.
—
...
и
тако
ви
ја
ни
дан
дањи
не
пушити
.
па
баш
казати
мало
час
овај
:
Мог
се
,
моћи
,
брата
,
сав
се
моћи
.
Жива
се
човек
ништа
јесам
отети
!
завршити
г
.
Мирко
.
—
како
ти
,
Калча
?
Идеш
ли
у
лов
?
запитати
он
казначеј
.
—
Па
знати
,
господин
,
како
хтети
да
ти
рећи
...
по
неки
пут
.
од
време
јесам
научити
’
,
па
што
да
прајети
!
велим
Калча
.
ударити
на
лојзе
,
па
отутке
се
спуштити
с
пушак
,
тике
заради
адет
,
како
ловџија
...
—
А
јесам
л
’
богат
околина
,
питати
г
.
казначеј
,
имати
л
’
дивљач
?
—
Па
имати
,
имати
,
господин
.
Мог
да
се
намера
од
Прокупачко
,
а
и
одовутке
,
ода
Сува
планина
,
имати
ги
доста
,
сијасвет
.
ама
знати
како
јесам
,
господин
,
велим
Калча
,
за
свако
искати
време
да
он
јесам
.
имати
време
за
зајац
,
имати
за
срндаки
,
имати
за
шочики
,
што
ги
вијати
,
из
Шумадија
што
јесам
,
викати
патак
дивји
,
а
ја
ги
па
викати
шочики
.
за
свашто
имати
јесам
време
,
па
и
за
идење
у
лов
.
имати
,
господин
,
имати
,
за
сав
имати
.
Тика
не
моћи
се
,
занајат
јесам
,
а
ја
јесам
јесам
еснаф
човек
,
а
дућан
да
оставити
салте
на
чирак
,
бивати
ли
?
—
разумети
се
!
велим
казначеј
.
—
Зашто
кад
се
ићи
,
бивати
ли
да
ем
испуштити
пазар
у
дућан
,
ем
да
се
с
празан
јанџик
врнути
човек
дом
;
па
ем
штета
,
ем
резил'к
!
да
се
резити
салте
,
па
како
онај
,
ако
он
знати
,
Мил
сојтарија
што
правеше
,
бивати
ли
и
ја
,
Калча
,
таки
да
чинити
?
!
—
А
шта
ради
тај
Мил
сојтарија
?
запитати
он
казначеј
.
—
Мил
сојтарија
?
!
Питујеш
ја
,
господин
,
што
радити
?
!
Мил
сојтарија
кад
се
намера
таки
нешто
тај
бидне
батал
тај
уловити
што
,
а
он
,
хеј-хеј
,
ода
Стамбол
капија
хтети
да
улегнути
у
град
,
па
хтети
таг
кроз
сред-средину
од
чаршија
да
јесам
ићи
дом
,
салте
да
он
видити
свет
.
Обесија
два
зајка
па
јесам
спацира
кроз
чаршија
како
паун
кроз
градина
и
вика
на
свако
„
Живо
здрав
!
“
и
на
там
’
и
на
овам
’
по
сокак
на
човеци
.
А
кад
он
неки
па
рећи
:
„
аферим
Мил
!
Мор
доста
ти
ги
потепати
!
“
а
он
веће
немати
,
не
знати
што
да
прајети
,
а
и
не
гледати
на
човеци
веће
зборити
:
„
Мор
!
Јоште
шестина
ги
утепати
,
ама
премислити
се
:
што
ја
требеју
,
кој
хтети
да
ги
ручати
на
дом
?
!
па
ги
раздадо
’
на
чивчија
,
а
задржати
’
јесам
за
мен
’
салте
овијати
два
што
ги
видити
!
“
—
А
кад
ич
не
уловити
,
леле
мајка
,
таг
па
да
он
видити
што
чинити
!
—
таг
не
улазити
,
жена
,
на
Стамбол
капија
,
велик
од
овуј
страна
ода
Гробљиште
.
туј
куде
јесам
саг
Тутуновићов
подрум
причекати
јесам
дор
не
пасти
т'мнина
,
па
топрв
таг
хтети
да
улегнути
у
град
на
Жожину
капија
,
а
обесија
жалан
мустаћ
како
Турчин
кад
се
враћати
од
Карадаг
;
па
јесам
јутрити
ћутети
,
жена
кисео
!
А
кад
он
јутрити
питовати
човеци
:
„
А
бија
ли
јесам
јучерке
у
лов
,
Мил
?
“
а
он
јесам
зборити
:
„
ба
,
салте
искочити
до
Келе-
Кула
,
па
се
премислити
’
тај
се
врнути
,
не
беј
’
ништо
зар
ћефли
за
лов
“
Ел
’
хтети
да
рећи
:
„
Малко
,
теферич
јесам
правешем
,
салте
да
јесам
испразан
пушак
,
зашто
не
смети
у
варош
,
знати
хтети
ја
казна
.
“
ето
тај
чинити
Мил
сојтарија
,
а
ја
ти
несам
такав
човек
!
рећи
Калча
и
припасти
цигара
који
јесам
за
сав
време
причање
држати
направљен
и
спремати
се
једнако
да
јесам
припасти
и
ако
он
јесам
већ
мало
нервозан
г
.
пензионар
већ
дваред
поднети
машина
и
рећи
:
„
Извол'те
,
запалити
,
брата
!
“
—
разумети
се
,
велим
казначеј
.
А
велим
,
моћи
доста
да
се
наловити
?
—
Мор
,
тол'ко
ги
имати
,
тај
сас
гол
рука
да
ги
фаћати
,
господин
.
А
код
мен
’
добро
око
,
добар
пушак
,
а
човек
јесам
од
тај
занајат
,
тај
кад
се
дигнути
сас
онај
мој
Чапа
...
—
С
ко
рећи
?
—
мој
Чапа
не
знати
?
!
загар
мој
,
господин
.
тај
што
јесам
пцетиште
,
до
Стамбол
он
веће
немати
,
тол'ко
јесам
за
лов
!
рећи
поносито
Калча
.
А
и
мајка
он
бити
пцетиште
,
ама
под
план
!
—
А
где
он
набавити
,
бог
ти
,
кад
јесам
такав
?
запитати
он
казначеј
.
—
дати
ја
он
Ибиш
Арнавут
,
с
ко
се
убаво
живувасмо
у
турцки
време
.
добар
човек
и
убав
човек
бити
,
ама
салте
што
волети
,
господин
,
много
да
лагати
;
ама
турцки
да
лагати
!
кад
казивати
кол'ко
јесам
уловија
,
—
па
оно
требити
да
немати
ич
зајац
одавде
од
Ниш
па
дори
до
Стамбол
,
тол'ко
ги
јесам
он
јесам
потепаја
!
тај
када
јесам
отићи
Турчин
,
па
Србија
заступити
,
а
он
ја
рећи
:
„
Калча
морити
,
кузум
Калча
.
Наше
турцки
,
рећи
,
бити
овден
велик
!
К'смет
!
бог
рекаја
да
се
таки
напрајити
и
бидне
,
а
Цар
и
Краљ
наредити
се
.
Теб
’
те
,
Калча
,
рећи
,
теглити
твој
вера
,
а
мен
’
па
мој
;
тај
јесам
по
саг
краљски
,
а
ја
царски
!
и
ја
хтети
,
рећи
,
да
ићи
па
да
биднем
султански
човек
каки
јесам
,
рећи
,
од
време
бија
;
ама
наш
достлук
и
нашо
друство
не
можем
да
заб'равим
,
рећи
!
Ева
ти
од
мен
’
овај
огар
,
пар
вредити
,
Калча
!
А
тај
јесам
човек
ловџија
;
знавати
ти
,
рећи
,
убаво
како
и
себ
’
,
дек
’
јесам
тиријаћија
на
лов
.
узети
јесам
овај
мој
Чапа
,
на
пешкеш
.
ама
да
ти
јесам
аманат
од
мен
’
;
да
он
пазити
,
рећи
,
како
брата
ти
.
па
када
,
рећи
,
видити
Чапа
,
вика
Ибиш
,
а
ти
да
ја
се
сетити
.
Тол'ко
.
“
и
ја
јесам
узедо
’
Чапа
;
и
бог
да
помоћи
од
таг
!
—
ама
,
како
,
како
,
како
’
но
рећи
!
ама
зар
баш
тако
ваљан
псето
!
чудити
се
г
.
казначеј
.
—
како
мислити
!
Мор
саг
при
овај
ћеф
да
ти
казати
један
багатела
,
а
убаво
јесам
знати
да
хтети
’
да
ја
вер'вате
,
а
од
реч
до
реч
јесам
истина
,
овај
ја
причест
!
рећи
и
дигнути
чаша
с
вино
.
А
сав
јесам
тај
бити
зарадити
онај
мој
Чапа
.
—
молити
ви
,
јако
хтети
ми
све
овде
обвезати
,
ако
...
рећи
онај
непознат
.
—
седити
јесам
ја
једанпут
по
ручак
у
мој
дућан
,
па
јесам
радити
како
еснаФ-човек
сас
мој
момак
,
а
там
на
поље
врнути
ћиша
,
Божа
господити
,
врнути
па
искати
да
потопити
све
,
—
дор
тећа
јесам
улести
један
човек
офицер
,
а
лице
он
се
не
видети
,
салте
црн
мустаћ
,
зашто
бити
намакнуја
онуја
шињелски
кукуљача
на
глава
,
па
салте
очи
и
малко
мустаћ
што
се
видити
.
—
дивота
!
Почиње
заплет
!
рећи
онај
.
—
Уиђе
јесам
у
дућан
,
па
се
обрнути
на
куде
мен
’
па
јесам
запитати
:
„
јесам
л
’
јесам
овај
дућан
на
Калча
,
дугмеџија
?
“
—
„
тај
’
јесам
!
“
рећи
ја
чирак
.
—
„
А
Калча
,
дугмеџија
,
имати
ли
он
туј
?
“
питовати
јесам
па
онај
човек
.
ја
јесам
се
диго
’
тај
се
преклонити
’
и
рећи
’
:
„
ако
искати
Калча
,
ја
јесам
Калча
,
кујунџија
;
а
дугмеџија
Калча
немати
он
;
такав
Калча
немати
он
у
овуј
мали
!
“
—
„
е
па
лепо
,
викати
он
,
Калча
,
кујунџија
,
искати
да
наћи
.
“
—
„
Што
ви
требати
Калча
?
“
запитати
’
он
па
ја
.
—
„
Пратише
ја
,
рећи
,
из
двор
до
теб-ке
.
искати
Краљ
јутрити
рано
у
самнување
да
искочити
у
лов
,
па
он
ники
рећи
за
твој
Чапа
,
да
јесам
антика-пцето
;
па
сам
саг
дошеја
,
рећи
,
да
ја
дати
Чапа
на
послуг
,
па
и
опет
хтети
’
ти
он
па
врнути
,
рећи
он
.
Поздравија
ти
се
Краљ
,
рећи
,
да
он
давати
твој
Чапа
,
а
ја
јесам
краљски
,
рећи
,
маршал
.
“
—
Поћута
’
јесам
ја
мало
време
.
Што
да
прајети
,
мајка
,
саг
,
мислити
се
у
памет
!
Тол'ка
чес
’
,
ама
бивати
ли
Чапа
без
мен
’
...
тај
јесам
река
’
:
—
„
фала
,
господин
,
и
мен
’
ја
јесам
много
мило
за
овај
чес
’
.
за
краљски
здравје
хтети
погинути
;
ама
Чапа
сам
да
пуштати
без
мен
’
—
не
бивати
!
не
бивати
,
господин
!
сас
мен
’
се
јесам
научија
,
па
хтети
ја
осрамотити
,
и
мен
’
и
себ
’
;
па
како
хтети
после
да
искочити
помеђу
свет
од
резил'к
!
?
А
ако
јесам
,
викати
,
и
ја
да
јесам
ићи
сас
мој
Чапа
,
—
тагај
,
викати
,
бивати
!
таки
,
молити
ти
,
да
се
поздравити
од
мен
’
.
Зашто
без
мен
’
хтети
Чапа
да
ручати
,
а
ни
па
да
пити
!
“
—
Јоште
се
мало
разговарати
и
отићи
јесам
човек
;
да
запитати
,
рећи
,
па
хтети
се
врнути
.
А
јесам
он
отићи
,
а
Сотир
,
кубеџија
—
до
мој
дућан
што
јесам
—
брго
па
к
мен
’
у
дућан
па
вика
:
„
А
знати
ли
,
рећи
,
мора
,
Калча
,
кој
ти
бити
саг
у
дућан
?
!
“
—
„
офицер
,
викати
,
кој
хтети
да
бидне
!
“
—
„
ба
,
рећи
он
,
тај
бити
Краљ
,
убаво
он
,
рећи
,
познадо
’
!
“
—
Краљ
!
викнути
непознат
.
Класично
!
диван
материјал
за
позоришни
комад
!
—
Лелеее
!
викати
,
еј
Калча
,
глава
да
строшити
,
што
хтети
’
саг
да
прајети
!
?
краљ
!
—
е
,
домаћин
,
ја
се
бог
ја
баш
добро
одморити
и
заседисмо
код
ти
!
рећи
г
.
пензионар
који
се
за
време
последњи
Калчин
причање
плашљиво
врпољити
на
столица
.
’
ајд
’
Стефка
,
’
ајд
’
Бисенија
,
да
се
тај
ићи
већ
!
—
тај
остан'те
још
мало
,
па
хтети
заједно
,
заустављати
он
г
.
казначеј
.
—
аја
!
с
бог
,
домаћин
,
а
и
ви
сав
други
!
Поклонише
се
и
отићи
.
—
...
А
кад
се
врнути
из
лов
,
настављати
Калча
,
а
Краљ
ја
викнути
у
пајтон
при
њег
’
.
он
јесам
сести
десно
,
ја
лево
од
њег
’
.
А
пцето
ни
ићи
испред
пајтон
,
а
'
ја
ти
гледати
,
па
ја
мило
;
краљски
пцето
ићи
јесам
лево
,
а
мој
Чапа
пуштија
десно
од
њег
’
!
(
и
пцето
,
мора
,
—
видити
ли
како
јесам
воспитати
,
—
па
признава
,
па
он
,
демек
,
држати
чес
’
,
ете
на
исти
тај
мој
Чапа
,
што
ви
саг
за
њег
’
казивати
!
!
)
—
ето
доћи
тако
неко
,
па
...
рећи
г
.
Мирко
љутит
,
кад
јесам
већ
бити
на
улица
...
ала
јесам
,
брата
,
сваки
ствар
за
разговор
!
јесам
,
брата
сладак
,
јесам
!
—
не
волити
ја
тај
!
Четрест
година
беспрекидне
,
беспрекоран
и
беспорочан
служба
;
никад
казнити
,
никад
опоменути
па
сад
да
слушати
још
...
мој
јесам
правило
увек
бити
тај
—
бити
дјејствителан
,
бити
у
пензија
—
да
увек
тако
што
избегавати
!
не
волити
после
да
сведочити
!
—
Па
тај
јесам
славан
пас
!
уникум
!
рећи
онај
.
—
Антика-пас
,
што
ти
казати
!
рећи
Калча
.
А
и
од
сој
бити
;
мајка
он
бити
кучак
на
онај
,
ако
пантити
,
бео
Мемет
.
Ибиш
он
много
волети
,
побоље
од
пиштољ
.
„
туфек
хтети
,
рећи
,
наћи
ласно
.
Ћу
отиднем
,
ете
,
до
туфекџија
,
па
хтети
он
,
вика
Ибиш
,
рећи
:
да
ја
начинити
за
кеф
туфек
,
а
за
пар
те
ич
не
питати
;
ама
Чапа
,
ете
један
ако
искочити
у
наш
век
.
“
од
сорта
јесам
;
сој
јесам
,
што
се
викати
!
рећи
Калча
поносито
и
пустити
неколико
густ
дим
.
—
уникум
!
уникум
!
велим
непознат
.
—
како
викати
!
окренути
он
се
Калча
.
—
Кажем
,
да
ви
јесам
ваљда
од
помоћ
...
десни
рука
...
помагати
ви
у
лов
...
велим
онај
.
—
Мор
,
уживати
!
велим
он
Калча
у
леп
полет
причање
.
полани
у
зимњо
време
бити
,
кад
јесам
идо
’
једанпут
у
лов
сас
тај
мој
Чапа
—
за
који
тај
саг
казивати
—
туј
што
беј
’
батли
,
манути
се
!
туј
вида
’
убаво
,
што
рећи
Ибиш
,
да
Чапа
пар
вредити
.
без
њег
’
—
без
Чапа
—
ћаше
ништо
да
не
бидне
:
ама
сас
њег
’
,
па
берићат-версум
!
бог
да
помоћи
!
—
тај
јесам
могуће
?
!
чудити
се
непознат
.
—
бог
ја
ти
казивати
!
А
тол'ко
ги
утепати
зајац
,
да
ги
не
мој
’
сав
јесам
да
понети
,
веће
јесам
узедо
’
под
ћирија
један
магаре
из
лојзе
што
јесам
,
па
он
натоварити
’
сас
потепан
зајац
.
А
бити
ги
тол'ка
млозина
,
да
се
салте
по
онија
његов
голем
уш
познавати
дек
’
јесам
магаре
а
неје
коњ
:
тол'ко
ги
сијасвет
зајац
потепати
тагај
!
леле
!
Што
се
намучити
’
таг
.
Пек
звезда
одозгорке
,
како
у
лето
;
зној
липтати
,
Бож'ке
,
липтати
та
да
поцрцамо
и
магаре
и
ја
!
А
мен
’
ја
стати
жал
нешто
за
оноја
магаре
што
хтети
да
липсивати
ода
онај
голем
товар
и
врућина
;
а
летњо
време
,
знати
како
јесам
!
А
премислити
’
се
па
у
памет
и
тај
:
Што
хтети
ја
,
викати
,
тол'ко
!
Кој
хтети
да
он
поручати
тол'ко
месиште
!
тај
се
присетити
'
убаво
,
па
поскидати
’
и
курталисува
’
магаре
.
па
јесам
заредити
’
како
епитроп
с
дискос
!
па
у
овуј
кућа
зајац
,
у
онуј
срндак
,
у
онуј
па
шотка
,
све
по
пријатељ
и
по
сиротињски
кућа
!
А
мен
'
ја
остати
сал
’
три
срндак
за
три
побратим
и
зајац
и
јаребица
камењарка
за
мен
’
.
ти
јесам
напрајити
’
један
таратор
за
ћеф
од
зелен
краставица
,
тај
се
убаво
наручати
’
!
ете
такав
ти
јесам
мој
Чапа
!
—
Ивка
,
мора
,
имати
ли
он
туј
Митанча
,
чирак
,
да
јесам
поскокне
до
кућа
ја
,
па
да
довести
мој
Чапа
—
искати
господа
да
се
познати
сас
њег
’
.
—
батал
!
велим
Ивка
.
—
Видићемо
он
,
и
после
,
бранити
се
гостити
.
—
е
,
жена
,
хтети
ли
?
Домаћине
,
с
бог
!
рећи
казначеј
који
се
,
као
човек
који
једнако
с
цифра
имати
посао
,
јесам
ни
најмање
допадати
овај
Калчин
зимње-летња
ловачки
прича
.
—
зар
већ
!
?
—
морати
!
па
кадашњи
јесам
!
одлазити
.
Испраћају
она
.
—
е
,
не
моћи
да
слушати
кад
неко
лагати
—
рећи
г
.
казначеј
жена
,
кад
се
наћи
на
улица
—
е
,
па
не
моћи
!
јесам
л
’
он
чути
,
бог
ти
?
!
па
бар
да
удесити
,
да
се
моћи
веровати
.
него
тако
ка
да
јесам
сав
свет
луд
,
па
не
знати
ништа
!
Отишао
у
зима
,
а
вратити
се
у
лето
;
ловити
зец
,
а
после
дели
срна
и
јаребица
!
е
,
јесам
л
’
он
чути
само
,
како
одваљивати
!
?
е
што
тај
по
неки
људи
волити
да
слагати
,
тај
јесам
за
чудо
!
па
бар
да
пазити
,
да
удесити
,
него
...
преседети
ја
и
слава
!
после
овај
бити
јесам
још
гост
,
докле
се
јесам
унети
лампа
.
тада
се
дигнути
и
последњи
.
и
гостити
престати
долазити
.
остати
домаћин
,
домаћица
,
г-ца
Маријола
,
Калча
,
Смук
и
Курјак
.
А
остати
и
онај
непознат
који
се
нешто
живо
бити
заговорити
с
Курјак
па
,
рећи
бити
,
јесам
ни
приметити
да
јесам
се
соб
испразнити
.
—
Па
ја
ве
и
не
питати
’
,
’
е
ли
јесам
за
ракија
?
питати
домаћин
.
—
и
за
ракија
јесам
а
и
за
вино
,
одговорити
Калча
,
ама
оно
пити
за
ми
.
—
јесам
л
’
хтети
шљивка
ели
наш
анасонлика
?
кева
,
мора
,
ела
донети
ракија
малко
.
—
како
мало
,
црн
Ивка
,
велим
он
Смук
,
кад
ми
знати
,
фала
бог
,
да
јесам
муштерија
.
Обредише
се
неколико
пута
,
разговарати
се
живо
.
давно
јесам
већ
винце
ударити
у
лице
,
а
сада
и
ракија
стати
беседити
.
нестати
званичан
изглед
и
званичан
позитура
домаћинов
и
настати
жив
,
интиман
разговор
.
Домаћица
донети
јела
и
сав
поседати
за
софра
.
Дошла
и
Маријолин
мајка
по
девојка
.
Вечерају
.
.
—
Сика
,
морити
,
окренути
се
Калча
девојачки
мајка
,
јесам
ли
јоште
моћи
онако
убаво
да
појати
како
у
наш
време
што
појести
онуј
песма
:
„
Славеј
пила
,
не
појити
рано
“
.
—
тај
што
па
да
не
умети
?
велим
Сика
.
—
Па
ела
да
ни
малко
запојати
!
велим
Калча
.
—
’
Ајда
па
тај
,
неје
ти
ни
срам
!
велим
Сика
.
Жена
удовица
,
при
голем
керка
,
бивати
ли
да
појести
!
Неје
адет
!
—
морити
,
какав
адет
!
„
адет
“
,
вика
!
Србија
слободија
,
а
стар
адет
бити
!
—
Беше
јесам
наш
,
Калча
,
а
адет
јесам
па
онај
остати
!
велим
он
Сика
.
—
’
ајд
’
јесам
појити
,
велим
она
Калча
,
онуј
старовремски
:
„
у
башча
сам
руж
,
докле
немати
муж
“
!
јесам
л
’
јесам
гу
чуја
некад
кад
појести
,
а
,
Курјак
?
—
Мор
кршити
јесам
врат
,
келешу
ниједан
,
што
ја
па
задевати
ваздан-дан
!
грдити
он
Сика
.
Несрећо
!
јесам
ти
ни
срам
од
овај
дете
!
како
да
појати
при
мужије
—
туђ
човеци
—
ја
,
жена
удовица
!
?
памет
јесам
брати
,
мора
!
—
ама
проћи
себе
јесам
,
онај
старовремски
,
не
л
’
ти
викати
.
гледати
ту
само
!
како
селски
Ден
,
срамовати
се
!
—
ти
да
јесам
ћутети
!
осећи
се
Сика
.
—
Сика
морити
!
рећи
Калча
,
па
накрив
капа
и
гледати
Сика
чежњив
поглед
.
Хааа
,
Сика
,
душманка
мој
,
знати
ли
оно
наш
стар
?
!
Јоште
се
ја
не
изменити
’
,
Сика
!
Јоште
јесам
јесам
ја
па
онај
стар
мерак
!
за
ништо
ја
,
ете
,
Сика
,
на
овај
свет
неје
тол'ко
жал
како
што
ја
јесам
,
ете
,
жал
за
теб
’
!
Сика
,
тамничарка
!
Е-е-е
!
Тол'ко
гледање
,
бре
!
Тол'ко
се
гледати
,
па
се
не
узедомо
!
(
Кој
ти
јесам
гледаја
,
несрећа
ловџијски
!
велим
он
Сика
.
)
ама
јесам
ти
,
ете
,
болан
,
Сика
;
како
ранен
срндак
у
Пасјачу
јесам
болан
!
погодити
ја
,
ете
,
јоште
онда
сас
твој
очи
,
како
сас
срма-зрно
,
па
и
саг
јесам
јоште
ни
за
живење
,
ни
па
за
мрење
.
Рече
па
стати
трести
глава
и
лупати
се
у
груда
силно
као
горила
.
Ела
де
запојити
ја
онуј
старовремски
:
„
у
башча
сам
руж
,
докле
немати
муж
!
“
—
’
ајд
’
,
хтети
’
јесам
дом
ићи
,
Маријоло
!
рећи
Сика
љутит
и
дигнути
се
с
ћерка
,
а
домаћица
она
испратити
до
врата
а
домаћин
до
сам
кућа
.
—
такав
јесам
,
алис
такав
,
бити
и
како
девојка
.
А
да
гу
бити
други
табијат
,
ћа
да
ја
она
бити
жена
,
зашто
јесам
ја
беј
’
помомак
од
онај
Тана
,
бућмеџија
,
њојни
човек
.
Ћаше
она
жена
да
ја
бити
,
тол'ко
гу
беј
’
бегендисаја
када
бе
момак
и
мерак
на
она
,
па
ако
што
ја
мајка
гу
мрзети
!
А
што
ја
па
мрзети
мајка
гу
,
манути
се
!
теке
по
неки
пут
кад
бити
у
онај
време
,
а
ја
се
врнути
из
лов
,
а
онија
се
па
вртати
из
Бања
,
тај
се
наћи
па
пут
.
А
овај
Сика
јесам
седити
,
па
у
шамија
до
очи
,
па
гу
потфатија
један
румен
од
бањање
,
тај
станути
румен
како
тетовски
јабука
,
па
три
дан
да
гу
гледати
!
А
ја
јесам
,
дор
ги
видити
,
накривити
јесам
фесче
,
па
јесам
запојати
сас
овај
мој
пуст
грло
:
из
Бања
ићи
,
избањати
се
,
избањати
се
,
нађиздити
се
,
Нађиздило
се
,
наћитило
се
!
па
јесам
фрљити
један
туфек
за
кеф
.
А
мајка
на
овуја
исти
Сика
—
дор
ја
видити
,
тај
стати
у
образ
како
крпати
(
кол'ко
ја
мрзети
!
)
па
вика
из
кола
:
„
ја
он
што
јесам
џимпир
!
Неје
ти
ни
срам
,
вика
ја
мен
’
,
трговачки
син
!
“
—А
ја
се
па
чинити
како
да
ич
не
разбирати
,
па
гу
ја
па
зборити
:
„
А
ви
па
зашто
,
викати
,
слушати
,
што
јесам
не
ићи
мирно
по
пут
,
како
путник
човеци
.
Зашто
слушати
?
Што
јесам
тај
па
теб
’
ти
криво
,
Каро
?
(
Кар
гу
се
зовеше
мајка
)
.
зар
,
демек
,
салте
ваш
Сиче
што
искачати
из
Бања
,
тај
да
на
њума
тајо
песма
прилегати
и
разбирати
се
?
!
А
по
царски
пут
ја
јесам
моћи
за
мој
кеф
да
појати
што
јесам
миловати
!
“
викати
ја
.
—
„
Несрећо
,
вика
гу
мајка
,
ловџијски
!
“
па
потерати
кола
побрго
.
А
ја
па
јесам
запјејем
,
па
јесам
пуштити
глас
ама
скелеџијски
:
не
гонити
коњ
,
морити
момиче
,
не
гонити
коњ
,
липцал
под
ти
!
како
и
ја
,
мали
Сика
,
ете
,
за
ти
!
(
овај
последњи
речови
нем
ги
у
песма
;
ја
јесам
ги
јесам
из
мој
памет
дуздисаја
.
)
Па
јесам
фрљити
јоште
један
туфек
за
кеф
.
—
„
Девојче
да
ја
неси
т'кнуја
,
карати
ја
њојни
мајка
,
зашто
хтети
на
голем
да
искочити
,
несрећа
ловџијски
!
“
—
„
Хо
,
мајка
,
што
јесам
па
ти
ти
тај
криво
?
!
“
зборити
јесам
па
ја
.
„
Кој
гу
задевати
?
!
појати
јесам
,
ете
,
за
мој
кеф
!
Што
,
зар
теб
’
ли
хтети
да
појати
,
Каро
?
ја
јесам
ићи
по
мој
пут
,
у
царски
здравље
;
а
ти
па
ићи
јесам
по
твој
пут
,
ама
човешки
салте
,
карање
немати
.
зар
јесам
,
викати
,
анаме
тај
да
не
смејати
човек
кристијанин
да
јесам
погледнути
у
ви
!
који
јесам
вера
,
бре
!
“
—
е
душа
гу
изедо
’
,
ете
,
на
мајка
гу
!
Зашто
јесам
ја
велик
убав
вида
’
што
хтети
ништо
да
бидне
од
онај
пазар
и
онуја
работа
,
па
,
викати
,
брати
да
се
убаво
наплатити
сас
мајка
гу
.
А
Сика
јесам
сал
седити
и
ћутети
,
кротак
како
ђурђовско
јагњенце
.
тако
она
причати
Калча
,
кад
отићи
Сика
с
Маријола
,
а
кардаш
он
слушати
;
Курјак
сукати
брк
и
гледати
се
низ
нос
.
—
и
јоште
остати
убав
!
продуживати
Калча
.
кад
гу
гледати
сас
керка
да
не
знавати
,
па
да
не
рећи
да
гу
јесам
мајка
,
велик
да
рећи
да
гу
јесам
стареји
сестра
.
ама
кад
бити
девојче
—
како
саг
њојни
Маријола
,
у
теј
година
—
леле
,
тугоо
!
манути
се
!
рећи
Калча
,
па
зажмирити
од
севдах
и
пукнути
прст
.
манути
се
!
и
бог
ја
ви
казивати
,
јоште
полеп
бити
таг
и
од
овуја
керка
.
ви
гу
не
знавати
,
а
ја
јесам
и
побратити
Ивка
,
ја
гу
убаво
знавати
и
познавати
јоште
од
време
,
хеј-хеј
!
Јоште
од
садразамски
време
што
се
казати
.
он
да
сести
,
тај
да
ви
причати
,
какав
бити
девојченце
!
А
и
саг
јесам
јесам
леп
.
тај
што
имати
таг
грло
!
онај
веће
ништо
полеп
и
послатко
не
тејаше
да
бидне
на
овај
свет
,
велик
кад
хтети
она
да
запојити
.
тај
када
запојити
у
лојзе
сас
онај
њојни
пусто
грло
:
ракита
,
мора
,
ракита
,
ракита
,
тенк
селвија
,
турити
ја
вино
да
пити
,
да
пити
да
се
јопијем
,
на
скута
да
ти
преспијем
,
на
грло
да
ти
летувам
,
Ф
пазуво
да
ти
зимувам
.
кад
запојити
,
од
Горица
хеј-хеј
там
’
дор
до
Виник
се
чујеше
!
тај
бити
грло
,
а
не
како
саг
у
овијати
фрајлица
!
ама
какав
појење
!
!
па
не
појести
како
саг
,
сас
пућет
и
из
нота
,
веће
из
памет
,
како
петал
што
појести
!
како
саг
,
ете
,
теб
’
туј
што
гледати
,
тако
гу
пантити
јоште
од
онај
време
у
онуја
њојни
беаз-антерију
што
ту
имати
таг
.
А
кад
се
врнути
из
лојзе
,
тај
јесам
проминути
прокај
ми
,
а
ја
гу
па
задевати
:
„
Што
рећи
,
Сика
,
у
песма
:
„
на
скута
да
ти
преспијем
,
на
грло
да
ти
летувам
.
“
леле
,
па
малко
ли
јесам
?
“
(
вика
неки
од
ми
;
и
а
гу
један
пуштити
а
други
гу
па
прифатити
,
„
ама
“
,
зборити
тај
саг
па
други
,
„
ама
за
мен
’
и
теб
’
ли
оно
збореше
у
песма
,
Сика
?
“
—А
она
се
санким
љутити
,
бајађим
криво
гу
,
па
јесам
обрнути
шија
на
други
страна
а
ми
на'рањује
лошо
.
—
Па
што
дирати
девојка
,
кад
мирно
пролазити
,
велим
Курјак
.
—
бре
,
бре
.
да
хтети
да
се
и
ти
посветити
!
—
требати
јесам
још
горе
,
велим
Курјак
.
—
ама
саг
,
ете
видити
ли
,
хтети
да
појести
;
намћор
бе
и
напред
,
у
онај
време
,
па
намћор
и
остати
.
А
ја
јесам
салте
гледати
гу
керка
,
велим
Калча
,
па
накрив
капа
,
онај
Јолче
малецан
,
па
ја
долазити
и
саг
у
мој
памет
мило
за
мајка
гу
.
ама
алис
,
ете
,
такав
бити
и
Сика
у
овејати
година
.
А
појести
како
славеј-пиле
;
ама
саг
хтети
,
намћор
јесам
.
видити
ли
како
јесам
отићи
,
што
јесам
намћор
!
—
е
јесам
него
да
ти
певати
ту
!
осећи
се
Курјак
на
он
.
—
бре
,
бре
,
погле
он
,
што
јесам
зборити
па
овај
;
а
зашто
па
да
не
појести
?
!
питати
Калча
изненадити
.
—
А
зашто
да
певати
?
—
да
,
појести
,
ете
,
за
кеф
;
ми
’
за
кеф
,
а
теб
’
ти
па
за
инат
.
заради
друство
да
појести
,
неје
зарадити
неки
рђавство
.
Што
јесам
данас
,
да
ли
јесам
слава
на
нашога
Ивка
,
или
јесам
панаија
на
домаћин
,
тај
да
јесам
жалан
,
па
да
не
смејати
да
појести
?
!
да
појести
,
и
она
,
па
јоште
и
керка
гу
!
—
јесам
,
’
хтети
да
ти
певати
!
ваљда
јесам
ти
онај
лазарица
са
село
,
па
да
стати
пред
кућа
и
да
певати
:
„
овде
ми
казати
млад
нежењен
,
млад
нежењен
,
Калча
,
челебија
!
“
будала
матор
!
рећи
Курјак
љутит
и
по
мало
пакосно
.
ти
да
певати
!
—
Па
и
прилегати
побоље
за
мен
’
;
челебија
јесам
,
ете
,
а
не
како
теб
’
!
Што
бре
,
зар
несам
челебија
!
рећи
Калча
,
па
накрив
капа
и
стати
сукати
свој
танак
а
дуг
брк
.
Челебија
јесам
и
саг
,
а
јоште
од
време
тај
јесам
јесам
!
у
турцки
време
газешем
у
зимњо
доба
Морава
студен
до
пупак
,
тај
донесива
’
из
Србија
српски
буквар
и
књига
за
чкоља
сас
Таска
онај
Благојиног
и
Бат
-Колу
Рашин
и
Божидарца
онај
.
е
што
хтети
прајети
,
куд
јесам
па
ти
бија
таг
,
несрећа
курјачки
никакав
?
Бија
јесам
коморџиски
љут
војска
!
па
,
ете
,
и
ловџија
јесам
,
и
бињеџија
јесам
,
и
шалџија
јесам
,
и
тиријаћија
јесам
,
и
мераклија
јесам
побољи
од
теб
'
,
несрећа
курјачки
,
што
сал
’
гледати
за
тај
твој
проклет
мешина
!
Што
да
ја
не
појести
?
Бат
јесам
овај
мора
!
рећи
,
па
се
стати
лупати
поносито
у
груда
.
—
А
и
јесам
мустра
!
велим
он
Курјак
.
—
од
теб
’
јесам
побољи
.
Што
бре
,
а
и
ти
јесам
ја
зар
па
неки
човек
!
Тол'ке
година
,
бре
брата
,
остати
удовац
,
па
не
мој
да
се
па
оженити
!
Неје
ти
ни
срам
!
Седиш
јесам
јесам
у
кућа
како
калуђер
у
хилендарски
метох
!
Несрећо
курјачки
,
не
моћи
да
се
оженити
,
хтети
ти
ни
један
!
који
хтети
па
за
будала
да
јесам
поћи
!
један
бити
па
се
превара
тај
се
удаде
за
теб
’
,
па
и
она
јесам
отићи
!
А
други
веће
хтети
да
намерити
,
тај
ти
ја
казивати
.
А
мој
Зона
,
мој
домаћица
,
знати
што
ја
зборити
:
„
ја
хтети
тај
,
Мичо
,
вика
,
чувати
до
смрт
;
ја
хтети
после
теб
’
да
умрети
.
“
Човек
јесам
,
бре
,
ете
,
видити
ли
,
па
хтети
жена
да
бегати
од
мен
’
,
а
не
како
теб
’
!
довршити
Калча
,
па
он
лупити
капа
.
—
не
знати
’
хтети
л
’
се
оженити
,
ал
’
баш
ја
јесам
,
вала
,
ћеф
што
не
хтети
да
ти
певати
.
и
јесам
мустра
за
певање
.
—
ама
што
јесам
па
теб
’
ти
тај
криво
?
о
,
мајка
!
—
е
,
па
криво
ја
јесам
,
па
шта
?
!
—
И-ха-а-а
!
за
тај
па
да
ја
јесам
!
рећи
Калча
и
махнути
рука
.
—
е
баш
ја
ћеф
што
јесам
отићи
,
а
јесам
хтети
да
ти
отпевати
.
е
тај
ја
се
допадати
!
—
не
тејаше
да
појести
што
јесам
ти
туј
бија
.
Жена
јесам
,
зар
,
зборити
:
пред
ко
хтети
да
појати
?
!
па
јесам
отићи
!
у
тај
се
вратити
и
Ивка
,
и
сад
разрешити
домаћица
од
дужност
и
пустити
јесам
да
ићи
да
спавати
,
а
Ивка
хтети
не
хтети
морати
да
остати
с
она
.
—
Лака
ви
ноћ
!
’
ајде
ви
хтети
брати
први
да
јесам
на
патерица
јутрити
!
рећи
домаћица
,
смејати
се
и
остављати
она
.
—
таки
јесам
прајети
онија
што
јесам
прав
и
асли
кардаш
и
пријатељ
.
у
домаћински
здравје
!
куцати
се
и
пити
.
пауза
.
Чују
се
петао
и
шкрипа
волујски
кола
у
даљина
.
—
Подизаше
се
ћириџија
,
јоште
мало
па
хтети
самне
скорити
,
велим
Калча
,
зевати
и
осећати
мали
језа
.
булбул
пој
.
—
„
То
славуј
певати
,
шева
не
певати
!
“
велим
непознат
.
кад
пити
,
кад
пити
,
зашто
не
пјевати
,
јесам
овај
,
јесам
овај
,
вино
украсти
.
разглавити
Смук
страховито
вилица
и
раздерати
се
изненада
да
она
све
чисто
пресећи
!
куцати
се
и
пити
опет
.
—
ех
,
уздахнути
Калча
,
Сика
да
ни
јесам
саг
туј
,
сас
њојни
појење
,
па
да
ни
она
запојити
:
ракита
,
тенк
селвија
,
Што
ашик
стати
за
ти
!
—
Јуначе
,
луд
гидијо
,
Чунке
јесам
ашик
за
ја
,
камо
ти
пушак
бојлија
?
—
Продадо
’
пушак
за
ти
,
Дор
да
се
с'танем
сас
ти
!
за
тај
ја
ете
саг
кеф
,
а
сас
овај
Смуков
скелеџијски
појење
немати
јесам
ич
кеф
ни
па
лезет
да
пијнути
чашка
винце
.
—
Што
.
мора
,
бранити
Курјак
Смук
,
па
добро
певати
и
наш
Смук
.
имати
славан
глас
...
—
имати
како
онај
пољак
ели
пудар
у
лојзе
,
кад
викнути
да
пудити
чворак
из
лојзе
...
тај
јесам
јесам
зар
појење
!
—
ах
шта
ти
знати
,
велим
увредити
Смук
.
Калча
,
кујунџија
...
управо
,
јесам
ни
кујунџија
,
него
један
дугмеџија
...
и
он
се
много
разумети
у
певање
!
...
гледати
ти
твој
дућан
и
пазар
,
а
оставити
се
ти
и
лов
и
песма
...
него
пар
,
пар
грувати
,
кад
имати
златан
занат
...
—
погле
он
саг
,
што
јесам
па
овај
зборити
!
Поче
јесам
и
он
да
ја
учити
и
совјетовати
како
што
ја
,
ако
пантити
,
учеше
и
совјетуваше
чорбаџи
-
Мита
Калтагџија
.
—
„
Мор
,
Калча
,
постар
сам
ода
ти
,
дете
јесам
,
аџамија
јесам
,
Калча
,
мен
’
ја
послушати
;
збирати
јесам
пар
,
доклен
моћи
“
,
зборити
јесам
Калтагџија
,
„
без
пар
ич
нем
живење
.
Ће
стигнути
“
,
рећи
,
„
време
,
па
хтети
се
сетити
за
овијати
мој
речови
,
па
хтети
рећи
:
ама
убаво
ја
збореше
чорбаџи
-
Митко
,
ама
који
збореше
!
А
батал
“
,
рећи
,
„
и
ловење
и
седење
,
и
појење
и
пијење
!
“
—
Па
добро
јесам
и
говорити
човек
,
тврдити
Курјак
и
Смук
.
—
Мор
,
махнути
Калча
рука
,
ја
тутури
не
требашем
јоште
ни
у
аџамијски
мој
време
,
а
саг
ли
хтети
’
ја
ви
тутури
,
ете
,
да
стати
!
...
пар
!
...
Што
ја
требати
пар
?
!
...
сарафин
ли
јесам
,
ели
Чуфут
,
тај
да
ги
бројити
и
претурати
по
рука
!
—
како
,
не
требати
ти
,
корити
он
Курјак
.
не
требати
он
пар
!
него
,
тако
...
са
слава
на
слава
...
из
кафана
у
кафана
...
па
ћемане
,
дахире
,
чочек
,
гоч
,
песма
,
а
?
севдалијски
,
а
?
—
е
,
сал
таки
,
севдалијски
,
асли
севдалијски
,
рећи
Калча
,
па
искапити
чаша
и
накрив
капа
.
такав
беј
јоште
од
време
,
такав
хтети
јесам
и
остати
,
дор
ја
не
понети
там
тор
’
под
Горица
.
—
„
батал
тији
речови
,
чорбаџи
-
Митко
“
,
зборешем
јесам
ја
на
Калтагџију
;
„
теб
’
ти
искати
душа
пар
,
а
мен
’
ја
искати
па
овај
!
“
...
кад
јесам
настати
и
стигнути
пролет
,
а
ја
јесам
накривити
фесче
на
десно
,
а
фрлим
гуњац
на
леви
рам
,
а
плоска
сас
ракија
анасонлија
за
појас
а
тамбура
под
мишка
,
па
јесам
искочити
на
теферич
сам
до
Агушов
кованл'к
,
па
јесам
сести
под
шевтелија
,
па
јесам
сал
гледати
и
слушати
.
гледати
бехар
и
како
процавтети
све
и
озеленети
;
слушати
девојчики
како
појати
там
,
одгорке
из
лојзе
,
и
славеј-пиле
како
појести
гор
’
на
шевтелија
,
па
ја
долазити
мило
.
Узнем
јесам
плоска
па
сипнути
у
чашка
,
па
ха
да
гу
попијнем
,
а
славеј
са
шевтелија
откинути
цвет
,
па
јесам
и
он
запојити
,
а
цвет
ода
шевтелија
пасти
у
чашка
у
анасонлија
,
а
ја
јесам
таг
попити
и
ракија
и
цвет
ода
шевтелија
(
како
мезел'к
)
,
па
јесам
и
ја
запојати
,
чукнути
сас
терзијан
у
тамбура
,
па
јесам
запојати
:
садити
нана
босиљак
...
е
па
што
ја
требити
пар
,
несрећа
сарафски
и
чуфутска
!
завршити
раздраган
и
одушевљен
Калча
и
лупити
шубара
Курјак
у
лице
.
Кардаши
дати
за
права
Калча
и
куцати
се
.
непознат
кукурикати
,
а
Калча
бити
Ивка
који
јесам
задремати
и
викати
он
,
да
јесам
већ
други
петао
,
а
затим
сав
запевати
куцати
се
:
петао
,
мора
,
пој
на
самнување
...
дизати
се
,
морити
,
дизати
,
млад
ћириџија
...
млад
ћириџија
—
Ивка
,
јорганџија
...
глава
други
патарица
Мор
,
Ивка
,
јадан
тај
слава
и
жалостан
Ђурђев-дан
,
ама
ја
не
добити
вече
?
запитати
Курјак
већ
пред
зор
.
—
како
бре
не
добити
?
зар
не
вечерати
?
—
Сећа
л
’
се
ко
,
браћа
,
да
л
’
јесам
вечерати
?
ја
се
не
сећати
,
велим
Курјак
.
—
ама
и
ја
се
не
сећати
,
а
јесам
ни
наздрављати
,
велим
Смук
.
—
Браћо
,
’
хтети
л
’
да
остати
код
наш
добар
побратим
Ивка
на
вече
?
ко
јесам
за
тај
,
нек
дигнути
рука
,
питати
Курјак
.
—
усвајати
се
!
рећи
остати
и
сав
дигнути
оба
рука
.
—
Па
,
замуцкивати
Ивка
,
ја
викати
,
вечерати
,
сас
Сика
и
Маријола
.
—
Шта
казати
?
!
оно
јесам
оне
вечерати
,
а
не
ја
.
ја
јесам
само
мезетисати
.
јесам
л
’
тако
?
—
тако
јесам
јесам
.
онај
јесам
бити
салте
мезенце
,
велим
Калча
.
—
уз
вино
,
брата
,
велим
Смук
,
а
како
ти
мислити
.
зар
онако
без
мезе
да
пити
ка
Шваба
?
!
да
вечерати
,
разумети
се
.
'
Оћемо
л
’
?
—
имати
ли
довољан
број
да
потпомоћи
овај
предлог
?
који
јесам
за
,
нек
устати
,
који
против
,
нек
сести
!
велим
непознат
.
сав
устати
;
скочити
и
Ивка
.
—
ама
кој
ви
јесам
овај
човек
?
питати
Ивка
,
гледати
он
.
—
Ааа
!
дивота
.
сав
јесам
за
,
па
и
сам
домаћин
!
дивно
,
домаћин
!
и
он
устати
!
први
скочити
!
тај
ја
се
допадати
!
велим
опет
онај
.
—
ама
кој
ти
рећи
да
јесам
,
ете
,
за
тај
устајати
?
!
Кој
јесам
па
ти
?
викнути
Ивка
.
—
ти
да
јесам
седити
;
туј
да
седити
!
рећи
он
Калча
императивно
.
срамота
бре
,
резил'к
!
Што
мислити
?
!
Мислиш
да
јесам
ја
па
немати
на
дом
вече
,
па
тај
за
тај
дођомо
?
!
како
бре
мислити
!
?
Јаз'к
,
болан
,
од
еснаф-човека
сас
еснаф-човеци
такав
зборење
!
и
теб
’
тај
јесам
слава
,
несрећа
!
—
ама
чек
’
де
!
нем
карање
!
попуштати
Ивка
!
ако
искати
вече
,
е
па
убаво
!
па
хтети
се
намера
нешто
и
за
вече
!
хо
,
мајка
!
—
Ће
се
намера
за
наш
браћа
!
ја
како
!
смејати
он
се
Курјак
.
—
о
,
Света
богородица
и
тај
па
Света
Ђорђија
—
шаптати
домаћин
—
како
хтети
овај
па
да
бидне
?
!
—
Па
убаво
хтети
бидне
.
—
ама
домаћица
ја
гу
немати
;
спавати
!
—
Па
хтети
’
гу
пробудити
!
зар
и
тај
па
да
ја
јесам
неки
мука
!
велим
Калча
.
—
А
,
тај
никако
!
тај
ја
хтети
никако
допустити
,
велим
онај
непознат
.
пре
хтети
да
погинути
крај
њен
кревет
,
него
да
допустити
!
—
бре
,
бре
!
викнути
Ивка
зачуђен
и
изненађен
,
па
се
окренути
онај
.
—
јесте
,
господа
,
тако
јесам
!
почети
непознат
.
тако
ја
частити
мој
...
—
Мор
какав
твој
част
,
викнути
Ивка
,
—
гуланфер
ниједан
,
и
ти
хтети
’
па
неко
да
частити
?
!
—
Госпођа
јесам
светиња
за
ја
.
и
само
преко
ја
мртав
моћ
хтети
до
њен
кревет
доћи
...
ја
не
дати
госпођа
!
—
госпоја
!
какав
госпоја
?
Зашто
госпоја
?
!
рећи
Ивка
и
стати
се
крстити
и
шетати
по
соба
.
—
онај
госпођа
,
наш
госпођа
;
жена
што
јесам
сад
тамо
у
кревет
,
велим
онај
.
—
Мор
,
да
оставити
ти
и
кревет
и
домаћица
!
план
домаћин
.
—
не
дати
ја
госпођа
,
тај
жена
не
дати
...
—
Која
жена
,
келешу
ниједан
!
ти
ли
јесам
гу
њојн
муж
,
тај
ти
да
гу
не
дати
?
!
викнути
Ивка
готов
да
се
бити
и
да
он
бити
.
—
батал
,
Ивка
!
викати
сав
.
—
Мор
,
што
да
баталити
;
како
да
баталити
!
ама
видосте
ли
он
,
што
јесам
зборити
,
кутак
,
за
домаћица
ја
?
!
он
ли
да
давати
и
не
давати
мој
кева
?
хо
,
мајка
...
—
е
па
де
,
ти
брати
бити
паметан
човек
!
велим
он
Калча
.
пијан
човек
,
зар
па
он
знати
што
зборити
!
он
јесам
јесам
саг
како
стока
,
јесам
л
’
тако
,
побратим
?
пијан
човек
што
знати
он
;
он
јесам
јесам
како
магаре
,
без
памет
и
па
без
ред
.
—
ама
па
кој
ви
јесам
тај
?
—
из
наш
јесам
друство
,
де
!
велим
Калча
.
—
Па
баш
ако
јесам
тако
,
ако
јесам
ко
на
терет
,
ја
моћи
и
да
ићи
.
—
да
јесам
ићи
,
господин
,
хтети
ти
бидне
убавачко
!
Тол'ко
ти
казивати
,
зашто
...
—
А
зашто
па
да
ићи
?
испречити
се
Калча
.
—
Па
доста
јесам
седети
.
А
имати
и
послати
.
—
јок
,
јок
!
гракнути
сав
.
—
ту
,
да
јесам
седити
сас
ми
!
велим
он
Калча
.
Мор
,
а
да
л
’
он
кој
знати
име
?
с
ко
бре
доћи
ти
?
Познаваш
ли
он
,
Мита
?
не
познавати
.
А
ти
,
Јована
?
ни
ти
зар
;
па
ни
ја
он
не
познавати
,
велим
Калча
,
а
ни
домаћин
он
па
не
познавати
!
како
бре
доћи
,
кад
ти
ники
не
познавати
?
питати
он
Калча
.
'
Оће
ли
да
он
избацити
из
кућа
?
—
Па
молити
ви
,
на
слава
се
и
не
звати
.
А
ја
доћи
.
А
сам
јесам
мало
час
видети
да
јесам
хтети
да
ићи
,
кад
јесам
домаћин
криво
што
тражити
вече
.
—
Што
,
и
Ивка
ти
терати
?
питати
он
Калча
.
—
Па
да
,
јесам
он
права
...
—
е
кад
ти
Ивка
терати
,
таг
хтети
да
остати
;
туј
сас
ми
хтети
’
остати
,
па
да
јесам
видити
ко
искати
Ивка
да
испудити
од
слава
.
Резил'к
од
Ивка
.
—
А
,
не
,
не
!
морати
да
ићи
.
—
ама
ти
хтети
’
да
ићи
!
рећи
Калча
и
набити
он
шешир
на
глава
.
туј
хтети
јесам
седити
сас
ми
!
Имаш
„
посао
“
.
е
,
и
овај
јесам
јесам
посал
!
—
морати
.
—
е
хтети
,
дете
!
велим
Калча
,
па
узити
новајлија
шешир
и
бацити
он
на
кров
од
кућа
.
да
он
собучемо
и
путина
,
а
таг
бос
нек
јесам
ићи
ако
моћи
.
.
ако
ли
?
—
е
па
добро
,
ја
хтети
остати
,
на
ваш
одговорност
!
рећи
и
остати
.
А
лагати
јесам
;
јесам
моћи
никако
.
Мучно
да
бити
и
до
врата
доћи
.
у
овај
он
јесам
кући
једнако
нешто
везивати
.
најпре
Маријолин
очи
,
а
сада
опет
вино
.
и
срце
и
нога
он
се
узети
у
Ивков
кућа
.
—
е
таки
ти
искати
!
велим
он
Калча
.
седити
јесам
,
побратим
.
Куче
мора
,
ела
да
пити
,
а
од
саг
хтети
’
јесам
јесам
побратимити
;
ја
с
теб
’
како
и
с
овијати
.
пити
и
љубити
се
.
—
’
Оће
ли
да
он
признавамо
за
побратим
,
како
и
ми
?
питати
она
Калча
.
да
он
примити
у
наш
друство
?
ако
ли
?
—
да
он
примити
у
друство
!
викнути
она
двојица
.
сретан
виђење
,
побратим
!
куцати
се
,
пити
и
окретати
данце
од
чаша
на
више
,
за
доказ
да
јесам
сав
тачан
и
исправан
.
—
Добра
,
јесам
се
ни
велик
сила
противити
,
рећи
онај
.
—
А
имати
ли
татко
и
мајка
,
побратим
,
питати
он
Калча
.
—Немам
,
велим
непознат
тужан
,
па
запевати
:
отац
немати
,
мајка
немати
на
свет
тај
;
давно
,
давно
у
гроб
јесам
ој
хлађан
!
немати
,
побратим
,
ни
отац
ни
мајка
,
па
ни
мио
сеја
,
да
загрлити
брата
око
врата
...
—
Чујеш
ли
,
несрећа
јорганџиски
,
што
јесам
зборити
човек
.
немати
ни
татко
ни
па
мајка
,
а
ти
он
пудити
из
кућа
.
Јаз'к
,
Ивчо
,
од
теб
за
тај
!
ама
ја
он
не
давати
;
јесам
ли
тако
,
побратимити
.
—
тако
јесам
.
—
А
што
бити
сас
вече
?
’
ајде
,
ашчија
ићи
па
гу
спрема
!
рећи
Калча
Курјак
.
ето
петао
како
појати
на
самнување
,
дизати
се
,
мора
,
дизати
се
,
ђузел-
ашчија
!
велим
Калча
који
јесам
,
кад
се
мало
накитити
,
радо
у
стих
говорити
.
Мор
,
видосте
ли
брука
:
велик
петао
а
ја
јоште
не
вечерати
?
!
—
А
,
зар
веће
се
познати
!
е
па
на
здравље
ви
!
рећи
Ивка
,
видити
она
како
се
куцати
и
љубити
с
нов
побратим
.
—
ти
јесам
туј
седити
,
велим
Калча
нов
побратим
,
ја
ти
не
давати
!
за
теб
’
хтети
да
погинути
,
таквија
јесам
човеци
ја
!
искати
да
видити
шта
тај
саг
моћи
онај
кутак
да
чинити
!
А
,
бре
,
окренути
се
Ивка
,
а
шта
бити
,
мора
,
сас
вече
?
—
ама
ене
ви
мутвак
,
па
јесам
прајети
што
миловати
.
имати
там
и
месо
,
и
’
леб
,
и
свашто
.
—
е
,
па
саг
ићи
јесам
,
’
ајде
!
Ивка
поћи
у
свој
соб
,
па
се
вратити
:
—
Мор
,
људи
,
ићи
јесам
дом
.
’
Оће
да
ја
доћи
гостити
на
патерица
,
те
бивати
ли
,
да
ве
јучерањи
наћи
ту
?
!
молити
она
домаћин
.
бивати
ли
,
бре
брата
?
!
—
ти
јесам
ићи
на
спавање
,
кокошка
;
а
за
ми
ич
брига
да
не
водити
.
„
бивати
ли
?
"
бивати
,
побратимити
,
а
зашто
па
да
пети
бивати
?
!
слава
јесам
,
а
на
слава
свашто
бивати
.
Домаћин
отићи
да
спавати
,
а
гостити
остати
да
се
веселити
.
Курјак
уредити
вече
,
а
Смук
донети
вино
,
и
кад
трећи
петао
запевати
,
а
гостити
се
посадити
за
богат
софра
.
Једоше
и
писати
,
певати
и
наздрављати
,
грдити
домаћин
,
а
хвалити
нов
побратим
свој
.
сванути
већ
увелико
.
устајати
по
комшилук
.
Чује
се
клапарање
нанула
у
комшиски
авлија
унаоколо
.
Истрчи
тек
по
неки
чупав
шалваруша
,
па
на
бунар
мити
бео
лице
и
провиривати
онако
неубрисан
кроз
тараба
да
видити
откуда
долазити
тај
жагор
,
бленути
у
комшиски
авлија
и
вод
она
се
цедити
са
полуопуштен
и
неубрисан
рука
.
сетити
се
да
јесам
газда
-
Ивка
слава
бити
,
па
одлазити
брзо
са
тараба
,
окретати
се
плашљиво
да
јесам
јесам
ко
видети
.
улица
пролазити
свет
.
Трче
девојка
на
чесма
,
пролазити
фурунџиски
момак
са
ђеврек
и
пењерлија
и
дерати
се
из
сав
грло
;
пролазити
жена
и
девојка
у
виноград
,
а
посред
она
по
један
магаре
,
на
који
јесам
сав
алат
,
хаљина
и
јестиво
.
пролазити
крај
мајстор
-Ивкове
кућа
,
чути
песма
и
галама
.
Ућуте
се
мало
да
боље
чути
,
а
после
се
гласно
смејати
и
одлазити
даље
свој
пут
.
сваки
знати
да
јесам
јуче
бити
мајстор
-
Ивка
слава
,
па
сваки
мило
,
јер
знати
да
јесам
и
мајстор
-
Ивка
мило
.
—
ама
још
ли
јесам
зар
туј
?
!
уздахнути
газда
-
Ивка
,
кад
се
пробудити
па
чути
велик
ларма
но
што
она
јесам
оставити
.
о
,
Света
Ђорђија
,
што
хтети
резил'к
да
напрајити
сас
ја
!
рећи
облачити
се
.
Ће
стизати
свет
на
патерица
,
па
мој
срам
у
свет
хтети
он
бидне
!
и
доиста
већ
јесам
почети
и
да
долазити
гостити
.
долазити
и
извињавати
се
што
јуче
јесам
моћи
да
доћи
.
Јучерашњи
гост
пити
у
један
а
данашњи
у
други
соба
.
овај
служити
исти
јучерашњи
девојка
,
а
онај
јучерашњи
сам
домаћин
и
шегрт
,
баш
онај
са
мајсторов
ципела
.
газда
-
Ивка
она
јесам
молити
и
молити
,
па
кад
тај
јесам
помоћи
,
а
он
јесам
само
тај
гледати
да
се
не
помешати
са
овај
нов
гост
,
па
се
сав
око
она
налазити
.
Кардаши
гунђати
на
овај
туторисање
.
замерати
он
што
правити
разлика
између
гост
,
па
оне
послуживати
сам
Маријола
,
а
она
тек
један
шегрт
.
—
А
зашто
ми
багателисати
домаћин
?
ја
да
јесам
тако
давнашњи
пријатељ
,
ја
тај
,
бог
ја
,
не
бити
трпети
.
зар
ми
шегрт
да
послуживати
,
као
да
ми
јесам
најмити
да
он
окопавати
кукуруз
!
А
побратим
?
питати
новајлија
.
—
истина
зборити
,
побратимити
.
’
ајд
’
да
он
посрамити
.
’
ајд
’
сас
мен
’
,
велим
Калча
.
па
он
узити
и
отићи
у
онај
други
соб
да
она
Маријола
послужити
.
—
Срећна
тај
патерица
,
домаћица
;
а
куде
јесам
домаћин
?
питати
Калча
.
Маријола
она
послуживати
,
а
они
сести
и
примати
част
тако
озбиљно
као
да
јесам
отоич
први
пут
доћи
у
овај
кућа
.
мало
после
ући
Ивка
и
замолити
она
да
не
кварити
онај
друштво
,
него
неки
се
вратити
.
велим
да
се
наћи
увредити
што
он
избегавати
.
једва
она
намолити
.
—
Мор
,
побратимити
,
рећи
Калча
новајлија
,
видити
ли
он
какав
јесам
шерет
овај
наш
Ивка
!
срамовати
се
од
ми
,
па
искати
да
не
испратити
у
други
соб
.
и
сав
наћи
да
јесам
тај
гадно
!
тај
она
јако
увредити
,
па
се
дигнути
да
он
оставити
кад
јесам
такав
,
тврдо
решити
да
он
више
ни
бог
не
примити
.
али
се
после
предомислити
и
отићи
сав
у
авлија
да
он
,
вео
,
не
каљати
соб
и
да
не
бити
ники
на
сметња
.
—
Што
искати
тај
?
питати
она
домаћин
,
видити
она
где
одређивати
место
.
—
ићи
у
авлија
.
овде
хтети
ја
,
кад
јесам
ти
баш
на
терет
тамо
у
соба
.
Знаш
,
(
па
намигнути
јетко
)
долазити
господа
,
преседник
,
пуковник
,
владика
,
адвокат
,
гардиста
,
инџилир
,
—
па
хтети
,
брата
,
да
се
ти
стидити
ради
ми
.
ја
овако
сиротињски
!
велим
Курјак
.
—
сиротињски
,
кад
несмо
господа
!
е
ли
јесам
сложан
?
питати
Калча
.
—
„
Ева
десница
,
вјерно
пружити
!
“
велим
непознат
.
—
сав
!
—
саг
...
Ваша
воља
!
уздахнути
домаћин
и
вратити
се
онај
у
соба
.
овај
остати
у
авлија
,
па
се
дати
на
посао
.
Изнеше
велик
ћипровачки
ћилим
,
па
он
прострети
по
трава
,
а
пометати
преко
он
јастук
са
миндерлук
и
поседати
.
Донеше
затим
леген
и
ибрик
и
пешкир
и
вино
и
продужити
пита
.
А
затим
викнути
један
фурунџија
и
купити
пењерлија
и
ђеврек
за
мезелук
.
јести
и
пити
.
А
Калча
се
дати
на
жао
,
па
се
дигнути
и
отићи
на
врата
од
соб
где
јесам
бити
гостити
,
па
зовнути
Ивка
.
—
Искочи
,
несрећа
,
тај
да
видити
срамота
и
резил'к
домаћински
.
да
видити
,
кутак
,
како
на
твој
слава
арчити
наш
пар
.
Резил'к
и
јаз'к
болан
.
и
тај
јесам
човек
домаћин
!
и
ти
се
водити
у
ред
еснаф-човеци
!
рећи
Калча
,
клеветати
Ивка
пред
гост
.
—
како
викати
’
рећи
Ивка
и
скочити
као
опарити
па
отићи
Калча
,
а
затворити
врата
за
себе
да
не
чути
гостити
.
—
Викам
салте
тај
,
да
јесам
ни
жив
и
здрав
,
а
убавачак
јесам
домаћин
.
јагурида
!
зар
твој
слава
,
а
ја
за
наш
пар
да
јесам
куповати
мезел'к
,
тај
да
не
поцрцамо
од
глад
.
па
мета
јесам
брати
при
ми
и
један
чирак
сас
један
рабош
,
тај
да
јесам
бележити
и
кол'ко
вино
попити
,
тај
и
тај
да
ти
платити
.
—
А
кој
ви
не
дати
да
ручати
!
не
л
’
двапут
вечерати
?
!
и
не
л
’
ви
река
’
за
мутвак
?
!
—
платити
и
за
Циганин
,
кад
се
ти
не
сетити
.
и
њи
’
хтети
сас
наш
пар
да
платити
!
—
за
какав
Циганин
зборити
!
А
куд
јесам
па
на
патерица
свирати
Циганин
!
ред
ли
јесам
?
—
А
ред
ли
јесам
па
и
тај
да
гостити
плаћати
Циганин
за
домаћински
весеље
?
!
—
Мор
искачати
људи
из
кућа
,
жив
ви
деца
,
и
ја
тако
ви
жив
!
—
ти
искачати
,
несрећа
домаћински
.
од
онакав
,
бре
,
друство
да
се
срамовати
!
викати
он
Калча
.
—
ама
како
рећи
!
питати
унезверено
домаћин
.
ко
да
искачати
?
!
—
Дошла
ти
јуче
господа
,
а
ти
сад
мислити
,
е
немати
већ
!
не
требати
ја
више
ни
тај
Мита
,
ни
тај
Јован
,
ни
тај
Мич
,
велим
ти
.
срамота
болан
!
велим
он
Курјак
.
—
зар
јесам
тај
дружељубље
!
питати
он
Смук
.
—
ах
бедан
српски
гостопримство
!
велим
непознат
.
—
Мор
кумити
ве
и
молити
како
владика
,
искачати
већ
.
Што
јесам
овај
,
бре
,
брата
!
питати
домаћин
,
наћи
се
у
чудо
,
јер
видити
да
се
почети
комшилук
скупљати
на
тараба
.
—
три
дан
јесам
гостински
,
тај
се
знати
ка
да
јесам
'
црвен
слово
у
календар
забележити
!
велим
Курјак
.
А
данас
јесам
тек
други
дан
...
—
Чујеш
ли
,
несрећа
,
топрв
други
дан
,
а
теб
’
тај
јесам
већ
млого
!
велим
Калча
.
—
о
,
Божа
господити
!
уздахнути
домаћин
и
просто
побећи
кад
видити
шта
се
свет
повешати
на
тараба
па
сехирити
,
а
међу
она
и
Јордан
комшија
,
с
који
се
Ивка
рђаво
живети
.
он
наћи
баш
данас
да
радити
нешто
око
тараба
,
да
сејати
ладолеж
!
Кардаши
продужити
весеље
и
без
домаћин
.
гостити
се
одбити
.
Побеже
и
Маријола
и
мајка
њен
.
Побеже
девојче
,
лепо
побећи
од
онај
новајлија
који
јесам
само
уздисати
,
сваки
час
метати
рука
на
срце
и
пратити
јесам
чезнећим
поглед
.
издевати
она
неки
име
,
па
сав
викати
:
„
о
,
Дулсино
,
погледати
на
твој
Росинанта
!
“
А
још
кад
се
попети
на
доксат
да
одекламовати
нешто
из
дело
„
лаворика
и
Просјачки
Штап
“
,
Маријолин
мајка
само
што
рећи
:
„
Јолче
дете
,
тај
дом
да
јесам
ићи
!
“
Престадоше
и
гостити
долазити
и
новајлија
се
опет
хтети
дигнути
и
отићи
,
али
он
тај
јесам
бити
могуће
,
а
и
шешир
он
јесам
бити
при
рука
.
и
тако
остати
сав
.
Домаћин
послати
жена
у
род
,
а
он
остати
.
како
јесам
после
ићи
,
хтети
причати
него
хтети
завршити
овај
глава
,
апеловати
на
машта
читалац
да
они
представити
себе
тај
.
ни
сам
јунак
овај
приповетка
јесам
знати
више
шта
јесам
радити
и
онда
јесам
ни
од
писац
тражити
да
он
знати
,
па
зато
хтети
овај
глава
и
да
бити
тако
кратак
.
глава
ТРЕЋА
МАРКОВ-ДАН
Мор
,
тако
ви
деца
жив
,
искачати
ја
једанпут
веће
из
кућа
!
молити
она
Ивка
сутрадан
,
кад
јесам
устати
и
чути
вика
и
наћи
она
где
се
веселити
још
једнако
.
—
Што
јесам
овај
,
бре
брата
!
јутроске
веће
трећи
јесам
дан
,
како
ја
се
набити
туј
у
кућа
,
како
да
јесам
реквизиција
!
—
Па
три
дан
се
знати
гостински
,
не
л
’
ти
рећи
отоичке
побратити
Курјак
.
па
кад
јесам
не
задржаја
два
дан
,
а
ти
се
стрпети
јоште
малко
,
за
данас
,
па
хтети
’
се
ја
како
људи
,
убаво
,
да
растурити
.
—
Мор
,
како
ти
па
тај
зборити
?
!
какав
јесам
тај
зборење
од
теб
’
па
,
Калча
?
!
како
јоште
данас
!
Мор
,
саг
се
дизати
!
не
ви
јесам
ни
срам
од
жена
и
деца
!
Јучерке
долазити
и
долазити
,
питати
ја
,
чекати
ве
,
па
ништо
!
и
јучерке
и
јутрос
долазити
,
па
ја
молити
—
ем
како
ја
молити
—
да
ве
напудити
,
не
смејати
,
викати
,
да
искочити
пред
ви
.
—
Ивка
!
викнути
Калча
,
у
жена
ич
да
ја
не
дирати
.
—
ама
кој
ти
па
дирати
у
жена
!
—
Чујеш
,
побратимити
,
у
жена
ич
да
ја
не
дирати
,
она
какав
јесам
јесам
,
нек
јесам
јесам
:
мој
јесам
јесам
жена
!
да
гу
не
дирати
,
зашто
хтети
свашто
да
бидне
.
А
деца
ја
имати
јесам
татко
,
па
се
ти
ич
не
бојити
да
хтети
остати
гладнети
!
љутити
се
Калча
.
—
Мор
,
кој
хтети
да
ви
послуживати
?
!
Мен
’
ја
душа
знати
како
ја
јесам
.
—
и
не
требати
ми
,
вала
.
сам
хтети
да
се
послуживати
ка
и
јуче
што
јесам
!
велим
Курјак
.
—
о
моћи
ја
да
се
послужити
и
без
госпођица
Маријола
!
велим
непознат
.
слободно
она
изручити
наш
наклон
и
рукољуб
!
—
е
,
саг
опет
па
Маријола
.
Јуче
домаћица
,
а
данас
па
Маријола
.
—
јесте
,
сам
хтети
.
не
требити
ми
он
.
ја
хтети
да
бити
подрумар
,
велим
Смук
,
а
Курјак
ашчија
,
а
ти
Калча
да
он
помагати
мало
и
да
се
постарати
за
Циганин
.
јесам
л
’
тако
,
браћа
?
—
А
ја
,
шта
хтети
ја
?
питати
нов
побратим
.
—
ти
,
побратимити
,
као
нов
,
ти
само
уживати
!
—
Уживам
ја
!
велим
онај
.
—
ама
кој
јесам
ти
,
бре
!
план
домаћин
.
Калча
,
мора
,
кој
ви
јесам
овај
човек
овден
?
—
истина
,
кој
бити
тај
!
Кој
он
довести
?
запитати
Калча
,
па
он
стати
гледати
.
како
ти
јесам
име
,
бре
?
—
побратити
се
звати
,
побратимити
!
„
е
па
дотле
,
а
куда
хтети
више
!
“
велим
новајлија
.
—
ама
зар
он
не
познавати
?
велим
Курјак
.
тај
овај
јесам
наш
побратим
.
Кршан
друг
,
већ
трећи
дан
с
ми
,
па
и
не
мислити
да
ми
издати
,
а
не
као
она
издајица
Ивка
.
побратим
,
да
се
куцнути
и
пољубити
.
—
Па
шта
сад
питати
,
кад
јесам
он
звати
?
—
Кој
он
јесам
зваја
,
ја
ли
јесам
он
зваја
?
викати
Ивка
.
Несам
ни
ви
зваја
,
тај
хтети
њег
’
саг
па
да
звати
!
—
Што
бре
рећи
?
питати
Калча
зачудити
.
Неси
он
зваја
!
па
да
он
напудити
!
А
кудити
он
,
мора
,
оставити
капа
?
ама
зар
тај
,
истина
,
неје
зваја
?
—
Па
на
слава
се
и
не
звати
.
разумети
се
нити
се
звати
нити
се
терати
гостити
са
слава
.
јесам
ли
тако
,
побратимити
?
велим
онај
и
пољубити
се
с
Калча
.
—
Ее
!
Ашколс'н
за
тај
реч
!
велим
Калча
и
потапкати
непознат
по
раме
.
убаво
јесам
,
мора
,
зборити
човек
!
е
за
тај
реч
,
побратим
,
да
се
чукнути
и
испинемо
по
чашка
.
окренути
гу
,
да
гу
видити
данце
.
куцати
се
.
Окрећу
чаша
на
доле
,
а
данце
горе
.
—
е
саг
тај
признавам
за
побратим
!
—
јесам
л
’
,
Ивка
,
а
како
он
оно
бити
име
?
запитати
он
полако
Курјак
.
—
глава
да
скршити
,
откуд
он
па
ја
да
знати
име
,
кад
он
ономатке
топрв
и
вида
’
!
с
ви
бити
дошеја
.
—
Неје
с
ми
дошаја
,
ама
хтети
с
ми
да
ићи
.
Чујеш
,
побратимити
,
седити
јесам
ти
туј
,
па
хтети
’
заједно
,
дружески
хтети
’
да
јесам
ићи
,
у
куп
.
—
ама
тај
ве
ја
и
молити
,
велим
Ивка
;
да
јесам
ићи
—
ама
ја
хтети
’
ићи
,
теке
викати
за
теб
’
хтети
бидне
срамота
,
а
за
ми
,
да
казати
,
јок
!
велим
Калча
.
—
од
сутра
се
не
познавати
више
,
а
данас
хтети
још
за
онај
наш
стар
пријатељство
да
остати
,
а
бог
неки
ти
судити
,
што
ми
обрукати
!
велим
Курјак
.
—
обрукати
ви
ја
!
одговарати
Ивка
.
—
Теб
’
хтети
да
резити
чаршија
,
велим
Калча
,
а
ја
па
хтети
’
јесам
јесам
онија
стар
кардаш
!
Шта
хтети
веселити
Ивка
него
она
опет
оставити
.
паметан
попуштати
,
па
тако
и
он
.
Побеже
лепо
човек
из
свој
родити
кућа
у
чаршија
.
он
у
чаршија
а
жена
у
род
,
а
кућа
оставити
што
се
казати
на
Бог-душу
.
Осташе
кардаш
и
опет
сам
.
од
ћипровачки
ћилим
начинити
формалан
шатор
,
па
се
преселити
у
он
.
око
овај
доба
јесам
формално
узурпирати
сав
власт
и
сав
права
весео
Ивка
,
чији
јесам
функција
као
домаћин
престати
.
и
кујна
,
и
подрум
,
и
ћилер
,
сав
јесам
бити
у
њихов
рука
.
Калча
јесам
изнети
пушак
и
фишек
и
убијати
кокош
,
а
Курјак
она
јесам
са
један
реквириран
шегрт
из
комшилук
чупати
и
навртати
на
ражањ
па
пећи
.
сав
јесам
бити
у
посао
.
Калча
она
јесам
само
за
кратак
време
(
и
тај
с
њихов
допуштење
)
оставити
,
да
отрчати
часком
до
кућа
.
сетити
се
,
као
добар
домаћин
,
свој
Чапа
,
па
јесам
отићи
да
он
довести
;
а
Чапа
хтети
имати
три
дан
посао
по
авлија
!
—
„
ако
ли
да
искочити
за
часак
до
дом
,
за
Чапа
?
Веће
трећи
дан
како
се
не
видомо
,
а
и
ви
он
не
видосте
,
тај
да
он
довести
.
А
,
ако
ли
?
“
питати
она
Калча
.
А
успут
хтети
и
ко
још
позвати
на
слава
и
послати
Циганин
,
ако
какав
срести
успут
.
кад
јесам
после
доћи
с
Чапа
,
сав
јесам
се
обрадовати
Чапа
и
поздравити
он
,
а
и
он
она
на
сав
начин
,
тај
јесам
,
махање
реп
;
а
после
јесам
одмах
Чапа
отићи
у
један
ћошак
,
где
јесам
бити
огризина
,
и
задубити
се
у
посао
и
јесам
се
више
мешати
амо
.
после
подне
тај
трећи
дан
кренути
се
Ивка
свој
кућа
да
учинити
и
овај
још
,
последњи
покушај
;
тврдо
решити
да
она
милом
а
у
крајњи
случај
и
силом
испратити
из
кућа
и
скинути
с
врата
.
А
бити
јесам
већ
и
крајњи
време
!
јер
од
Хомеров
доба
јесам
ваљда
таки
зулум
бити
,
него
онда
у
Итака
и
сад
у
Ивков
кућа
@card@
,
@card@
и
@card@
април
.
јер
кардаш
јесам
се
у
Ивков
кућа
разбашкарити
не
друкче
него
као
оно
негда
Пенелопин
просилац
у
Улисов
,
па
се
тај
син
частити
!
и
да
јесам
за
Ивка
на
велик
брука
овај
упоређење
—
Пенелопин
просилац
јесам
се
бар
частити
за
одсутан
Улис
,
па
тај
и
који
како
;
али
овај
за
жив
и
присутан
Ивка
,
а
тај
јесам
тек
она
брукати
!
Стиг
и
ући
у
свој
рођену
кућа
полако
и
обазриво
.
—
охо
!
здраво
,
побратимити
!
викнути
они
испред
шатор
.
—
зар
ја
слава
,
а
ти
ни
откуд
.
седити
,
побратимити
.
раскомотити
се
као
код
свој
кућа
!
рећи
Смук
,
ко
тек
сад
бити
—
ама
онако
темељан
—
ухватити
пиће
.
А
Ивка
стати
,
па
она
гледати
.
—
ама
,
људи
,
видети
ли
чудо
,
где
ја
немати
жена
!
одакле
ићи
,
побратимити
?
питати
он
Смук
.
—
из
чаршија
јесам
дођо
?
велим
Ивка
.
—
А
кад
ићи
одатле
,
а
да
л
’
видити
,
бог
ти
,
где
мој
жена
?
—
Па
она
јесам
седити
дом
,
како
један
домаћица
од
ред
,
а
не
како
њојн
муж
,
како
ти
!
велим
Ивка
.
—
Па
где
јесам
,
кад
јесам
дома
?
питати
он
Смук
.
—
Па
код
свој
кућа
јесам
јесам
,
а
да
куде
хтети
да
бити
?
—
А
чији
јесам
овај
кућа
,
бре
пезевенк
?
!
питати
он
Смук
,
а
шкрипити
зуб
,
јер
он
се
учинити
да
Ивка
хтети
да
он
отети
кућа
.
—
Па
мој
јесам
јесам
,
мој
.
Што
мислити
?
!
салте
мој
,
ни
толко
—
и
показати
на
црн
испод
нокат
—
немати
у
управа
фонд
,
ни
па
код
воскар
онија
.
—
ама
зар
овај
твој
кућа
?
чудити
се
Смук
.
е
,
чути
ли
људи
луд
човек
шта
зборити
:
његов
кућа
!
А
где
јесам
мој
?
—
Па
твој
кућа
у
твој
сокак
.
—
ама
три
дан
се
јесам
мако
из
кућа
и
сад
он
да
ја
учити
који
јесам
мој
кућа
!
е
,
мој
Ивка
,
мој
жалосни
побратим
!
жалити
он
Смук
.
Ида
,
ићи
боље
,
па
се
испавати
.
Што
пити
,
кад
ти
шкодити
!
—
А
чији
јесам
овај
сокак
,
бре
?
—
Па
мој
јесам
јесам
сокак
!
велим
Ивка
.
—
Јес
’
,
јес
’
,
брата
,
твој
кућа
,
твој
сокак
,
твој
град
,
твој
и
Србија
.
сав
јесам
твој
,
а
ја
немати
ништа
!
ни
ја
,
ни
Курјак
,
ни
Калча
,
ники
ништа
немати
,
само
јесам
богат
Ивка
,
јорганџија
.
А
ја
јесам
бескућник
,
један
гурбет
.
ни
тај
Курјак
,
ни
тај
Калча
,
ни
ники
немати
ништа
само
...
—
фала
,
фала
,
побратимити
Ивка
...
који
јесам
ја
тај
од
ти
дочекати
...
хукнути
Ивка
,
па
ућутати
.
стати
се
шетати
по
авлија
неки
време
,
па
се
вратити
као
да
се
нешта
срећно
сетити
.
—
е
,
па
шал
бити
,
шал
де
!
—
јесам
тај
шал
!
с
мој
кућа
не
дати
ја
ники
да
се
шалити
!
тај
јесам
за
шал
.
—
е
,
па
,
ете
,
признавати
;
твој
јесам
јесам
кућа
,
салте
твој
.
—
и
јесам
!
рећи
одлучно
Смук
.
мој
,
ја
како
!
и
убити
свако
,
ево
с
овај
пушак
,
ко
хтети
да
ја
јесам
отети
!
твој
кућа
!
ваљда
јесам
ја
женин
брат
,
па
да
јесам
с
ти
делити
!
рећи
Смук
,
па
мета
пушак
преко
крило
.
—
твој
,
бре
брата
,
твој
!
хукати
Ивка
.
А
ја
јесам
јесам
салте
дошеја
да
ве
водити
код
мен
’
малко
.
ела
ти
,
извол'те
,
друство
!
Извол'те
,
поскокните
малко
до
мен
’
на
пијење
и
једење
!
—
куда
?
питати
он
они
.
—
код
мој
кућа
,
не
л
’
ви
река
’
!
рећи
Ивка
.
—
Па
да
ићи
!
рећи
Калча
и
онај
.
—
јок
,
јок
!
викати
Смук
.
јесам
ја
ка
Ивка
.
он
терати
гост
из
кућа
,
а
ја
она
не
пуштати
.
други
јесам
ја
човек
.
да
гинути
,
бре
,
заједно
!
—
сав
у
куп
да
гинути
!
пристајати
Калча
.
—
Мор
са
црн
земља
хтети
да
он
сравнити
и
саставити
,
шкрипити
Смук
зуб
,
ко
се
само
макнути
одавде
.
ту
да
остати
!
А
Ивка
нек
ићи
,
јесам
,
вала
,
никад
ни
бити
за
друштво
!
рећи
Смук
презриво
.
—
молити
ти
,
побратимити
,
сал
'
за
један
реч
,
велим
Ивка
.
—
Ништа
немати
да
ја
молити
.
ја
ти
не
терати
,
ка
ти
ми
,
али
гостити
да
ја
не
преотимати
,
ако
ти
јесам
глава
мити
,
велим
он
Смук
—
а
који
јесам
ја
доста
да
јесам
ја
тај
од
ти
дочекати
после
толико
време
наш
дружески
живовање
,
тај
ја
,
побратимити
,
жалити
...
и
умрети
,
умрети
,
побратим
,
а
тај
ти
опростити
хтети
заиста
!
Калча
,
сипати
у
чаша
,
домаћин
служити
,
а
не
гуланфер
.
—
Хеее
,
побратимити
Ивчо
,
подсмевати
он
се
Калча
,
на
тај
траг
зајац
немати
он
.
видити
опет
Ивка
да
јесам
насести
,
и
да
он
,
што
казати
,
тај
барут
јесам
упалити
,
па
она
оставити
и
стати
се
шетати
по
авлија
и
онако
скоро
блесаст
гледати
вашар
по
она
.
и
сасвим
махинално
сагнути
се
и
дигнути
један
сомотски
јак
,
манжетна
и
парац
од
нечији
штап
.
окренути
се
и
поглед
сав
и
видити
да
ники
не
фалити
јак
.
ко
ли
јесам
,
Божа
,
заборавити
овај
јак
и
преломити
штап
?
питати
се
у
себе
Ивка
.
да
ли
јесам
оставити
јак
,
кад
јесам
он
заустављати
или
избацивати
,
и
ко
јесам
сломити
штап
и
о
шта
он
јесам
сломити
,
ко
тај
знати
!
да
она
питати
,
не
вредити
;
ко
знати
шта
хтети
он
одговорити
;
а
бог
знати
да
ли
знати
и
да
ли
се
већ
и
сећати
свега
тај
.
тај
хтети
се
мучно
икад
дознати
,
а
тешко
да
хтети
он
,
вала
,
и
оно
јарко
сунце
проказати
.
тако
јесам
мислити
Ивка
,
шетати
се
погружити
,
и
,
што
рећи
наш
стар
,
у
недоумјенију
.
гледати
онај
сомотски
јак
,
па
он
баш
бити
срамота
од
онај
поган
Јордана
,
који
и
данас
још
једнако
радити
око
тараба
и
сејати
ладолеж
уз
тараба
.
—
побратимити
!
ела
овам
’
при
ми
на
винце
.
Опрамо
и
чаша
,
да
се
поубав
моћи
да
пити
.
—
Мор
,
остати
’
ја
па
ти
!
—
е
па
ићи
,
ићи
кад
јесам
река
!
викнути
сав
на
он
.
—
молити
ве
,
браћа
,
и
пријатељ
,
и
друство
!
јесам
л
’
јесам
кристијанин
и
Срба
,
јесам
ли
јесам
Турчин
или
Татари
или
Зејбек
;
какав
јесам
вера
?
Излегајте
ја
из
кућа
,
тол'ко
ве
молити
!
—
бре
,
бре
!
гле
шта
зборити
!
рећи
Смук
и
испасти
пушак
у
вис
.
А
од
кад
јесам
овај
твој
кућа
?
—
од
прекојучер
неје
,
вала
,
видити
веће
ни
мој
!
велим
Ивка
.
А
бре
,
брата
,
па
млого
јесам
!
—
много
јесам
кад
бити
!
велим
новајлија
и
искапити
чаша
.
—
ти
да
јесам
ћутети
,
келешу
ниједан
!
—
планути
Ивка
,
а
после
се
опет
умирити
,
узити
скроман
позитура
и
настава
:
—
ићи
бре
,
зар
ви
се
неје
досадити
?
!
па
стати
на
прст
да
ређати
:
Дођосте
,
сести
,
писта
,
ручати
и
па
писта
;
вечерати
,
фруштуковати
и
па
писта
;
спавати
,
пуцати
,
кокошке
ја
потепати
,
чирак
ја
избити
,
комшил'к
узбунити
,
по
кућа
ја
тараф
тараф
начинити
,
резил'к
ја
напрајити
!
па
што
јоште
искати
да
прајети
?
јесам
ли
јесам
кристијанин
,
јесам
ли
духати
имати
?
!
е
па
несам
јесам
ни
ја
Хаџи-
Михал
,
тај
да
потеглити
тол'ки
арч
!
—
јок
,
јок
!
викнути
сав
.
ићи
ти
!
—
ама
кој
да
ићи
,
план
Ивка
,
ја
ли
да
ићи
?
!
Мор
,
хтети
’
да
искочити
,
па
сав
хтети
’
да
појати
.
како
невеста
хтети
’
искочити
,
сал
’
док
јесам
окнути
комшил'к
...
па
мој
момак
и
мој
чирак
,
таг
хтети
ве
видити
!
—
ко
да
викнути
?
!
ко
,
детенце
!
викнути
Калча
.
Мор
крв
хтети
да
легнути
,
како
код
Келе-
Кула
у
стар
време
,
ако
јесам
баш
за
тај
.
Ћу
ве
потепати
сас
пушак
како
зајац
.
Ће
ти
се
разлетети
перје
по
авлија
и
по
комшил'к
како
на
јаребица
,
кад
ве
ја
сал
’
узети
на
око
сас
овуј
пушак
.
—
Па
...
јесам
л
’
хтети
’
да
искочити
?
—
Нећемо
.
—
Мор
у
општина
хтети
ве
тужити
.
—
Хајд
за
пут
!
смејати
он
се
Калча
.
с
решето
ли
се
плашити
мечка
?
!
Хе-хе-е
!
на
тај
траг
зајац
немати
он
!
—
Лела
,
мајка
,
што
да
прајети
?
!
рећи
Ивка
полазити
.
да
се
тужити
,
хтети
ја
ники
веровати
!
Пропадо
’
дибидуз
!
Пође
права
на
врата
и
стати
се
шетати
испред
кућа
и
мислити
.
—
Мор
,
који
да
казивати
мој
брука
!
за
овај
имати
ли
јоште
кад
год
у
свет
тужба
?
!
велим
Ивка
у
себе
,
па
се
вратити
.
—
Мор
,
јесам
ли
хтети
’
да
ја
оставити
кућа
,
да
не
пуцати
брука
и
од
мен
'
и
од
ви
?
!
—
Нећемо
,
овден
’
хтети
остати
!
велим
Калча
.
—
овако
ве
молити
,
рећи
Ивка
и
скинути
капа
и
метнути
јесам
пред
нога
на
земља
,
ићи
јесам
дом
!
—
Мор
,
какав
идење
тај
па
помињати
?
викнути
Калча
.
за
тај
ич
да
не
помињати
,
Ивка
!
ода
овај
ћошак
од
кућа
там
’
што
јесам
,
да
неси
улегнуја
у
авлија
сас
тији
реч
,
зашто
хтети
погинути
;
мртвак
јесам
!
рећи
Калча
силно
и
узити
пушак
од
Смук
.
—
ама
зар
па
на
мој
слава
да
погинути
!
рећи
жалосно
,
и
танак
глас
,
па
сасвим
махинално
стати
иза
ћошак
као
иза
неки
демаркациони
линија
.
Што
да
погинути
!
...
одлазити
бре
!
—
у
књига
хтети
се
,
мора
,
писувати
и
чета
по
за
ми
:
како
јесам
убијати
побратим
побратим
;
како
јесам
погинуја
домаћин
један
,
ете
,
на
слава
!
велим
Калча
још
силан
глас
.
—
да
погинути
!
стрести
се
Ивка
иза
ћошак
.
А
зашто
да
погинути
?
питати
се
сам
Ивка
.
—
Кој
он
јесам
убијати
?
хтети
питовати
човеци
по
за
ми
.
убијати
он
јесам
,
ете
,
Калча
побратити
!
хтети
рећи
друга
.
А
зашто
он
јесам
убијати
?
—
убијати
он
јесам
дек
’
се
срамуваја
од
друство
и
неје
држаја
слава
јесам
.
—
ако
,
ако
,
хтети
рећи
,
посветити
он
се
!
Неје
он
Калча
убијати
,
слава
његов
он
јесам
убити
!
зар
наш
стар
прести
ми
—
хтети
рећи
они
—
пет
стотин
’
година
,
бре
брата
,
држати
и
чувати
слава
—
ем
у
онај
зулум
очувати
гу
!
—
да
се
,
демек
,
разазнавати
који
јесам
од
време
Срба
,
а
несмо
ни
тији
Грк
,
ни
Цинцарин
,
ни
па
Бугарин
—
а
он
саг
зар
,
у
овај
слободија
,
па
да
гу
батисовати
?
!
ако
,
ако
!
и
требати
таки
да
он
се
направити
!
хтети
рећи
човеци
.
Неје
Калча
кабајет
!
Неје
Калча
убијати
побратим
,
убијати
јесам
кутак
,
никакав
вера
јесам
убијати
Калча
,
цврст
вера
!
завршити
висок
глас
,
па
закрвавити
очи
и
зашкрипити
зуб
.
—
о
,
Света
-Ђорђијо
,
велим
Ивка
који
јесам
иза
ћошак
сав
овај
слушати
,
лупати
се
у
груда
,
тај
ја
овај
сав
напрајити
;
а
саг
јесам
ћутети
,
те
ја
не
курталисујеш
!
!
Што
јесам
па
баксуз
,
тај
ја
нигде
у
свет
немати
!
Што
да
чинити
,
који
’
да
јесам
на
давија
ићи
?
!
рећи
па
поћи
,
али
се
опет
вратити
натраг
,
па
помолити
глава
иза
ћошак
.
—
и
јоште
последњи
пут
ве
молити
...
—
ни
корак
на
куде
ми
да
неси
пошеја
—
викнути
Калча
и
наперити
пушак
—
зашто
јесам
саг
у
овај
час
мртвак
!
—
докле
хтети
се
карати
,
мора
,
како
Циганин
!
чути
се
глас
Јордана
,
комшија
.
Што
јесам
овај
,
бре
брата
;
мало
ли
ви
бити
два
дан
!
Ела
јесам
у
цигански
мали
,
тај
тол'ко
викање
и
свађање
и
карање
!
ја
јесам
бре
порески
глава
...
порез
плаћати
бре
,
двадесет
и
три
динар
!
...
Ивка
само
хукнути
.
—
е
па
сал
’
да
јесам
знати
да
јесам
тако
...
Ааа
!
за
убивање
ли
јесам
?
—
Мор
што
да
арчити
барут
џабе
.
Ће
натуткати
Чапа
на
теб
’
,
рећи
Калча
и
потурити
пушак
на
страна
.
Ништо
ја
убивати
путина
,
велим
Калча
,
свлачити
ципела
и
навлачити
Ивков
папуча
.
Мор
,
тај
хтети
’
топрв
по
саг
да
видити
мука
од
ми
.
Зашто
мен
’
ја
саг
требати
да
јесам
рахат
малко
!
—
е
,
жена
киселити
,
рећи
Ивка
,
полазити
и
закопчавати
капут
љутит
,
кад
видити
како
се
Калча
на
тенан
раскомоћивати
,
кад
не
разбирати
човешки
,
а
ја
хтети
ве
питати
,
што
хтети
’
прајети
,
кад
ви
доћи
девер
из
општина
.
ако
јесам
сас
зор
,
е
па
и
ја
јесам
убавачко
умети
!
Уа-а-а
!
А
по
он
!
осути
се
из
авлија
,
а
Калча
испасти
пушак
за
Ивка
који
побећи
права
пут
општина
.
—
А
видосте
ли
кутак
ниједан
,
како
се
срамовати
од
наш
друство
?
!
Рђа
ниједан
!
псовати
Калча
.
„
Уа-а-а
!
А
по
он
!
“
чути
Ивка
како
се
орити
иза
он
и
ако
јесам
прилично
поодмакнути
од
кућа
.
Пошавши
у
општина
,
застати
мало
несрећан
Ивка
и
окренути
се
на
кућа
и
погледати
на
себе
,
као
да
се
јадник
хтети
уверити
,
јесам
ли
тај
његов
кућа
и
јесам
ли
тај
он
,
Ивка
Мијалковић
,
јорганџија
.
збунити
се
човек
,
па
не
знати
ни
шта
радити
од
чудо
што
он
јесам
снаћи
.
Иђаше
тако
погружити
и
замислити
права
општина
,
мислити
у
себе
,
како
враг
само
да
отпочети
свој
тужба
;
а
да
таки
тужба
јесам
бити
—
да
домаћин
тужити
свој
гост
а
још
уз
тај
и
побратимити
—
од
како
јесам
свет
и
век
,
тај
јесам
знати
Ивка
и
тај
он
јесам
баш
највише
и
тиштати
.
зато
јесам
ићи
кроз
улица
занет
у
мисао
,
кад
он
зауставити
и
тргнути
из
мисао
неки
познаник
.
—
А
баш
добро
кад
тај
вида
’
,
газда
-
Ивка
!
извинити
ја
,
ал
’
баш
јесам
мого
.
јесам
ти
мого
доћи
на
слава
...
знати
како
јесам
...
посо
...
а
јесам
ни
бити
овде
—
велим
онај
.
па
...
моћи
да
се
љутити
,
или
да
ја
нешто
замерити
!
—
Ич
се
не
бринути
.
нем
љутење
.
знавати
се
де
...
имаја
јесам
посао
,
брата
,
е
де
,
знати
како
јесам
!
рећи
Ивка
,
извлачити
рука
из
онај
рука
и
хтети
да
поћи
.
—
А
до
година
ја
хтети
тај
већ
,
надати
се
,
поправити
.
Божа
здравље
!
па
кад
ли
ти
се
до
година
набити
у
кућа
!
леле
,
мајка
и
девет
отац
,
што
хтети
да
се
наплатити
за
овај
што
јесам
овај
година
тако
јефтин
проћи
!
Мор
,
па
хтети
да
ми
се
ратосиљати
!
смејати
се
онај
и
трести
преплашен
и
смрзнут
Ивка
,
да
се
и
он
смејати
.
—
Извол'те
,
брата
,
извол'те
!
прошаптати
Ивка
.
Мен
'
хтети
да
ја
мило
бидне
.
—
Па
кад
ти
се
набити
у
кућа
—
слушати
ли
,
мора
,
ти
—
хтети
ти
,
вала
,
ни
сав
три
дан
окрпити
!
Знаш
ја
,
фала
бог
,
да
јесам
весељак
,
па
кад
засести
,
а
ја
онда
не
знати
шта
јесам
доста
!
Ха-ха
!
смејати
се
и
трести
Ивка
,
да
се
и
овај
смејати
.
А
што
јесам
се
,
мора
,
смрзо
,
што
јесам
кисео
?
!
А
,
мора
?
—
ама
ништо
,
брата
,
викати
,
хтети
’
да
ја
поцепати
капут
,
брата
,
рећи
Ивка
танак
и
плачеван
глас
.
—
Мор
,
какав
капут
;
ти
знати
ја
,
фала
бог
!
од
ја
,
вала
,
добар
пријатељ
знати
да
немати
.
—
Мор
,
како
да
ти
не
знавати
!
све
ве
убаво
познавати
.
ама
имати
јесам
посао
...
—
е
,
дакле
,
извинити
ја
!
А
до
година
,
ка
што
тај
река
’
,
држати
се
добро
!
с
бог
!
—
Лела
,
мајка
,
говорити
Ивка
идући
општина
,
јоште
се
несам
ни
од
овијати
овогодишњи
'
курталисаја
,
а
овај
ја
веће
капарисује
за
онуј
други
година
!
Живот
немати
!
еј
,
мајка
,
што
ја
родити
баксуз
!
ах
!
светити
Ђорђија
!
рећи
и
стати
се
лупати
у
груда
као
човек
кад
неко
претити
.
и
несрећан
домаћин
,
Ивка
,
ступити
у
предсобље
општински
суд
.
ту
затећи
пандур
што
пријављивати
,
где
седити
пред
врата
заседање
на
један
углачан
пањ
на
који
јесам
седети
и
глачати
он
већ
неких
двадесет
и
три
пандур
-пријавника
пре
он
.
дремљив
и
лен
,
као
сваки
наш
пандур
,
и
не
окренути
се
,
нити
дигнути
глава
да
видити
ко
јесам
и
зашто
јесам
доћи
,
него
загњурити
глава
у
шака
а
лакат
одупрети
о
колено
,
па
гледати
како
се
мува
шетати
по
прљав
под
предсобље
;
седити
,
гледати
и
зевати
као
какав
шаров
.
патити
и
он
од
онај
—
тако
јако
распрострањен
по
сав
наш
надлештво
—
пандурски
,
тако
да
он
назвати
,
силина
који
немати
лек
.
мрзовољан
и
разочаран
,
мрзети
на
сав
.
мрзети
он
и
што
јесам
жив
,
мрзети
он
и
онај
мува
—
што
он
већ
по
сахат
узнемиривати
—
са
свој
рођеног
нос
да
отерати
шака
.
кад
он
стар
питати
,
одговарати
и
којекако
;
а
кад
он
питати
млад
—
баш
никако
.
много
јесам
што
шта
видети
и
доживети
и
ништа
он
више
не
моћи
да
зачудити
нити
изненадити
.
—
Седиш
јесам
?
отпочети
Ивка
.
—
ето
сједим
—
рећи
,
па
развалити
вилица
као
змијски
цар
и
стати
зевати
—
сједим
па
немати
кад
.
—
господин
-
приседник
имати
ли
он
туј
?
запитати
Ивка
.
—
Ена
он
,
боме
,
ђе
сједи
у
засједање
!
одговорити
пандур
зевати
,
а
нити
се
дигнути
нити
он
погледати
.
—
да
ја
пријавити
код
господин
.
рећи
:
Ивка
,
јорганџија
,
искати
да
уићи
до
теб
’
!
Сал
'
јесам
тај
рећи
,
а
он
хтети
да
ја
знати
.
А
рећи
:
зорт
он
јесам
ништо
!
Сал
’
на
два
реча
!
рећи
.
—
лијепо
!
рећи
пандур
и
лено
устати
,
погладити
шака
брк
и
ући
.
„
пустити
он
!
“
чути
се
глас
из
заседање
,
и
Ивка
ући
.
председник
јесам
баш
нешто
свршавати
.
Ивка
стати
и
причекати
,
окретати
капа
и
гледати
по
соба
.
заседање
бити
леп
простран
дворана
,
лепо
и
укусно
наместити
са
многи
урамљен
и
по
зид
повешан
фотографија
од
негдашњи
триумфалан
капија
од
американ
,
од
који
јесам
обично
први
луд
киша
дар-мар
направити
,
те
она
се
сутрадан
крсни
име
јесам
знати
.
око
сто
поређан
столица
и
леп
фотеља
,
сав
нов
и
чисто
.
на
један
фотеља
легати
преломљен
кишобран
и
један
бестрага
улубљен
и
процепан
шешир
са
испао
постава
(
corpus
delicti
неки
кривица
од
ђурђевдански
слава
)
,
што
јесам
баш
тада
наређивати
г
.
председник
писар
да
однети
у
кривички
одељак
.
А
затим
јесам
дигнути
обрва
и
нешто
прегледати
неки
акт
,
пуштати
густ
дим
и
не
гледати
Ивка
.
овај
постојати
мало
,
па
се
после
накашљати
да
да
абер
од
себе
.
г
.
председник
дигнути
глава
и
поглед
на
тај
страна
,
и
опазити
Ивка
у
онај
његов
,
читалац
већ
добро
познат
,
дугачак
црн
салонски
капут
и
свилен
прслук
са
цветић
у
саксијица
и
са
онај
његов
зелен
свилен
машлија
.
сасвим
онакав
какав
бити
онај
јутро
на
дан
слава
,
кад
још
бити
и
сматрати
се
за
срећан
човек
,
само
он
брада
избити
за
овај
три
дан
,
па
он
лице
још
више
дати
мизеран
изглед
.
стајати
тако
смерно
и
преподобан
,
а
у
рука
држати
нешто
завијено
у
шамија
.
—
А
,
тај
јесам
,
Ивка
,
а
ја
баш
овај
твој
ствар
гледати
.
—
јесте
,
господин
,
ја
јесам
јесам
!
велим
танак
глас
Ивка
и
развити
онај
шамија
,
па
извадити
из
она
један
савијен
хартија
,
метнути
јесам
пред
председник
,
па
се
смерно
измакнути
и
тихо
искашљати
.
—
Па
шта
јесам
,
Ивка
?
запитати
он
председник
,
и
узити
ћилибарски
муштикла
,
повући
један
дим
,
па
јесам
лепо
оставити
преко
раскречен
маказе
,
и
развити
хартија
што
јесам
донети
Ивка
,
па
јесам
стати
разгледати
.
—
Шта
ти
јесам
овај
?
запитати
он
зачуђен
председник
.
—
Ништо
не
знати
,
господин
,
чета
јесам
јесам
,
велим
Ивка
,
па
се
повући
зид
.
—
тапија
?
!
велим
председник
.
добро
,
па
што
хтети
ја
сад
она
?
—
ја
јесам
ништо
не
зборити
,
господин
.
зборити
јесам
ти
.
Човек
јесам
писмен
,
па
сал
’
тај
да
ја
прочетиш
:
е
ли
тапија
гласити
на
мен
’
,
и
е
ли
јесам
тај
тапија
од
мој
кућа
?
!
сал
тол'ко
!
—
јесте
,
на
ти
гласити
...
па
шта
онда
?
—
е
ли
јесам
ја
сајбија
од
мој
кућа
—
е
ли
јесам
па
сајбије
станути
,
у
сагашњи
уставан
држава
,
онија
безаконик
там
’
?
—
ама
,
па
шта
јесам
тај
бити
?
питати
председник
.
—
Мор
видити
ли
ти
,
господин
-
приседник
,
онија
—
и
показати
рука
на
онај
страна
где
он
јесам
кућа
—
што
напрајити
сас
мен
’
и
мој
кућа
?
!
па
ти
молити
,
господин
,
да
прочетиш
у
закон
:
е
ли
јесам
предвидеја
законодавац
овакав
случај
и
написаја
ники
параграф
?
—
А
шта
јесам
тај
бити
?
запитати
благ
глас
председник
и
стати
намештати
цигара
,
да
не
бити
прогорети
зелен
чоха
.
—
Лошо
,
господин
...
живот
немати
...
од
зулум
побего
’
до
теб
’
...
—
А
од
ко
тај
?
—
Мор
,
срамовати
се
и
да
ти
казати
...
ама
,
ете
,
викати
хтети
’
ја
веровати
!
од
како
се
слава
слава
,
такав
ништо
тешко
да
бити
у
свет
,
ете
!
па
јесам
искочити
до
теб
’
да
ти
питовати
,
господин
-
приседник
:
имати
ли
он
у
овуј
земља
закон
за
онија
безаконик
,
што
јесам
,
ете
,
саг
у
мој
кућа
?
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
,
и
тај
баш
ти
да
снаћи
,
сав
ти
!
А
од
који
тај
безаконик
?
—
од
онија
несрећник
,
трескати
ги
фаћати
!
онај
Мита
Јовановић
и
Јован
Поповић
,
и
па
онај
Микал
Николић
Калча
.
ете
од
тији
безаконик
.
—
зар
они
?
па
шта
ти
радити
?
—
зулум
чинити
,
господин
.
Ена
ги
куде
засести
у
онуј
мој
пустиња
(
пуст
остати
!
)
јоште
од
њекња
!
како
доћи
на
Ђурђов-дан
—
ти
ја
доћи
пред
ручак
,
а
онија
по
ручак
—
како
јесам
таг
доћи
и
сести
,
веће
се
тај
вера
и
не
дигнути
од
таг
из
мој
кућа
.
.
Трећи
дан
данас
,
господин
.
е
па
млого
јесам
,
господин
,
млого
!
—
много
,
Ивка
!
велим
председник
,
пуштати
густ
дим
.
—
први
дан
слава
—
е
,
бивати
,
ред
јесам
јесам
;
други
дан
викати
се
патерица
—
е
,
пека
,
и
тај
хтети
јесам
кабулити
;
—
ама
што
правити
па
данас
,
трећи
дан
,
мајка
он
старати
?
!
е
па
несам
јесам
ни
ја
битољски
магаре
,
тај
да
потеглити
тол'ки
товар
!
млого
,
господин
.
—
јесам
много
...
—
Па
викати
да
искочити
,
господин
-
приседник
,
тај
да
видити
сас
твој
очи
мој
брука
и
мој
жалос
’
.
Ена
ги
там
сести
јесам
,
па
на
сваки
черек
сат
по
један
ручање
.
Часте
се
,
господин
,
како
Циганин
у
богат
дом
после
покладе
.
—
Хе-хе
!
смешити
се
председник
.
—
Хе-хе
!
смејати
се
и
Ивка
усиљено
.
Теб
’
тај
јесам
за
смејање
,
а
мен
’
ја
па
за
плакање
.
овај
јесам
јесам
саг
у
мој
кућа
како
војска
у
рат
кад
проминути
кроз
село
!
—
Оно
једење
,
онај
пијење
,
онај
појење
,
онај
пуцање
сас
туфек
—
хтети
’
видити
и
чути
и
па
хтети
’
да
веровати
.
у
зем
да
пропасти
ода
срам
,
што
хтети
рећи
па
комшија
!
—
ама
па
они
се
већ
и
тужити
.
ево
Јордан
подигнути
и
тужба
против
ти
...
баш
сад
јесам
јесам
читати
...
тужити
се
,
да
немати
мир
од
ларма
у
комшилук
...
ево
:
понизан
Јордан
Цонић
Кривокапче
.
и
показати
он
тужба
,
који
јесам
накитити
неки
буџаклија
адвокат
и
у
који
јесам
жив
боја
насликан
даноноћан
страх
,
несигурност
и
бедан
стање
фамилија
Јордана
Кривокапче
,
од
овај
три
дан
.
—
ама
,
зар
тај
кутак
се
баш
наћи
да
се
тужити
!
—
јесте
,
он
.
—
Што
јесам
катил
човек
!
!
ама
за
њег
’
ја
баш
ич
неје
жал
.
Несрећа
јесам
,
господин
,
ваздан-дан
јесам
у
авлија
,
па
што
хтети
да
чинити
,
велик
саг
узеја
па
сеја
ладолеж
при
зид
,
сал
’
да
сеирити
за
мој
несрећа
,
тол'ко
он
мило
за
овуј
мој
брука
.
—
А
,
велим
,
брука
по
кућа
?
—
Ена
ги
сијасвет
око
кућа
ја
како
око
панорама
!
оно
,
господин
,
неје
кућа
,
неје
авлија
веће
,
—
онај
јесам
прилегати
на
узунџовски
панађур
!
Свашто
имати
,
сал
’
што
фалити
комесарин
јоште
из
полиција
.
бог
ја
ти
казивати
...
—
Па
што
ја
сад
говорити
,
што
она
јесам
казати
?
ту
бар
,
фала
бог
,
не
морати
да
се
цифрати
и
да
она
држати
чест
.
јесам
туђ
људи
,
него
свој
,
познат
,
па
да
јесам
она
напоменути
,
да
јесам
она
казати
:
браћа
,
људи
,
ђаво
,
сотона
,
молити
ви
,
јесам
,
фала
бог
,
сутра
смак
свет
,
имати
још
дан
...
да
јесам
она
ето
тако
казати
,
отићи
бити
људи
лепо
...
—
ама
казаја
јесам
ги
,
господин
,
и
молија
јесам
ги
и
што
ги
не
прајети
—
па
ич
не
помагати
,
ем
како
јесам
тај
молија
,
и
онај
кутак
Јордан
Кривокапче
туј
при
плот
бити
и
све
слушати
и
чујеше
,
па
ич
не
помагати
.
пијан
људи
,
господин
,
што
да
прав
!
—
јесам
ти
умести
.
—
Искараше
све
,
сав
се
разбегало
од
кућа
,
и
момак
и
чирак
и
домаћица
и
магаре
ја
побећи
од
тиријанство
чак
у
лојзе
,
и
ја
.
ем
магаре
што
јесам
—
па
не
могало
да
потегнути
тол'ки
зулум
и
резил'к
од
онија
катил
!
!
и
оно
уфатити
свет
!
сав
побећи
,
господин
,
по
мали
и
по
род
и
по
лојзе
;
а
што
остати
,
тај
погинути
,
а
ја
јесам
побего
’
до
теб
’
да
ја
како
влас
’
,
ете
,
заштитити
,
што
се
казати
.
А
они
јесам
остати
,
тај
шенлучити
како
у
душмански
кућа
.
Начинише
јесам
чадор
сас
бајрак
,
а
Калча
јесам
седити
под
чадор
сас
пушак
на
крило
,
па
како
Арапин
онај
кад
јесам
закупија
Косово
у
стар
зулумћарски
време
што
се
писувати
и
казивати
.
фрљати
туфек
како
Зејбек
.
тепати
кокошка
како
да
искочити
у
лов
у
чаир
,
на
да
јесам
тај
шљука
!
и
петао
ја
убити
!
А
имашем
петао
,
ете
,
за
кеф
!
тај
што
имати
пуст
грло
,
како
телал
у
царски
ордија
;
будија
ја
јесам
чирак
сабајле
на
шевећерију
на
дућан
,
па
и
њег
’
ја
убити
ајдук
!
убити
ги
Света
богородица
и
прекојучерањи
слава
!
—
зар
сав
поубијати
?
—
ете
отићи
јесам
саг
,
па
немати
ич
пила
за
лек
да
тражити
!
А
камила
да
ја
давати
човек
за
онај
петао
,
не
тејашем
да
он
дати
,
а
они
он
утепати
и
поручати
.
Беше
челебија
петал
.
кад
јесам
спацира
прокај
плот
,
трчати
по
њег
’
комшиски
кокошка
како
палилулке
девојка
по
гардиста
наредник
,
тол'ко
беоше
мерак
на
њег
'
!
А
бити
батлија
петал
,
имашем
тол'ки
пиличики
!
Ћа
и
теб
’
да
позвати
један
дан
на
теферич
на
ручак
у
лојзе
.
—
А
зар
баш
толико
много
јести
?
—
млого
,
господин
!
да
ти
не
давати
господ
ни
да
ги
’
ранити
ни
да
ги
појити
!
за
онај
Курјак
један
пила
на
зуб
,
а
један
јагње
тешко
да
стизати
;
од
један
јагње
сал
’
руно
што
остављати
!
јести
како
ватра
!
А
Смук
онај
па
што
пити
,
манути
се
!
он
јесам
сал
’
држати
оканик
,
па
како
стрина
босиљак
не
испуштати
он
из
рука
!
—
е
,
тај
она
ништа
не
ваљати
.
—
зулум
чинити
,
а
ја
што
да
прајети
сам
,
ете
,
помеђу
онија
ајдук
?
!
Што
да
чинити
,
ела
научити
ја
ти
.
ти
јесам
учија
,
демек
,
чкоља
,
човек
јесам
књижован
,
учевњак
,
разбирати
се
у
параграф
и
закон
,
а
ја
јесам
јесам
један
човек
прос
’
.
—
бивати
ли
да
се
како
домаћин
тепати
саг
сас
њи
’
,
сас
гост
,
бре
,
брата
?
!
не
бивати
!
пријатељ
јесам
,
кум
се
викати
,
побратимити
се
звати
,
имати
шал
од
време
,
па
.
што
да
чинити
?
!
пробати
’
,
господин
,
да
и
ја
стати
сас
њи
’
барабар
;
како
онија
,
демек
,
да
се
опити
—
па
не
мој
’
!
колко
више
пијешем
,
сав
јесам
попаметан
стањивати
,
па
ја
све
више
жал
и
срам
за
овај
резил'к
!
А
и
стра
’
ја
(
истин
’
да
ти
казати
!
)
,
стра
’
ја
да
не
погинути
за
ништо
,
зашто
пијан
човеци
,
знати
куд
ги
јесам
таг
памет
!
—
тај
ваљда
хтети
дотле
да
доћи
.
—
Мор
,
не
знати
,
господин
,
кол'ко
јесам
ја
баксуз
,
а
онија
па
кол'ко
јесам
луд
!
Онија
па
луд
Калча
засејати
насред
авлија
сас
пушак
преко
колено
како
онај
Мус
Ћесеџија
у
Качаник
у
стар
време
;
па
ја
стра
’
да
не
погинути
за
ништо
!
А
луд
јесам
,
луд
,
господин
!
Ће
ја
утепати
како
шотка
!
да
погинути
за
ништо
,
бре
,
брата
!
Несам
погинуја
у
рат
од
душман
,
тај
саг
да
погинути
на
Ђурђов-дан
,
од
побратим
у
мој
кућа
на
мој
слава
—
куд
гу
па
нађо
’
да
гу
славити
!
јаукнути
грешан
Ивка
.
—
и
жена
ти
долазити
и
плакати
и
окалити
ги
дом
—
па
ништо
!
за
мало
те
ги
не
утепати
,
а
жена
јесам
побећи
.
луд
јесам
,
господин
-
председник
,
па
сто
ока
луд
!
—
А
који
рећи
да
јесам
?
—
Курјак
,
Смук
и
Калча
.
—
Ха-ха
!
сав
сигуран
фирма
!
е
добро
јесам
се
сортирати
.
дакле
они
.
е
,
грешан
Ивка
!
—
јесте
,
сал
’
тај
четворица
.
—
тројица
ваљда
?
питати
председник
.
—
Четворица
,
господин
.
на
тројица
знати
име
,
а
на
онај
четврти
кој
хтети
да
он
он
знати
,
кум
он
несам
бија
.
Четворица
.
—
А
који
јесам
тај
?
—
ама
,
господин
,
ако
он
ете
тај
саг
знати
,
тај
хтети
он
и
ја
знати
(
врат
да
скршити
!
)
.
Кол'ко
питати
’
и
питати
’
,
и
не
мој
’
да
он
чути
за
име
.
питовати
онија
:
који
ви
бити
,
викати
,
тај
?
а
они
ја
казивати
!
„
Наш
побратим
!
“
—
питовати
па
он
:
Кој
јесам
ти
,
бре
?
—
„
њихов
побратити
!
“
викати
он
.
„
и
твој
побратити
“
викати
они
.
(
Побратимија
се
сас
колера
а
не
сас
мен
’
!
)
три
дан
како
не
искакати
из
мој
кућа
,
а
ни
он
знавати
ни
па
познавати
...
—
А
одакле
јесам
,
знати
ли
бар
?
—
Кој
хтети
да
знати
,
господин
.
на
слава
знати
како
јесам
.
Дође
јесам
човек
из
бео
свет
,
улегнути
у
кућа
:
„
Срећна
слава
,
домаћин
,
за
млоги
година
и
ја
теб'и
ти
па
ми
!
“
тол'ко
зборити
,
па
јесам
сести
куде
јесам
миловати
.
А
ти
што
да
правити
,
јоште
он
лацкати
а
и
не
знавати
он
;
викати
:
мило
ја
јесам
,
извол'те
;
а
ви
зар
па
сал
’
на
слава
знати
и
сетити
се
за
пријатељ
!
!
А
ни
он
знавати
ни
па
познавати
.
Знаш
што
јесам
адет
;
славија
јесам
,
фала
бог
.
те
тако
јесам
и
ја
с
тај
.
белосветски
неки
;
испреко
плот
јесам
зар
доћи
овамке
.
Можда
да
хтети
ни
од
наш
вера
да
јесам
,
зашто
се
ич
не
разбирати
у
наш
адет
.
Четири
пут
он
,
бре
брата
,
поканити
с
кафа
(
белким
да
се
човек
сетити
за
дизање
)
и
он
гу
попити
,
и
тај
се
вера
не
присетити
тај
да
јесам
искочити
из
кућа
,
демек
на
други
који
слава
,
но
јесам
сал
’
седити
и
жмије
.
„
ја
јесам
моћи
,
викати
он
,
млого
каФе
да
пити
;
кол'ко
да
ги
пећи
,
вика
,
ја
ги
све
пити
,
не
ја
ич
шкодити
“
,
вика
.
тај
јесам
и
ја
велик
батал
да
он
канити
.
—
А
знати
ли
бар
ко
јесам
,
шта
јесам
?
—
Па
требити
,
мислити
,
да
јесам
неки
гурбет
од
панорама
,
ели
пеливан
,
на
тај
сорта
прилегати
...
неки
фантазија
,
господин
.
ни
он
звати
’
ни
он
па
заустављати
’
—
па
саг
он
стануја
јоште
позулумћар
и
полуд
ода
свијати
онија
што
јесам
там
...
—
брука
.
—
Мор
,
топрв
искати
да
чути
за
брука
.
за
онуја
тројица
па
ја
и
неје
млоги
жал
и
па
криво
,
зашто
јесам
,
знати
,
друство
јоште
од
време
...
и
ја
јесам
јесам
тол'ко
пут
бија
кефли
у
њиов
кућа
!
‘
ама
за
онај
панорамџија
и
пеливан
...
е
,
господин
,
хтети
’
ја
веровати
,
велик
живот
немати
!
Зашто
јоште
други
дан
стати
да
прав
ешеклук
,
а
па
онија
будала
пристати
та
сас
њег
’
,
а
мен
’
ја
па
све
за
инат
.
е
,
туј
ја
душа
,
господин
!
рећи
и
показати
јабучица
.
А
знати
што
искати
јоште
пеливан
?
—
А
шта
тражити
?
—
Бегенисаја
коцкарин
онај
девојченце
...
онај
Јолче
бућмеџијски
...
оно
што
ја
послуживати
,
ако
пантити
,
на
слава
,
гостити
,
па
искати
саг
да
се
оженити
сас
њума
.
А
онија
па
ешек
’
хтети
да
јесам
он
наводаџија
!
—
Јоште
други
дан
,
јучерке
,
тражити
ја
девојченце
да
ги
послуживати
,
а
ја
ги
пратити
Митанча
,
чирак
,
а
они
напудити
чирак
па
искати
,
ете
,
Маријола
:
„
Пишин
да
ни
пратити
,
викати
,
онај
Јолче
,
да
ни
појести
песма
:
„
Славеј
пила
,
не
појити
рано
!
“
зашто
јесам
,
викати
,
на
Сика
керка
,
па
хтети
и
она
да
знати
убаво
да
појести
туја
песма
,
а
,
викати
,
хтети
да
се
срамовати
како
мајка
гу
,
зашто
јесам
учити
чкоља
!
“
Што
да
радити
,
да
пратити
—
не
смети
,
господин
,
човеци
јесам
,
сол
ручати
,
мајка
!
тај
ги
пратити
Циганин
неки
,
а
они
ги
накарати
,
а
Калча
јоште
један
и
истепати
.
—
А
онај
па
тражити
:
„
пратити
ни
,
мора
,
Ивчо
,
онај
Јолче
;
хтети
’
да
гу
удавамо
!
“
о
Божа
,
викати
,
куд
се
па
тако
удав
и
па
жена
!
немацки
адет
у
ми
немати
он
!
Несмо
тај
вера
,
викати
.
какав
јесам
вера
саг
па
тај
заступити
!
викати
ги
па
ја
.
„
да
пратити
,
да
пратити
,
зашто
јесам
гу
и
момак
намерити
“
,
викати
они
.
пијан
човеци
,
мислити
се
па
ја
у
мој
прос
’
памет
,
па
и
не
знавати
веће
што
зборити
!
ама
оно
друкче
бити
,
господин
.
они
се
и
наредити
веће
,
наредити
се
како
да
хтети
од
недеља
Велика
пост
.
онај
панорамџија
хтети
јесам
младожења
,
Смук
кум
,
Калча
стар
сват
,
а
девер
хтети
јесам
Милослав
,
апотекарин
.
—
Па
оканути
ли
се
?
запитати
председник
,
а
већ
он
почети
интересовати
причање
Ивков
.
—
јок
,
мора
!
не
окањује
се
тај
вера
!
„
е
па
да
гу
пратити
,
вика
онај
панорамџија
,
да
играти
,
вика
,
брати
фота
,
а
фота
,
вика
,
млого
убав
ствар
,
'
хтети
’
се
,
вика
,
наљубити
сас
онија
рипчики
за
један
дан
кол'ко
хтети
у
сав
сав
век
сас
жена
и
три
свастика
!
“
па
и
онај
будала
дрети
,
Калча
онај
,
пристати
уз
њег
’
,
па
и
он
викати
:
„
пратити
ни
и
мајка
гу
Сика
,
ако
се
,
вика
,
бојити
за
ништо
;
и
сас
она
хтети
’
да
играти
фота
.
Ће
да
пасти
и
она
,
Сика
,
малко
,
брати
двесте
аршин
,
у
бунар
,
а
ја
хтети
да
гу
јесам
,
зборити
Калча
,
па
засукивати
мустаћ
,
вадити
из
бунар
.
“
о
,
Божа
,
пијан
човеци
,
што
хтети
да
она
прајети
?
!
А
тај
јесам
јесам
онај
пеливан
научија
Калча
за
фота
,
зашто
откуд
па
Калча
да
знати
што
јесам
фота
!
Зашто
тај
не
бити
у
наш
земан
,
тији
немацки
адет
.
„
Па
хтети
се
,
вика
Калча
,
да
бегенисовати
младенац
;
у
сагашњи
адет
таки
се
,
сас
тији
фицови
и
марифетлук
,
вика
,
удаја
и
па
жена
саг
.
Срамување
немати
саг
веће
;
саг
он
,
вика
,
воспитање
искачати
на
пазар
.
“
—
Па
онда
?
запитати
председник
који
се
све
више
и
више
интересовати
.
—
и
саг
остати
работати
сал
’
за
тај
да
ја
домаћица
искочити
до
мајка
гу
Сика
тај
да
гу
питовати
:
е
ли
гу
јесам
девојче
за
давање
,
демек
за
удавање
,
и
па
девојченце
да
питовати
:
е
ли
бегенисовати
ли
момак
?
—
А
чији
јесам
кућа
и
фамилија
?
—
из
сиромашки
кућа
,
господин
.
имати
јесам
кућа
и
лојзе
у
Горица
и
па
други
у
Габровац
—
један
лојзе
дванаесет
,
друго
сал
’
од
пет
дулум
—
чаир
и
магаре
.
Тол'ко
!
ама
убаво
и
кротак
девојченце
.
—
тај
кад
ја
рећи
домаћица
—
мен
’
ја
се
кућа
обрнути
,
ете
!
ем
он
несам
ни
видеја
ни
па
зваја
,
ем
ја
искарати
из
кућа
—
па
саг
јоште
искати
ја
да
он
женити
!
!
Мор
,
мој
брука
у
књига
да
се
писувати
,
бог
ја
ти
казивати
,
господин
!
Курталисуј
!
—
А
чији
бити
?
—
Мојо
брука
,
господин
.
—
ама
не
,
него
девојче
...
—
А
,
за
Јолче
бућмеџијски
питовати
?
татко
гу
се
звати
Тана
,
Тана
бућмеџија
!
напред
бити
бућмеџија
...
тај
,
знати
како
јесам
!
пропасти
тај
занајат
,
почети
људије
ала-франга
да
носити
,
тај
и
он
јесам
пропасти
...
а
он
таг
што
хтети
да
прајети
,
стати
јесам
Клисарин
...
Умреја
јесам
,
хтети
да
имати
више
од
шес
’
година
.
ама
добар
и
кротак
човек
бити
,
па
јесам
остати
по
он
удовица
,
тај
Сика
.
Кућа
гу
јесам
туј
близу
до
мој
,
у
други
сокак
,
Шефтели-сокак
што
јесам
.
па
тај
девојче
искати
,
ете
,
саг
да
гу
дати
за
онај
белосветски
.
млого
јесам
мерак
,
зборити
јесам
они
,
ете
на
тај
девојченце
.
—
Па
леп
девојка
,
па
се
сваки
допадати
;
а
очи
јесам
за
гледање
...
—
А
девојченце
истин
’
убаво
.
—
е
,
па
дати
он
бог
очи
,
па
знати
човек
шта
ваљати
;
заволети
јесам
,
па
знати
како
јесам
.
—
е
,
моћи
,
господин
,
истин
’
моћи
тај
да
бити
.
Девојченце
лепо
и
кротак
,
како
и
мајка
гу
што
бити
.
од
добар
воћка
добар
и
фидан
!
имати
један
турцки
реч
.
А
и
саг
јоште
па
јесам
убав
и
цврст
жена
.
—
А
леп
она
бити
мајка
?
—
и
саг
,
и
саг
,
господин
!
—
А
велим
бити
леп
и
као
девојка
?
—
Што
мислити
,
мора
!
тај
што
бити
један
лепотиња
кад
бити
девојченце
,
у
мој
век
—
кад
јесам
ја
беј
’
момак
за
кеф
—
е
,
приседник
,
хтети
’
ја
веровати
—
наставити
одушевити
Ивка
,
а
доћи
већ
до
председников
сто
—
хтети
’
ја
веровати
,
до
Стамбол
гу
,
ете
,
не
бити
јоште
један
потакав
да
се
намера
.
А
што
па
имејаше
грло
,
тај
када
запојити
старовремски
:
Маруш-Марико
,
мора
,
карађозлика
.
Кол'ко
јесам
мали
,
тол'ко
јесам
знати
!
лагати
ја
,
лага
,
дор
ја
излагати
,
Дор
ја
излагати
брз
коњ
!
тај
када
запојити
с
онај
њојни
пусто
грло
—
рећи
Ивка
па
накрив
капа
,
који
он
се
од
некуд
наћи
на
глава
—
веће
ништо
полеп
не
бити
ода
тај
на
свет
!
ама
како
,
ете
,
саг
теб
’
што
гледати
,
ете
тако
гу
пантити
у
онај
време
,
у
онај
њојни
мало
ален
либаде
;
па
алис
како
цвет
,
како
шарен
лала
кад
процавтети
у
пролет
.
она
јесам
појести
у
лојзе
там
’
,
на
куде
Агушов
кованл'к
,
а
ја
се
па
,
што
јесам
момак
,
скутати
у
ендек
како
лисица
при
кокошарник
,
па
гу
сербез
слушати
!
манути
се
!
рећи
Ивка
,
па
накрив
капа
на
други
страна
.
и
саг
јоште
убаво
појести
,
ама
се
млого
срамовати
,
знати
,
удовица
јесам
.
ама
хтети
да
ти
викнути
,
ете
,
једанпут
да
доћи
па
да
гу
слушати
,
а
она
,
’
демек
,
да
не
знати
дек
јесам
ти
туј
.
—
ех
,
онај
појање
ако
неси
чуја
,
па
таг
ништо
неси
чуја
у
век
!
рећи
Ивка
,
па
сести
и
пребацити
нога
преко
нога
а
скинути
капа
.
—
То
сад
први
пут
чути
.
—
А
требешем
ја
да
гу
узнем
у
онај
време
—
рећи
и
устати
са
столица
и
накрив
капа
—
ама
се
,
ете
,
разминути
,
тај
гу
узити
Танча
,
онај
бућмеџија
.
А
ја
па
на
Калча
каскандисувашем
,
зашто
и
он
јесам
јесам
бија
мерак
на
Сика
,
а
кој
ти
јесам
чуја
и
знаја
таг
па
за
Танча
,
бућмеџија
!
А
и
мајка
гу
млого
мрзети
Калча
(
с
очи
да
он
не
видити
)
,
па
за
мен
’
бити
берићат-версун
.
ама
,
ете
,
знати
како
јесам
у
свет
...
искочити
па
Танча
;
ни
ја
ни
па
Калча
,
велик
Танча
!
!
тај
када
веће
бити
„
голем
нишан
“
и
наредити
работа
,
—
а
татко
гу
,
ете
на
овуја
Сика
,
доћи
при
мен
’
да
пазарити
један
јорган
,
да
он
максуз
,
рећи
,
шити
за
младенац
,
за
њума
и
за
онај
па
Танча
њојни
.
—
е
,
сал
’
тај
,
викати
гу
ја
па
на
татко
,
хтети
да
дочекати
твој
керка
од
мен
’
;
да
гу
Ивка
покривати
сас
алал
,
кад
не
моћи
(
како
требати
)
друкче
да
бидне
работа
!
она
се
удаде
за
Танча
,
а
ја
јесам
па
таг
за
инат
узедо
’
овај
мој
сагашњи
домаћица
кева
.
ете
,
таки
он
бити
работати
.
—
Хе-хе
,
смејати
се
председник
,
ама
ти
као
да
јесам
у
конзисториј
,
тако
јесам
почети
...
ти
се
загубити
,
морити
;
отићи
,
отићи
...
Краће
,
брата
!
дакле
шта
тражити
?
—
Посмешија
јесам
се
,
господин
,
де
!
у
овуј
мој
мука
,
ете
,
па
не
знавати
ни
што
зборити
!
рећи
Ивка
мало
постидити
и
узити
опет
онај
стар
мизеран
и
смушен
изглед
.
—
Па
,
ете
,
господин
,
ја
викати
:
јесам
ли
овај
турски
,
Арнавутлук
ли
јесам
,
што
ли
јесам
!
Избрамо
ти
,
дек
јесам
човек
од
ред
.
Зашто
и
у
турцки
јоште
славити
(
бе'мо
цврст
у
вера
и
па
у
закон
)
,
па
овај
чудо
и
резил'к
не
бити
.
па
викати
да
ја
помоћи
,
тај
да
јесам
не
промењивати
вера
саг
под
мој
старос
’
и
стати
саг
под
мој
старос
’
потурњак
,
тај
бајрам
да
држати
кад
ја
,
ете
,
слава
таки
помагати
!
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
.
еј
,
грешан
Ивка
!
е
тај
,
што
ја
рећи
,
не
ваљати
.
—
Ич
не
ваљати
,
господин
!
за
добро
човек
и
не
долазити
у
општина
,
веће
за
зло
!
—
А
ја
јесам
јесам
грађанин
и
подајник
,
еснаф-човек
;
плаћати
сто
и
седамдесет
и
три
динар
и
четрдесе
’
и
седам
пар
порез
и
прирез
на
половин
година
;
у
депутација
ако
искати
да
ићи
,
без
мен
’
не
моћи
да
се
проминути
,
и
увек
јесам
ићи
са
сав
арч
.
војник
јесам
,
служија
јесам
и
у
стојаћну
војска
кад
беј
’
у
Београд
,
и
саг
сам
војник
у
пиротекничку
чета
;
а
њекња
ја
записати
и
комора
да
давати
!
ако
,
господин
,
—
да
давати
,
зашто
јесам
Србија
!
да
давати
и
па
још
,
ако
јесам
за
државски
;
зашто
јесам
,
ете
,
и
ја
државски
!
па
викати
:
право
ли
јесам
да
ја
саг
батисовати
кућа
за
ништо
,
за
ништо
,
бре
брата
!
па
ако
ти
,
викати
,
не
моћи
,
господин
,
а
кој
хтети
таг
да
моћи
?
!
—
ти
зашто
јесам
приседник
?
!
—
Ништа
се
ти
не
бринути
,
Ивка
—
рећи
председник
свој
благ
глас
,
а
играти
он
усна
од
задржан
смех
—
не
моћи
тај
тако
остати
.
ићи
ја
да
.
.
рећи
и
устати
.
—
Несам
џимпир
—
рећи
Ивка
,
пратити
он
очи
и
окретати
се
за
он
—
несам
коцкарин
,
гурбет
несам
,
господин
!
Човек
јесам
од
ред
,
еснаф-човек
,
и
татко
ја
тај
човек
бити
;
порески
сам
глава
,
и
војник
и
одборник
,
и
за
депутација
и
за
дочек
,
и
у
одбор
за
триумфалан
капија
без
мен
’
не
моћи
да
проминути
како
ни
кола
без
Кокан
!
е
па
бивати
ли
од
један
зајац
девет
кожа
да
се
одерати
?
!
Зашто
,
господин
,
да
доћи
ја
саг
,
ете
,
на
овај
степен
?
!
па
викати
,
да
искочити
саг
тај
јесам
,
господин
-
приседник
,
до
тамке
!
имати
ли
у
овуј
земља
закон
и
па
ред
за
онија
безаконик
!
да
отићи
там
’
до
онуј
мој
пустиња
;
зар
хтети
да
ги
бидне
срам
од
теб
’
,
па
хтети
да
отидну
и
мен
’
ја
курталисују
...
Стра
’
ја
,
господин
,
млого
,
хтети
се
наћи
неки
мангуп
и
залудњак
,
па
хтети
ја
турити
у
допис
у
новина
,
па
мој
срам
у
свет
хтети
он
бидне
!
!
Аман
,
господин
,
помагати
!
ето
тај
тај
молити
...
завршити
Ивка
,
па
се
искашљати
мало
и
повући
с
пун
респект
и
смиреност
уза
зид
.
—
три
Цинцарин
преведо
’
на
наш
слава
,
и
јоште
петин
могашем
а
и
тесати
да
превести
...
ама
,
ете
,
саг
видити
како
јесам
...
саг
доћи
време
,
ете
,
да
се
и
ја
писувати
у
Цинцарин
...
—
е
,
па
де
,
де
,
велим
он
председник
,
доста
!
...
не
горети
тај
кућа
...
—
Мор
,
да
горе
,
господин
,
па
колати
работати
,
зашто
јесам
сигуриран
,
ама
овај
јесам
јоште
полош
,
овај
кардашки
зулум
и
несрећа
.
Ника
ја
бре
не
жалити
,
господин
!
А
мен
’
ја
душа
знати
како
ја
јесам
!
!
—
не
бринути
се
тај
ништа
,
ићи
ја
јесам
глава
.
ти
јесам
умести
,
јесам
вешт
,
а
ја
хтети
тај
све
полако
и
лепо
.
пустити
ти
ја
,
а
ти
остати
мало
...
моћи
одмах
за
ја
,
него
доћи
мало
после
,
па
да
ти
лепо
мој
писар
предати
кључ
од
празан
кућа
.
—
Отидни
јесам
до
кућа
ја
,
па
чудо
да
видити
!
Искупише
се
деца
комшиски
и
малски
пред
кућа
како
да
хтети
панорама
да
гледати
.
пети
мој
’
да
ги
напудпм
.
—
А
бре
,
деца
!
Што
се
скупити
,
бре
ћопек
?
Мечка
ли
играти
у
авлија
ели
шебек
,
река
’
ги
,
тај
се
искупити
туј
?
!
—
„
Неје
мечка
,
збор
јесам
па
они
,
ама
ништо
јоште
поубав
ода
тај
!
“
—
е
па
што
чекати
бре
,
кад
хтети
ништо
да
бидне
!
—
„
Чекамо
,
збор
јесам
,
да
се
потепати
!
“
—
’
Ајда
,
глава
да
скршити
,
карати
ги
ја
;
тај
хтети
да
дочекати
!
—
„
Па
хтети
’
да
дочекати
,
збор
јесам
,
и
јучерке
тројица
избацити
на
сокак
.
“
Сал
’
тај
чути
,
па
јесам
’
фатити
пут
!
Курталисуј
!
па
викати
,
ели
да
ги
испудити
из
кућа
ели
да
ги
дати
тапија
а
мен
’
па
да
ја
дати
пе-шестину
пандур
,
тај
да
се
иселити
из
онуј
пустиња
...
хтети
да
стати
,
ете
,
гурбет
по
туђ
куб
под
старос
’
како
чиновник
.
.
.
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
благо
.
еј
грешан
Ивка
,
јесам
ти
награисати
.
и
како
тај
баш
ти
да
снаћи
?
!
—
баксуз
јесам
зар
!
—
А
...
оно
...
знати
,
ама
и
ти
јесам
по
некад
бити
права
напаст
!
мило
ти
,
кад
ти
други
нагаравити
,
кад
он
обесити
тенџера
,
а
сада
:
леле
и
помагати
!
Видиш
,
сад
ти
се
враћати
.
А
зар
јесам
и
ти
по
некад
бити
ако
не
горети
,
а
оно
,
вала
,
исти
овакав
.
—
ама
да
рећи
да
неје
,
јес-је
,
господин
-
приседник
.
Инћар
немати
;
ете
признавам
!
ама
оваки
да
јесам
бити
—
неје
,
господин
.
онај
јесам
брати
бити
шал
,
ама
овај
јесам
велик
без
ред
,
господин
.
Аман
!
—
ама
тај
јесам
свршен
ствар
,
док
ја
само
отићи
...
ти
не
бринути
ич
.
—
Па
тај
и
ја
викати
,
а
ти
зашто
јесам
приседник
.
—
е
па
видети
се
,
Ивка
.
дакле
ко
што
ти
рећи
!
умиривати
он
председник
.
—
о
да
да
господ
!
велим
Ивка
.
председник
узити
палидрвце
,
и
запалити
цигара
и
позвати
писар
да
он
овај
наместити
јак
на
врскапут
који
јесам
обући
и
да
он
наредити
да
поћи
за
он
.
—
ама
ти
јесам
опет
доцније
дошо
,
велим
он
председник
.
опет
јесам
ваљда
ноћас
по
сав
обичај
...
гледати
само
какав
јесам
он
очи
...
одмах
да
отићи
до
берберин
да
се
ошишати
...
гледати
он
само
,
колик
он
јесам
кос
!
да
ја
јесам
више
овако
чулав
изаћи
на
очи
!
ама
,
сав
бити
ви
требати
.
.
А
писар
кицош
са
велик
чупав
кос
,
јако
исечен
прслук
,
доле
широк
панталоне
и
јак
шиљаст
ципела
са
горњи
безецом
од
црвен
сомот
који
јесам
горети
као
жеравица
не
одговарати
и
не
правдати
се
него
он
услужно
додавати
шешир
.
не
вредити
он
да
се
правдати
,
јер
вазда
будно
око
председников
запазити
сваки
ђаво
.
и
писар
не
смести
да
се
правдати
,
јер
мислити
у
себе
:
стар
јесам
курјак
овај
,
ко
знати
где
ја
јесам
видети
,
па
који
фајда
;
да
ја
ваљда
ухватити
у
лаж
.
добар
ћутати
.
—
председник
он
наредити
да
поћи
за
он
,
а
мало
поиздаље
нек
се
наћи
један
шест
задружних
пандур
,
а
и
три
фијакер
нек
јесам
у
приправност
.
—
Па
хтети
ти
молити
,
господин
-
приседник
,
напрајити
ги
тај
да
искусити
сав
строгос
’
од
закон
!
рећи
Ивка
и
додати
председник
штап
онако
понизно
и
смерно
као
што
клисар
владика
патарица
додавати
.
да
ви
доћи
,
господин
,
на
онај
стар
степен
.
отићи
председник
,
а
за
он
Ивка
у
велик
смерност
и
понизност
као
човек
који
јесам
изгубити
вера
у
сав
,
па
се
бојити
да
и
најмањим
дах
не
утулити
и
последњи
слаб
зрачак
нада
.
Стиг
г
.
председник
пред
кућа
и
,
саслушати
тужба
један
Циганин
који
јесам
тужно
Калча
да
он
јесам
тући
обедити
он
пре
тај
да
јесам
и
он
један
од
онај
који
јесам
продава
књажевачки
пљачка
од
седамдесет
Шесте
ући
унутра
.
исти
г
.
председник
јесам
бити
познати
као
један
славан
друг
за
друштво
.
стар
Андалија
,
који
се
компетентност
морати
признати
,
причати
јесам
после
један
„
весеље
“
да
такав
напаст
још
јесам
видети
за
четрдесет
и
неколико
година
свој
свирање
.
Душа
јесам
дати
за
један
добро
српски
друштво
у
који
ићи
све
онако
,
без
устезање
и
устручавање
.
бити
јесам
тај
стар
јолдаш
и
ашик
,
о
чији
се
весеље
радо
причати
и
још
радије
слушати
.
за
он
причати
да
јесам
прећи
као
„
срески
“
бити
сила
и
носити
на
златан
мамуза
као
жврк
два
наполеон
.
знати
јесам
се
добро
,
па
зато
и
јесам
никако
чудо
,
што
он
онако
радосно
дочекати
људи
који
јесам
,
и
ако
пијан
,
ипак
имати
мало
и
респект
од
власт
.
—
Ооо
!
повикати
Калча
који
он
први
и
опазити
.
Здраво-живо
,
господин
!
мора
,
ћорав
ли
јесам
,
ели
несте
окат
,
тај
не
видосте
кој
ни
доћи
?
!
тврдо
решити
да
она
лепити
или
силом
уклонити
,
г
.
председник
остати
и
даље
званичан
и
хладан
.
—
А
видити
ли
,
господин
-
приседник
,
што
напрајити
онај
звер
сас
ми
?
рећи
Калча
,
јер
он
г
.
председник
свој
званичност
пола
као
хладан
вод
.
—
Која
онај
?
запитати
г
.
председник
и
јавити
она
се
учтиво
,
а
гледати
по
авлија
.
—
Па
,
домаћин
наш
,
побратити
Ивка
,
господин
председник
,
велим
Курјак
.
Извол'те
,
седити
...
А
ја
...
мало
свратити
...
ко
људи
.
—
Мор
,
имати
дава
да
ти
чинити
,
да
ти
се
тужити
без
марка
,
на
онај
санким
домаћин
.
млого
лош
човек
,
господин
-
приседник
,
па
ни
лошо
и
напрајити
.
Пцетиште
!
овако
ли
се
славити
слава
и
друство
дочекивати
једанпут
у
година
,
бре
брата
?
!
Остадомо
сам
у
кућа
како
сирочики
без
татко
,
како
пиличики
,
господин
,
кад
ги
кобац
уфатити
мајка
!
—
е
па
,
Калча
,
знати
како
јесам
...
и
ви
опет
...
—
тај
ли
јесам
ред
,
господин
?
!
А
живувасмо
алис
како
браћа
од
један
мајка
...
Пазешем
он
и
волешем
побоље
од
онај
мој
Чапа
!
јадати
се
Калча
,
који
се
стегнути
око
срце
,
па
постати
лиричан
;
дати
он
се
на
жао
,
па
он
ударити
суза
.
тај
ли
јесам
ред
,
господин
-
приседник
!
?
—
Па
јесам
ни
тај
—
тај
не
велим
;
ал
’
опет
ни
зулум
хтети
да
трпити
човек
!
велим
председник
.
—
„
зулум
!
“
’
Ајда
па
и
тај
саг
,
господин
,
како
зборити
!
сав
бити
убаво
и
човешки
.
„
зулум
“
,
викати
?
е
па
де
,
ко
јесам
погинуја
од
овај
наш
зулум
,
казати
јесам
ти
,
де
?
тај
јесам
човек
један
,
што
се
казати
,
књижовњак
,
разбирати
се
у
књига
и
у
писма
,
и
у
протокол
и
архива
,
и
тији
багатела
.
Кој
погинути
де
ода
тај
паш
зулум
,
мајка
?
!
А
он
па
ако
слушати
што
не
клевета
,
—
оно
требити
да
јесам
Косово
бити
овден
!
у
овејати
година
,
рутав
човек
,
тај
да
јесам
саг
у
мој
старос
’
плакати
.
тај
ли
јесам
па
ред
?
!
завршити
Калча
врло
жалостивно
.
—
е
па
ја
знати
да
јесам
ти
,
Калча
,
адвокат
!
ама
јесам
опет
ред
ни
да
он
ви
опет
тако
набити
огњиште
,
рећи
председник
,
окретати
се
и
гледати
по
авлија
онај
вашар
’
па
се
зауставити
на
обешен
јагњећи
кожа
.
—
јесам
ни
тај
ред
!
—
Неје
,
господин
;
да
казати
да
јесам
ред
,
неје
па
ни
тај
ред
.
и
ја
јесам
тај
викати
;
ама
који
да
он
казивати
?
!
правдати
се
Калча
искрено
.
—
А
јесам
л
’
ви
тај
јагњећи
кожа
од
овај
слава
?
—
јесте
,
господин
.
Веће
ми
се
дојести
пилећо
,
па
променити
на
јагњећо
;
па
бити
туј
још
неки
друство
,
те
ги
поручати
сас
друство
.
—
А
пошто
јесам
сад
кожа
?
—
Шес
’
грош
,
седам
грош
...
спрама
јагње
,
господин
...
давати
понизан
и
услужан
Калча
податак
.
два
дадомо
на
Курјак
,
зашто
ги
јесам
он
и
заклаја
,
па
ред
јесам
јесам
такав
;
а
један
па
за
мен
’
хтети
остати
,
зашто
он
ја
беј
’
помагач
,
паракувар
,
а
он
бити
стареји
ашчија
.
—
А
шта
тај
пећи
онај
?
јагње
,
а
?
—
јагње
,
господин
,
ђурђовско
јагње
;
а
од
њег
’
послатка
манџа
немати
на
свет
!
—
Извол'те
запонац
,
господин
председник
,
рећи
Курјак
.
Калча
,
дати
столица
!
—
фала
,
фала
!
запоњац
хтети
узети
,
ал
’
сести
хтети
,
него
овако
стојећи
.
запонац
и
јесам
да
се
с
нога
овако
јести
.
А
,
после
,
ја
јесам
доћи
онамо
да
се
частити
—
(
кад
јесам
требати
,
бити
јесам
)
—
ја
овамо
долазити
управо
по
званичан
дужност
,
као
...
—
А
ја
хтети
сад
мало
да
се
прихватити
,
велим
Смук
,
излазити
из
подрум
са
пун
рука
,
да
ручати
.
Ручали
јесам
већ
,
што
казати
,
и
који
јесам
говеда
погубити
.
ево
и
вино
.
побратим
,
испрати
овај
чаша
,
рећи
Смук
онај
,
новајлија
.
—
Ела
извол'те
,
господин
-
приседник
,
мало
винце
.
ама
јесам
винце
,
видити
,
видити
!
и
Турчин
—
па
вера
јесам
да
баталити
заради
тај
вино
,
такав
јесам
!
—
фала
,
Калча
.
—
ама
вино
антика
;
од
ћурлински
лојзе
,
трогодишњак
.
да
јесам
бацити
,
господин
,
у
кљун
по
један
винце
.
—
’
ајд
’
баш
моћи
,
ал
’
само
један
чашица
.
—
Хе-хе
!
служити
он
задовољно
Калча
,
кол'ко
миловати
,
господин
,
а
код
ми
зор
немати
.
—
ама
како
тај
радити
!
гледати
он
само
!
Ал
јесам
ја
и
тај
неки
ашчија
!
рећи
председник
,
гледати
Курјак
како
сећи
печен
јагњетина
.
—
А
сав
јесам
вика
,
господин
,
велим
Калча
,
да
најбоље
знати
.
—
како
тај
сећи
,
тај
не
ваљати
ништа
!
—
не
ваљати
,
господин
,
велим
Калча
.
—
Оно
ако
хтети
баш
права
,
јагње
и
не
требати
да
се
транжирати
,
него
се
изнети
онако
цео
на
синија
,
ко
што
Турчин
радити
.
—
е
,
не
л
’
и
ја
тај
зборити
?
!
А
онај
ја
викати
:
ти
,
Калча
,
да
јесам
ћуташ
;
тај
јесам
мајстор
салте
за
зајац
и
за
срндаки
.
А
саг
погле
како
и
приседник
на
мој
памет
зборити
!
—
да
јесам
ја
питати
,
велим
председник
,
ја
ти
,
вала
,
не
бити
’
дати
ни
да
он
сећи
.
јагње
се
живо
клати
и
сећи
,
а
чим
јесам
печен
,
одмах
нож
за
силав
па
прст
,
ко
што
јесам
бог
рећи
.
јагње
печен
,
упамтити
тај
,
леп
јесам
и
не
сећи
он
,
него
он
онако
цео
изнети
на
синија
,
па
онда
скрстити
нога
,
па
,
онако
по
турски
,
прст
скидати
с
кост
.
тако
се
тај
радити
.
па
онда
не
знати
шта
јесам
доста
:
толико
јесам
тај
слатко
!
ал
’
кад
јесам
већ
почо
,
онда
дати
бар
ја
тај
нож
,
да
ја
тај
...
—
Нож
,
подавати
нож
!
викнути
сав
и
полетети
услужно
.
—
ех
,
јесам
тај
господ
донети
при
ми
,
велим
задовољан
Калча
,
а
без
теб
’
ћаше
да
бити
јексик
овај
наш
друство
!
—
овако
,
видити
,
овако
се
тај
сећи
,
овако
.
А
како
јесам
ти
почети
...
па
брже
прислонити
тањир
уз
ватра
,
да
се
малко
угрејати
,
ако
хтети
,
тај
јесам
,
вруће
печење
да
јести
—
онда
се
тако
радити
,
а
не
на
хладан
тањир
метути
,
па
да
се
одмах
слојанити
!
А
ако
волити
хладан
печење
,
онда
јесам
други
ствар
.
Што
се
ја
тицати
,
ја
волити
и
један
и
друго
.
А
кад
хтети
вруће
,
тањир
требати
да
јесам
мало
угрејати
...
—
Божа
—
велим
Калча
,
сав
срећан
,
полако
—
учевњак
човек
што
јесам
,
па
у
свашто
се
разбирати
!
—
тако
...
дати
сад
амо
тај
тањир
од
ватра
.
е
,
пробати
сад
да
јести
!
—
ех
,
пуст
чкоља
и
пустити
мој
младос
’
куде
јесам
!
викнути
Калча
.
—
А
лако
јесам
натакнути
само
на
ражањ
па
испећи
;
ништа
лакше
од
тај
.
али
требати
мајсторија
да
се
исећи
.
’
ајде
,
па
ви
сад
јести
...
а
ја
хтети
ја
узети
само
овај
бубрег
с
лој
.
дати
столица
.
—
Столица
!
викнути
Калча
и
додати
он
свој
мали
троног
столичица
...
е
ли
искати
из
соб
један
и
један
јаст'к
?
—
батал
,
добро
јесам
и
овако
!
велим
председник
.
Охо-хо
!
ала
се
омицати
,
сав
се
топити
и
лој
и
бубрег
.
дед
’
тај
ћурлински
.
јесам
л
’
ћурлински
тај
вино
бити
?
да
ти
ја
нешто
не
лагати
?
—
Ћурлинско
,
господин
,
велим
Калча
,
ич
не
брати
брига
,
зар
теб
’
хтети
’
да
ти
л'жемо
!
сав
он
јесам
лојзе
у
Ћурлина
.
—
онда
сипати
!
сипати
,
куцати
се
,
наздрављати
и
пити
.
—
Слава
славити
,
слава
дочекивати
,
господин
-
преседник
,
наздрављати
Курјак
.
како
ја
ви
данас
у
мој
кућа
како
моћи
,
тако
ви
ја
,
ако
бог
да
,
други
пут
у
ваш
кућа
дочекивати
како
моћи
,
а
,
дати
Божа
,
и
како
хтети
!
пити
и
извртати
сав
чаша
,
тако
да
данце
бити
горе
а
уста
чаша
доле
.
—
Добра
вино
!
велим
председник
.
дед
’
још
мало
ребарца
.
тако
.
па
онда
да
се
лепо
разићи
,
па
и
ја
с
ви
и
ви
са
ја
да
бити
задовољан
,
а
највише
да
бити
наш
Ивка
мило
.
—
Што
јесам
кутак
,
видити
ли
,
господин
,
па
немати
он
!
А
погнути
оваки
друство
!
овако
једење
и
пијење
и
не
’
теде
—
што
јесам
пчешка
сорта
!
—
не
’
теде
да
остати
!
велим
Калча
.
—
Ал
се
топити
!
Охо-хо
!
велим
председник
,
узимати
ребро
.
гледати
,
Калча
.
овако
се
тај
јести
!
ех
,
кад
не
умети
да
јести
.
—
и
овај
!
рећи
три
кардаш
и
сваки
он
изабрати
и
метнути
у
тањир
онај
што
јесам
највише
волити
.
—
и
реп
знати
да
волити
!
рећи
један
,
па
он
мести
у
тањир
.
—
и
глава
,
господин
-
приседник
,
велим
Калча
.
не
ли
јесам
главешина
на
град
и
на
ми
свијати
и
туј
што
јесам
и
там
’
па
на
поље
по
град
.
па
викати
:
„
глава
пред
глава
!
“
таки
јесам
јесам
ред
јоште
од
стар
време
.
—
изволети
,
господин
председник
ћурлински
нектар
.
Нећете
ја
ваљада
дат
корпа
!
велим
онај
и
прићи
услужан
и
грациозан
да
он
наточити
.
—
А
,
фала
,
фала
!
А
одакле
бити
ви
?
рећи
председник
новајлија
.
А
ко
ви
јесам
овај
?
запитати
полако
Калча
.
одакле
бити
?
—
А
кој
он
знати
!
велим
Калча
.
требити
да
јесам
неки
наш
човек
.
Дође
јесам
у
кућа
како
неки
макнути
од
сокак
кад
улегнути
у
кућа
,
па
се
припитомити
туј
;
па
саг
веће
и
не
излазити
.
стати
и
побратимити
.
—
Част
ја
јесам
представити
ви
се
—
рећи
онај
,
закопчавати
капут
и
извлачити
манжетна
—
Светислав
Н
.
,
прећи
као
члан
позориште
,
скроман
и
предан
служилац
у
храм
богиња
Талија
,
а
затим
отпустити
општински
писар
,
жртва
обест
садашњи
режим
,
који
јесам
узалуд
ишчекивати
мој
потпора
...
као
члан
путујући
друштво
почети
јесам
као
статиста
са
цигло
неколико
овај
реч
:
„
милост
,
Лезирк
јесам
невин
!
“
а
доцније
јесам
играти
Јована
у
низ
Бисера
и
Хајнрих
у
лаворика
и
просијачки
штап
наградити
буран
аплауз
до
лудило
усхићен
публика
који
ја
обожавати
.
играти
јесам
карактер
,
тај
ја
јесам
фах
...
посветити
јесам
се
бити
живот
који
значити
свет
на
даска
,
тај
ја
јесам
бити
идеал
,
циљ
и
сврха
мој
толи
буран
кола
бедан
живот
...
—
аха
,
сећати
се
,
писати
јесам
ја
из
Београд
за
ви
.
—
Па
јесам
доћи
...
А
уверити
се
из
мој
кондуита
,
који
јесам
све
овде
при
ја
...
рећи
и
извадити
читав
фасцикла
неки
хартија
.
—
Добра
,
добро
...
тај
за
после
.
овде
јесам
само
приватан
човек
у
круг
пријатељ
.
—
имати
опробан
перо
...
мој
концепат
јесам
никако
поправљати
;
одмах
он
и
преписивати
.
имати
баш
,
чинити
ја
се
,
овде
неколико
концепт
при
себе
,
ако
желити
...
—
Желим
ти
,
брата
,
добар
апетит
—
рећи
председник
и
метнути
он
у
тањир
један
комад
печење
.
ето
тај
јесам
добро
.
ех
,
кад
не
знати
шта
ваљати
!
—
о
господин
председник
,
ваш
љубазност
...
ваш
готовост
...
како
само
да
ви
се
одужити
!
.
.
—
батал
,
мора
,
тај
,
па
ћутети
и
јести
ту
.
Видиш
да
јесам
...
да
јесам
данас
приватан
човек
,
а
сутра
кад
бити
,
у
звање
,
званичан
...
велим
председник
,
па
се
тек
на
једаред
тргнути
;
сетити
се
да
јесам
доћи
као
власт
,
па
наставити
:
тај
јесам
,
ја
јесам
и
сада
власт
,
ал
’
јесам
у
други
посао
.
људи
,
шал
на
страна
,
фала
па
част
,
на
вино
и
па
мезелук
,
ал
’
ја
мислити
,
да
јесам
већ
крајње
време
да
ја
оставити
овај
човек
,
овај
наш
грешан
Ивка
.
А
зато
јесам
и
свратити
,
пут
ја
нанети
.
Ишо
јесам
овуда
,
па
чути
неки
џумбус
,
па
дати
,
велим
,
да
видити
...
—
Чуја
јесам
џумбус
,
па
викати
овај
треба
да
јесам
неки
мој
човеци
,
друство
;
е
фала
,
те
се
за
ми
па
присетити
.
А
куд
хтети
па
да
бидне
кола
без
Кокан
,
тај
и
ви
без
ми
.
Здрављица
,
приседник
!
велим
он
веселити
Калча
,
а
накривити
капа
.
ако
,
ако
!
Неси
ни
погрешија
,
ни
ти
с
ми
,
ни
ја
па
с
ти
.
—
...
па
река
’
,
хајд
’
баш
да
свратити
и
да
видити
шта
радити
они
тамо
,
па
јесам
казати
Дживгару
да
спремити
фијакер
,
па
да
се
лепо
посадити
,
па
онда
лепо
одавде
кућа
...
ил
’
у
Бања
...
добро
јесам
мало
,
радити
...
—
зарадити
воздух
!
велим
Калча
.
ех
,
што
јесам
човек
учевњак
,
књижован
...
—
јесте
,
да
се
мало
излуфтирати
,
тај
јесам
здраво
.
—
Прима
се
!
да
ићи
!
велим
Светислав
.
—
ама
па
лепо
,
да
јесам
ићи
,
лепо
,
па
хтети
’
јесам
ићи
!
и
ја
јесам
тај
викати
од
јучерке
јоште
.
Тика
викати
,
велим
Калча
,
бивати
ли
,
ели
јесам
ред
па
трговачки
да
јесам
ићи
,
а
ни
„
сас
здравје
“
да
не
рећи
на
нашога
добар
Ивка
,
на
домаћин
,
ете
?
—
А
прошевина
?
!
споменути
Светислав
.
—
какав
прошевина
?
питати
председник
.
—
хеј
,
хеј
!
па
тај
јесам
јесам
работати
веће
свршен
...
’
Оће
да
он
женити
...
—
ко
?
питати
председник
.
—
Па
ваљда
хтети
Курјак
!
Тика
моћи
и
њег
’
,
удовац
јесам
...
—
А
зашто
опет
ка
да
не
бити
моћи
!
рећи
Курјак
,
ребрити
се
мало
и
сукати
брк
.
—
’
Оће
да
он
женити
,
овај
побратим
.
таки
ли
јесам
,
кум
?
питати
Калча
Светислава
и
ударати
он
по
раме
.
Јучерке
ја
окумија
.
Здрављица
!
кум
,
да
пити
!
Куче
ниједан
,
ела
да
се
пољубити
.
—
Хај'те
,
људи
,
хај'те
;
овај
јесам
сад
хитан
,
а
за
оно
имати
време
!
велим
председник
.
—
Ивчо
бре
!
раздерати
се
Калча
колико
он
грло
доносити
.
Ивчо
бре
,
поскоро
да
доћи
!
—
Што
се
дерати
ка
скелеџија
?
Пресече
ја
,
кол'ко
се
раздерати
!
викнути
на
он
председник
.
—
Викам
он
и
окам
ете
за
тај
,
да
се
,
демек
,
алалити
како
људи
,
трговачки
...
несмо
један
керамиџије
...
—
Мор
,
Калча
!
моћи
бар
тај
да
се
правити
луд
.
давно
се
баталити
ред
овде
.
—
Одамно
господин
,
и
ја
викати
тај
,
јоште
од
како
не
онај
кутак
оставити
па
побећи
;
ама
викати
,
зар
да
јесам
и
ја
како
он
?
!
велим
Калча
.
—
А
зар
јесам
ред
,
велим
Курјак
,
да
ми
и
он
оставити
овако
сам
!
—
е
,
па
моћи
тако
,
Мита
—
рећи
председник
онако
меко
и
благо
Курјак
—
тај
јесам
бар
човек
паметан
,
па
што
онда
тако
говорити
?
А
како
бити
,
ето
рећи
по
душа
,
ти
бити
,
да
ти
он
доћи
на
твој
слава
?
—
А
зар
јесам
једаред
засести
?
А
после
ја
тај
једва
и
чекати
,
и
молити
бог
!
А
што
?
Што
да
ја
не
доћи
!
Божа
здравље
...
јесам
далеко
...
ето
прексутра
,
па
извол'те
и
ви
,
господин
председник
.
па
хтети
видети
како
ја
дочекивати
и
служити
гост
;
онако
старински
,
као
силан
Цар
Степан
...
сав
стајати
.
ја
како
.
А
ја
још
и
немати
домаћица
ка
он
.
Још
мало
,
ето
прексутра
јесам
слава
,
па
живити
бити
...
—
А
шта
јесам
прексутра
?
—
Па
разумети
се
Марков-дан
,
мој
слава
,
од
старина
...
—
Хе-хе
,
смејати
се
председник
,
шта
се
ту
разумети
!
—
А
за
који
година
,
за
овај
?
—
за
овај
,
за
овај
!
—
Хе-хе
.
на
здравље
тај
памет
!
овај
он
година
,
вала
,
хтети
славити
,
а
до
година
моћи
.
па
,
болан
брајко
,
а
знати
ли
шта
јесам
данас
?
!
па
данас
јесам
Марков-дан
.
—
Данас
?
!
питати
Курјак
.
—
Данас
,
и
тај
цео
дан
!
А
сад
јесам
четири
сат
по
подне
.
—
тај
батал'те
,
господин
председник
...
не
знати
ја
кад
ја
јесам
слава
!
толико
година
славити
заједно
с
отац
,
и
после
кад
јесам
се
одвојити
јесам
,
и
као
удовац
...
па
да
не
знати
ја
кад
јесам
Марков-дан
.
Трећи
дан
по
Ђурђев-дану
.
—
Па
?
—
јесам
л
’
прекјуче
бити
Ђурђев-дан
?
—
јок
!
данас
јесам
!
јуче
јесам
!
викати
,
док
се
напослетку
једва
једном
не
обавестити
да
јесам
јуче
бити
Ђурђев-дан
.
—
А
не
,
не
!
господин
председник
имати
права
.
Јуче
јесам
госпођица
јола
отићи
и
јесам
јесам
више
видети
,
а
она
јесам
дан
и
по
послуживати
.
—
е
,
па
саг
де
!
вијати
јесам
мужије
учевњак
и
књижован
,
а
мија
јесам
један
простак
.
како
ти
рећи
,
приседник
,
тај
дан
хтети
да
бидне
.
последњи
јесам
гост
у
друство
,
да
ти
не
кварити
кеф
,
ете
!
велим
Калча
.
пека
,
пека
!
—
е
,
па
хтети
да
јесам
„
пека
“
,
него
:
јесам
л
’
прекјуче
бити
Ђурђев-дан
,
јесам
л
’
јуче
бити
патарица
,
е
јесам
л
’
данас
онда
Марков-дан
?
!
ако
не
веровати
,
изићи
да
видити
како
јурити
свет
у
Пантелеј
...
а
и
на
Св
.
Марка
славити
црква
!
табла
.
—
е
па
,
побратимити
,
Митанча
,
дигнути
се
Калча
с
пун
чаша
,
па
срећан
тај
слава
!
у
здравје
да
гу
дочекивати
!
и
ја
да
ти
долазити
и
ти
па
да
не
дочекивати
и
испраћати
,
а
не
како
онај
кутак
Ивка
што
урадити
.
сав
он
честитати
слава
,
љубити
се
,
пити
и
опет
се
љубити
.
—
Добра
јесам
ја
доћи
!
велим
Курјак
једва
једном
уверити
и
он
.
Извол'те
,
седити
.
сав
поседати
,
Курјак
стајати
и
служити
.
—
господин
-
приседник
,
велим
Калча
весело
,
а
видити
ли
саг
па
овај
чудо
:
слава
на
наш
Митанча
.
Курјачки
што
јесам
слава
,
па
у
туђ
кућа
гу
славити
!
Божа
мој
!
Свашто
у
овај
свет
!
тај
се
реч
као
коснути
Курјак
,
јер
он
се
уозбиљити
и
као
растужити
мало
;
а
за
чудо
да
јесам
и
јуче
већ
бити
нешто
друкчији
.
Већином
јесам
ћутао
,
ребрити
се
седити
онако
;
гледати
,
сукати
и
извлачити
брк
.
—
е
,
кад
јесам
тако
—
рећи
председник
и
пружити
ђуровача
да
он
се
наточити
—
онда
јесам
што
друго
;
ствар
јесам
онда
у
други
состојанију
.
па
што
ја
тај
одмах
не
казати
!
е
онда
узимати
реч
натраг
!
па
испити
чаша
.
Светислава
,
на
,
мета
овај
шешир
тамо
да
ја
не
сметати
.
—
Бож'ке
,
како
се
па
овај
убаво
сложити
.
А
проћи
Ивков
слава
,
а
ето
јесам
стизати
па
Курјаков
!
велим
Калча
.
—
А
јадан
тај
слава
без
свирач
!
велим
Смук
.
—
Весели
,
господин
председник
!
велим
Курјак
.
—
ама
нешто
ја
глув
овај
слава
!
велим
председник
.
—
како
да
јесам
!
велим
Смук
.
нем
Циганин
.
—
Бе'у
један
отоичке
,
ама
ги
напудити
зашто
јесам
лопов
.
они
куповати
и
доносити
пљачка
алексиначки
и
књажевачки
у
турцки
време
кад
бити
рат
.
Рекаја
јесам
јоште
кад
пасти
Ниш
и
заступити
Србија
,
да
хтети
ги
бити
где
ги
наћи
и
дор
ги
видити
;
па
јесам
тај
и
радити
,
вера
ги
фираунски
чађав
!
Фаћам
рачун
;
јоште
три
искати
,
па
да
ги
бидне
рамно
стотинка
.
—
ама
глуво
ја
без
Циганин
!
велим
председник
.
куд
јесам
бити
слава
без
Циганин
!
—
глуво
,
господин
.
—
Чујеш
,
кум
Светислава
!
—
ја
...
о
молити
...
изволети
!
велим
Светислав
.
—
дакле
,
као
што
тај
река
’
,
ја
хтети
да
ти
бити
кум
,
Курјак
старојко
,
а
Калча
нек
’
тај
бити
место
отац
.
А
,
Калча
,
пристајати
ли
?
—
сав
јесам
кабулити
...
велим
Калча
.
—
о
какав
част
!
ствар
прећи
у
јак
рука
.
.
дакле
имати
нада
!
даље
од
ја
онда
мислити
о
самоубиство
!
„
@card@
Маријола
,
лепотица
красна
,
слика
диван
рај
небески
!
не
смети
чисто
да
погледати
у
ти
,
Дивна
блесак
светао
лице
твој
.
ал
’
вратити
се
,
о
погледати
,
стати
,
Мог
живот
већ
се
гасити
дан
!
“
завршити
декламација
овај
Јулија
Флотвел
из
путујући
друштво
.
А
Калча
не
скидати
очи
с
он
,
него
он
слушати
и
гурати
једнако
Смук
,
да
он
и
овај
слушати
.
—
Мор
,
кум
,
тај
ја
збунити
с
тај
твој
фантазија
.
дакле
,
шта
оно
хтедо
’
рећи
...
—
за
Циганин
бити
разговор
!
велим
Калча
.
—
А
,
да
,
дакле
,
кум
и
ћата
...
сутра
написати
признаница
на
пол
плата
...
—
Чујем
,
господин
кум
;
а
на
колико
,
молити
?
—
на
пол
плата
,
четрдесет
и
осам
динар
,
од
петнаести
до
крај
овај
месец
,
на
име
плата
писар
ово-општинског
,
а
плата
тај
јесам
деведесет
и
шест
динар
засад
.
—
хвала
,
господин
кума-
председник
и
једини
прав
пријатељ
и
добротвор
.
—
ухо
,
шта
ти
све
наказивати
ту
!
рећи
:
кум
—
доста
јесам
.
—
хвала
,
кум
.
дакле
,
кум
,
шта
јесам
ја
хтети
наредити
?
где
кум
ока
,
ту
кум
скок
!
—
Лела
мајка
,
што
хтети
да
ни
процавтети
Општина
сас
оваки
писар
!
!
велим
Калча
,
смејати
се
.
—
дакле
,
кум
,
отићи
онај
мој
писар
пред
кућа
ту
што
стајати
и
казати
он
,
неки
одмах
послати
сав
шест
пандур
у
сав
шест
цигански
мали
—
а
и
код
Пантелеј
нек
’
ићи
,
ако
по
мала
не
наћи
,
па
нек
’
довести
свирач
.
—
колико
?
—
Кол'ко
она
наћи
.
—
ама
,
викати
,
велим
Калча
,
хтети
моћи
бит
’
да
доћи
;
и
он
ги
јесам
слава
.
—
Мор
!
Чудне
ја
славити
!
цигански
слава
.
Шта
хтети
да
доћи
?
Кажи
да
председник
звати
.
хајде
сад
...
Чујеш
...
хеј
,
стати
...
наредити
тамо
и
за
прангија
!
—
и
чочек
нек
’
довести
!
предложити
Калча
.
—
и
она
,
и
све
.
знати
они
Курјак
;
зар
јесам
он
мало
свирати
Мекам
и
Зејбечку
игра
.
—
Мор
,
не
знати
онај
председников
бакшиш
!
велим
Смук
.
—
е
,
па
срећан
слава
!
Срећно
виђење
!
овај
година
како
моћи
,
а
до
година
како
хтети
.
па
да
бог
да
с
домаћица
,
велим
он
председник
.
ако
јесам
Курјак
,
не
морати
бити
курјак
.
куцати
се
и
пити
.
—
седити
,
Мита
,
рећи
председник
Курјак
.
Што
јесам
замислити
?
Шта
ти
јесам
?
А
Курјак
само
седити
и
ћутети
.
Суче
брк
,
вући
брк
и
гледати
низ
нос
,
као
човек
који
осећати
свој
вредност
и
намеран
јесам
да
јесам
пустити
у
саобраћај
.
—
Истин
’
,
што
ти
јесам
па
теб
’
?
Ништо
јесам
млого
жалан
,
побратимити
!
—
ето
тако
.
Ништа
!
мислити
нешто
!
ето
од
кад
јесам
наш
друство
,
па
се
не
сетити
ја
да
женити
и
да
ја
председник
бити
кум
!
А
овај
,
ето
,
доћи
јуче
,
па
он
већ
наћи
и
девојка
и
кум
и
старојко
и
сав
!
е
,
зато
ја
јесам
баш
много
жао
!
...
тај
...
тај
ја
и
умрети
а
заборавити
хтети
!
—
Па
,
молити
ти
,
побратимити
,
а
кад
јесам
ми
тај
река
да
’
хтети
—
—
...
него
да
ја
дочекати
,
настављати
збиља
ожалошћен
Курјак
,
мој
слава
без
домаћица
,
и
још
у
туђ
кућа
!
е
зато
ја
бости
срце
!
тај
јесам
ја
један
жалост
велик
!
—
Мор
батал
тај
сад
.
А
поправити
тај
лако
,
само
ако
ти
хтети
!
него
да
пити
.
само
ако
ти
хтети
!
—
Мор
,
како
да
хтети
онај
што
јесам
добро
.
—
Хајд
’
,
баталити
ти
тај
сад
!
сад
хтети
ми
и
Циганин
доћи
.
немати
сумња
Курјак
се
досадити
удовачки
бећарски
живот
а
дирнути
он
и
тај
ваљда
што
јесам
дочекати
слава
у
туђ
кућа
.
и
он
се
опет
изгубити
у
мисао
.
само
јесам
гладан
брк
,
пућити
образ
,
надимати
груда
као
што
већ
тај
чинити
заљубљен
удовац
,
и
мало
јесам
говорити
а
јесам
се
расположити
ни
кад
јесам
стигнути
свирач
.
после
пол
сахат
стигнути
свирач
.
Ивка
јесам
седети
дотле
у
кафаница
и
поручивати
кафа
и
примати
извештај
,
који
јесам
он
потпуно
умирити
,
јер
јесам
чути
да
јесам
власт
стигнути
већ
на
место
неред
.
Пошао
јесам
умирен
и
пун
нада
;
али
што
се
ближе
кући
примицати
,
сав
он
више
неки
страх
обузимати
.
оставити
јесам
кућа
у
приличан
тишина
,
а
сад
из
далек
проламати
он
уш
један
ужасан
урнебес
!
Јакаша
,
јараша
!
чути
се
из
авлија
глас
Циганака
и
зурла
Амет
зурлаш
.
—
Лела
,
мајка
,
што
хтети
баш
да
пропасти
!
Што
хтети
овај
сас
ја
на
крај
да
бидне
!
рећи
,
па
полетити
кроз
свет
у
авлија
,
као
човек
који
јесам
до
мало
час
безбрижно
седети
у
друштво
,
па
он
изненада
јавити
:
да
он
се
кућа
запалити
.
ту
стати
на
онај
демаркациони
ћошак
од
кућа
,
па
гледати
и
слушати
све
.
унутра
већ
само
како
се
замислити
моћи
!
како
ти
најгоре
мрзети
'
.
један
вика
,
један
свирка
,
један
пуцање
и
подврискивање
један
,
па
се
до
небо
чути
!
затећи
јесам
шест
цигански
дружина
.
сав
ударити
у
свирка
и
даворија
,
у
ћемане
,
зурла
и
бубањ
,
а
чочек
у
бесан
игра
.
Циче
ситан
ћемане
,
пиштати
зурла
,
а
глас
она
се
разлегати
чак
до
виника
,
трести
се
кућа
и
сокак
од
бубањ
,
звечати
дахире
,
подзвецкивати
чампара
на
рука
чочек
.
игра
чочек
и
прав
круг
и
шибати
свој
дуг
курјук
по
зрака
и
трести
грациозан
цео
свој
симетричан
тело
,
а
Калча
се
извалити
на
један
јастук
,
зажмирити
сладнострасно
као
мачак
,
па
викнув
:
„
Ахааа
,
чичин
малецан
!
“
испасти
пушак
у
вис
и
отерати
радознао
врабац
чак
у
девети
махала
.
„
свирити
мој
жалос
’
,
вера
ви
фираунски
чађав
чочешки
!
“
дерати
се
Калча
и
обећавати
лагир-папуче
гарав
чочек
Кара-Биберу
,
због
који
се
почешће
по
кафана
дешавати
тући
између
војска
и
цивил
и
имати
разбијен
глава
и
слубљен
шешир
,
покрхан
столица
и
тесак
без
канија
у
кафана
и
канија
без
тесак
у
касарна
.
„
Ћити
,
ћити
,
Ружа
!
“
дерати
се
Калча
.
трести
се
кућа
весео
Ивка
,
јорганџија
.
стати
домаћин
,
па
гледати
и
слушати
чудо
.
„
Што
јесам
овај
,
бре
брата
;
помагати
ли
што
тапија
?
“
рећи
у
себе
.
веровати
јесам
свој
уш
,
још
са
сокак
чути
како
он
се
све
трести
од
свирка
и
песма
весео
кућа
његов
,
али
очи
свој
јесам
моћи
да
веровати
ни
сад
,
на
лице
место
,
усред
авлија
!
занемети
и
стати
.
и
да
јесам
тај
бити
човек
који
афектирати
,
немати
сумња
да
бити
природан
и
згодан
бити
за
он
да
пасти
у
несвест
;
—
али
пошто
као
човек
јак
и
снажан
грађа
јесам
знати
шта
јесам
тај
живац
,
а
још
мање
слаб
живац
,
јесам
знати
наравно
ни
падати
у
несвест
,
него
јесам
само
зинути
од
чудо
,
па
стајати
насред
авлија
.
оставити
још
и
којекако
миран
кућа
,
а
сад
затећи
читав
вашар
као
у
пакао
,
и
тај
још
у
присуство
општински
служитељ
,
на
чији
јесам
помоћ
апеловати
!
они
јесам
ревносно
прати
чаша
и
спремати
„
бештек
“
и
„
есцајг
“
!
!
—
Бреее
!
зар
тол'ко
Циганин
ги
имати
у
овај
град
?
!
викнути
Ивка
,
који
ништа
паметан
у
овај
мах
не
пасти
на
памет
него
тај
.
заборавити
на
свој
несрећа
,
па
се
чудити
тај
.
стати
гледати
и
мерити
и
Циганин
и
пандур
који
радити
и
уређивати
слошке
као
да
јесам
баш
у
свој
кућа
.
—
А
,
за
тај
ли
ве
јесам
послаја
приседник
,
несрећа
пандурски
!
викнути
Ивка
,
мислити
да
јесам
пандур
(
као
сирот
људи
)
поткупити
.
—
ја
јесам
сал
’
слушати
заповес
’
,
рећи
један
са
засукан
рукав
,
разгледати
опран
чаша
,
а
Ивка
и
не
гледати
.
Што
па
ми
резилити
,
кад
јесам
туј
наш
стареји
?
!
—
какав
стареји
!
;
А
,
хтети
се
наћи
ја
с
приседник
,
па
хтети
он
питати
,
какав
имати
пандурина
!
куд
јесам
стареји
?
питати
Ивка
,
не
видити
ништа
друго
до
сам
Циганин
.
први
пут
он
пасти
на
памет
,
па
се
запитати
:
откуд
у
варош
толико
Циганин
!
погле
,
молити
ти
!
рећи
Ивка
у
себе
.
и
доиста
јесам
Циганин
притискати
авлија
,
па
да
,
што
певати
,
јаје
бацити
од
горе
,
не
бити
пасти
на
калдрма
већ
на
добар
Циганин
или
још
добар
Циганка
.
А
јесам
ни
чудо
.
пандур
јесам
сав
,
колико
она
јесам
бити
,
тачно
извршити
наредба
.
сваки
јесам
пандур
довести
по
један
свирач
;
шест
пандур
,
шест
дружина
цигански
бити
доћи
.
стајати
у
полукруг
са
сав
могућ
музички
инструмент
културан
запад
и
чаробан
Исток
.
они
као
полукруг
,
усред
она
кардаш
,
а
усред
кардаш
седити
глава
он
,
председник
;
власт
,
болан
брата
!
пасти
у
севдах
,
па
онако
ћефли
леп
динар
и
стопарац
по
чела
и
образ
млад
и
леп
чочек
Ајша
и
обећавати
она
стамбол-папуче
!
Грешни
Ивка
кад
видити
тај
,
а
он
стати
па
се
скаменити
,
и
стајати
не
друкче
него
као
један
велик
у
салонски
капут
и
свилен
прслук
са
цветић
у
саксија
обучен
знак
питање
или
дивљење
.
дуго
јесам
ћутао
,
јер
не
моћи
ни
очи
да
веровати
,
а
још
мање
да
гукнути
!
власт
,
болан
брата
,
отићи
да
он
заштитити
,
па
се
и
она
саблазнити
и
она
јесам
овај
тродневни
епидемија
заразити
!
и
она
јесам
занети
и
понети
струја
овај
бујан
весеље
.
па
шта
јесам
онда
стално
и
солидно
у
овај
земља
?
мислити
јесам
Ивка
.
—
на
здравље
ти
питати
,
домаћин
!
гукнути
Ивка
.
у
овуј
земља
веће
немати
ни
ред
ни
па
закон
!
Пропадо
’
ја
са
сав
приседник
!
—
Ивка
!
—
побратимити
!
—
Ћопек
!
Гракнуше
оданде
у
један
мах
кад
он
спазити
,
а
прангија
рикнути
силно
и
посати
земља
несрећан
Ивка
по
глава
,
по
капут
и
по
свилен
прслук
са
цветић
у
саксијица
.
—
свирати
:
„
Што
ти
немати
,
што
ти
немати
,
драг
,
да
ја
доћи
?
“
викати
Курјак
.
—
јок
јок
,
свирити
:
„
побратимити
,
побратимити
,
ете
,
да
се
не
варати
!
“
викати
Калча
.
Циганин
свирати
и
певати
и
један
и
друго
у
исти
мах
.
Ивка
стати
насред
авлија
,
па
се
подбочити
као
онај
ко
се
поломити
кола
на
пол
пут
од
село
у
варош
,
—
стати
,
па
гледати
блесаст
.
пасти
он
на
памет
прекјучерашњи
гужва
цигански
,
па
рећи
у
себе
:
сас
Циганин
почети
,
сас
Циганин
хтети
ја
се
и
свршити
слава
!
ја
јесам
дочекати
у
мој
авлија
„
цигански
царство
!
“
—
поскоро
овам
’
,
кутак
ниједан
,
викати
Калча
.
А
,
теб'те
никуд
немати
!
А
знати
ли
,
јагурида
,
дек
јесам
данас
слава
на
нашога
Курјак
?
!
не
знати
,
јесам
ли
,
несрећа
побратимски
!
—
овамо
,
побратимити
,
устати
Курјак
и
прићи
он
.
данас
ја
јесам
слава
,
Света
Марка
.
Жалост
,
побратим
,
који
јесам
ја
дочеко
од
ти
,
као
од
један
добар
од
рођенога
брата
,
да
се
ти
ја
не
сетити
,
него
да
ја
морати
да
ти
напоменути
.
—
е
,
па
срећно
,
утањити
Ивка
,
до
година
побоље
код
твој
кућа
да
гу
дочекивати
и
испраћивати
!
пољубити
се
.
—
Ставрија
,
мора
,
чашка
за
Ивка
.
добити
нов
гост
.
седити
јесам
,
Ивчо
!
велим
Калча
.
куцати
се
и
пити
.
Ивка
седати
.
—
е
,
а
што
јесам
па
саг
овај
,
господин
-
приседник
?
рећи
прекорно
Ивка
.
—
не
моћи
бре
без
ми
,
признати
,
кутак
ниједан
!
велим
он
задовољно
Калча
.
скитати
се
,
скитати
,
па
се
врнути
при
ми
у
стар
друство
,
кутак
!
насмејати
се
Ивка
мало
горко
,
па
се
предати
судбина
и
бацити
капа
на
трава
.
—
ето
видити
,
како
сад
ићи
све
лепо
и
мирно
.
Седиш
ту
,
а
ники
ти
не
казати
ни
:
потамо
се
!
требати
лепо
.
добар
јесам
мајстор
,
ал
’
с
људи
не
умети
,
велим
он
председник
,
густијозан
јести
један
ребарце
.
тај
требати
полако
,
па
тај
после
сав
ићи
свој
пут
,
као
намазати
.
ти
само
уживати
!
—
е
јес
’
,
господин
.
да
уживати
,
господин
-
приседник
!
Калча
ја
испратити
сас
пушак
,
а
ти
ја
па
саг
сас
прангија
дочек
!
фала
ви
како
на
брата
,
рећи
учтиво
Ивка
,
а
у
себе
се
питати
:
шта
ли
тај
,
Божа
,
ићи
све
тако
лепо
и
намазати
?
—
дед
још
по
један
!
најпре
таван
јагњетина
,
па
таван
вино
,
па
онда
таван
кафа
,
па
ништа
лепше
!
ето
тако
...
сад
још
овај
да
испити
,
ту
што
видити
,
а
после
хтети
сав
лепо
да
се
дигнути
,
па
право
тамо
!
ал
’
онда
требати
и
тај
да
ми
помоћи
,
јер
и
твој
се
кожа
тај
тицати
.
—
Што
да
прајети
,
господин
?
сав
хтети
да
чинити
,
салте
казивати
!
велим
Ивка
,
па
он
се
примакнути
столица
.
—
Па
тај
ето
видити
,
какав
јесам
овај
зао
поданик
.
Видиш
да
овај
сваки
имати
три
срце
као
Мус
Кесеџија
.
Видиш
да
јесам
тек
сад
ћефли
што
јесам
пронаћи
Митин
слава
!
па
ти
мислити
да
хтети
већ
да
свршити
,
а
они
тек
сад
почињати
!
Хоће
славски
колач
да
поручити
.
—
како
,
мора
,
да
не
видити
!
Очи
ја
обелети
гледати
брука
.
него
курталисуј
,
аман
!
—
е
па
лепо
,
имати
лек
.
—
имати
велим
!
о
да
да
господ
!
—
ето
видити
овај
овде
Светислава
.
тај
јесам
наш
писар
;
добити
јесам
данас
служба
.
и
ти
јесам
ја
казати
,
а
и
од
он
јесам
сам
мало
час
чути
,
да
јесам
бегенисати
онај
јучерашњи
девојчица
...
—
Маријола
танин
?
јесам
,
господин
.
—
е
,
па
видити
.
па
сад
бирати
!
Ил
’
волити
да
она
скинути
сад
одмах
с
врата
,
ил
’
да
ти
још
три
дан
прав
лудорија
по
кућа
.
од
ти
све
зависити
,
више
него
од
ја
.
—
Научи
ја
,
господин
,
ела
...
—
Па
да
отићи
твој
жена
,
госпоја
кева
,
мајка
девојчин
...
—
Аа
,
при
Сика
?
—
јесте
,
да
отићи
,
па
да'је
питати
;
хтети
л
’
удат
дете
.
јесам
л
’
она
јесам
за
удавање
;
а
ја
имати
,
рећи
момак
на
женидба
.
нек
’
казати
,
да
јесам
рђав
прилика
...
а
знати
...
ко
он
знати
,
моћи
после
доћи
неки
још
горети
.
А
овај
бар
знати
фамилија
.
од
добар
јесам
фамилија
,
за
тај
неки
се
не
бринути
,
а
имати
и
маса
,
тај
ја
знати
и
јамчити
.
—
е
,
лепо
...
хтети
рећи
:
приседник
он
знати
како
и
себ
’
што
познавати
...
—
Па
ако
моћи
бити
што
од
тај
посао
,
а
ја
да
она
доћи
одмах
овако
сав
у
прошевина
—
а
ево
ту
јесам
и
Циганин
.
Жива
згода
,
сав
ко
наручити
.
он
млад
,
леп
,
од
добар
фамилија
,
таман
прилика
;
а
и
она
леп
...
—
Лепа
,
господин
,
како
гугутка
,
како
и
мајка
гу
Сика
,
а
мајка
гу
па
што
бити
...
—
Ее
,
де
...
казиво
јесам
ја
већ
!
прекинути
он
председник
.
дакле
ако
моћи
,
а
ја
онда
вечерас
лепо
све
да
свршити
,
а
на
Духови
моћи
свадба
да
бити
.
дакле
.
хтети
ли
?
—
како
да
хтети
,
господин
!
велим
Ивка
.
—
е
па
,
Светислава
,
домаћин
хтети
да
ићи
.
дакле
,
Ивка
,
хајд
’
брже
,
а
казати
она
да
се
девојка
момак
просто
допасти
;
казати
да
јесам
зато
и
остати
три
дан
код
ти
,
што
он
се
жестоко
допасти
...
—
рећи
гу
,
додавати
Калча
,
жестоко
он
памет
померити
ваш
Јолче
,
па
јесам
јесам
саг
како
брљив
без
њума
!
Ошашавеја
јесам
...
—
да
,
господин
,
а
и
шта
бити
ја
бити
живот
без
она
!
само
један
суморан
дан
,
магловит
,
облачан
дан
;
дан
без
сунце
,
небо
без
паведрина
,
без
топлих
зрака
сунчан
.
Што
јесам
цвет
без
топлих
зрака
сунчан
,
тај
јесам
ја
без
она
!
о
,
господин
,
кад
бити
знати
!
кад
бити
знати
и
осећати
што
овај
ломан
и
измучен
груда
осећати
у
овај
мах
!
ах
,
господин
!
рећи
Светислав
,
а
опустити
рука
и
разарусио
кос
,
па
изгледати
као
онај
ко
из
кафана
избацити
.
—
погле
он
сал
’
што
зборити
!
велим
Калча
полако
и
гуркати
Смук
.
ја
он
што
јесам
брљив
!
она
,
што
јесам
фантазија
,
мајка
он
старати
!
—
о
,
господин
председник
!
да
ли
хтети
ја
моћи
веровати
?
!
...
али
не
...
и
ви
јесам
бити
млад
,
и
ваш
јесам
крв
негда
бујан
кључати
,
срце
јаче
бити
,
и
ви
се
више
кретати
по
узвишен
предео
идеал
!
и
ви
јесам
јамачно
имати
један
створење
,
који
не
бити
дати
ни
за
сав
царство
овај
простран
свет
;
за
чији
јесам
поглед
чезнути
,
за
чији
глас
уздисати
,
за
чији
бити
један
„
љубити
ти
,
љубити
“
дати
сав
блаженство
духати
свој
!
—
А
она
,
ја
...
ах
,
кола
ја
јесам
драгати
она
!
—
Бреееее
,
отегнути
Калча
,
па
овај
мора
бити
лудо
!
!
!
—
Мор
,
не
лупати
ту
којешта
,
осећи
се
председник
на
Светислава
,
који
јесам
још
једнако
онако
чупав
стајати
и
декламовати
без
суфлер
,
нит
’
ја
одуговлачити
тај
ствар
,
кад
видити
да
радити
за
ти
!
...
дакле
...
овај
...
тако
казати
,
неки
казати
тамо
госпоја
кева
:
да
јесам
момак
рад
да
се
жена
,
а
девојка
он
се
допасти
.
он
имати
нешто
маса
,
а
добити
служба
,
па
не
тражити
ништа
;
што
казати
,
пристајати
и
у
један
кошуља
да
јесам
узети
.
А
ја
хтети
се
старати
за
он
.
познавати
јесам
он
отац
,
а
познавати
и
фамилија
,
и
јамчити
за
он
.
ако
да
,
нек
’
она
рећи
,
да
хтети
тај
и
ја
учинити
љубав
,
а
рећи
хтети
ја
после
фала
,
тај
знати
.
А
и
девојка
ваљда
он
хтети
манисати
?
А
момак
јесам
волити
и
бити
бити
он
тешко
кад
бити
он
...
—
о
умукнути
—
раздерати
се
Светислав
—
не
спомињати
ту
ужасан
реч
,
тако
ви
спасење
дух
ваш
и
вечан
мука
који
ви
чекати
!
не
спомињати
!
рећи
малаксао
,
па
разбарусити
кос
у
очајање
и
пасти
преко
један
столица
.
—
ама
река
’
ли
ти
да
се
не
млатити
кад
ја
радити
,
видити
фала
бог
.
бог
и
душа
,
хтети
ти
везати
,
па
послати
у
Београд
у
лудница
,
ако
ја
само
још
један
реч
...
—
ах
!
не
,
не
!
ви
још
не
знати
...
—
’
Оће
—
нек
’
гу
рећи
кева
—
како
онај
леблебиџија
из
Стамбол
,
што
се
у
онуј
турцки
песма
пој
,
пушак
да
фан
,
ајдук
да
стати
,
ако
он
,
ете
,
не
давати
Маријолче
ваш
.
Мог
да
направити
сијасвет
зулум
и
па
ешеклук
заради
овај
несрећан
севдах
.
таки
нек
’
гу
,
ете
,
на
Сика
рећи
!
учити
она
Калча
.
—
не
,
не
!
Нашто
ја
и
живот
,
тај
он
бити
ја
само
бити
пакао
на
земља
без
она
!
ја
хтети
се
убити
ако
...
—
Чујеш
мора
,
Ивчо
,
што
јесам
зборити
човек
?
!
нек
’
рећи
кева
на
Сика
:
да
хтети
да
се
бесити
наш
побратим
Светлислав
на
крив
грана
,
а
све
од
кара-севдах
—
а
од
кара-севдах
поголем
болес
’
имати
ли
на
овај
свет
?
!
велим
Калча
озбиљно
.
А
истин
’
моћи
да
учинити
тај
!
фантазија
јесам
,
бре
!
лудо
,
бре
,
зар
он
не
видити
?
Мор
мука
видомо
сав
сас
он
за
овај
три
дан
!
па
моћи
тај
и
да
напрајити
,
на
кој
хтети
таг
,
рећи
гу
,
Сика
,
да
потегнути
на
душа
?
А
моћи
,
какав
јесам
будала
,
да
се
оженити
за
инат
сас
неки
штумадла
,
па
бивати
ли
наш
побратити
таки
да
начинити
,
тај
такав
снајка
да
јесам
добити
?
!
тај
хтети
бидне
,
рећи
,
ако
он
не
давати
девојченце
.
Разбираш
ли
?
—
разбирати
де
!
велим
Ивка
нестрпљив
.
—
А
за
момак
,
река
,
да
јесам
већ
председниковати
брига
;
бити
место
за
он
.
А
после
имати
и
маса
,
дакле
хтети
,
фала
бог
,
бити
гладан
.
А
рећи
,
чинити
ја
се
,
да
јесам
сиротан
кућа
,
а
?
запитати
председник
.
—
Па
сиротиња
,
господин
,
велим
Ивка
;
имати
јесам
један
кућица
,
лојзице
,
малко
земљица
,
чаир
и
магаре
;
тол'ко
!
—
е
,
па
ићи
сад
,
па
гледати
што
брже
да
се
вратити
,
ако
желити
да
ти
се
кућа
што
пре
испразнити
,
велим
он
председник
полако
.
јер
видити
како
јесам
!
Курјаков
слава
тек
сад
почети
...
једва
јесам
она
одвратити
...
а
хтети
да
звати
и
попасти
да
сећи
колач
!
па
ако
и
Курјаков
слава
устрајати
још
три
дан
,
лепо
хтети
да
ти
ићи
!
Хајд
’
,
ићи
сад
!
—
’
Оћу
,
’
хтети
,
господин
,
да
радити
хтети
како
да
ја
јесам
син
ели
родљак
,
велим
Ивка
.
—
рећи
гу
,
учити
он
Калча
,
нек
'
јесам
не
тврдити
пазар
баш
тол'ко
млого
.
Зашто
знати
како
јесам
!
момак
јесам
јесам
како
један
,
демек
,
зајац
,
девојачки
мајка
како
ловџија
,
наводаџија
како
огар
,
како
на
прилика
саг
мој
Чапа
што
јесам
,
а
момак
како
зајац
;
дор
он
видити
,
а
ти
тај
час
по
њег
’
,
зашто
кад
он
изгубити
траг
,
немати
он
ни
зајац
,
бити
он
велик
...
хтети
он
наћи
ласно
!
па
да
јесам
имати
нос
,
како
мој
Чапа
,
па
неје
ласно
!
тај
и
за
овај
саг
,
ете
,
алис
тај
јесам
јесам
работати
!
Зашто
моћи
после
да
бити
слаб
алиш-вериш
за
девојка
.
Знајеш
како
јесам
девојка
!
док
јесам
јесам
млад
и
луд
и
зелен
,
она
јесам
јесам
скуп
и
јагма
на
њума
,
како
на
ранка
црешња
;
а
после
и
по
два
ока
да
давати
за
марјаш
—
па
мука
за
муштерија
!
Мор
,
мен
’
ја
ти
питовати
,
рећи
Калча
задовољан
и
изненађен
и
сам
овај
свој
згодан
упоређење
.
помен
гу
за
онај
наш
стар
,
кад
гу
ја
бегенисува
јоште
у
онај
време
,
а
она
јесам
и
мајка
гу
тврдити
пазар
!
па
видити
ли
што
се
после
напрајити
?
!
после
јесам
поћи
и
удаде
се
за
онај
Танча
;
од
Калча
па
доћи
он
ред
и
на
Танча
онај
!
!
Знајеш
,
рећи
гу
,
за
онај
стар
реч
:
„
А
кум
сас
прасе
,
а
ти
а
па
сас
врећа
“
,
тај
прасити
у
врећа
,
зашто
после
моћи
да
стати
кум
пишман
!
тај
и
Сика
неки
јесам
не
тврдити
баш
тол'ко
млоги
пазар
,
зашто
моћи
после
да
бити
зорт
кад
прецавти
девојче
како
цвет
;
да
бити
зорт
,
па
таг
да
давати
девојче
за
неки
јоште
погори
прилика
и
јоште
побудалу
од
овај
нашога
побратим
,
ете
,
Светлислав
!
...
ете
тај
ти
се
поздравија
,
рећи
гу
,
онај
Калча
.
и
ми
хтети
ваљ'да
зор
синут
’
,
сунце
наш
у
висина
винут
’
.
Бићеш
мој
,
мој
чедо
драго
,
Бићеш
мој
,
једино
ја
благо
!
велим
Светислав
,
а
дигнути
рука
и
окренути
се
према
Ивка
и
домаћица
он
који
отићи
свој
мисија
.
—
Брееее
!
отегнути
Калча
.
Што
јесам
па
будала
и
фантазија
овај
наш
тазе
побратити
,
тај
он
у
свет
немати
!
!
А
,
побратим
,
а
фаћати
ли
те
тај
па
сваки
дан
у
овај
време
?
!
после
пола
сахат
ето
тај
Ивка
и
кева
.
Вратише
се
обојити
веселити
.
овај
она
једва
дочекати
,
јер
Светислав
јесам
за
овај
пол
час
починити
лудорија
доста
.
—
господин
-
приседник
,
викати
кева
с
врата
,
да
казати
:
Драгичка
!
—
Мор
и
ја
да
казати
!
бог
да
помоћи
и
поживеје
твој
памет
,
господин
,
тај
се
присетити
!
велим
он
Ивка
полако
.
—
Шта
јесам
?
гракнути
сав
.
—
готов
работа
!
велим
Ивка
.
Изнапред
мајка
гу
не
бити
ништо
кефли
за
разговор
,
мислејаше
,
демек
,
да
салте
шега
терати
,
па
јесам
жена
не
веровати
,
тај
рећи
:
„
зар
ви
не
бити
доста
у
ваш
кућа
,
рећи
,
тај
саг
па
почети
и
у
овуј
!
“
—
ама
,
Сика
,
викати
ја
,
ти
јесам
брати
жена
...
„
’
Ајда
,
комшија
,
и
ти
јесам
па
како
онија
!
не
водити
гаирет
сас
сиротиња
!
“
рећи
па
она
.
мука
,
мора
,
имашем
сас
жена
!
ама
кад
гу
ја
река
’
да
ич
нем
шал
,
и
да
хтети
приседник
да
доћи
сас
ми
,
а
она
таг
рећи
:
„
е
,
ако
да
јесам
туј
и
господин
-
приседник
,
таг
,
рећи
,
моћи
да
бити
ништо
.
“
А
ја
гу
јоште
река
’
:
да
запитати
,
рећи
ја
господин
-
приседник
,
најпрви
девојченце
;
зашто
ја
рећи
човек
да
немати
ништо
са
зор
,
веће
сас
кеф
и
сас
алал
.
А
теб
’
тај
јесам
керка
за
давање
?
—
„
за
давање
ја
јесам
!
“
рећи
она
.
—
е
,
па
саг
ићи
,
па
јесам
питовати
Маријола
.
она
јесам
запитати
девојче
а
овај
се
срамуваше
—
како
јесам
и
ред
на
удовички
керка
—
неки
време
,
а
после
признати
јесам
што
он
јесам
и
она
бегендисати
.
—
Берићат-версун
!
викну'ја
.
па
саг
брго
да
се
спремити
,
ја
хтети
јесам
саг
овај
час
да
јесам
туј
при
ви
!
река
’
гу
ја
на
Сика
.
—
А
ја
гу
река
’
,
додати
домаћица
,
за
девојче
ич
да
се
не
бринути
,
ако
јесам
,
демек
,
муштерија
.
момак
јесам
јесам
убав
,
кротак
,
фин
,
како
галантерис
’
.
премислити
се
,
река
’
гу
ја
,
ако
јесам
муштерија
и
ако
ти
јесам
,
демек
,
Јолче
за
давање
!
—
—
„
Што
да
се
премислити
!
рећи
па
она
.
кад
јесам
к'смет
,
нек
’
се
узну
!
за
давање
ја
јесам
!
ја
хтети
’
ве
чекати
!
“
—
допуњавати
Ивка
рапорт
.
—
ура
!
одјекнути
громко
и
Циганин
засвирати
један
урнебесан
туш
.
—
Па
’
хтети
јесам
ићи
.
да
полазити
!
нудити
она
Ивка
.
—
Можемо
!
велим
председник
,
ако
јесам
готов
.
А
тај
,
Калча
,
пробрати
један
шест
добар
Циганин
и
сортирати
она
,
па
ти
нек
’
остати
,
а
оне
други
пустити
.
старојко
,
ти
знати
шта
јесам
старосватски
:
да
водити
трошак
,
—
хајд
’
,
дрешити
кеса
,
па
плаћати
.
А
ево
она
од
ја
,
и
дати
она
три
банак
.
разделити
она
,
јер
хтети
се
потући
.
и
Калча
и
Смук
делити
бакшиш
Циганин
који
џакати
,
али
не
смејати
много
због
председник
,
а
још
више
због
пандур
;
али
чим
изићи
из
авлија
,
заџакати
страховито
и
почети
се
бубати
и
тући
.
Ивка
се
смејати
и
не
да
пандур
да
се
умешати
,
па
велим
:
кад
јесам
почети
слава
са
цигански
туч
,
неки
се
,
вала
,
и
свршити
.
—
ама
шта
тражити
тај
,
кум
?
питати
Смук
младожења
,
који
се
гологлав
устумарати
по
авлија
.
—
ама
тражити
шешир
!
велим
Светислав
.
док
јесам
Светислав
тражити
сав
шешир
,
дотле
јесам
Курјак
прићи
председник
и
,
озбиљан
и
свечан
изглед
,
разговарати
се
с
он
дуго
.
бити
јесам
подаље
,
на
она
се
разговор
јесам
моћи
чути
али
се
од
прилика
моћи
видети
,
да
се
нешто
врло
озбиљно
разговарати
.
Чуло
се
у
један
мах
како
Курјак
велим
:
„
А
овај
већ
не
ваљати
,
и
јесам
видити
,
велим
Курјак
...
срамота
од
свет
...
па
бити
ви
молити
,
господин
председник
,
ка
један
свој
отац
,
и
,
рећи
,
пријатељ
,
да
ви
“
...
а
председник
пристајати
на
нешто
,
колико
тај
до
он
стајати
.
А
Курјак
сав
весео
и
ведар
,
избацивати
час
један
а
час
други
нога
,
сукати
брк
и
тражити
од
Ивка
оно
мало
огледалце
што
стајати
међу
порцулан
,
и
чешаљчић
,
а
овај
он
сав
тај
доносити
.
—
ама
шта
тај
радити
толико
?
питати
председник
,
свршити
разговор
с
Курјак
.
—
ама
шешир
немати
он
он
на
Светлислав
!
одговорити
домаћин
.
Стадоше
сав
тражити
шешир
по
соба
,
по
ходник
,
по
шупа
;
завирити
и
у
кокошињак
и
разгледати
све
по
авлија
.
немати
он
нигде
.
—
гледати
,
молити
ти
,
ко
да
јесам
у
земља
пропо
!
велим
Курјак
.
—
ама
,
побратимити
,
доћи
ли
ти
у
шешир
,
ели
гологлав
доћи
?
велим
Калча
.
Још
мало
,
мора
,
да
потрајати
овај
џумбус
,
ћамо
да
се
питовати
како
бугарски
Баја
-Джоре
што
се
питувати
:
е
ли
бити
на
Баја
-Джору
глава-та
?
!
Свашто
на
свет
!
смејати
се
Калча
.
—
Па
ваљда
јесам
гологлав
дошо
,
ил
’
он
неко
одно
?
!
—
Мор
,
какав
се
сав
челебија
изређати
овијати
па
три
дни
у
овуј
кућа
—
моћи
и
тај
да
бидне
!
—
’
ајте
,
мора
,
људи
,
пролазити
време
!
журити
она
Курјак
.
—
Слушај
,
кум
,
велим
председник
,
па
ја
не
моћи
ту
сад
до
поноћ
остати
ради
твој
шешир
.
него
да
се
помоћи
.
Ставра
!
—
Извол'те
,
господин
!
одазвати
се
и
дотрчати
један
наочит
пандур
,
први
момак
у
свој
махала
.
—
ти
имати
леп
шајкача
,
нов
јесам
,
јесам
ли
?
Скина
,
па
јесам
подавати
господин
писар
.
—
разумети
!
рећи
пандур
,
—
А
,
па
ено
ја
шешир
на
чандијама
!
—
Божа
,
куд
па
саг
на
чандију
да
доћи
!
чудити
се
Калча
.
еј
,
црн
Сика
,
што
хтети
’
па
да
добити
будала
зет
!
!
—
ех
,
батал
сад
.
него
ко
што
река
’
.
Светислав
узити
и
мета
нов
шајкача
и
накривити
јесам
мало
на
десни
страна
.
—
хајдемо
!
рећи
председник
.
А
ви
,
окренути
се
затим
пандур
,
хајд
’
у
Општину
!
Хајд
’
,
Ивка
!
Пођоше
.
—
А
тај
,
Светислава
,
да
бити
паметан
.
моћи
да
ја
се
тамо
измотавати
ко
мало
час
што
јесам
,
јер
одмах
хтети
да
баталити
сав
ствар
.
—
молити
.
Ћутаћу
,
велим
овај
.
—
да
ћутети
,
јесам
.
ти
јесам
младожења
,
па
требати
да
ћутети
.
—
да
јесам
ћутети
и
да
се
срамовати
како
јесам
ред
,
демек
,
на
младожења
.
да
јесам
постидљив
и
од
невеста
!
ако
хтети
’
опет
да
јесам
фантазија
,
како
отоичке
што
бити
,
ја
хтети
’
те
испудити
!
Разбираш
ли
?
’
ајд
’
саг
!
велим
он
Калча
.
—
молити
,
молити
!
велим
онај
.
—
да
јесам
ћутети
,
велим
Калча
који
се
са
Светислава
упутити
испод
рука
,
зашто
ако
стати
да
прајети
ешеклук
и
да
јесам
фантазија
,
како
до
саг
што
бити
—
ем
хтети
да
добити
девојченце
,
ем
хтети
да
поручати
ћутек
од
мен
’
у
овај
мрак
.
Разбираш
ли
?
—
разумети
!
одговарати
Светислав
—
е
,
тол'ко
ти
реч
од
мен
’
.
да
јесам
ћутети
како
немак
!
—
Ћутаћу
!
као
сињи
камен
ћутати
хтети
!
велим
Светислав
,
решити
да
све
поднети
ради
Маријола
.
—
Циганин
,
бре
!
да
свирати
саг
Он-Алти
,
Шестнаести
турцки
!
заповедити
Калча
.
Циганин
послушно
засвирати
поручен
турски
марш
.
А
што
да
чинити
па
ја
без
шајкача
?
запитати
Ставра
пандур
Ивка
,
кад
се
наћи
на
улица
пред
авлијски
врата
који
закључавати
Ивка
.
—
Ева
ти
мој
шубара
(
па
он
јесам
набити
на
глава
)
,
а
ја
јесам
моћи
и
гологлав
у
комшил'к
.
А
јутрити
да
доћи
за
шајкача
и
па
за
господинов
шешир
,
а
ноћас
нек
’
јесам
седити
на
чандије
.
зар
топрв
хтети
да
преноћити
,
ете
,
на
чандије
!
па
јутрити
хтети
’
се
трампити
и
рачун
преглеђујемо
,
зашто
ноћаске
хтети
сам
дом
!
рећи
Ивка
и
полет
гологлав
за
просилац
,
а
пандур
отићи
у
Општину
,
праћен
свирка
шкартиран
Циганин
.
Свршише
прошевина
.
Поседише
и
проразговарати
се
и
кренути
дома
.
Светислав
јесам
ћутао
.
Испраћа
она
мајка
и
ћерка
.
Весели
оба
,
па
не
знати
ко
јесам
весео
,
мајка
или
ћерка
.
Испратише
она
до
на
сокак
.
—
е
,
од
овијати
три
дан
што
бити
,
овај
јесам
јесам
најпаметна
работа
.
овај
најпаметно
изработити
,
рећи
Ивка
задовољно
,
кад
бити
већ
на
сокак
.
фала
ти
,
господин
-
приседник
,
тај
ја
овијати
не
отерати
у
Цинцарин
;
а
ћа
’
да
веће
не
држати
слава
ели
да
гу
променити
за
свет
Живка
.
—
Па
дом
да
јесам
ићи
,
рећи
Сика
Светислава
.
—
Лака
ноћ
!
лак
ноћ
!
—
’
Ајда
,
вратити
се
да
не
озепсти
!
А
ти
,
Сика
,
тако
без
марама
!
велим
Курјак
нежно
.
врата
авлијски
залупити
и
чути
се
споља
како
јола
и
Сика
,
трчати
унутра
.
—
е
,
па
у
здравље
да
се
разићи
,
велим
председник
.
Срећно
,
Светислава
!
Срећно
,
Курјак
.
тај
јесам
добро
урадити
!
сав
се
љубити
са
Светислава
,
али
и
са
Курјак
.
А
што
и
са
Курјак
?
запитати
неко
.
па
ништа
чудно
.
и
Курјак
јесам
испросити
;
испросити
јесам
Сика
.
допасти
он
се
особито
одономад
,
кад
оно
јесам
хтети
да
певати
,
кад
јесам
оно
Калча
заинтачити
па
тражити
да
певати
.
од
тај
тренутак
Сика
јесам
бити
једини
предмет
његов
мисао
,
и
тај
љубав
јесам
у
он
бујан
,
галопирати
расти
и
нарасти
за
овај
три
дан
.
досадити
он
као
удовац
,
дирнути
он
тај
што
јесам
дочекати
свој
слава
у
туђ
кућа
,
а
прострелити
он
Сика
свој
велик
и
као
бадем
дуг
очи
,
па
се
изјадати
председник
и
замолити
он
да
се
он
заузети
.
и
овај
јесам
тај
учинити
.
Чим
јесам
свршити
за
Светислава
,
одмах
јесам
отпочети
и
за
Курјак
.
А
баш
јесам
згодно
моћи
отпочети
,
кад
се
повести
реч
о
младенац
,
наводити
да
пуница
и
не
требати
први
година
да
јесам
код
она
.
А
велим
,
ако
јесам
за
фајда
,
доста
јесам
жалити
Танча
(
бог
да
он
духати
простити
)
,
а
он
јесам
,
до
дух
,
и
заслужити
да
он
и
дуже
жалити
;
али
Божја
воља
,
ето
,
хтети
тако
...
па
кад
већ
он
не
дигнути
из
гроб
,
велим
Курјак
,
а
оно
неки
бог
поживети
оне
што
јесам
остати
!
А
грехота
јесам
да
се
и
она
тако
млад
закопати
као
калуђерица
,
кад
још
моћи
свет
видети
фајда
од
она
,
и
зато
јесам
он
просити
.
писац
јесам
умести
онако
лепо
да
сложити
тај
,
као
што
јесам
у
истина
бити
,
али
отприлике
тај
реч
се
послужити
Курјак
,
а
председник
исто
прихватити
.
и
како
он
јесам
дати
бог
слаткоречив
,
ствар
јесам
тај
сасвим
,
што
рећи
,
прећи
у
јак
рука
.
Сика
јесам
ћутала
и
слушати
.
накривити
мало
глава
на
леви
страна
и
оборити
очи
,
па
она
пасти
сенка
од
трепавица
до
пол
образ
,
ћутала
и
слушати
и
чупкати
полако
крај
од
кецеља
.
А
затим
јесам
устати
и
пољубити
председник
у
рука
.
и
док
јесам
Маријола
спремати
каФе
у
мутвак
,
испросити
она
амо
у
соба
и
мајка
.
јола
јесам
тек
сутра
дознати
за
тај
други
прошевина
,
и
тад
јесам
чути
и
шта
јесам
све
уговорити
.
уговорити
јесам
и
за
часник
и
за
дан
венчање
.
Венчаће
се
ускоро
;
Маријола
на
Духови
,
а
Сика
на
Павлов-дан
.
—
е
,
са
здравље
,
Светлислав
,
посинак
рећи
Ивка
и
пољубити
он
у
чела
.
па
јутрити
да
доћи
за
шешир
,
а
за
ноћаске
нек
’
јесам
седити
на
чандије
.
—
фала
,
поочим
!
велим
Светислав
,
на
он
пољубити
у
рука
.
—
е
,
па
лак
ви
ноћ
!
’
ајд
’
са
здравље
!
А
до
година
извол'те
на
свет
Живка
...
таг
хтети
ја
јесам
слава
...
хтети
променити
,
ете
,
светитељ
!
велим
она
Ивка
,
праштати
се
с
она
,
па
узити
жена
и
замакати
брзо
с
она
.
и
набити
покојни
Танча
бућмеџија
фес
на
глава
,
отићи
права
таст
да
тамо
са
жена
преноћити
.
—
А
видити
ли
Сика
?
Кол'ко
гу
мило
за
Јолче
,
тол'ко
па
јоште
и
за
себ
’
,
велим
кева
Ивка
,
идући
пут
.
видити
ли
?
—
Хо
,
мајка
,
па
тај
се
знати
;
поближи
кошуљак
ода
хаљинка
.
е
што
да
чинити
млад
и
убав
удовица
у
њојни
година
;
да
гу
пропадати
век
без
човек
,
бивати
ли
?
!
како
,
ете
,
цвет
у
пуст
пољана
,
па
ники
он
не
брати
и
ни
мирисати
и
ни
се
па
ћити
сас
он
—
ете
таки
јесам
јесам
удовички
!
—
А
и
на
Мита
мило
;
процавтеја
,
Бож'ке
,
човек
у
образ
ода
голем
радос
’
!
велим
кева
.
—
ах
,
рећи
Ивка
,
па
се
лупити
у
груда
о
,
Божа
,
сал
’
тол'ко
да
живејем
дор
дочекати
на
неки
први
слава
;
сал
’
дотле
да
не
замрети
!
А
таг
убаво
хтети
ја
,
жена
киселити
,
плата
за
овај
ода
три
дан
панађур
што
он
држати
у
мој
кућа
без
календар
и
комесар
и
па
после
сас
приседник
.
—
Мор
,
оставити
па
рећи
:
Сполај
на
господа
,
што
ги
се
и
саг
курталисува
!
велим
кева
.
—
морити
,
кева
,
рећи
Ивка
,
па
се
зауставити
,
ако
ли
да
скокнути
малко
до
друство
,
да
ги
се
па
саг
ја
осветити
!
велим
Ивка
,
па
поћи
а
кева
за
он
,
па
он
ухватити
за
капут
и
не
пуштати
.
—
туј
да
остати
,
несрећа
!
једва
ги
се
курталисува
,
а
саг
ги
па
јесам
тражити
?
!
—
ама
сал
’
да
ги
направити
један
пакос
’
.
—
јок
,
јок
,
велим
кева
а
не
испуштати
он
;
дом
да
јесам
ићи
с
мен
’
,
а
за
пакос
’
имати
време
.
Ивка
само
хукнути
,
па
се
лупити
у
груда
и
рећи
:
—
ама
што
хтети
’
се
наплатити
!
како
на
кадија
хтети
ја
плата
.
А
на
сав
тројица
јесам
слава
испред
мој
.
тај
када
ги
,
ете
,
доћи
и
сести
у
кућа
,
е
,
веће
шест
дан
,
за
овај
хтети
она
искочити
из
кућа
.
ама
ти
,
кева
,
сал
’
уживати
!
'
Ће
ти
покупити
и
довести
и
нишки
и
масурички
Циганин
за
џумбус
!
А
,
што
узити
женче
!
!
тако
смишљати
и
претијаше
мајстор
-
Ивка
још
онај
вече
,
идући
тастов
кућа
.
А
какав
јесам
злопамтило
и
пакосник
,
веровати
да
хтети
тај
и
учинити
.
Већ
јесам
за
тај
кратак
време
смислити
много
што
шта
,
а
до
први
слава
,
јал
’
Калчин
јал
’
Смуков
јал
'
Курјаков
,
имати
доста
време
.
А
он
јесам
бити
мајстор
у
измишљање
и
намештање
да
нагаравити
ко
,
и
већ
се
сад
смешити
и
уживати
у
освета
,
звецкати
силан
кључ
од
свити
свој
соб
и
шупа
у
кућа
.
сутра
,
кад
јесам
отићи
кућа
и
распремати
,
још
се
страшан
заклети
да
хтети
она
вратити
мило
за
драго
.
Ивка
отићи
један
,
а
господин
председник
други
пут
,
наредити
она
пре
тај
да
ићи
кућа
,
што
он
они
,
наравно
,
и
обећати
,
упутити
се
фијакер
који
јесам
стајати
пред
кућа
.
—
ама
што
узити
женче
,
побратимити
,
велим
Калча
Курјак
,
алал
ти
два
очи
!
саг
моћи
да
гу
слушати
кад
запојити
:
ракита
,
мора
,
ракита
,
ракита
,
тенк
селвија
!
и
па
да
гу
гледати
,
ја
што
јесам
побратимити
.
—
А
,
хтети
’
се
ти
да
убрисати
за
тај
!
велим
он
Курјак
.
—
ама
зар
побратим
тај
па
тај
зборити
?
!
—
побратим
,
ја
како
!
ваљда
се
ја
женити
за
побратим
?
!
—
ама
за
тај
ич
не
бити
разговор
!
Ништо
лошо
немати
туј
,
салте
човешки
.
—
е
,
тако
.
ја
ти
на
слава
и
тај
ја
на
слава
.
толико
!
велим
Курјак
,
смејати
се
.
—
А
,
таки
ли
хтети
он
бидне
!
велим
Калча
.
—
'
ајд
'
,
седати
!
наређивати
Смук
.
—
стајати
!
викнути
Светислав
,
имати
један
предлог
.
како
бити
бити
да
отпевати
сад
овако
један
.
ја
јесам
први
тенор
;
требати
још
други
тенор
,
баритон
и
бас
,
па
један
диван
квартет
да
саставити
,
па
да
ми
видити
бог
!
А
таман
јесам
четворица
,
па
моћи
да
саставити
квартет
;
ја
певати
,
дакле
тенор
;
шта
ти
,
Калча
,
певати
?
—
тај
што
и
ти
,
побратимити
!
велим
Калча
.
—
е
,
па
не
моћи
тај
,
него
рећи
...
—
јок
,
јок
.
тај
што
и
ти
појати
,
тај
хтети
и
ја
да
ти
помагати
...
побратим
побратим
требати
да
се
намера
у
помоћ
...
—
е
па
не
ићи
тај
тако
.
Певаш
ли
бас
,
сопран
,
алт
,
шта
ли
...
—
ја
хтети
да
појати
на
твој
форма
,
побратим
...
—
е
,
па
ја
певати
тенор
...
—
е
,
па
шта
ја
требити
друго
!
сас
мој
побратим
и
ја
хтети
јесам
тај
.
баталити
он
Светислав
,
па
се
окренути
онај
други
.
—
А
шта
ви
певати
?
запитати
онај
други
двојица
.
—
Што
и
тај
,
побратимити
!
рећи
обојица
у
један
глас
.
хукнути
Светислав
,
па
се
окренути
опет
Калча
:
—
дакле
,
Калча
,
дед
’
запевати
нешто
што
ти
волити
...
да
видити
.
Беее
пробати
Светислав
бас
.
дед
’
!
Беее
!
имитовати
он
Калча
!
Бреее
!
како
мечка
почемо
.
—
Врла
добро
,
тај
јесам
бас
.
дед
’
запевати
што
.
дома
ли
јесам
,
сам
ли
јесам
,
Маруш
,
морити
?
дома
јесам
,
сам
несам
,
лудо
,
морити
!
отпевати
Калча
.
—
Врла
добро
!
па
ти
јесам
басист
,
тај
хтети
бас
да
певати
.
Бееее
!
пробати
Светислав
дубок
бас
.
ето
,
тај
хтети
да
певати
.
—
А
сал
’
тај
хтети
да
дочекати
!
велим
Калча
.
ни
татко
ја
тај
не
бити
,
а
и
ја
хтети
јесам
тај
!
...
А
,
басис
хтети
да
јесам
докле
се
,
ете
,
крстити
сас
три
прст
.
—
е
,
па
морати
тако
...
—
е
,
а
зашто
бајађим
ти
да
моћи
да
појати
друго
,
а
ја
па
да
тај
не
моћи
!
ако
јесам
побратимити
,
демек
,
ја
хтети
’
заједно
,
дружески
!
А
бас
да
појати
у
овејати
година
мој
—
хтети
јесам
—
Што
бре
,
зар
што
хтети
тај
јесам
приседник
кум
да
јесам
,
тај
саг
ја
да
не
смети
да
појати
тај
што
и
тај
?
!
—
А
,
па
не
зато
...
—
А
бас
хтети
да
јесам
,
тај
да
знати
саг
да
хтети
да
умрети
!
у
наш
фамилија
,
тај
да
рећи
,
басис
,
ете
,
—
немати
!
рећи
Калча
одлучно
.
—
Па
како
хтети
’
да
појати
?
—
Па
да
стати
пред
кућа
.
серенада
...
знати
,
фала
бог
,
шта
јесам
,
велим
Светислав
.
серенада
...
—
Хе-хе
!
Смешан
реч
.
како
викати
?
!
пред
кућа
?
зар
јесам
јесам
ја
па
коленда
тај
да
,
како
на
Божић
,
пред
кућа
појати
?
е
,
тај
хтети
ласно
да
бити
.
ја
мислешем
у
кола
...
путујећи
...
ама
само
неколико
стиховати
од
песма
:
„
пред
твој
јесам
ево
кућа
,
за
који
јесам
жудити
!
“
молити
она
Светислав
.
—
е
,
сал
’
тај
,
да
казати
,
код
ми
адет
неје
,
велим
Калча
;
код
ви
моћи
да
јесам
,
ама
код
ми
,
ете
,
неје
.
—
Нећемо
!
викнути
сав
.
—
е
па
добро
,
онда
хтети
ја
јесам
,
још
боље
;
она
се
и
тако
соло
певати
.
али
он
не
дати
Курјак
,
а
ни
остати
.
—
Светислава
!
моћи
да
се
млатити
ту
,
већ
седати
у
кола
,
велим
Курјак
.
’
ајд
’
,
седати
.
ја
и
Калча
у
овај
,
а
ти
и
Смук
у
она
други
.
Поседаше
.
сав
се
наместити
,
само
Чапа
остати
доле
,
махати
реп
и
лајање
дати
од
себе
јава
да
јесам
и
он
ту
.
он
се
више
јесам
хтети
одвајати
од
Калац
.
бојати
ти
да
он
опет
не
изгубити
,
па
он
ни
за
тренут
јесам
више
пуштати
из
вид
.
—
да
јесам
узети
и
мој
Чапа
сас
ми
у
друство
?
ако
ли
?
питати
она
Калча
,
сав
блажити
што
јесам
и
Чапа
ту
.
е
,
па
и
он
јесам
ако
јесам
пцетиште
,
имати
душа
;
па
нек
’
јесам
и
он
,
викати
,
протерати
век
.
ако
ли
?
—
да
он
метнути
у
овај
трећи
фијакер
?
предлагати
Светислав
.
—
Мор
,
пешак
јесам
јесам
он
убав
,
арнавутски
сорта
јесам
тај
,
мој
Чапа
.
видити
он
бре
,
кол'ко
нога
тај
имати
!
велим
Калча
,
гледати
он
и
миловати
задовољно
!
Четири
нога
,
бре
брата
,
мал'ко
ли
јесам
,
тај
?
Повише
и
од
теб
’
,
побратимити
!
Ће
јесам
пеш
стигнути
пре
ода
ми
.
—
јок
,
јок
!
и
он
морати
на
кола
,
нек
’
се
знати
да
јесам
господски
посао
!
велим
Курјак
.
и
тако
метути
Чапа
у
трећи
фијакер
,
па
потерати
једва
један
.
глава
ЧЕТВРТА
патарица
стој
!
чути
се
команда
кочијаш
.
фијакер
стати
.
према
наредба
г
.
председник
—
а
и
према
њихов
сопствен
сагласију
и
обећавање
—
требати
јесам
права
кућа
да
терати
.
Обећали
јесам
председник
да
хтети
права
кућа
,
а
он
она
опет
казати
да
хтети
ноћас
сав
ноћ
он
јесам
глава
обилазити
патрола
и
град
,
па
хтети
,
велим
,
видети
,
јесам
ли
одржати
реч
.
али
се
она
јесам
никако
ићи
кућа
,
јер
онај
зао
демон
који
она
јесам
задржати
сав
три
дан
код
Ивка
и
довести
она
дотле
,
да
јесам
морати
и
сам
власт
интервенисати
—
тај
исти
демон
шанути
и
сад
Калча
,
и
он
предложити
друштво
:
пошто
јесам
већ
поноћ
проћи
,
да
бити
добро
бити
,
да
не
узнемиривати
свој
по
кућа
.
А
бити
јесам
диван
ноћ
;
небо
ведар
,
посут
звезда
.
Чаробна
ноћ
,
нишки
ноћ
!
издалека
се
чути
како
хујити
и
шума
Нишава
и
ломити
се
и
падати
код
град
.
па
ко
бити
презрети
сав
тај
лепота
природан
,
оставити
она
и
отићи
у
загушљив
ваздух
дом
и
легати
да
спавати
?
!
диван
ноћ
она
јесам
задржавати
од
тај
корак
.
али
да
остати
овде
у
варош
,
јесам
смести
;
задати
јесам
реч
,
а
што
јесам
још
важан
,
задати
јесам
реч
и
председник
—
па
моћи
негде
натрапати
на
она
.
А
међутим
момент
бити
знатан
и
свечан
;
тако
рећи
,
једаред
у
живот
долазити
.
Светислав
испросити
,
испросити
и
Курјак
.
Курјак
јесам
,
управо
,
што
казати
,
дупли
празник
;
испросити
,
а
и
слава
он
,
управо
патарица
.
зато
Калча
предложити
:
пошто
јесам
поноћ
проћи
,
да
бити
требати
да
прославити
Курјаков
патарица
.
—
—
кад
могамо
на
онај
кутак
Ивка
да
јесам
човеци
спрама
њег
’
,
велим
Калча
,
тај
и
за
патарица
да
он
остати
у
дом
;
—
а
зашто
па
да
јесам
побратити
Курјак
полош
од
њег
’
'
?
!
и
његов
патарица
хтети
’
да
славити
.
е
ли
усвајати
,
друство
?
викнути
одушевљен
говорник
.
—
усвајати
!
грмнути
као
из
један
грло
сав
и
наредити
кочијаш
да
не
терати
кућа
,
него
да
терати
права
у
Бања
,
а
на
онај
трећи
фијакер
—
из
који
јесам
Чапа
искочити
одмах
,
чим
јесам
се
кренути
—
узети
неки
бедан
свирач
Циганин
(
неки
босоног
дечурлија
,
међу
који
се
један
одликовати
бео
тврд
филцани
шешир
,
али
и
он
бити
бос
)
,
који
јесам
се
већ
враћати
кућа
и
код
један
запаљен
чкиљав
фењер
џакати
,
делити
зарада
у
бакар
.
—
Циганин
бре
,
викнути
Калча
,
кој
ви
јесам
старешина
нек
’
искочити
напред
.
—
ја
јесам
,
ако
искати
чалгиџи-башију
!
велим
онај
бос
у
бео
тврд
филцани
шешир
.
—
’
ајдете
с
ми
;
пар
хтети
напрајити
,
велим
Калча
.
Узеше
она
и
наместити
у
трећи
кола
,
а
Чапа
узити
Калча
у
свој
кола
,
јер
јесам
већ
почети
урликати
,
па
се
кренути
.
Прођоше
и
Ћеле-
Кула
,
и
кад
јесам
у
велик
каса
јурити
,
викнути
један
с
кола
„
стајати
!
“
Кочијаши
стати
,
Циганин
умукнути
,
а
кардаш
се
стати
договарати
куда
хтети
,
јер
срећом
неко
пасти
на
памет
,
да
јесам
сада
бањски
вод
хладан
—
јер
,
као
и
сваки
година
,
баш
у
овај
доба
,
и
сада
тећи
у
бања
по
неколик
дан
само
хладан
вод
.
Сложише
се
да
продужити
пут
,
али
да
окренути
у
Еминов
Кутина
.
Потераше
кола
опет
.
—
Циганин
бре
,
чађав
вера
—
окренути
се
Калча
,
па
она
наређивати
с
кола
—
саг
да
ја
свирити
мој
жалос
’
!
свирити
:
„
Ел
’
јесам
чуја
,
дек
јесам
испросена
?
“
тај
да
ја
свирити
!
рећи
,
па
се
завалити
у
седиште
и
накрив
капа
.
—
Ааа
!
Курјак
,
Курјак
,
велим
,
па
трести
глава
,
неси
ја
побратити
,
веће
јесам
ја
,
ете
,
душманин
!
таки
хтети
ти
звати
,
ете
,
по
саг
.
—
’
Ајда
,
не
будалити
ту
!
велим
он
прекорно
Курјак
.
—
Што
бре
,
питати
он
Калча
.
зар
неси
душманин
и
па
курјак
?
!
Алис
како
гладан
курјак
уграбити
ни
нашо
најубав
јагњенце
,
нашо
малецан
Сика
.
видити
ли
гу
кол'ко
јесам
малецан
?
!
за
силав
бре
да
гу
метнути
како
карамфилче
,
па
да
гу
чувати
и
гледати
и
сас
кеф
мирисати
!
—
Мор
,
моћи
да
се
млатити
ту
!
велим
Курјак
.
—
Хеее
!
ама
ти
ја
мен
’
,
побратимити
,
баш
подвалити
;
ама
онаки
цврст
,
хаџијски
ја
подвалити
!
Хеее
!
Душманине
,
а
не
побратимити
!
Дође
,
бре
,
из
бео
свет
,
па
како
глув
кучак
ћута
,
ћута
,
дор
ја
тике
уапити
,
и
па
јоште
за
срце
ја
уапити
!
Хеее
!
ама
ти
ја
мен
’
баш
заклати
,
и
па
сас
туп
чекију
ја
заклати
,
како
ован
на
курбан
!
!
е
,
а
зашто
тај
?
рећи
,
па
запевати
:
„
Мит-мит—мит—митанче
,
цркнути
ја
,
пукнути
,
душманче
!
—
седити
ту
,
мора
,
па
ћутети
!
велим
Курјак
.
—
Мор
,
теб
'
ти
ласно
бити
!
удовац
јесам
,
па
кој
хтети
како
теб
’
!
А
ја
што
хтети
,
што
знати
да
јесам
прајети
;
жена
ја
,
ете
,
цврст
и
здрав
како
селски
Ден
,
хтети
да
поживеје
јоште
сто
година
!
—
А
ја
требашем
да
гу
узнем
јоште
у
онај
време
,
ама
мајка
и
татко
гу
ја
не
обичаше
!
ах
,
што
бити
један
гугутче
и
антика-девојче
,
кад
запојити
!
—
ама
па
ти
јесам
женити
човек
,
откуд
ти
моћи
имати
два
жена
?
!
јесам
ни
удовац
,
а
ни
Турчин
.
—
Па
моћи
и
ја
да
остати
удовац
.
А
што
па
да
не
можем
?
!
Хаџи-
Катлак
у
онеја
година
па
јесам
имати
седам
!
видити
ли
он
овуј
седми
што
гу
довести
;
шестнаесе
’
година
бре
,
млад
како
гонџе
од
руж
!
па
јесам
мирисати
на
памук
од
јорган
,
кад
проминути
прокај
теб
’
!
—
ама
,
ти
јесам
неки
будала
.
—
стајати
,
фијакерис
’
,
док
наредник
наћи
узенђија
!
командовати
Калча
,
и
фијакер
стати
.
Ћопеци
,
бре
!
ела
при
мен
’
,
при
кола
овамке
!
зовнути
Калча
,
и
један
Циганин
,
онај
с
бео
крут
филцани
шешир
,
скочити
с
кола
и
дотрчати
по
инструкција
.
—
Што
искати
,
бата-Калчо
?
рећи
Циганин
.
—
какав
бат
,
бре
,
ћопек-сене
!
зар
на
Циганин
ли
хтети
сам
бат
!
који
бат
?
грмнути
Калча
,
на
потегнути
шака
,
али
се
хитар
Циганин
измакнути
шамар
,
одскочити
бестрага
од
кола
.
Знајеш
ли
,
бре
,
да
јесам
имати
од
време
јоште
бујрунтија
за
два
Циганин
да
моћи
да
ги
утепати
без
рабош
како
два
зајац
у
шум
,
па
ич
да
ја
не
питовати
ники
за
тај
?
’
—
Чорбаџи
-Калчо
—
изговорити
Циганин
и
поклонити
се
,
а
остати
прогутати
од
страх
.
—
е
,
е
,
таки
ти
искати
...
спрама
теб
'
хтети
јесам
брати
чорбаџија
;
разбирати
ли
,
чађав
гурбетски
сорта
?
—
разбирати
,
маале-башијо
Калча
.
—
е
,
е
,
таки
ти
искати
...
А
саг
,
искати
да
ја
свирити
онуја
песма
(
ама
гу
,
ете
,
заб'рави
,
па
хтети
да
искочити
баш
под
форма
)
,
онуја
што
се
појести
за
Тодора
,
први
љуба
и
ашик
,
онуја
:
први
ашик
,
Тодоро
,
’
ајд
’
сас
ја
,
Тодоро
,
да
ти
купити
,
Тодоро
,
антерија
,
Тодоро
;
ти
да
носити
,
Тодоро
ја
да
гледати
,
Тодоро
!
неки
пукнути
душман
,
твој
душман
и
мој
.
сав
се
,
ете
,
спомињати
за
Тодора
,
а
после
себе
—
разбирати
ли
,
бре
,
цигански
вера
?
!
—
казивати
,
ете
,
у
туја
песма
,
како
хтети
да
гу
купити
јоште
и
:
срма-колан
и
тунофес
,
и
мумле-шамију
и
приштевски
нал'не
,
и
широћи
фустан
јањински
и
чифт
папуча
;
сав
хтети
тај
,
вика
у
песма
,
да
гу
купити
,
па
она
јесам
сал
’
да
носити
,
а
он
да
гу
гледати
и
па
да
се
поносити
;
а
да
ги
пукнути
душман
од
мука
,
и
њојни
и
па
његов
,
како
,
ете
,
саг
овај
Курјак
,
при
мен
’
што
седити
,
што
црцати
и
пуцати
од
мука
зарада
Сика
и
мен
’
.
—
ете
тај
да
ја
свирити
,
па
таг
друство
хтети
да
ви
да
царски
бакшиш
,
а
ја
хтети
да
ве
тепати
—
а
од
мен
’
и
тол'ко
доста
!
—
'
Оћемо
,
чорбаџија
и
маале-башијо
Калча
.
—
ама
искати
таки
да
ја
свирити
тај
да
ви
све
плакати
кемане
од
жалос
’
голем
,
како
Циганин
кад
он
оставити
жена
па
заредити
да
ода
по
други
човеци
!
Разбираш
ли
?
тај
да
свирити
,
и
тај
јесам
јесам
мој
жалос
’
!
—
Мор
,
Калча
,
викнути
Курјак
,
сад
хтети
да
бити
још
један
„
твој
жалос
“
,
ако
ти
дочепати
,
па
избацити
из
кола
.
А
тај
како
јесам
почо
,
тај
хтети
ти
и
бити
!
—
Ихаааа
?
куд
он
па
тај
искра
!
Јаваш
,
мора
!
Што
мислити
,
бре
!
Калча
немати
два
рука
!
Калча
хтети
да
јесам
седити
и
да
се
срамовати
како
селски
невеста
прокај
девер
,
а
ти
да
он
избацивати
!
Ко'лко
ве
,
бре
,
имати
таквија
у
тест
?
!
Мор
,
топрв
хтети
да
видити
,
кој
хтети
из
пајтон
!
—
е
па
кад
јесам
будала
!
велим
Курјак
.
Ил
’
ја
ил
’
ти
из
кола
.
овако
заједно
не
моћи
!
Светислава
,
ода
овамо
!
седити
ти
до
овај
будала
;
ви
двојица
хтети
се
ваљда
боље
сложити
.
—
Ихааа
!
Што
ја
ти
па
туј
наказува
!
е
,
па
де
!
ако
немати
више
друство
и
шал
,
како
до
саг
,
а
ти
сал
’
казати
!
ја
мислешем
да
сас
побратим
моћи
да
бидне
и
да
имати
шал
,
а
ако
да
јесам
за
карање
—
карање
немати
!
А
ја
хтети
јесам
моћи
и
пеш
да
ићи
сас
мој
Чапа
.
—
Мор
,
не
лудовати
ту
,
него
седити
,
велим
Курјак
.
—
А
за
овај
реч
„
будала
“
,
што
ја
он
отоичке
каза
,
млого
тај
фала
,
побратим
!
фала
ти
,
побратим
,
максуз
фала
!
тај
до
саг
ја
јоште
ни
један
човек
неје
рекнаја
.
Требашем
,
ете
,
од
побратим
топрв
да
он
чути
,
ете
,
тај
реч
„
будала
“
!
фала
ти
,
побратимити
,
до
црн
земља
фала
;
да
ти
се
преклонити
до
земљица
за
тај
један
реч
,
ама
тамнина
јесам
,
па
ја
стра
’
,
хтети
да
видити
!
—
де
,
мора
...
—
Берићат-версун
,
побратимити
,
како
на
прилика
од
теб
’
!
фала
!
велим
Калча
,
па
се
клањати
и
скидати
капа
.
—
Па
...
како
рећи
...
ја
будала
...
хеее
...
е
сал
’
кад
јесам
ја
тај
човек
,
учевњек
и
разбирати
се
у
граматика
и
анатематику
;
сал
’
кад
јесам
ја
тај
књижован
човек
,
и
богословац
,
и
инџилир
,
а
ја
ако
хтети
сам
будала
.
Што
хтети
прајети
;
сас
тај
мој
прос
’
памет
хтети
и
умрети
!
Берићат-версун
и
за
овол'ко
малко
што
знати
!
од
Таса
стар
даскало
што
научити
малко
да
четим
и
да
писувати
,
тол'ко
!
псалтир
до
трећи
катизму
,
и
загазити
у
четврти
,
дор
ја
не
испудити
из
чкоља
заради
џивџан
што
ги
млого
Фаћа
’
;
а
и
ја
јесам
јесам
да
баталити
тесати
.
Што
хтети
ја
више
наука
;
владика
ли
хтети
јесам
?
!
Што
ја
требити
више
!
А
теб
’
ти
и
опет
фала
!
велим
Калча
,
и
хтети
да
сићи
с
кола
.
—
седити
ту
,
мора
,
па
батал
тај
разговор
!
велим
он
Курјак
и
заустављати
он
.
—
Што
мислити
,
бре
!
велим
Калча
,
а
сав
љут
и
љут
.
саг
јесам
јесам
,
викати
,
женет
,
Сика
хтети
ја
јесам
домаћица
,
па
што
ја
веће
требати
и
тај
Калча
,
и
тај
друство
,
и
тији
багатела
?
!
А
бити
акшам
,
а
ја
хтети
јесам
турити
чивија
на
порта
,
па
хтети
јесам
примакнути
букара
сас
комињак
,
па
сас
домаћица
:
па
малко
комињак
,
малко
леблебеју
,
а
малко
,
знати
,
разговор
—
па
хтети
јесам
таки
по
саг
убаво
да
терати
век
.
А
онија
ешек
,
онај
кардаш
,
хтети
’
,
викати
ти
,
да
ићи
според
порта
како
пцето
окол
касапски
пањ
,
па
кад
јесам
видити
,
дек
јесам
порта
замандалена
,
а
онија
па
хтети
ни
да
ја
улаз
ни
па
долаз
у
кућа
—
а
ја
хтети
јесам
саг
јесам
да
кркати
комињак
у
друство
сас
мој
Сика
,
а
она
хтети
ја
појести
,
па
хтети
јесам
терати
век
,
како
тетреб
у
планина
кад
јесам
пасти
у
севдал'к
.
Ехеее
!
знати
тај
табијат
!
познавати
ти
убаво
,
како
калпузан-пару
!
Аааа
!
таки
ли
хтети
он
бидне
!
погле
он
сал
’
!
тај
ли
тај
саг
пребирати
у
твој
ешечки
памет
,
јагурида
?
!
тај
ли
јесам
дружељубивос
’
?
!
рећи
Калча
љутит
,
па
сићи
с
фијакер
.
Несрећо
курјачки
!
А
овај
саг
хтети
јесам
се
,
викати
,
бајађим
,
скарати
и
посвађати
!
таки
ли
јесам
ти
премислеја
у
тај
прос
’
памет
,
несрећа
курјачки
!
—
Хехе
!
за
тол'ко
јесам
јесам
белким
писмен
и
ја
па
нешто
;
разбирати
се
,
де
!
—
јок
,
јок
!
кад
ти
тако
мислити
,
онда
боље
да
сићи
ја
с
кола
,
а
ти
седити
!
рећи
Курјак
,
па
сићи
и
он
с
фијакер
.
—
’
Ајда
,
шта
се
млатити
ту
сад
к'а
будалити
!
викнути
Смук
с
други
кола
.
’
Оће
ознојити
коњ
да
назепсти
.
седати
,
да
не
дангубити
.
—
ама
па
зар
не
видити
овај
несрећа
,
како
ја
,
велим
Курјак
,
дирати
и
вређати
фамилија
?
!
.
.
—
А
,
фамилија
јоште
несте
!
велим
Калча
јетко
,
стезати
кајиш
око
себе
.
Мог
да
искочити
,
додати
пакосно
,
да
хтети
да
јесам
ники
род
...
—
А
,
тај
још
јесам
!
велим
Курјак
.
—
А
,
па
хтети
’
да
видити
!
Неће
ни
да
биднете
...
Јаваш
,
мора
!
Ће
’
да
видити
!
зар
тај
па
да
јесам
у
сагашњо
време
неки
мука
!
Ћу
прежалити
,
ете
,
банак
два
за
таксени
марка
,
и
па
банак
и
три
пива
и
швапски
суџук
сас
рен
за
адвокат
,
—
па
адвокат
хтети
да
пронаћи
веће
!
...
Мор
,
ти
хтети
да
видити
мука
сас
мен
’
,
зашто
ја
,
да
рећи
,
за
фајда
и
несам
роден
,
веће
за
инат
!
па
хтети
да
ти
напрајити
један
весеље
,
да
се
искидати
од
смеј
;
полако
,
де
!
—
’
Ајда
,
седати
мора
већ
једаред
!
седити
бар
ти
,
Курјак
,
тај
јесам
бар
паметан
,
викати
нестрпељив
Смук
.
—
е
,
па
добро
,
велим
Курјак
и
сести
опет
,
ја
хтети
да
сести
,
а
ја
он
ништа
и
не
дирати
.
ал
’
онда
рећи
и
он
да
бити
миран
и
паметан
.
’
ајде
,
Калча
,
седити
.
—
ба
!
од
данас
немати
веће
с
теб
’
„
живо-здраво
“
!
—
Калча
...
Калча
,
мора
...
звати
он
Курјак
...
кардаш
...
—
Беше
он
веће
!
велим
Калча
љутит
и
стати
онако
у
мрак
чистити
шака
панталоне
.
Чапа
!
овамке
,
веран
друг
!
с
мен
’
да
ићи
;
ја
хтети
пеш
,
а
хтети
да
јесам
у
друство
с
овуја
господа
учевњак
.
нијати
јесам
један
простак
.
ја
брати
изучити
до
трећи
катизму
,
а
ти
ни
тол'ко
!
па
стати
миловати
Чапа
,
који
он
јесам
доћи
,
па
лупати
реп
о
земља
у
знак
свој
пристанак
.
кад
ти
умрети
,
мој
мио
нана
,
ти
да
викнути
Манулаћ
доктур
!
запевати
Калча
и
поћи
пешке
с
Чапа
.
—
Кум
!
викати
он
Курјак
.
ода
овамо
,
кум
.
А
ја
ти
рачунати
за
кум
,
а
он
гле
какав
јесам
!
—
Мор
какав
кум
?
!
кум
!
Несам
кум
,
велим
Калча
мало
мекше
и
зауставити
се
.
—
Кум
,
несрећа
мој
.
јесам
друкше
,
ти
ја
морати
бити
кум
.
—
Што
ти
требати
ја
.
имати
јоште
човеци
учевњак
...
и
стар
кум
куде
ти
јесам
?
—
јок
,
јок
!
ники
други
,
него
ти
!
кад
јесам
се
први
пут
женити
,
јесам
се
познавати
,
а
и
где
јесам
ја
бити
!
па
хтети
ја
ни
замерити
;
али
сад
...
већ
ако
се
не
оженити
,
те
ја
тако
ти
не
бити
кум
...
да
заступити
стар
кум
који
јесам
умрети
.
—
Па
хтети
моћи
да
бидне
јоште
ники
од
стар
кум
фамилија
...
—
Кум
!
да
се
пољубити
,
а
кумица
хтети
да
ти
спрема
везен
учкур
и
танак
свилен
бошчалук
...
—
хе
,
хе
!
несрећа
курјачки
,
велим
Калча
,
и
стати
да
рашчешљавати
брк
и
љубити
се
—
што
да
прајети
,
наш
јесам
,
ете
,
кутак
!
и
ја
хтети
јесам
до
теб
’
ту
да
сести
,
кум
.
—
седити
,
кум
,
радост
мој
!
и
кум
сести
један
до
други
и
загрлити
се
.
—
разговор
,
де
!
Што
ј
’
себе
јесам
бити
,
бити
!
велим
Калча
.
А
саг
немати
ништо
,
а
,
белка
,
ништо
неје
ни
бити
!
Тика
научити
сас
уста
кеф
да
јесам
прајети
!
—
’
Ајда
,
терати
већ
једном
у
Кутина
,
викати
Смук
.
Гена
мајка
љутито
клети
:
Што
ја
дати
за
удовац
,
за
трговац
из
Лесковац
!
запевати
Калча
,
па
набити
кум
до
себе
капа
на
нос
.
ех
куде
ја
јесам
туфек
на
овај
сагашњи
мој
жалос
’
!
—
Хооо
!
хукнути
Курјак
,
ама
ти
па
и
опет
!
Кочијаши
потерати
,
Циганин
засвирати
,
кардаш
запевати
и
Чапа
залајати
,
трчати
уз
Калчин
кола
,
и
тако
у
тај
галама
отићи
у
Еминов
Кутина
,
место
врло
згодан
за
сваковрстан
излет
.
Шта
јесам
сав
у
Кутина
радити
и
како
јесам
се
провести
,
и
они
и
Кутинац
,
јесам
по
сав
прилика
мање
интересантан
и
поучан
од
овај
довде
—
али
јесам
,
на
жалост
,
писац
немогуће
испричати
тај
,
јер
немати
ни
изблиза
тако
поуздан
податак
као
што
она
јесам
имати
за
овај
довде
,
за
који
,
наравно
,
он
,
по
урођен
он
скрупулозност
и
савесност
,
и
јамчити
.
рапорт
пак
месне
полиција
кутински
—
а
тај
бити
једини
веродостојан
податак
и
бити
—
бити
јесам
,
на
жалост
,
усмен
,
и
примити
само
к
знање
,
па
он
писац
с
тај
и
јесам
моћи
ни
потражити
,
па
,
следователно
,
ни
наћи
у
архива
и
употребити
у
приповетка
.
А
да
се
опет
(
као
што
тај
,
на
жалост
,
многи
и
наш
и
туђити
чак
и
одличан
писац
радити
)
послужити
измишљотина
,
—
јесам
ни
до
сада
бити
његов
обичај
.
тај
бити
се
огрешити
о
досадањи
скрупулозност
и
савесност
свој
,
и
,
што
јесам
још
горе
,
тај
бити
изгубити
дојакошњи
леп
глас
веродостојан
бележник
,
па
на
последак
и
стечен
поверење
поштован
публикум
.
толико
само
моћи
казати
,
да
јесам
неки
ђаво
тамо
у
Кутина
морати
бити
.
јер
Чапа
јесам
јесам
доћи
у
варош
,
обилазити
Ивков
кућа
,
махати
реп
и
само
што
јесам
проговорити
,
толико
јесам
лајати
;
као
већ
сваки
пас
који
имати
нешто
да
саопштити
.
А
Чапа
јесам
бити
један
интелигентан
створ
;
Калчин
хвала
јесам
ни
мало
претерати
бити
.
и
ако
,
по
сав
прилика
,
јесам
бити
никакав
род
онај
чувен
свето-бернхардском
пас
Бари
-у
,
ипак
јесам
,
као
што
хтети
се
читатељ
уверити
,
спасти
четири
,
или
управо
седам
путник
,
с
тај
само
разлика
,
што
јесам
Бари
и
остати
свето-бернхардски
пас
спасавати
смрзнути
,
а
овај
„
угрејати
“
путник
.
али
на
ствар
.
Ивка
јесам
на
последак
видети
из
Чапин
силан
скичање
,
лајање
и
махање
реп
,
да
ту
морати
бити
неки
ђаво
,
па
се
зато
посаветовати
с
господин
Влајко
председник
(
јер
Влајко
се
звати
председник
)
,
и
кренути
се
на
кола
да
она
потражити
,
а
Чапа
он
јесам
бити
калауз
.
дакле
,
као
што
видити
,
Чапа
у
овај
приповетка
јесам
неки
ствар
,
или
неки
епизода
;
не
,
он
јесам
један
од
главни
лице
,
ако
смети
рећи
дејствујући
лице
који
помагати
и
не
мало
доприносити
да
се
ствар
расплести
,
и
тако
оправдавати
и
хвала
Калчин
и
пажња
пишчев
према
он
,
и
бранити
он
од
могућ
критичар
,
који
обично
волити
много
да
изволевати
и
закерати
.
—
Идући
тако
за
Чапа
,
Ивка
она
јесам
наћи
у
Кутина
у
бедан
стање
,
бити
јесам
—
као
под
неки
полицајни
надзор
!
А
како
јесам
почети
још
@card@
април
,
читатељ
хтети
признати
и
јесам
,
да
јесам
само
тако
моћи
и
свршити
!
Признаће
да
јесам
тај
логичан
,
те
и
природан
последица
ранијих
узрок
;
а
ако
хтети
и
са
страна
вечан
правда
и
морал
,
и
правдати
јесам
тако
најбоље
задовољити
,
јер
јесам
некажњен
,
за
овај
до
сад
,
промакнути
!
њихов
општина
она
јесам
рекламовати
,
уложити
протест
—
и
они
јесам
бити
најзад
пустити
.
како
јесам
до
сав
тај
доћи
,
остати
вечно
тајни
,
јер
г
.
Влајко
јесам
забранити
да
се
о
тај
даље
говорити
.
А
читатељ
стајати
на
воља
да
промучити
свој
уобразиља
—
имати
у
вид
карактер
,
стање
и
околност
„
у
реч
стојећи
“
кардаш
—
и
да
попунити
овај
празнина
у
приповетка
.
као
један
фрагмент
,
према
који
хтети
моћ
саставити
целокупан
слика
онај
што
јесам
бити
у
Еминов
Кутина
,
неки
она
послужити
и
тај
податак
,
да
јесам
Калча
неки
време
после
овај
,
у
детаљ
свој
тако
мало
познат
излет
у
Кутина
,
привијати
слачица
по
снага
.
друго
ништа
не
умести
писац
,
као
колико
толико
поуздано
,
навести
сем
још
овај
.
онај
фијакериста
,
који
јесам
она
тамо
одвести
,
јесам
хтети
за
дуго
после
тај
ни
по
који
пар
да
возити
у
Еминов
Кутина
,
а
емино-
кутински
сељак
опет
нерадо
јесам
се
задржавати
,
кад
доћи
у
град
,
у
онај
махала
у
који
јесам
кардаш
становати
,
него
јесам
сваки
јурити
и
промицати
као
татарин
кроз
Ражањ
,
или
још
боље
,
бегати
јесам
одатле
као
пас
од
топ
.
сад
зашто
и
крошто
јесам
сав
тај
бити
,
сам
бити
бог
знати
!
мој
јесам
бити
да
тај
споменути
,
а
поштован
јесам
читатељ
од
воља
да
тумачити
тај
како
ко
хтети
;
од
воља
она
,
као
Шокац
пост
.
писац
само
хтети
овај
приповетка
да
она
очувати
један
слика
из
весео
и
безбрижан
дан
стар
Ниш
;
један
слика
стар
и
добар
Нишлија
онај
дан
који
јесам
мутан
Нишава
шум
свој
однети
у
Морава
,
Морава
у
Дунав
,
а
Дунав
бестрага
негде
;
ишчезао
слика
онај
дан
који
се
нигда
више
хтети
вратити
као
ни
младост
наш
.
и
с
овај
бити
бити
ствар
свршен
.
али
и
ако
овај
што
следовати
строго
и
не
спадати
у
прича
,
ипак
,
окуражити
ваш
поверење
(
а
још
више
ваш
стрпљење
)
,
писац
хтети
додати
к
овај
до
сад
још
један
глава
,
у
име
придати
,
како
се
велим
—
као
и
сваки
трговац
(
јер
и
писац
јесам
неки
врста
трговац
,
који
свој
роб
износити
на
пазар
)
.
зато
на
завршетак
,
онако
узгред
,
још
и
овај
.
глава
пета
придати
како
јесам
онај
вечерати
на
Марков-дан
о
прошевина
уговорити
,
тако
јесам
све
и
бити
урадити
.
Светислав
и
Маријола
јесам
се
венчати
на
Духови
,
а
Мита
Курјак
и
Сика
одмах
по
Петрово
-дне
,
на
Павлов-дан
.
они
први
ту
у
место
у
саборни
црква
после
служба
,
а
овај
други
,
као
сав
„
второбрачни
женица
“
и
стар
момак
и
девојка
,
у
радни
дан
,
мало
подаље
и
мало
пораније
.
Курјак
и
Сика
венчати
јесам
се
у
манастир
Габровац
одмах
по
јутрењи
,
онако
просто
:
без
девер
,
без
велик
ларма
и
галама
.
Отишли
јесам
свега
на
троје
четворо
кола
.
Кардаши
јесам
бити
и
сват
и
часник
.
Калча
кум
,
а
Смук
стар
сват
.
„
три
Циганка
цео
’
оро
“
,
како
приметити
Калча
.
—
Об
јесам
свадба
мирно
и
лено
проћи
,
без
ишта
особит
,
само
се
Милосава
фармацеут
десити
малер
у
Маријолин
сват
.
тај
јесам
онај
,
ако
се
сећати
,
пројектиран
девер
,
али
се
после
некако
искренути
,
па
јесам
бити
он
,
него
неки
други
,
а
он
јесам
бити
пустосват
.
вољан
да
увеличати
свечаност
,
и
он
јесам
доћи
на
коњ
,
позајмљен
од
неки
оФицира
,
и
с
барјак
—
и
дотле
јесам
сав
лепо
и
красно
бити
.
али
кад
јесам
поћи
сват
у
црква
и
он
с
барјак
пред
сват
,
—
онда
се
десити
нешто
што
знати
да
ја
многи
пети
веровати
.
зао
удес
хтети
да
се
овај
сват
састати
на
раскршће
с
други
неки
,
официрски
сват
,
и
коњ
господин
Милосава
,
фармацеут
и
барјактар
пред
сват
,
однети
он
у
тај
други
сват
и
помешати
се
међу
официрски
коњ
,
свој
,
тако
да
казати
,
„
тиш-колеге
“
.
и
што
јесам
најгоре
,
тај
други
свадба
ићи
јесам
у
Света
Пантелеј
,
и
тако
наш
барјактар
nolens
volens
отићи
са
овај
други
сват
у
други
црква
,
у
Св
.
Пантелеј
,
а
његов
сват
,
са
који
јесам
поћи
,
отићи
у
саборни
црква
.
и
дружељубље
наш
официр
не
допустити
он
да
се
вратити
.
они
он
задржати
,
ма
да
се
џапати
дуго
.
он
јесам
остати
тамо
на
ручак
,
а
тек
после
подне
,
пред
вече
,
доћи
јесам
у
Маријолин
сват
,
пешке
и
без
барјак
.
јесам
проћи
ни
пун
година
,
а
оба
кућа
бити
пун
благослов
Божја
.
Курјак
већ
уживати
,
Божа
,
у
син
,
па
где
год
сести
,
а
он
причати
о
његов
особина
и
врлина
и
хвалити
он
.
хвалити
он
,
како
јесам
здрав
,
тежак
,
глават
и
грлат
.
—
„
цео
дан
се
само
дерати
,
а
имати
глас
ко
биров
сеоски
или
ко
мали
бик
,
хвалити
се
Курјак
често
у
кафана
међу
браћа
и
дружина
.
увек
'
јесам
гладан
...
вечито
гладан
...
увек
при
апетит
...
Баш
се
видити
да
се
турити
на
мој
фамилија
“
,
велим
задовољно
и
поносито
Курјак
и
уживати
у
он
и
спремати
он
сјајан
будућност
.
„
А
,
нек
’
ја
јесам
само
он
жив
и
здрав
,
велим
Курјак
,
а
ја
неки
бог
подржати
у
снага
и
у
здравље
,
а
баба
хтети
он
дати
на
школа
и
наука
;
ал
’
хтети
он
бити
чиновник
,
да
он
сваки
шуша
гурати
и
премештати
;
баба
хтети
он
дати
за
медецинар
.
“
тако
причати
Курјак
синчић
и
држати
он
дупке
на
крило
,
а
мали
будући
медицинар
забалити
уста
као
пуж
или
бацакати
нога
или
учинити
тако
нешто
што
јесам
већ
тај
ангелски
безазленост
доба
својствен
и
обично
.
у
општи
сав
живити
лепо
и
задовољно
,
и
кардаш
и
брачни
пар
.
ићи
један
други
као
и
досад
.
Калча
почешће
изволевати
и
слушати
„
свој
жалост
"
,
слушати
песма
из
млад
година
:
ракита
,
мора
,
ракита
,
ракита
,
тенк
селвија
!
Слуша
песма
и
гледати
Сика
,
па
он
се
чинити
да
се
чисто
подмладити
,
како
се
по
други
пут
удати
,
па
јесам
молити
,
да
он
отпевати
и
онај
други
:
да
знати
,
пила
мора
,
Васка
,
какав
јесам
жалба
за
младос
’
?
!
а
она
он
отпевати
и
тај
песма
.
А
он
и
мило
и
туг
он
кад
слушати
песма
,
али
не
смести
да
бити
много
лиричан
,
јер
јесам
кум
,
а
после
и
исмевати
он
сав
,
а
Сика
понајвише
,
али
он
поштовати
и
љубити
у
рука
,
кад
год
она
доћи
.
и
Ивка
јесам
срце
на
место
;
осветити
она
се
сав
ред
.
„
е
јесам
тај
бити
неки
напаст
!
рећи
многи
после
тај
.
А
ја
он
још
тако
жалити
онда
.
“
тај
година
Ивка
јесам
славити
;
јесам
смести
да
славити
.
јавити
јесам
пет
пут
у
новина
да
он
због
слабост
јесам
могуће
овај
година
славити
и
побећи
јесам
чак
у
Београд
за
неки
еспап
.
после
јесам
већ
славити
.
А
како
она
се
тај
осветити
,
писац
хтети
причати
,
јер
тај
бити
значити
покварити
потребан
јединство
у
приповетка
и
увалити
се
у
други
приповетка
.
и
Светислав
се
добро
владати
.
смирити
се
и
не
лудовати
више
(
бар
се
пети
показивати
тако
често
и
јавно
)
.
и
сад
јесам
примеран
и
нежан
муж
;
волити
жена
и
деца
и
пазити
на
кућа
.
али
Маријола
казати
да
јесам
по
некад
ипак
чудноват
;
ухватити
он
,
доћи
он
тако
лутак
,
па
јесам
друкчији
,
само
она
тај
крити
.
издевати
она
име
,
па
јесам
звати
:
„
Дездемона
мој
“
,
„
Агнија
мој
“
,
или
„
миледи
“
,
или
„
Долоро
“
или
тако
некако
чудан
и
смешан
.
А
по
некад
јесам
просто
шашав
,
тужити
се
јола
,
па
казати
да
јесам
он
Јован
а
она
Ана
,
и
питати
јесам
:
јесам
ли
примити
неки
низ
бисер
.
други
пут
доћи
он
тако
нешто
у
глава
,
па
јесам
опет
шчепати
за
рука
и
говорити
она
неки
ствар
бити
бог
с
ми
!
тек
се
само
раздерати
:
—
Маријоло
,
љубити
ли
ја
,
Маријоло
?
па
се
измакнути
.
—
’
Ајда
,
фантазија
!
велим
он
женица
.
А
он
она
опет
прићи
ближе
,
па
јо
шчепати
за
оба
рука
и
чврсто
она
држати
;
гледати
она
права
у
очи
страшан
поглед
,
па
јесам
опет
питати
јак
глас
:
—
Маријоло
!
тако
ти
и
овај
свет
и
онај
,
питати
ти
:
'
љубити
ли
ја
,
Маријоло
?
—
Мор
,
оставити
ја
,
фантазија
,
какав
љубење
у
дан
!
!
А
он
се
опет
повући
и
затурити
,
да
јесам
као
издаље
гледати
,
па
јесам
опет
питати
још
јак
глас
,
који
расти
све
више
и
више
.
—
Маријоло
,
тако
тај
успомена
на
минули
дан
наш
срећа
,
када
још
—
о
ја
,
јадник
!
—
не
знати
шта
значити
тај
љубити
,
—
љубити
жена
,
а
не
бити
љубити
;
—
тако
ти
негда
толи
жарки
и
страстан
,
а
сада
већ
угасити
љубав
твој
према
ја
—
рећи
ја
,
ох
рећи
,
Маријоло
:
љубити
ли
ја
још
?
па
пасти
на
један
колено
као
Фабијано
Фабијани
.
—
Мор
,
дизати
се
,
фантазија
,
ич
ти
не
разбирати
што
зборити
туј
!
љутити
се
женица
.
А
он
се
онда
дигнути
;
увући
врат
и
вући
се
као
да
јесам
он
кола
прегазити
,
па
велим
:
—
„
Јованка
ја
јесам
издати
!
Јованка
ја
јесам
овај
лупеж
изневерити
,
Јованка
јесам
лорд
Талбот
наследница
—
Јованка
јесам
за
ја
изгубити
!
“
—
Мор
,
несам
Јованка
,
несрећа
пеливански
!
бранити
се
женица
.
—
Шта
,
одрицати
се
,
одрицати
се
и
мој
па
и
свој
име
!
дерати
се
Светислав
,
а
затим
се
исправити
и
раширити
рука
,
па
се
још
јаче
раздерати
:
„
сав
свој
крв
за
освета
!
Шта
,
зар
хтети
мој
крв
ники
да
купити
?
!
—
Ко
хтети
ја
над
лорд
Кланбрасилом
осветити
и
потом
мој
живот
за
награда
узети
!
“
викати
очајно
као
Джилберт
ножар
.
—
о
,
Бож'ке
,
зборити
јесам
како
мутавџија
!
Ич
он
не
разбирати
,
ете
два
ја
очи
!
велим
јола
.
—
ха
,
ха
,
ха
!
гуја
шарен
.
сад
ја
не
разумети
!
рећи
боље
да
не
смети
,
да
хтети
да
ја
разумети
!
река
,
неверницо
!
раздерати
се
као
луд
.
ох
ја
,
ја
јадник
!
А
ја
јесам
јесам
толи
љубити
!
А
затим
се
повлачити
у
ћошак
од
кујна
,
сав
разбарушити
,
па
настављати
:
А
знати
ли
шта
тај
значити
кад
запевати
препелица
?
молити
људи
и
преклињати
да
бегати
од
женскиња
.
тај
оне
ми
себе
мамити
,
А
ја
хитати
ка'но
слепити
.
—
е
па
де
,
хтети
ти
пољубити
,
велим
она
,
па
он
пољубити
.
А
он
јесам
гледати
подозрив
,
па
велим
:
Женско
,
женски
звер
јесам
леп
,
Тешко
леп
,
тешко
страшан
,
љут
отров
дан
наш
’
у
леп
златан
чаша
.
—
господа
,
што
јесам
саг
па
овај
?
!
велим
уплашен
женица
,
па
заклањати
расплакан
дечица
од
он
као
квочка
пилић
од
кобац
.
господа
,
зар
јесам
нагазија
на
ништо
;
отоичке
јесам
спомињати
препелица
а
саг
па
отров
...
наступија
јесам
,
безбели
,
на
ништо
!
А
он
настављати
даље
:
о
љубав
,
о
љубав
!
ја
јесам
ти
жедан
пити
:
један
ј
’
твој
капља
сладак
него
мора
сам
мед
;
један
ј
’
капљати
отрован
него
мора
сам
јед
!
—
о
,
што
ја
господ
па
дати
такав
фантазија
!
хукнути
женица
.
А
он
се
опет
измакнути
до
врата
,
па
се
стати
прикрадати
као
мачак
кад
видити
безбрижан
врабац
или
још
боље
као
шакал
на
плен
,
па
формално
урлати
на
слог
питати
јесам
:
—
Дез-де-мо-но
!
Љубиш
ли
ја
,
Дездемона
мој
?
—
Мор
,
саг
хтети
ти
пољубити
,
планути
Маријола
,
ако
дофатити
овуј
лопата
из
будак
,
несрећа
пеливански
!
Карађозлијо
никакав
!
фантазија
!
—
Добра
јесам
,
велим
Светислав
,
задовољан
.
Имаш
дар
;
фалити
ти
само
школа
!
А
тај
јесам
лако
;
у
осталом
,
тај
хтети
већ
мој
брига
бити
.
—
како
јесам
само
планути
,
осетити
се
повредити
у
сав
женски
понос
!
па
како
јесам
природан
!
дивно
!
таман
за
трагичан
љубавница
!
велим
задовољан
,
па
јесам
пољубити
одушевљено
.
—
е
што
јесам
саг
па
тај
!
чудити
се
Маријола
.
—
А
,
шта
велим
!
оно
мало
час
?
онај
јесам
бити
„
луд
“
.
—
А
што
требити
да
ја
зборити
.
ја
јесам
велик
вида
’
што
требити
да
јесам
ништо
без
ред
и
луда
!
А
он
она
затим
прилазити
,
па
јесам
нежан
према
она
;
миловати
јесам
по
кос
и
љубити
међу
очи
.
—
А
,
шта
велим
,
ја
Отело
,
а
ти
Дездемона
?
па
ти
лежати
у
кревет
,
па
као
спавати
...
—
фантазија
!
велим
он
женица
меко
.
—
А
ја
се
полако
привући
кревет
...
—
де
,
несрећа
,
неје
тај
па
ни
срам
...
па
он
ударити
нежно
по
образ
,
а
слушати
он
радознало
.
—
Па
скочити
као
тигар
на
кревет
,
па
ти
давити
!
јесам
ли
да
бити
тај
бити
дивно
?
—
А
што
па
да
ја
давити
?
велим
уплашити
Маријола
.
да
не
да
господ
!
Неје
ја
мајка
родити
ни
се
па
ја
удавати
за
давење
!
—
давити
ти
,
па
урлати
...
урлати
као
шакал
врућ
афрички
крв
по
кревет
!
—
Лела
!
Жива
ти
ја
,
што
зборити
!
морити
,
да
баталити
тај
тај
,
зашто
хтети
искочити
,
ете
,
при
Деда-
владика
,
па
хтети
он
рећи
:
деда
,
мора
!
Зашто
се
жена
човеци
и
па
девојка
удавају
,
е
ли
за
давење
?
Што
ја
требати
муж
за
давење
!
два
ја
очи
,
хтети
,
ете
,
искочити
при
владика
.
—
ха
,
ха
,
ха
!
Чекај
само
док
узети
онај
пар
.
одмах
ти
одсећи
те
твој
дугачак
кинески
курјук
,
а
ја
обријати
овај
сердарски
брк
.
Шта
хтети
ја
брк
!
брк
!
изгледати
као
буљугбаша
!
А
,
без
брк
,
па
дивота
!
—
ба
!
рећи
женица
презриво
.
без
мустаћ
да
ја
неси
искочија
на
очи
,
зашто
тај
таг
не
признавам
за
муж
.
куд
јесам
па
бија
човек
,
и
па
јоште
муж
,
без
мустаћ
?
!
да
ги
не
видити
!
’
ајде
,
несрећа
пеливански
!
грдити
он
јола
,
па
он
истерати
напоље
и
прићи
огњиште
и
а
гледати
око
ручак
,
а
сав
она
жао
што
он
јесам
истерати
.
—
„
тато
!
ајаој
,
што
,
сладак
што
—
дерати
се
опет
с
врата
и
улазити
као
Никица
—
ја
јесам
гладан
,
ја
бити
ваљушак
са
сир
!
па
прилазити
огњиште
,
дигнути
заклопац
и
загледати
у
лонац
шта
се
кувати
,
па
се
раздерати
:
тато
.
ја
јесам
болестан
здраво
болестан
!
Ајо-о-о-о-ј
!
“
А
она
не
волити
ни
тај
,
али
опет
она
јесам
мио
и
такав
него
кад
јесам
трагичан
.
па
се
онда
смејати
.
пасти
на
миндерлук
,
па
се
ухватити
за
слабина
од
смех
,
па
само
викати
:
Лелеее
,
лелеее
,
што
јесам
будала
!
Тугооо
!
па
се
све
клањати
и
сузити
она
ићи
од
смех
,
а
он
се
блесаст
дерати
као
Никица
,
из
стар
бака
.
тако
се
,
ето
,
они
почешће
разговарати
.
Маријола
се
и
љут
и
смешан
она
.
она
он
волити
,
али
кад
он
тај
спопасти
,
а
она
се
,
богме
,
изјадати
мајка
,
па
се
онда
онај
два
саветовати
шта
да
радити
.
готов
јесам
да
зовнути
какав
баба
,
да
,
ако
он
тај
што
помоћи
;
или
да
замолити
владика
,
да
он
он
зовнути
и
посаветовати
.
А
тај
он
јесам
спопадати
почешће
и
држати
он
подуг
,
а
нарочито
он
јесам
дуго
држати
кад
јесам
наследити
маса
од
неких
триста
педесет
и
нешто
више
дукат
.
е
онда
јесам
просто
бити
да
бог
сачувати
;
али
,
хвала
бог
и
људи
,
јесам
он
се
никако
дати
.
и
кад
онда
јесам
учинити
онај
што
јесам
науман
бити
и
за
чим
јесам
лудовати
—
ваљда
хтети
више
ни
учинити
будалаштина
,
тешити
јесам
се
његов
.
—
А
тада
јесам
,
вала
,
лудовати
и
излудовати
се
.
хтети
јесам
да
повести
један
мања
али
одабран
дружиница
,
сав
онако
по
избор
добар
од
добар
(
а
пријавити
јесам
он
се
већ
бити
и
два
отпуштен
курзискиње
за
наиван
љубавница
)
;
па
он
да
бити
управитељ
,
редитељ
и
први
љубавник
—
а
знати
да
мали
и
декорација
(
тамница
,
соб
,
шум
и
један
бунар
)
—
а
Маријола
да
спремити
за
трагичан
љубавница
и
да
седити
на
каса
.
али
бити
он
,
наравно
,
много
паметан
управљати
дружина
него
онај
сметењак
,
последњи
управитељ
његов
,
који
јесам
упропастити
онако
красан
дружина
,
пар
смотати
,
талент
растурити
куд
који
,
а
први
и
наиван
љубавница
оставити
у
„
ферзац
“
као
касирка
у
башта
код
„
Вечитога
Пролећа
“
код
хотелијер
где
она
јесам
бити
арена
.
сав
бити
он
тај
(
оптимиста
будући
,
као
сваки
глумац
)
куд
и
камо
вешт
извести
.
али
он
тај
избити
из
глава
,
јер
скочити
сав
,
колико
она
јесам
год
бити
,
на
он
као
на
бео
врана
(
а
ни
до
дат
одмах
под
интерес
новац
јесам
моћи
доћи
)
—
и
он
послушати
мајка
Сика
који
он
рећи
одлучно
:
да
она
хтети
,
док
јесам
она
жив
,
дати
да
она
дете
ићи
у
гурбетлук
!
јер
Сика
јесам
имати
неки
нејасан
и
чудноват
појам
у
општи
о
уметност
.
као
мајка
бити
јесам
противан
тај
нов
живот
„
на
даска
што
значити
свет
“
;
јер
се
(
не
знати
откуд
)
бојати
,
да
она
Маријола
не
пасти
с
конопац
какав
!
!
!
А
и
сав
остати
гракнути
на
он
.
те
који
претња
и
савет
кардаш
(
Калча
јесам
рећи
да
хтети
да
он
бити
)
,
који
преклињање
Сикина
и
суза
Маријолин
—
учинити
,
ти
попустити
.
и
он
се
жртвовати
за
кућа
и
за
деца
(
за
ћерка
Добрила
и
син
Миленка
)
,
иако
јесам
тврдо
убедити
бити
да
јесам
нешто
други
,
узвишен
нешто
,
прав
позив
његов
.
и
наш
несуђен
Герик
закопати
талент
сав
и
малаксати
;
и
угушивати
богодан
он
дар
и
полет
,
клонути
он
и
спасти
крило
,
као
очупан
гушче
,
и
он
се
умирити
.
Савлађује
себе
,
али
ипак
,
ипак
;
старати
она
глумачки
крв
не
да
се
затајити
.
не
веровати
он
,
и
ако
он
видити
како
достојанствен
,
бирократски
,
ићи
и
прегледати
и
констатовати
чистота
по
стан
,
или
се
кренути
с
пандур
и
кеса
да
купити
порез
—
не
веровати
он
,
велим
,
онај
миран
и
равнодушан
изглед
и
израз
као
резигнација
неки
.
Вук
длака
мешати
,
а
ћуд
никада
;
притерати
орао
зао
година
—
али
старати
она
глумачки
крв
,
као
што
рећи
,
не
да
се
затајити
;
узбунити
се
понекад
јак
.
Окреће
,
истина
,
глава
и
бег
од
залепљен
позоришни
плаката
,
само
да
не
видити
брука
ко
играти
његов
улога
(
у
који
јесам
он
просто
бог
!
)
,
бегати
од
она
као
негда
,
у
стар
доба
,
стар
и
искусан
морнар
што
јесам
бегати
од
сиренски
глас
и
примамљив
песма
;
али
видити
ли
само
какав
простран
,
широк
и
вишу
шупа
,
ипак
уздахнути
кришом
.
А
кад
год
видити
какав
парац
црвен
или
жут
кожа
,
тужан
јесам
цео
дан
,
јер
се
опет
пробудити
у
он
она
старати
,
узалуд
успављиван
гуја
;
одмах
он
доћи
на
памет
,
какав
бити
красна
један
чизма
моћи
одатле
да
се
начин
за
Максим
Црнојевић
или
Милорад
Виловић
!
