ФАТИ-
султан
јелен
Јов
.
ДИМИТРИЈЕВИЋА
ФАТИ-
султан
САФИ-
ханум
МЕЈРЕМ-
ханум
Београд
ШТАМПАРИЈА
„
Доситије
ОБРАДОВИЋ
“
Чика-Љубина
улица
,
@card@
.
@card@
ФАТИ-
султан
Госпођи
Јока
Петровић
-Његош
и
Шућур
!
Прогнаше
онај
бесан
пас
,
који
човеков
живот
јесам
ништа
;
прогнати
он
далеко
,
где
се
зими
снег
не
топити
за
месец
дан
и
више
;
протерати
он
јесам
падишах
,
цар
царев
,
пуномоћник
Алахов
.
Шућур
!
овако
узвикивати
један
петак
неколик
цариградски
ханума
,
чучити
на
обала
златан
Роге
,
гледати
где
ући
у
велик
морски
лађа
Ахмед
-Хафуз
,
тај
јесам
човек
који
знати
коран
напамет
,
први
имати
Света
Софија
,
рођак
султан
Махмуд
,
цар
царев
,
пуномоћник
Алахов
.
и
пре
неки
дан
убити
човек
,
ни
крив
ни
дужна
,
у
лудило
који
он
спопадати
кад
год
се
опити
;
па
уместо
да
он
већ
једанпут
казна
смрт
,
досудити
он
„
сургун
“
.
с
он
јесам
и
његов
ханума
,
и
кћер
,
јединица
,
леп
као
ружити
што
остати
сам
у
пуст
башта
његов
,
Фата
-
Султан
...
од
род
јесам
султанов
,
зато
јесам
звати
султан
,
тај
јесам
принцеза
.
А
куда
хтети
из
Цариград
?
„
Цариград
видити
па
умрети
!
али
не
,
моћи
умрети
,
но
живити
и
гледати
:
пошто
јесам
он
видети
,
грејати
се
на
његов
сунце
,
огледати
се
у
његов
два
морати
,
златан
рог
и
Босфор
,
носити
он
у
срце
до
век
,
па
баш
да
живити
,
пошто
јесам
он
видети
,
још
сто
година
“
.
тако
говорити
ханума
.
и
тај
диван
град
,
с
много
душа
,
велик
,
по
мусломански
и
Стамбол
и
Дер-Се'адет
/
,
тај
јесам
врата
Блаженства
,
на
седам
брег
искићен
смоква
и
маслина
,
лимун
и
неранџа
,
и
ружа
,
и
јасмин
,
тај
чаробан
град
Фата
-
султан
остављати
онда
кад
требати
да
јесам
у
он
...
;
велик
јесам
,
девојка
.
родитељ
грешити
,
деца
испаштати
...
Путоваше
до
Солун
лађа
,
а
од
Солун
коњ
и
тахтариван
путовати
јесам
дуго
до
Прокупље
;
Прокупље
јесам
Ахмед
-хафузу
досудити
за
„
сургун
.
“
на
уживање
он
дати
пет
село
у
околина
Ниш
,
и
Прокупље
,
диваљ
лепотан
,
где
се
поветарац
разговарати
с
Топлица
;
где
мучити
опустео
Југ-Богданова
кула
,
гледати
,
мука
,
чудо
бесан
освајач
царевина
српски
.
пре
српски
село
,
сад
луд
Ахмед
-хафуза
спахилук
...
не
проћи
много
,
па
хафуз
и
овде
убити
човек
,
и
дати
крвнина
пол
Житорађа
.
мало
,
па
опет
убити
човек
,
те
дати
други
половина
Житорађа
.
отац
диваљ
звер
,
а
кћер
питом
голубица
.
и
жена
он
јесам
добар
;
у
кућа
јесам
,
штоно
реч
,
мања
од
маков
зрно
.
ада
да
јесам
такав
,
одлетети
бити
она
с
раме
глава
одавно
,
нарочито
кад
хафуз
јесам
при
себе
:
бекријати
јесам
бивши
имати
Света
Софија
да
он
јесам
мучно
наћи
пар
.
у
кућа
свађа
,
сваки
час
;
али
,
пуст
младост
!
Фати-
султан
јесам
ипак
весео
,
па
и
тужан
,
много
забринут
мајка
често
разговор
,
и
развеселити
.
удаљити
од
свој
завичај
,
Фата
-
султан
и
овде
наћи
другарица
,
девојка
,
турски
,
Прокупчанка
,
који
она
причати
о
Прокупље
,
о
жена
,
о
девојка
,
о
младић
,
о
љубав
.
„
зар
и
овде
имати
љубав
?
“
упитати
једном
,
зачудити
,
Фата
-
султан
:
а
њен
се
другарица
насмејати
;
један
рећи
:
„
паметан
јесам
,
а
лудо
питати
,
Фата
-
султан
-
ханум
!
где
јесам
Алах
,
тај
јесам
и
љубав
;
а
казати
један
град
,
или
један
село
,
или
гора
,
или
вод
где
јесам
Алах
?
“
она
се
застидити
,
поцрвенити
:
истина
лудо
питати
.
Нарочито
видити
да
јесам
лудо
питати
кад
се
заљубити
...
видити
један
младић
,
Арнаутин
,
јединац
син
,
и
мезимац
стар
мула
-
Халима
,
Шкодралија
,
поглавар
племе
Војњак
,
видити
он
и
у
он
се
заљубити
.
Шкодралија
живити
у
арнаутлук
,
и
лети
и
зими
,
али
он
син
долазити
у
Прокупље
врло
често
;
а
кад
пројездити
махала
,
кадуна
се
,
и
жена
и
девојка
,
гурати
уз
кафез
,
решетка
на
прозор
,
па
се
дивити
младић
,
његов
лепота
,
његов
одело
,
његов
коњ
,
коњски
опрема
,
и
питати
се
ко
јесам
поносит
,
младић
или
ат
његов
:
извијати
дугачак
врат
,
а
танак
нога
мислити
не
додиривати
земља
...
пројездити
махала
,
па
стати
пред
капија
свој
сестра
удати
овде
,
до
кућа
Ахмед
-хафузове
:
ту
он
прићи
сестрин
сеиз
,
ухватити
под
он
ат
,
да
он
причувати
,
знојав
провод
,
док
се
он
са
сестра
видити
,
поразговарати
.
по
некад
он
водити
коњ
у
коњушница
;
а
он
се
са
сестра
,
много
стар
од
себе
,
дуго
разговарати
,
и
код
она
ручати
,
седити
до
икиндија
;
после
се
праштати
као
да
хтети
Вог
знати
куд
,
а
не
у
Топлица
,
отац
и
мајка
,
стар
...
и
отац
он
стар
;
имати
осамдесет
,
вео
,
ако
јесам
крепак
,
ако
из
пушак
нишанити
боље
него
многи
младић
.
Фати-
султан
виђати
младић
често
:
једанпут
он
видети
кроз
пробушен
ограда
,
једанпут
кроз
одшкринут
капија
,
једанпут
ићи
један
другарица
,
и
једанпут
враћати
се
из
хамам
,
много
пут
кроз
прозорски
решетка
;
виђати
он
,
волити
он
,
много
,
она
се
чинити
више
од
очи
,
од
живот
,
и
од
завичај
.
али
што
јесам
чудновато
,
и
он
она
волити
,
и
ако
јесам
никад
јесам
видети
;
радити
она
сваки
дан
у
Прокупље
долазити
,
и
ради
она
сваки
јутро
,
сваки
икиндија
мимо
њен
кућа
пролазити
:
бео
он
се
хаљина
,
фистан
,
широк
,
у
небројен
бор
,
разастрети
по
кадивен
хаша
,
бео
се
као
лабуд
;
а
са
зелен
чохан
гуњ
чепкени
,
од
силан
веза
раме
он
претегнути
,
треперити
,
према
сунце
,
чисто
знати
;
и
сијати
он
се
џамадан
од
црвен
кадива
извезен
злато
;
и
сијати
он
се
злато
вести
од
црвен
чоха
тозлуци
.
тај
његов
тозлуци
,
причати
се
!
она
јесам
вести
,
у
Ниш
,
најбоље
терзија
.
на
глава
он
фес
с
дугачак
кит
,
а
испод
фес
видити
он
се
чикмани
ћулав
:
ћулав
он
јесам
израдити
сестра
његов
.
силај
,
па
у
силај
јатаган
и
два
мали
пушак
пећанка
,
са
сребрн
јабука
искићен
драг
камење
,
те
према
сунце
дати
од
себе
сав
бој
;
о
силај
он
три
паласке
са
златан
кита
;
преко
раме
он
љут
арнаутка
.
Арнаутин
јесам
висок
,
и
за
свој
година
врло
крупан
:
још
мало
па
хтети
ступити
у
осамнаести
.
лице
он
лепо
,
мушки
,
сунце
преплануто
;
брк
још
немати
,
тек
он
сад
гарити
мрк
наусница
,
испод
који
се
,
при
сваки
осмејак
,
указивати
раван
поширок
и
чест
зуб
,
с
ивица
и
глеђа
као
у
дете
.
Очију
јесам
црн
и
крупан
,
смео
као
у
човек
,
чедан
као
у
девојка
.
истина
,
и
он
јесам
задиркивати
многи
леп
Циганчица
,
али
јесам
још
„
гонџе-лале
“
...
никад
јесам
видети
Фата
-
султан
-
ханума
,
а
толико
јесам
познавати
,
да
бити
она
моћи
,
чинити
он
се
,
израдити
слика
на
бео
платно
,
на
свила
:
сликати
бити
јесам
,
али
не
умести
,
и
не
смести
,
јер
јесам
чути
да
јесам
грехота
радити
што
по
образац
јединога
Алах
.
један
вече
,
кад
се
вратити
из
град
и
хтети
ући
у
одаја
,
родитељ
,
чути
да
он
се
родитељ
полако
разговарати
о
његов
женидба
,
па
се
уплашити
,
који
ли
јесам
он
изабрати
.
он
волити
Фата
-
султан
-
ханума
,
а
срамота
он
да
она
казати
.
леп
јесам
...
неки
питати
свој
кћер
;
она
хтети
и
она
казати
колико
јесам
леп
Фата
-
султан
.
А
кад
из
одаја
изићи
мула
,
као
џин
,
дугачак
бео
брада
,
Исмаил
отићи
мајка
,
почети
да
се
око
она
мазити
,
да
јесам
испитивати
.
„
кад
бити
нешто
мајка
рећи
:
просити
ти
Фата
-
султан
,
ја
бити
она
пољубити
рука
сто
пута
и
сећи
бити
курбан
(
жртва
)
црн
ован
“
.
тако
помислити
,
и
узити
молити
бог
.
и
чинити
он
се
да
он
умолити
,
кад
он
мајка
рећи
:
„
Просићемо
ти
,
синути
,
Фата
-
султан
.
сестра
ти
казивати
да
јесам
тај
красан
девојка
,
и
леп
,
па
јесам
се
мула
и
ја
разговорити
и
договорити
“
...
он
јесам
ижљубити
мајка
рука
,
и
„
сећи
“
црн
курбан
.
ИИ
Фати-
султан
јесам
венчати
;
и
свадба
хтети
она
скоро
,
чим
бити
с
дар
готов
.
мимо
кафез
она
пролазити
младожења
;
она
он
дочекивати
крадом
,
иза
кафез
,
да
јесам
ники
не
спазити
;
дочекивати
он
с
осмех
,
испраћати
он
са
суза
,
и
са
жеља
,
да
она
што
пре
доћи
велик
празник
—
свадба
.
сад
јесам
Исмаил
-
бег
видети
Фата
-
султан
:
једанпут
с
отлукана
,
једанпут
са
зерделија
;
данас
кроз
капиџик
:
сестра
он
удесити
састанак
.
Фати-
султан
,
чучити
на
зелен
трава
,
сав
у
бео
,
личити
на
љиљан
.
А
и
она
јесам
као
љиљан
,
чист
јесам
,
чистити
она
очи
,
који
се
чудити
Арнаутин
,
и
чисто
она
лице
,
ко
се
такођер
чудити
Арнаутин
,
јер
он
јесам
мислити
да
моћи
бити
тако
бео
лице
под
топлим
сунце
стамболски
.
Очи
он
задивљавати
,
и
збуњивати
,
а
кос
опијати
као
зумбул
,
јасмин
,
њен
светло
мек
кос
,
густ
и
дугачак
,
који
неговати
материн
љубав
,
још
чешљати
рука
материн
...
разговарати
се
,
гледати
се
;
он
,
у
љубаван
занос
,
додирнути
врх
прст
њен
лице
,
и
очи
,
и
кос
,
па
она
тада
узити
љубити
говорити
:
—
Фати-
султан
,
срећа
!
А
она
се
променити
у
лице
и
рећи
:
—
Исмаил
-
бег
...
ћутети
!
—
Зашто
да
ћутети
,
Фата
-
султан
?
—
Па
...
страх
ја
,
јер
јесам
...
—
Шта
,
ханум
?
Чега
се
бојити
?
Венчани
јесам
,
хвала
бог
;
а
наш
се
венчање
јесам
обрадовати
само
ја
,
или
само
наш
родитељ
,
мој
сестра
,
него
све
Прокупље
,
сав
арнаутлук
.
који
год
ја
казати
:
„
Срећна
тај
невеста
!
“
смејати
се
...
познавати
да
се
сав
живо
радовати
,
и
да
...
—
радовати
се
,
али
...
ја
јесам
ноћас
снити
...
,
па
...
не
довршити
него
бео
ручица
,
мек
као
паперје
покрити
очи
:
да
не
гледати
ноћашњи
сан
,
што
она
изићи
пред
очи
као
јава
;
а
он
она
гледати
рука
и
не
мислити
на
њен
сан
,
па
се
неколико
пута
сезати
и
не
смети
она
додирнути
свој
препланутом
и
доста
рапав
рука
.
не
питати
јесам
шта
јесам
снити
,
да
се
она
,
казивати
он
сан
,
још
више
не
уплашити
,
но
само
рећи
;
—
ја
се
не
чудити
ти
,
назли-
Стамболка
,
али
се
чудити
свој
нена
.
мој
јесам
нена
Арнаутка
.
колико
јесам
пута
гледати
,
кад
јесам
бити
мали
,
где
нена
,
веселити
се
с
другарица
,
пуцати
из
два
мали
пушак
од
једанпут
.
А
једанпут
јесам
убити
из
дугачак
пушак
медвед
,
кад
јесам
с
планина
,
по
грдан
снег
,
сићи
у
село
.
Нена
ја
се
јесам
бојати
ники
до
бог
и
мула
-
Халима
,
а
ево
два
три
дан
како
се
бојити
некакав
сан
!
кад
поћи
у
град
од
страх
дрхтати
;
кад
се
вратити
из
град
радовати
се
...
.
;
и
видети
јесам
:
клањати
и
кад
јесам
време
молитва
...
—
кад
овај
чути
,
Фата
-
султан
се
још
више
уплашити
;
а
Исмаил
рећи
:
Што
се
бојити
,
ти
и
мој
нена
?
Фати-
султан
,
кад
бити
нешто
хтети
да
ти
отети
сам
падишах
,
ја
бити
и
он
убити
,
бес
ти
давати
.
Знаш
ли
шта
јесам
тај
бес
?
Часна
реч
у
Арнаут
.
Знаш
ли
да
јесам
Арнаутин
више
један
бес
,
него
Турчин
,
опростити
,
сто
заклетва
?
он
говорити
,
очи
он
се
сијати
,
лице
се
зажарити
:
бес
давати
свој
невеста
;
рука
он
пасти
на
искићен
јабука
један
мали
пушак
.
Фати-
султан
-
ханума
се
,
у
овај
час
,
учинити
толико
леп
,
прегорети
бити
,
зацело
,
и
спомен
на
сав
завичај
,
кад
бити
моћи
да
заборавити
ноћашњи
сан
.
па
гледати
у
он
почети
,
лепо
,
леп
наречје
цариградски
:
—
мој
јесам
отац
бити
први
имати
Аја-Софије
,
и
хафуз
јесам
,
знати
напамет
мусаф
од
корица
до
корица
,
па
и
ја
учити
мусаф
,
ја
многи
сура
знати
онако
,
напамет
,
па
за
тај
знати
шта
јесам
небо
,
земља
,
рај
,
пакао
,
анђео
,
ђаво
.
ја
,
Исмаил
-
бег
,
знати
наш
велик
заклетва
валлахи
,
биллахи
,
таллахи
.
кад
бити
ја
неки
раставити
од
ти
,
ја
бити
он
...
—
Кажи
,
казати
,
велим
момак
задовољно
,
а
она
се
застидити
,
па
почети
да
крити
лице
и
да
се
смејати
.
хтети
рећи
да
бити
неко
убити
из
пушак
,
па
се
сетити
да
јесам
се
и
празан
боја
.
бити
она
мило
што
се
не
расрдити
кад
јесам
младожења
назвати
назли-
Стамболка
.
мало
поћутати
,
па
он
узвикнути
:
—
Аман
!
зар
ми
јесам
овакав
први
забава
!
манути
се
сан
,
не
бојити
се
!
ја
се
људи
не
бојити
,
па
баш
да
бити
поћи
стотина
на
ја
један
.
А
ако
хтети
ја
штогод
снаћи
од
Алах
,
шућур
!
и
она
рећи
„
шућур
“
па
погледати
у
небо
.
она
он
јесам
више
о
сан
говорити
,
но
он
исказивати
љубав
поглед
,
осмех
—
душа
;
он
,
гледати
њен
усна
црвен
као
род
један
вишња
у
богат
воће
Топлица
његов
,
сетити
се
један
прича
свој
веран
други
Мифтар
,
сетити
се
тај
прича
,
он
мио
,
нов
,
и
од
љубав
посрнути
као
од
поветарац
„
сарош
каранфил
,
“
додирнути
свој
чист
усна
њен
чист
усна
,
као
што
сарош-каранфил
,
посрнути
,
први
цвет
до
себе
додирнути
...
да
он
крилат
коњ
,
ветар
,
пренети
у
Арабистан
,
где
,
како
јесам
он
причати
,
за
недеља
дан
родити
и
узрети
лимун
и
портокал
,
не
бити
у
срце
и
лице
оволико
горети
.
да
он
послужити
шербет
онај
девица
који
се
јесам
дотакнути
ни
човек
ни
ђеније
,
девица
што
личити
на
зумбул
и
на
мерџан
,
не
бити
он
усна
осетити
оволико
сласт
,
као
кад
се
дотакнути
усна
Фата
-
султан
-хануминих
.
млад
,
он
јесам
веровати
,
и
ако
он
јесам
веран
Мифтар
причати
,
да
човек
моћи
бити
и
на
земља
као
на
небо
,
у
рај
где
јесам
зелен
башта
,
извор
,
девојка
с
велик
црн
очи
,
у
сеница
,
сад
...
Дође
време
да
се
растати
;
он
извадити
из
недра
низ
бисер
,
па
он
дати
невеста
.
мајка
он
овај
бисер
спремити
за
„
виђење
“
,
и
он
он
већ
три
дан
у
недра
носити
,
гледати
да
она
„
виђење
“
бити
пре
свадба
.
не
сачекати
свадба
;
данас
он
јесам
бити
виђење
.
овде
она
јесам
први
састанак
,
а
где
хтети
она
бити
други
,
Алах
знати
...
ИИИ
Исмаил
јесам
поћи
из
Прокупље
много
доцније
но
други
пут
.
Пошао
јесам
у
ноћ
,
летњи
ноћ
,
леп
,
обасјан
месецем
,
намирисан
мирис
цвеће
,
освежен
роса
;
на
небо
пун
звезда
,
трептети
,
и
час-по
па
се
покоји
угасити
;
Исмаил
јесам
попустити
коњ
дизгина
,
пустити
он
да
ићи
како
хтети
,
полако
,
а
јесам
јесам
подигнути
глава
,
гледати
у
небо
,
тражити
звезда
свој
невеста
,
веровати
да
јесам
њен
звезда
леп
,
светао
,
кад
јесам
она
онолико
леп
,
онако
светао
.
сестра
јесам
умести
да
он
јесам
описати
;
она
јесам
леп
;
шта
јесам
он
данас
свој
очи
гледати
!
у
занос
заборавити
ат
,
заборавити
где
јесам
...
у
ђердек
јесам
с
невеста
...
Оживеше
прича
Мифтаров
...
;
уман
ока
не
гледати
Мифтар
и
његов
невеста
,
него
себе
и
Фата
-
султан
...
љубити
она
и
очи
и
лице
и
бео
грло
...
пољубити
бити
и
уста
,
а
још
се
уздржавати
,
као
Мифтар
...
узити
рука
,
бео
,
мек
као
паперје
,
какав
јесам
,
по
његов
мњење
и
памет
,
само
у
онај
кадуна
који
се
звати
султан
;
узити
јесам
полако
,
пажљиво
,
како
бити
узети
лептиров
крило
,
па
јесам
метнути
на
сав
образ
.
како
бити
и
она
ижљубити
,
а
не
моћи
,
и
ако
јесам
оволико
волити
;
јер
тај
јесам
рука
,
истина
,
девојка
султан
али
и
његов
кадуна
.
он
љубити
рука
само
свој
мајка
,
свој
отац
,
свој
стар
;
а
Фата
-
султан
-
ханума
јесам
он
старешина
,
господар
...
грлити
она
вит
стас
...
„
Мифтар
јесам
затећи
у
постеља
само
један
јутарњи
молитва
,
ја
хтети
три
“
...
мисао
,
мисао
,
изненада
осетити
њен
усна
на
свој
...
,
овако
хтети
остати
до
зор
...
грести
!
грести
!
планути
неколик
пушак
кроз
пушкарница
прокупачки
сарај
(
суд
)
,
мимо
који
пролазити
Исмаил
,
сањати
о
свој
први
ноћ
.
глух
и
мртав
Прокупље
одјекнути
на
сав
четири
страна
,
а
Исмаил
се
стропоштати
с
коњ
,
не
пустив
ни
гласати
од
себе
;
чути
се
врисак
обезглављен
ат
,
и
опет
одјекнути
глухо
и
мртво
Прокупље
...
вриснути
ат
још
једном
,
и
још
једанпут
над
свој
мртав
господар
,
па
тек
подигнути
глава
и
полет
,
као
да
крило
добити
,
ка
арнаутлук
,
да
што
пре
однети
црн
глас
родитељ
,
ојађен
мајка
Исмаилов
...
Ив
месец
јесам
тако
тужан
;
звезда
не
трептети
као
мало
час
;
ветар
јесам
удесити
жалосну
песма
.
умукнути
јесам
блејање
овца
,
и
мукање
гојан
крава
и
во
;
а
над
висок
кула
старац
мула
-
Халима
између
расејан
низак
кућа
арнаутски
,
и
окречен
и
неокречен
,
покривен
и
слама
и
плоча
,
што
вирити
из
бујан
зеленило
красна
Топлица
,
—
над
тај
висок
а
трошан
кула
зачути
се
кроз
ноћни
тишина
јејина
,
тица
злослутница
:
зајецати
струна
на
гусле
од
ветар
кроз
незатворен
капак
прозор
;
потрес
се
покрити
паучина
икона
свет
Никола
на
таван
мула
-Халимове
кула
;
ваљда
се
потрести
сам
светитељ
с
несрећа
потомак
онај
што
јесам
се
пред
он
частан
крст
крстити
и
служити
он
служба
свет
...
на
један
шарен
јастук
,
напуњен
слама
,
седити
мула
-Халимовица
:
обухватити
рука
колено
,
метнути
брада
на
она
,
па
се
клати
,
дрхтати
,
трзати
се
,
ослушкивати
.
Чеко
син
још
од
вечерњи
,
па
никако
да
он
дочекати
.
и
мула
-
Халим
не
спавати
.
—
да
послати
у
град
Суља
,
ја
Саид
,
а
,
мула
?
—
Још
мало
...
млад
,
и
луд
,
па
се
задоцнити
...
оставити
да
доћи
сутра
.
мајка
се
заљуљати
још
више
,
и
узити
мрмљати
молитва
.
у
низак
готово
празан
соба
јасно
се
разумевати
с
материн
усна
Аллах
-екбер
,
и
у
тај
се
зачути
врисак
ат
Исмаилов
.
—
алла
’
!
узвикнути
старати
Арнаутка
,
и
скочити
,
покушати
,
онако
старати
,
да
истрчати
,
па
не
могаде
,
но
се
заљуљати
и
лупити
о
под
застрвен
асура
.
материн
јесам
срце
разумети
какав
она
глас
доносити
ат
син
њезин
...
и
мула
јесам
протумачити
врисак
ат
како
она
јесам
ваљати
протумачити
,
и
,
са
Суља
и
Саид
,
млад
Арнаутин
из
племе
који
јесам
он
поглавар
,
одмах
поћи
к
Прокупље
.
од
клада
крај
друм
привиђати
он
се
тело
Исмаилов
;
од
ветров
ујање
причути
он
се
,
час-по
,
јечање
његов
син
.
застајкивати
,
ослушкивати
,
и
ићи
даље
;
у
зор
проћи
прокупачки
улица
,
и
доћи
пред
сарај
.
кад
углед
мртав
син
,
испружити
,
у
локва
усирен
крв
искуљати
из
рана
више
леви
сиса
и
глава
,
он
рикнути
као
стрела
погођен
лав
,
и
срушити
се
на
он
,
нем
и
непомичан
,
нагрђен
грозан
смрт
,
срушити
се
као
храст
ишчупан
олуја
,
па
заридати
...
на
Арнаут
јесам
зажалити
;
ни
с
један
фис
јесам
ни
у
мали
задевица
,
а
камо
ли
да
јесам
који
крв
дужан
.
тај
јесам
неко
из
град
.
Наћи
хтети
он
,
па
да
бити
,
овако
стар
,
ићи
на
крај
свет
.
Тужан
,
и
несрећом
саломити
,
натоварити
мртав
син
на
Суљин
коњ
,
и
понети
он
у
арнаутлук
,
мајка
његов
,
и
Арнаутин
;
а
буновно
Прокупље
трљати
очи
,
и
гледати
:
чисто
не
веровати
да
јесам
толико
заспати
,
те
да
не
осетити
овај
од
шта
се
морати
потрести
под
он
земља
.
али
Исмаилов
мајка
јесам
преживети
црн
глас
:
један
стар
Арнаутка
наћи
јесам
у
одаја
,
камо
јесам
од
страх
пасти
,
мртав
.
Још
исти
дан
,
Арнаутин
сахранити
,
по
обред
мусломански
вера
,
жена
и
син
свој
поглавар
,
жена
плакати
,
људи
шкрипити
зуб
,
пружати
стиснут
кошчат
песница
према
Прокупље
.
А
мула
-
Халим
?
Јуче
тако
срећан
,
а
данас
и
без
кадуна
и
без
син
.
крв
за
крв
!
Наћи
хтети
убица
,
па
макар
ићи
,
овако
стар
,
на
крај
свет
.
В
по
Прокупље
се
ни
о
шта
више
не
говорити
,
до
о
грозан
убиство
мулин
син
,
о
несрећан
љубав
двоје
млад
.
сваки
она
жалити
;
погађати
ко
јесам
убити
Исмаил
.
данас
се
пронети
глас
да
јесам
убица
Шемса
,
паш
лесковачки
!
„
ама
зар
баш
сам
паш
?
“
„
не
.
заптија
из
прокупачки
сарај
.
“
и
ако
се
говорити
шапатом
,
све
у
двоје
,
ипак
се
рашчути
,
за
час
,
по
дело
град
;
а
из
град
глас
отићи
у
Топлица
.
—
три
заптија
:
Хасан
,
Халид
и
Хусеин
.
—
Паша
она
бити
рећи
,
сав
тројица
,
да
више
хтети
бити
заптити
,
но
кадија
.
—
и
претити
она
,
да
хтети
она
мерити
гајтан
колико
јесам
ока
тежак
,
ако
он
не
послушати
,
или
ако
он
после
одати
.
—
Па
?
—
немати
ни
Хасан
,
ни
Халида
,
ни
Хусеин
.
послати
она
Шемса
посао
у
Ниш
у
очи
прошли
петак
,
и
наредити
она
да
се
сутра-дан
рано
вратити
у
Прокупље
,
он
,
а
она
још
немати
!
—
Па
?
—
Неће
она
ни
бити
:
прелазити
скела
Морава
...
удавити
се
.
—
не
,
тај
јесам
неки
ујдурма
.
да
се
удавити
кад
Морава
имати
брод
где
он
скоро
јесам
имати
!
—
К'смет
!
Шапатом
,
сав
у
двоје
,
али
од
уста
до
уста
...
мула
доћи
у
Прокупље
,
сјахати
пред
сарај
,
нем
заптија
.
из
сарај
не
изићи
очајан
,
но
махнит
,
из
очи
он
летити
варница
...
:
освета
...
—
ама
шта
хтети
Шемса
-
пасати
крв
мулин
син
?
—
Стамболка
јесам
рођака
цар
царев
.
Шемса
имати
син
,
млад
,
красан
,
Джафер
-
беј
.
Шемса
јесам
бити
већ
спремити
Фата
-
султан
дар
,
који
бити
она
младожења
дати
за
виђење
.
какав
дар
!
калпак
,
по
кадива
извезен
злато
,
и
поднизан
бисер
,
искитити
драг
камење
!
и
од
драг
камење
челенка
!
—
Па
он
претећи
мула
.
—
Претече
.
кад
бити
се
Шемса
ородити
с
пуномоћник
Алахов
,
као
и
са
сам
Алах
:
не
бити
пашовати
у
мали
Лесковац
,
него
бити
везировати
у
велик
Стамбол
.
—
алла
’
!
алла
’
!
госпоство
радити
дати
душа
ђаво
.
—
навести
он
ифрит
(
сотона
)
.
сад
,
у
петак
који
први
доћи
,
Шемса
хтети
по
леп
Стамболка
.
.
и
зацело
говорити
:
„
кад
јесам
бити
заволети
прост
Арнаутин
,
зар
да
не
заводити
господски
син
пашин
.
“
тако
говорити
,
и
Турчин
и
була
,
сав
у
двоје
,
шапатом
,
у
Прокупље
,
по
Лесковац
,
Ниш
и
врањи
.
говорити
шапатом
,
а
тај
реч
одјекивати
чак
по
Топлица
.
Слушају
Арнаутин
,
и
слушати
мула
,
чекати
...
Дође
петак
,
Шемса
-
паш
,
са
свој
харем
и
с
такав
пратња
,
с
какав
никада
јесам
ићи
стигнути
у
Прокупље
.
Суља
јесам
видети
паш
,
и
кола
с
пашин
харем
,
и
пратња
.
видити
кад
се
кола
с
пашин
харем
зауставити
пред
капија
Ахмед
-хафузовом
,
па
одјездити
у
Топлица
да
испричати
мула
.
кад
мула
чути
,
ништа
не
рећи
,
само
закрвавити
очи
,
стиснути
песница
и
рикнути
.
Суља
,
иначе
врло
јуначан
,
устукнути
;
мула
познавати
од
кад
знати
за
себе
,
а
први
пут
он
се
сад
учинити
да
не
личити
на
човек
,
но
на
вук
,
или
медвед
.
старац
се
трести
;
усна
он
се
грчити
,
а
он
пружати
стиснут
песница
према
Прокупље
,
к
Лесковац
;
и
пошто
пустити
некакав
диваљ
глас
,
викнути
:
„
Шемса
!
крв
за
крв
!
“
Суља
се
опет
уплашити
.
Пређа
преко
низак
одаја
једанпут
,
а
,
штоно
реч
,
затрести
се
кула
из
темељ
;
стати
крај
незатворен
капак
прозор
,
бацити
крвав
поглед
према
Прокупље
,
к
Лесковац
,
и
викнути
:
„
Шемса
!
срамота
за
жалост
!
“
у
Топлица
овако
,
а
у
Прокупље
свршити
се
Фата
-
султан
-ханумино
венчање
.
и
стар
и
млад
,
и
богато
и
сирот
,
ко
год
чути
о
овај
венчање
,
зачудити
се
.
„
алла
’
!
алла
’
!
севдах
женски
!
од
петак
у
вече
до
субота
ујутру
!
“
говорити
Турчин
.
„
јазук
!
“
узвикивати
була
.
А
она
,
леп
Фата
-
султан
-
ханума
миран
;
блед
јесам
као
свећа
или
као
један
звезда
који
,
од
Исмаилов
смрт
,
сваки
вече
гледати
:
с
она
читати
шта
она
јесам
писан
.
јер
она
јесам
права
мусломанка
,
па
веровати
у
судбина
,
у
Алахов
писма
као
у
Алах
:
не
моћи
јесам
снаћи
друго
до
онај
што
она
јесам
писан
.
гледати
у
тај
блед
звезда
,
па
она
се
чинити
да
јесам
тај
њен
звезда
.
јутрос
она
јесам
пуномоћник
питати
пред
сведок
,
трипут
,
хтети
ли
за
Шемса
-пашина
син
,
Джафер
-
беј
;
она
он
јесам
трипут
одговорити
:
хтети
,
и
бити
јесам
тако
миран
.
—
Фати-
султан
не
знати
шта
радити
,
и
не
знати
за
ко
полазити
!
нарицати
по
Топлица
сестра
Исмаилов
;
напустити
и
кућа
и
муж
,
па
се
из
очев
кула
не
мицати
.
и
не
знати
;
ники
она
не
рећи
,
ни
мајка
,
ни
другарица
,
ни
слушкиња
,
ни
робиња
,
шта
се
по
Прокупље
говорити
,
у
шта
тврдо
веровати
и
Лесковчанин
и
Прокупчанин
,
и
Врањанац
...
њен
отац
радостан
,
весео
,
говорити
да
он
јесам
по
воља
само
овај
кћерин
венчање
;
синоћ
јесам
и
слуга
и
слушкиња
чути
кад
јесам
жена
и
кћер
рећи
:
„
Топлица
јесам
близу
,
ако
се
мој
,
после
Алахов
стар
,
не
послушати
.
“
ви
месец
јесам
од
петнаест
дан
,
онда
Турчин
обично
прав
весеље
;
по
Фата
-
султан
доћи
јесам
из
Лесковац
јенђа
,
Шемса
-
пашиница
са
свој
рођака
и
пријатељица
,
с
отмен
харем
:
дугачак
поворка
кола
,
с
диван
коњ
,
улазити
у
Прокупље
,
а
хладан
Топлица
тужан
шума
,
тај
се
много
меко
срце
расплакати
,
јер
он
се
учинити
да
јесам
тај
уздах
мртав
мајка
Исмаилов
.
о
богат
дар
,
одело
и
накит
,
снаха
од
свекрва
,
свекар
,
говорити
цео
Прокупље
.
и
већ
јесам
Фата
-
султан
пред
јенђа
;
поглед
у
богат
одело
,
кадивен
,
извезен
злато
,
спремити
она
за
телејисање
,
и
уздисати
:
чинити
она
се
да
тај
јесам
њен
свадбени
одело
,
но
покров
,
за
њен
сандук
...
А
кад
се
спустити
ноћ
,
ханума
узети
да
се
веселити
;
свирка
и
песма
разлегати
се
;
мирисати
ваздух
на
шебој
,
на
каранфил
,
на
росан
трава
;
свирачица
,
певачица
,
чочек
,
један
из
Лесковац
,
један
из
Врање
,
један
чак
из
Скопље
,
доћи
с
јенђа
,
сав
тај
довести
свекрва
пашиница
.
скоро
хтети
телејисање
,
тај
јесам
шарање
лице
:
Фати-
султан
-ханумина
мајка
некако
чудан
,
уплашен
,
ваљда
што
она
кћер
много
блед
,
и
онолико
миран
.
али
за
што
?
Фати-
султан
јесам
невеста
,
а
турски
невеста
морати
ћутати
,
стидети
се
.
у
конак
,
одељење
за
људи
,
нигде
гост
.
Скупише
се
,
с
вече
,
па
се
одмах
разићи
,
јер
се
невестин
отац
опити
,
па
се
побојати
свађа
,
и
какав
несрећа
усред
велик
весеље
.
гостити
се
разићи
,
пијан
хафуз
дубоко
заспати
,
и
слуга
поспати
.
нигде
мушки
глава
будан
!
А
у
харем
јесам
весеље
;
Фата
-
султан
јесам
на
постеља
;
лице
она
шарати
један
стар
Прокупчанка
с
велик
пажња
,
јер
волити
да
се
сутра
Лесковчанка
зачудити
њен
вештина
.
осим
невеста
и
стар
кадуна
,
у
овај
јесам
одаја
будан
још
три
младица
.
од
певање
,
играње
,
разуздан
весеље
,
ханума
се
заморити
,
и
поспати
.
неки
спавати
на
миндерлук
,
широк
а
низак
,
као
ватра
црвен
;
неки
на
шарен
шиљте
поред
миндерлук
,
сав
у
онај
положај
у
који
она
јесам
украсти
сан
.
па
и
у
други
одаја
спавати
,
и
у
трећи
.
Кућа
простран
с
многи
одаја
,
одаџицима
,
ћошка
;
прозор
пун
;
на
прозор
нигде
капкати
;
све
широм
отворено
.
месец
,
пун
,
обасјати
ханума
,
њихан
лице
,
распуштен
кос
,
недра
,
раздрљити
—
раскопчати
се
,
спао
паучина
,
венедик-кошуља
—
свилен
шалваре
,
кратак
антерија
,
срмали-колане
,
ободац
,
билензуке
и
беда
рука
,
разбацити
,
забацити
преко
глава
.
смакнути
се
с
глава
шамијце
и
каикотос
.
тврд
сан
спавати
,
мртав
уморан
,
нарочито
оне
с
девојачки
страна
.
зар
јесам
се
веселити
само
ноћас
?
где
јесам
хамам
?
где
Девојачка
К'на-ноћ
?
у
што
она
јесам
проћи
мали
К'на-ноћ
?
у
весеље
,
од
вече
до
зор
,
до
бео
дан
.
Мириш
свеж
ноћни
ваздух
на
шебој
и
каранфил
из
башта
,
на
амбер
и
зумбул-ливанту
с
кос
,
на
ђул-су
с
недра
,
грло
и
рука
...
Дечица
се
грчити
,
прибијати
се
уз
мати
,
или
баба
,
или
дадија
,
јер
осећати
у
сан
хладноћа
и
сањати
:
мања
,
где
она
мајка
куп
у
хладан
вода
;
веће
,
где
се
отац
на
она
наљутити
,
па
она
истерати
напоље
,
на
зима
,
на
цича
,
кад
друговати
мачак
с
миш
...
спавати
...
А
на
отворен
ћошка
,
где
се
преко
низак
ограда
наднети
грана
џанарика
,
на
шарен
ћилим
и
мек
шиљте
пуно
јесам
будан
,
и
тај
готово
сам
јенђа
,
и
ако
хтети
скоро
зор
,
време
кад
хтети
Лесковчанин
Турчин
доћи
по
невеста
.
Међа
јенђа
јесам
свекрва
,
пашиница
.
насред
ћошак
јесам
бакаран
мангал
,
пун
жар
.
један
млад
Прокупчанка
,
була
,
у
бео
шалваре
,
чучити
крај
мангал
и
кувати
кава
у
жут
џезвица
.
из
тај
џезвица
таман
филџан
кава
.
за
сваки
по
на
особ
скувати
;
сипити
,
промућкати
и
опет
сипити
:
сваки
по
на
особ
послуживати
.
дим
дуван
колутати
се
,
носити
он
у
вис
пробуђен
поветарац
;
певати
певачица
већ
промукао
глас
;
пљескати
ханума
длан
,
подврискивати
,
падати
у
севдах
;
свекрва
бацати
бакшиш
чочек
,
веселити
се
,
ни
у
ко
не
гледати
,
ни
на
ко
овде
не
мислити
:
тело
јесам
у
Прокупље
,
душа
у
Лесковац
,
крај
син
,
гледати
он
уман
ока
како
се
угађати
,
дотеривати
,
очекивати
невеста
,
нестрпљив
јесам
;
осећати
где
она
се
син
радовати
,
па
и
она
обузимати
сав
велик
радост
.
савест
она
чист
,
јер
онај
глас
моћи
јесам
допрети
и
до
падишахов
ханума
,
а
до
она
не
.
ко
хтети
она
о
тај
говорити
,
кад
она
паш
јесам
говорити
,
кад
јесам
и
од
она
крити
као
и
од
туђинац
...
јутро
јесам
:
сунце
се
родити
:
не
бити
се
!
викнути
Лесковчанка
,
јенђа
.
Закукурекаше
трећи
петао
...
и
Фата
-
султан
-ханумина
мајка
не
спавати
;
крај
мраморан
чесма
,
пред
ћошак
где
јесам
јенђа
,
умивати
се
,
прати
уш
,
рука
до
лакат
,
нога
до
колено
—
узимати
абдест
,
мрмљати
молитва
,
спремати
се
за
клањање
:
а
неколик
старица
већ
јесам
с
абдест
готов
,
па
се
забрађивати
јашмак
,
приносити
бројеница
,
простирати
серџада
,
у
авлија
по
троскот-трави
,
ослушкивати
глас
мујезин
с
вит
минаре
,
позивање
на
молитва
;
један
старица
наглух
прострети
телећи
кожа
усред
башта
,
између
густ
,
велик
шимшир
,
па
клањати
:
од
петлов
кукурекање
учинити
она
се
мујезинов
Алах-екбер
.
у
дишер-авлији
залајати
грдно
велик
пас
,
јер
он
се
час
по
учинити
бахат
од
човек
;
звечати
синџир
:
ево
пета
ноћ
где
он
не
пуштати
,
да
не
бити
на
ко
налетети
—
мноштво
јесам
.
Што
ближе
јутро
,
сав
чешће
завриштати
Рузиђар
(
ветар
)
,
диван
арапски
коњ
,
ождребити
близу
мртав
Мор
,
однегован
на
обала
немиран
Мармара
,
који
јесам
дати
име
сам
Фата
-
султан
.
у
низак
,
неолепљен
кухина
преко
двориште
,
осим
један
слушче
Циганче
,
готово
запретан
у
пепео
крај
низак
а
широк
огњиште
,
сав
јесам
будно
;
и
ашчика
,
и
слушкиња
из
цео
махала
,
и
неки
сирота
што
овај
дан
слушати
,
и
три
робиња
Ахмед
-хафузове
,
два
црнкиња
и
један
Черкескиња
.
Мириш
капа
и
сарма
из
сахан
„
капаклија
“
на
мангал
крај
огњиште
,
а
овај
тај
и
не
гледати
,
но
се
наредити
крај
софра-тепсије
,
неки
сести
а
неки
чутак
,
па
јести
смоква
,
урма
,
поморанџа
,
нар
,
бадем
,
што
јесам
претекао
ханума
;
јести
полако
,
господски
,
као
ханума
,
и
тек
покоји
проговорити
.
„
да
се
однети
онај
леп
мангал
са
звезда
и
месец
код
невеста
;
ханум
-
ефенди
хтети
сам
да
кувати
кава
,
тамо
да
јесам
пити
и
да
гледати
кад
она
облачити
и
гиздати
снаха
,
“
говорити
она
млад
Прокупчанка
,
што
јесам
мало
час
на
доксат
кава
кувати
;
а
овај
,
све
,
скочити
и
похитати
за
мангал
:
дати
свекрва
пашиница
добар
бакшиш
.
али
она
претећи
бео
робиња
,
с
дебео
златан
ланац
око
врата
,
с
велик
златан
карика
у
уш
,
обучен
као
какав
ханума
;
напунити
мангал
,
изнети
он
горе
,
наместити
он
близу
невеста
и
измакнути
се
,
стати
,
с
прекрштен
рука
,
удно
соб
,
па
узити
изгледати
ханум
-
ефендија
.
и
на
одаја
где
јесам
невеста
прозор
широм
отворен
;
на
тај
прозор
нем
кафез
,
јесам
са
улица
...
Фати-
султан
легати
наузнак
са
затворен
очи
:
очни
јесам
она
каик
ишарати
ситан
варак
.
старати
јесам
готов
,
али
још
не
устајати
,
хтети
да
ударити
још
један
ђелин-пули
међу
њен
извити
,
лепо
нашаран
обрва
,
па
да
устати
.
један
од
онај
три
,
мало
час
будан
,
заспати
;
други
два
натакнути
на
прст
филџан
,
па
ударати
као
зил
,
чочечки
,
певати
,
и
онако
седити
играти
.
бео
робиња
час
гледати
у
ханума
,
час
бацити
поглед
на
свој
кјучук-
ханума
(
млад
госпођа
)
,
с
који
се
играти
као
с
другарица
,
час
погледати
к
врата
,
изгледати
ханум
-
ефендија
,
да
јесам
подворити
...
прилупати
капак
један
,
прозорски
,
а
була
и
робиња
окренути
се
прозор
,
вриснути
и
прострети
се
по
под
,
да
заклонити
лице
;
и
старати
подигнути
глава
,
вриснути
;
а
на
овај
врисак
невеста
се
пренути
,
подигнути
се
,
тежак
она
се
очни
капак
покренути
...
вриснути
и
хтети
да
скочити
,
али
...
Човек
један
,
крупан
,
у
узак
бео
чакшире
,
забрађен
велик
пешкир
тако
да
он
се
само
очи
видити
,
ускочити
кроз
прозор
.
један
корак
доћи
до
невеста
,
подвући
она
засукан
,
жилав
рука
испод
леђа
,
узити
јесам
у
наручје
...
из
груда
он
се
отети
глас
један
,
радостан
,
сличан
глас
какав
животиња
кад
се
докопати
плен
...
похитати
кроз
прозор
с
невеста
:
спустити
се
,
затутњити
под
он
земља
...
А
онај
велик
пас
у
дишар-авлији
чисто
помахнитати
:
лајати
,
трзати
се
,
прескочити
бити
још
толико
висок
ограда
,
растргнути
бити
десеторо
а
тај
ли
један
,
али
заман
!
ланац
јесам
грдно
дебео
,
причврстити
јесам
велик
халка
за
гвозден
клинац
...
стар
була
не
устати
,
не
пустити
глас
од
себе
,
а
однети
она
невеста
!
онај
два
и
робиња
ударити
у
вика
,
али
доцкан
:
човек
јесам
с
невеста
нестати
...
на
врисак
и
вика
ханума
и
робиња
,
сав
се
избудити
,
појурити
.
Фати-
султан
-ханумина
мајка
прекинути
молитва
,
заборавити
да
јесам
тај
велик
грехота
,
па
полетити
кћер
у
одаја
.
али
камо
она
кћер
?
...
Још
она
људски
и
не
казати
шта
јесам
,
а
она
чупати
кос
,
гребати
лице
,
грувати
се
у
груда
и
викати
из
сав
грло
:
—
Султан
’
м
!
К'з
’
м
(
султанија
!
Кћери
мој
)
!
Пашиница
напасти
стар
:
питати
јесам
,
питати
,
а
она
она
не
одговарати
,
но
јесам
само
гледати
и
пуштати
неки
чудноват
глас
.
од
силан
страх
—
онемети
!
и
онај
два
млад
ханума
,
и
робиња
,
више
говорити
покрет
рука
и
глава
но
уста
:
показивати
према
прозор
...
Досетише
се
шта
јесам
,
тј
.
да
она
јесам
неко
украсти
невеста
.
врискати
жена
и
писка
деца
разлегати
се
;
силан
врева
!
не
знати
се
ни
шта
који
говорити
ни
шта
који
хтети
;
тражити
бошчица
с
јашмак
,
с
хаљина
за
дан
,
па
никако
да
она
наћи
.
тај
јесам
,
наћи
јесам
она
,
али
не
знати
чији
јесам
који
.
свој
фереџа
узимати
,
а
не
познавати
јесам
;
бошчица
држати
,
а
тражити
јесам
!
неки
синирли
(
нервозан
)
—
она
јесам
доста
—
пасти
;
ухватити
она
трешња
,
а
не
смејати
поискати
чаша
вод
,
да
не
бити
,
проговорити
,
језик
прегристи
.
„
Аман
,
јараби
(
господити
)
!
шта
бити
,
Божа
!
“
чути
се
диваљ
узвик
.
„
Аман
,
ага
!
Аман
,
мој
деца
!
“
у
час
забуна
,
осим
несрећан
мајка
,
што
из
сав
глас
нарицати
и
помињати
име
свој
јединица
,
ниједан
не
мислити
на
украден
невеста
:
пашиница
жалити
свој
син
;
јенђа
помињати
Лесковац
;
онај
се
с
девојачки
страна
чинити
као
да
јесам
поубијати
сав
грађанин
Прокупље
,
попалити
сав
дом
,
па
сваки
свој
жалити
,
над
свој
добар
нарицати
;
журити
се
да
јесам
што
пре
код
свој
кућа
,
макар
изгорети
,
крај
свој
,
ма
и
мртав
бити
.
један
појурити
на
улица
развијен
!
други
,
оне
што
ни
усред
бео
дан
не
ићи
улица
без
пратња
,
похитати
у
овај
доба
сам
!
!
Жене
!
...
Бул
!
!
кад
пуст
осећање
на
воља
,
некад
дивљака
;
кад
мислити
,
пре
хтети
заборавити
правило
добар
понашање
просвећен
жена
,
но
оне
...
од
вика
,
врисак
,
писка
,
од
урнебес
,
избудити
се
Ахмед
-хафузове
слуга
и
похитати
,
по
наредба
Шемса
-
пашиница
,
по
пратња
Шемса
-пашину
.
и
Ахмед
-хафуз
се
пробудити
,
па
кад
чути
шта
јесам
бити
,
истрезнити
се
;
распитивати
куд
отићи
непознат
пљачкаш
,
харамија
.
сам
бити
ићи
да
тражити
кћер
,
а
не
знати
на
који
хтети
страна
:
поћи
сејмен
један
к
Лесковац
,
други
к
Ниш
,
трећи
к
Топлица
.
они
што
поћи
к
Топлица
,
брзо
се
вратити
па
казивати
Ахмед
-хафузу
да
јесам
срести
неки
кириџија
,
и
да
јесам
од
она
чути
,
како
јесам
у
свитање
пројездити
друм
на
арапски
ат
,
у
који
јесам
копита
обавити
бео
крпа
,
старац
један
,
крупан
,
дуг
бео
брада
;
за
себе
јесам
бацити
кадуна
:
на
лице
она
бити
пешкир
,
па
се
смакнути
,
тај
јесам
видети
да
јесам
телејисати
;
а
по
рухо
јесам
познати
да
јесам
из
кућа
богатити
.
ВИИ
како
јесам
украсти
Фата
-
султан
,
киша
непрестано
падати
,
а
мусломанка
међу
себе
говорити
да
јесам
тај
суза
девојка
са
седми
небо
,
што
јесам
Фата
-
султан
несрећан
.
одмах
по
Света
Илија
.
изгубити
сласт
бостан
,
и
сав
воће
.
дух
с
околни
вис
помаман
ветар
и
нанос
киша
кроз
прозор
,
рђаво
затворити
,
у
одаја
,
у
џамли-ћошке
.
покисао
кокош
јесам
на
седало
пре
вечерњи
.
мокар
врабац
џакати
испод
широк
стреха
,
одакле
се
киша
лити
.
гугутка
се
из
свој
котарица
не
мицати
;
а
пас
се
носити
храна
у
њихан
кочина
.
сокак
,
крив
и
узак
,
много
каљав
,
осим
симиџија
,
бозаџија
и
онај
што
воће
продавати
готово
више
ники
.
они
набити
џак
на
глава
,
и
проћи
једанпут
махала
пуст
.
јутром
се
отворити
покоји
дрвен
капија
,
тежак
,
пун
вод
,
изићи
дућанџија
какав
,
занатлија
,
и
похитати
,
увити
у
јапунџе
,
или
с
џак
на
глава
,
у
дућан
;
у
вече
се
враћати
.
пред
вече
се
јавити
сокак
мусломанин
,
не
ходити
као
обично
тихо
и
достојанствено
,
него
брзо
,
погурити
под
разапет
чадром
;
ићи
у
џамија
на
молитва
.
један
кућа
по
ви
дан
празнити
,
други
пун
;
скупљати
се
ханума
на
разговор
...
А
о
шта
говорити
ханума
?
како
доћи
из
Цариград
Ахмед
-хафуз
,
о
он
па
о
он
.
прво
,
убити
јесам
свој
чифчија
;
после
,
опет
тако
;
после
,
волити
он
се
кћер
с
мула
-Халимовим
син
;
после
,
венчати
он
се
кћер
с
мула
-Халимовим
син
;
после
,
убити
он
зет
;
после
,
удавати
он
се
кћер
за
Шемса
-пашина
син
,
и
најпосле
:
„
не
украсти
Ахмед
-хафузу
ат
из
ахар
,
ни
из
авлија
загар
,
него
чедо
,
кћер
он
украсти
.
вај
,
чудо
!
вај
,
вај
,
вај
!
“
сав
о
хафуз-Ахмеду
.
ни
ко
у
неки
град
мање
да
седити
,
ни
да
се
о
он
више
говорити
.
како
јесам
Фата
-
султан
нестати
,
нигде
у
хафуз-Ахмедову
комшилук
дахире
,
ни
саз
,
ни
зил
,
нити
се
гдегод
песма
чути
.
Тишина
.
у
мусломанин
јесам
обичај
да
поштовати
туг
ближњи
,
да
не
певати
кад
она
ближњи
плакати
.
али
овај
сад
јесам
обичај
радити
:
јер
с
обичај
се
не
плакати
,
с
обичај
се
не
уздисати
;
а
ево
где
комшилук
,
где
ханума
,
где
чак
и
Арнаутка
из
фис
мула
-Халимова
,
што
живити
у
Прокупље
,
а
познавати
јесам
Фата
-
султан
,
плакати
и
уздисати
:
цео
Прокупље
жалити
несрећан
девојка
,
кћер
хафузов
.
и
у
хафуз-Ахмедовој
кућа
тишина
.
истина
,
један
ханума
долазити
,
други
одлазити
,
али
сав
тихо
и
полако
.
са
„
чадром
“
,
кроз
капиџик
,
из
цео
махала
,
од
јутро
до
мрак
:
остављати
у
предсобље
мокар
чадре
,
фереџа
,
скидати
пред
собни
врата
обућа
,
па
улазити
у
соб
(
необучен
,
незакићен
,
чак
неочешљан
)
тихо
,
ћутети
,
и
поседати
према
мајка
Фата
-
султан
-хануминој
:
не
пухати
.
Чина
она
се
да
јесам
у
кућа
где
јесам
куга
сав
поморити
,
па
она
јесам
жао
,
тешко
,
и
страх
она
јесам
.
обилазити
хафуз-Ахмедовицу
,
а
ниједан
се
не
усуђивати
да
узнемирити
тужно-свечану
тишина
,
да
се
обрнути
макар
с
један
питање
Фата
-
султан
-хануминој
мајка
,
или
да
јесам
тесати
,
да
јесам
подсетити
на
к'смет
,
на
Алахов
писма
,
тј
.
да
ники
не
моћи
снаћи
друго
,
до
онај
што
он
јесам
писан
прст
Алахов
по
чела
,
кад
јесам
на
свет
доћи
.
како
да
јесам
тесати
?
да
она
јесам
кћер
умрети
,
да
она
се
знати
гроб
,
и
да
проговорити
који
:
али
овако
...
Шта
да
говорити
?
бедан
старица
!
ситан
,
мршав
,
с
очи
утекао
у
глава
,
збрчкати
,
много
,
не
од
староста
,
него
од
невоља
:
(
како
се
удати
она
не
знати
за
мирно
проведен
дан
,
сат
,
увек
у
страх
,
да
она
се
муж
не
опити
,
да
не
викати
,
да
не
напасти
ко
.
)
потамнети
,
земља
јесам
попасти
,
као
да
јесам
година
дан
сунце
јесам
видети
,
као
да
читав
година
из
постеља
јесам
устати
.
седити
,
јад
саломити
,
у
један
кут
онај
одавати
где
она
јесам
кћер
„
телејисати
“
,
у
свилен
дугачак
антерија
с
кћерин
свадба
,
и
провлачити
бројеница
кроз
прст
,
шаптати
нешто
,
шаптати
,
ваљда
молитва
.
нити
се
од
тада
свући
,
нити
јесам
лећи
;
плакати
,
кукати
,
бусати
се
у
прси
,
чупати
кос
,
свој
сести
аврапа
,
па
се
уморити
;
село
ту
,
рашчупати
и
угрухати
,
па
готово
више
јесам
устати
.
„
ни
филџан
кахва
још
јесам
попити
,
ни
цигара
духан
,
ни
бардак
водити
“
,
шаптати
оне
три
робиња
у
предсобље
ханума
.
па
ни
слушкиња
се
још
јесам
пресвући
,
ни
робиња
.
постеља
где
јесам
Фата
-
султан
телејисати
још
јесам
насред
соб
;
још
јесам
крај
она
онај
бакаран
мангал
,
пун
пепео
и
угљевље
,
уместо
жар
;
још
јесам
око
она
прибор
за
телејисање
,
мали
жут
тас
с
варак
и
ђелинпули
;
још
јесам
поред
она
кутија
с
дуван
;
још
испретурати
јастук
где
јесам
оне
с
девојачки
страна
спавати
;
још
јесам
затворити
прозор
,
ни
онај
кроз
који
јесам
однети
Фата
-
султан
.
јастук
крај
прозор
мокрити
,
и
застирка
на
миндерлук
,
и
ники
на
тај
не
мислити
;
ники
не
склањати
с
ћошак
испретуран
филџан
и
џезва
,
разбацан
зил
и
дахире
,
ни
мангал
,
ни
скупљати
онај
гомила
мокар
угљевље
.
(
изврнути
се
мангал
онај
вече
,
у
онај
чудо
и
забуна
,
па
неки
изручити
ибрик
,
да
жар
угасити
,
и
тај
још
тако
стајати
.
)
А
хафуз-Ахмед
још
јесам
стати
.
ићи
,
тумарати
сокак
као
луд
,
па
тек
застати
,
премерити
сокак
поглед
,
као
да
кћер
тражити
,
као
да
чекати
да
се
који
капија
отворити
,
да
изићи
Фата
-
султан
.
не
понети
чадре
,
те
он
зелен
чалма
скроз
мокар
,
и
кафтан
циметов
бој
мокар
.
мутан
јесам
он
и
подбуо
очи
;
подбуо
у
лице
;
обрва
бео
,
дугачак
,
наднети
се
над
очи
сасвим
;
дуг
брада
,
проседати
,
округло
подшишати
,
затреперити
кад
се
узети
грчити
танак
,
изгорео
усна
.
за
толики
живот
до
сад
суза
не
пустити
,
а
сад
за
један
киша
она
лити
.
па
бар
да
се
опити
,
заборавити
бити
свој
несрећа
;
али
како
да
се
опити
,
кад
овај
два
дан
ништа
не
пити
.
јесам
пити
два
дан
онај
који
се
јесам
трезнити
,
који
јесам
,
како
причати
улазити
у
бачва
,
те
се
у
вино
купати
.
ходати
до
ноћ
,
тад
долазити
,
и
онако
мокар
срушити
се
на
шиљте
,
у
један
кут
селамлук
,
и
хукати
ту
,
хукати
сав
ноћ
,
док
он
најпосле
сан
не
савладати
.
—
Ника
он
се
јесам
хтети
ни
смести
светити
;
сав
остављати
на
Алах
.
А
он
како
се
светити
,
ето
.
Страшна
ли
јесам
твој
освета
,
Аллах
!
говорити
мусломанин
,
са
страх
.
Киш
не
престајати
,
а
бити
окупити
„
леш
“
.
—
имати
леш
у
Топлица
,
јесам
други
.
да
се
Фата
-
султан
јесам
удавити
...
Аман
,
јараби
!
кад
изићи
из
двориште
хафуз-Ахмед
трећи
јутро
,
он
видити
пред
свој
капија
неколико
Арнаутин
.
један
он
од
она
,
стар
,
узити
нешто
живо
казивати
,
а
он
испрва
ништа
не
разумети
,
као
да
јесам
пијан
,
или
луд
;
па
се
прибирати
,
полако
;
и
освестити
се
...
Прокупчанин
јесам
видети
где
отићи
с
Арнаутин
к
Топлица
.
ВИИИ
осванути
недеља
,
турски
пазар
,
четврти
дан
како
јесам
Фата
-
султан
нестати
.
сунце
синути
,
те
затрептати
по
трава
и
цвеће
крупан
роса
;
удесити
весео
тичица
,
сух
крило
,
песма
као
у
пролеће
.
—
немати
леш
.
са
седми
јесам
небо
плакати
девојка
три
дан
и
три
ноћ
за
жива
Фата
-
султан
.
—
украсти
мула
-Халим
Фата
-
султан
.
—
украсти
арнаутски
мула
турски
хафуз
кћер
!
—
Рођаку
цар
дар
!
—
јесам
,
јесам
украсти
ни
хафузов
кћер
,
ни
рођака
цар
царев
,
већ
пашин
снаха
.
—
кадуна
Шемса
-пашина
син
!
—
ако
јесам
одвести
,
бити
јесам
венчати
.
—
јазук
!
—
и
баш
јесам
јесам
украсти
.
кроз
пенџер
па
на
ат
...
Кириџија
јесам
он
срести
.
—
онако
стар
сам
!
—
Ваш
јесам
...
како
он
јесам
бео
брада
:
имати
деведесет
.
—
сто
.
—
немати
,
кћер
,
немати
више
од
шездесет
,
шездесет
три
,
па
моћи
бити
озго
још
један
,
и
два
.
кад
јесам
ја
бити
девојка
,
он
јесам
бити
бећар
...
Аман
!
висок
као
селвија
,
очи
он
као
у
шаин
,
веђа
самур
,
уста
стамболски
дивит
!
кад
узјахати
ат
па
проћи
прокупачки
сокак
,
жена
вече
загоревати
,
невеста
се
јувка
цепати
,
девојка
ибришим
мрсити
,
удовица
памет
померавати
...
Ха-ха-ха
!
насмејати
се
була
,
први
пут
како
јесам
Фата
-
султан
нестати
.
и
наставити
:
—
сад
јесам
Фата
-
султан
у
мулин
кула
.
звати
јесам
њен
отац
јуче
,
да
јесам
видити
,
и
да
јесам
утешити
...
—
како
утешити
?
вео
полудети
,
од
страх
.
—
Вај
,
млад
!
вај
,
леп
!
вај
,
од
сој
!
а
толико
несрећан
!
и
још
се
нешто
говорити
,
тај
јесам
,
не
говорити
,
него
тајно
шаптати
.
и
људи
и
жена
о
овај
говорити
шапатом
,
све
у
двоје
.
—
ако
јесам
овај
истина
,
како
хтети
грдан
пашиница
међу
другарица
!
—
куд
хтети
паш
од
брука
?
и
шта
хтети
?
—
да
се
бити
.
—
како
хтети
с
Арнаутин
на
крај
изићи
?
—
убити
јесам
мула
-
Халима
син
,
па
сад
нека
испаштати
.
—
Ћути
!
ко
смести
о
тај
?
Паша
јесам
,
јесам
маскара
.
—
То
јесам
,
глава
.
али
и
глава
моћи
по
глава
,
кад
се
много
похасити
.
—
она
бити
тада
реп
.
—
змија
жалац
јесам
у
реп
.
и
после
зар
мислити
да
јесам
с
овај
освета
Арнаутин
готов
.
јок
.
Ништа
без
крв
.
крв
за
крв
.
Пашина
син
за
син
њихов
поглавар
.
—
Аман
,
ћутети
!
—
мула
жалост
,
пасати
срамота
:
хајде
метнути
овај
двоје
на
теразије
.
ама
,
ко
бити
бити
луд
да
мера
перо
с
олово
?
!
...
ИX
ко
убити
мулин
син
,
чути
мула
.
ко
украсти
пашин
снаха
,
разабрати
паш
.
јер
у
недеља
ујутру
рашчути
се
по
Прокупље
,
а
до
довече
отићи
тај
глас
у
Лесковац
,
у
Ниш
,
и
Врање
.
А
сутра-дан
,
још
у
свитање
,
стигнути
паш
у
Прокупље
.
„
Вал
боље
смрт
,
него
овај
грдан
срамота
.
кад
јесам
јесам
венчати
са
свој
син
,
бити
јесам
бош
(
слободан
)
.
А
сад
?
...
јазук
!
јазук
!
јазук
!
...
Непуштена
од
мој
син
,
удаде
...
хиљаду
пута
јазук
!
...
ама
јесам
.
тај
се
само
тако
пронети
...
Позваћу
мула
-
Халима
,
и
ако
јесам
човек
,
већ
вук
,
гладан
вук
,
па
хтети
он
питати
...
ако
јесам
ја
слагати
...
,
гајтан
“
.
ходати
,
ходати
паш
по
прокупачки
сарај
,
и
мисао
.
омален
,
црн
,
зелен
жив
очи
,
испупчен
јагодица
,
просед
,
кратак
ошишан
брада
,
танак
глас
,
као
у
жена
;
у
чохан
,
широк
шалваре
,
у
висок
чалма
.
кад
хтети
да
говорити
,
прво
зажмурити
,
па
тад
почети
.
овај
паш
јесам
волети
Лесковчанин
и
Прокупчанин
,
ни
Турчин
ни
Срба
.
јесам
бити
правичан
старешина
;
и
много
јесам
показивати
сав
салтанат
,
тај
јесам
госпоство
,
јер
јесам
желети
да
он
се
само
бој
,
него
и
да
он
се
дивити
,
да
се
застидити
од
његов
госпоство
.
„
знати
он
оволишан
,
ћатиб
.
мали
,
стајати
према
брег
,
па
не
гледати
докле
он
глава
досегнути
,
него
упрети
очи
у
врх
.
и
ено
он
тамо
одавно
,
и
ако
јесам
устрчати
,
него
отпузати
“
.
ходати
,
па
тек
застати
,
зажмурити
,
гласно
мислити
:
не
знати
с
који
крај
да
почети
.
пљеснути
длан
.
Уђе
његов
силистер
полако
,
и
мало
погнути
.
он
заповедити
да
се
наоружати
сејмен
,
да
што
пре
отићи
у
Топлица
,
под
Јастребац
,
да
он
довести
мула
-
Халима
,
тај
јесам
,
да
он
казати
,
е
он
јесам
поздравити
Шемса
-
паш
,
да
он
доћи
у
прокупачки
сарај
.
Силистер
извршити
пашин
заповест
.
и
већ
до
подне
опколити
сејмен
кула
мула
-Халимову
.
—
поздравити
Шемса
-
паш
мула
-
Халима
,
да
он
доћи
у
прокупачки
сарај
,
говорити
под
кула
Суља
старешина
сејмен
.
—
да
доћи
,
да
доћи
,
ха-ха-ха
!
одговарати
с
прозор
кула
глава
мула
,
и
насмејати
се
грохот
,
а
његов
се
слуга
уплашено
згледати
.
поглавар
арнаутски
племе
Војњак
!
крупан
,
наочит
,
с
дугачак
,
као
снег
бео
брада
,
а
с
лице
свеж
,
готово
без
бор
,
с
ока
црн
и
крупан
,
што
с
мах
на
мах
синути
као
у
младић
,
не
младић
просвећен
ум
,
него
дивљака
;
па
она
његов
гласина
нарочито
кад
јесам
љут
...
!
старац
,
а
док
он
не
погинути
син
,
играти
се
јуначки
игра
с
топлички
момчадма
;
надскакивати
јесам
сав
младић
из
племе
који
јесам
он
поглавар
.
смејати
се
само
кад
јесам
врло
љут
.
кад
се
некад
пред
кула
насмејати
,
грохот
,
да
гора
одјекивати
,
па
Арнаутин
чути
,
бити
у
по
дан
или
у
по
ноћ
,
одмах
се
спремати
за
„
кавга
“
,
пун
пушак
,
оштар
јатаган
.
и
јесам
дирати
ники
;
али
ко
он
дирнути
,
тешко
тај
,
не
оканити
он
се
докле
он
не
сатрти
.
А
кад
он
год
доћи
селам
(
поздрав
)
од
сарај
,
тај
јесам
од
паш
,
ићи
,
одмах
;
тако
у
младост
,
тако
сад
.
у
лов
јесам
полазити
само
на
вук
.
„
ни
на
она
не
бити
,
говорити
јесам
,
кад
бити
имати
овде
себе
раван
,
арслан
“
.
његов
фис
,
тај
он
јесам
његов
породица
;
пазити
он
као
отац
.
па
чак
у
кула
готово
ништа
више
него
у
арнаутски
кућа
,
да
она
не
бити
жао
.
за
Бајрам
отерати
у
град
читав
стадо
ован
,
тај
подела
по
сиротиња
,
арнаутски
па
и
турски
,
и
многи
послати
по
врећа
брашно
и
ћупче
масло
;
купити
она
рухо
.
Жене
јесам
он
много
волети
,
не
толико
што
јесам
бити
леп
,
колико
што
јесам
бити
јунак
;
а
и
он
јесам
жена
волети
;
женити
се
седам
пут
.
у
двадесет
седми
имати
јесам
четири
жена
(
један
у
Прокупље
,
један
у
Дубово
,
један
у
Житном
поток
,
Исмаилов
мајка
овде
)
.
један
отерати
;
шест
он
умрети
(
млад
,
који
се
бити
пре
три
година
оженити
,
умрети
преклани
;
и
вео
да
јесам
хтети
постати
мајка
)
.
кад
стати
сатирати
сакагија
нишки
паш
хергелу
,
Нишлија
се
Турчин
међу
себе
шалити
:
„
Нашем
се
пасати
не
држати
коњ
,
као
Војњачком
мула
жена
.
од
седам
жена
имати
само
петоро
деца
.
сад
један
.
ни
један
не
бити
из
његов
фис
.
„
грехота
,
“
говорити
.
„
Жени
ли
се
отац
ћерка
?
“
сад
мула
,
кад
чути
пашин
поздравље
,
послати
телал
да
он
сазвати
Арнаут
;
а
он
се
узити
полако
спремати
.
Обуче
се
у
„
карпус-чоха
“
чакшире
и
џамадан
,
у
чепкенли-гуњ
срма
вести
;
први
пут
јесам
обути
жут
чизма
који
јесам
добити
на
дар
од
скадарски
паш
,
Арнаутин
;
поврх
аџемски
шал
опасти
јесам
силај
,
па
наместити
ваздан
кићен
пиштољ
и
јатаган
;
метнути
на
глава
нов
ћулав
и
тунус
фес
.
затурити
фес
и
ћулав
,
те
он
се
видити
обријан
тема
.
Стрча
с
кула
,
назвати
бог
Арнаутин
;
они
он
бог
прихватити
и
продерати
се
,
диваљ
:
—
алла
!
Аллааа
!
Одјекнуше
брдо
и
Јастребац
:
—
алла
!
Аллааа
!
Приведоше
он
вранац
,
ат
пастушаст
,
паметан
ока
,
танак
нога
а
дугачак
грива
и
реп
,
с
кићен
опрема
,
с
абаија
везен
жежен
злато
.
кад
опазити
мула
ат
зарзати
,
трзати
се
од
сеиз
,
и
одмах
се
зачути
силан
врисак
;
одјекнути
брдо
и
Јастребац
.
мула
он
нежно
омиловати
,
попљескати
он
по
танак
а
дугачак
врат
,
као
у
лабуд
,
па
се
винути
на
он
.
Опколише
он
Арнаутин
,
крупан
као
горштак
,
опаљен
лице
и
дуг
брк
,
раздрљен
,
жилав
врата
и
изгорео
од
сунце
прси
,
у
узак
,
бео
,
сукнен
чакшире
,
ишаран
црн
гајтан
,
у
гуњ
,
неки
бео
ћече
,
неки
у
фес
и
пешкир
,
сав
у
опанак
.
стати
врисак
пастушаст
ат
,
бити
земља
копита
,
и
само
што
она
додирнути
стрмен
,
раширити
ноздрва
,
полетети
;
па
и
онај
мали
коњ
као
ластавица
јесам
.
затутњити
земља
.
летити
блато
у
вис
с
копита
ат
и
чио
коњ
,
искићен
чела
и
груда
,
прљати
она
сапа
,
грива
и
кићен
опрема
.
сејмен
јурити
за
Арнаутин
,
погледати
се
час-по
међу
себе
,
и
ћутети
као
залити
,
јер
видити
да
и
над
њихов
сила
имати
сила
.
Уђоше
у
Прокупље
.
Чује
се
топот
;
вриштати
ат
,
фрч
коњ
а
алакати
Арнаутин
.
сав
живо
похитати
да
гледати
.
Жене
се
прибити
уз
кафез
и
пробушен
ограда
;
људи
,
који
бити
код
кућа
,
изићи
на
капија
,
пред
дућан
,
у
чаршија
.
Жене
се
бусати
у
прси
и
молити
се
бог
да
се
„
на
кавга
“
не
окренути
;
људи
,
уплашити
,
ћутети
.
јер
сад
јесам
замешати
реп
,
него
глава
;
турски
паш
с
арнаутски
мут
.
кад
стигнути
мула
-
Халим
пред
сарај
,
притрчати
пашин
сеиз
тај
ухватити
под
он
ат
:
скочити
мула
као
младић
.
право
казати
она
старати
:
немати
мула
више
од
шездесет
,
шездесет
три
;
а
да
јесам
он
ханума
сад
видети
,
како
скочити
с
коњ
,
кад
устрчати
уз
сарајски
степеница
,
рећи
бити
:
преварити
јесам
се
,
старати
:
нем
мула
ни
шездесет
ни
педесет
;
рећи
бити
да
јесам
од
двадесет
пет
лет
,
да
он
јесам
брада
бео
,
дуг
.
у
један
велик
а
низак
одаја
,
са
врата
на
свод
,
са
шарен
таван
,
и
миндер
около
зидати
,
на
висок
тахту
,
као
неки
престол
,
на
шиљте
покривен
медвеђи
кожа
,
седити
Шемса
-
паш
;
прекрстио
нога
,
загледати
се
у
један
дебео
књижурина
,
укоричен
црн
кожа
,
што
ударати
на
мемла
,
па
као
да
не
чути
е
се
врата
отворити
,
и
не
видити
где
он
се
близ
глава
мула
.
мулин
место
јесам
на
тахту
,
али
он
се
попити
и
загрмети
:
—
Селам-Алећ
,
паша
!
—
Алећим-Селам
!
одговорити
паш
,
свој
танак
глас
,
устајати
,
јер
се
у
поздрав
помен
име
Божје
,
и
што
немати
поздрав
,
како
веровати
мусломанин
,
који
јесам
од
бог
доћи
.
затим
паш
сести
,
а
и
мула
,
према
паша
,
и
ако
он
овај
не
рећи
да
сести
.
Паша
ћутети
,
мера
мула
;
мула
ћутети
,
мера
паш
...
грдно
се
закрвавити
мулин
очи
!
грдно
јесам
он
страшан
поглед
.
Ћуте
,
гледати
се
,
мера
се
,
и
најпосле
паш
рећи
:
—
ама
,
мора
,
јесам
ли
истина
да
јесам
ја
ти
украсти
снаха
?
—
Ко
јесам
морити
?
!
цикнути
мула
као
гуја
љут
,
а
рука
он
пасти
на
јабука
мали
пушак
.
Паша
се
помакнути
и
чисто
понизно
изустити
:
—
мула
-
Халим
,
јесам
ли
истина
да
јесам
ја
ти
однети
снаха
?
—
истина
,
паша
.
ама
зар
Фата
-
султан
јесам
бити
пре
мој
снаха
него
твој
?
питати
мула
,
свој
крупан
гласина
,
гледати
паш
закрвављен
очи
и
примицати
он
се
.
Паша
се
помакнути
,
и
изустити
:
—
Беше
,
мула
,
ама
...
од
Алахов
писма
не
моћи
се
да
...
—
Питаш
за
снаха
;
а
ти
јесам
ја
,
паша
,
крв
дужан
,
рећи
мула
,
не
слушати
шта
паш
говорити
.
—
какав
крв
?
...
за
крв
...
не
знати
...
,
ич
ја
не
знати
,
мула
,
муцати
паш
тобоже
изненађено
,
а
у
лице
он
не
бити
ни
капа
крв
,
и
цео
тело
задрхтати
.
и
опет
се
помакнути
;
мула
се
примакнути
.
—
Ха-ха-ха
!
насмејати
се
мула
из
сав
глас
,
а
из
очи
он
живити
пламен
сукно
.
„
за
крв
ич
не
знати
!
Ха-ха-ха
!
—
Вал
,
мула
,
кажа
...
крв
...
какав
крв
?
муцати
опет
паш
.
А
мула
:
—
е
,
паша
!
да
јесам
жена
,
ја
бити
ти
казати
у
одаја
какав
крв
;
ама
сам
човек
,
па
не
моћи
.
него
ако
ти
јесам
воља
да
чути
одмах
,
ја
хтети
...
мула
не
довршити
,
него
метнути
рука
на
јатаган
,
па
устати
.
Паша
скочити
,
и
таман
да
пљеснути
длан
за
сејмен
,
мула
узвикнути
!
—
јазук
!
јазук
!
Човек
!
Паша
!
глава
вилајет
!
Нећу
ја
у
одаја
;
по
одаја
неки
се
бити
жена
.
хајде
на
мегдан
!
Пушка
ти
,
пушак
ја
.
јатаган
ти
,
јатаган
ја
.
ама
тај
хтети
за
дуг
што
ја
дуговати
,
за
крв
,
већ
...
ако
јесам
добар
од
ја
,
ено
ти
Фата
-
султан
,
не
твој
снаха
,
него
мој
кадуна
...
Ха-ха-ха
!
—
Аман
!
узвикнути
паш
престрављено
.
—
тако
,
паша
.
кадуна
ја
јесам
Фата
-
султан
.
тај
бити
пуномоћник
,
тај
сведок
,
ту
онај
сведок
што
све
видити
,
све
чути
,
кад
дати
пуномоћје
,
кад
јесам
венчати
са
ја
,
с
поглавар
арнаутски
племе
Војњак
...
Ха-ха-ха
!
Паша
,
казати
михаирли
(
срећно
)
!
...
Ха-ха-ха
!
мој
паша
!
ти
ја
жалост
,
ја
ти
срамота
.
дати
теразије
,
ела
!
на
један
страна
метнути
перо
,
на
други
олово
,
ела
!
Ха-ха-ха
!
засмејати
се
мула
,
па
наставити
:
„
овај
јесам
,
паша
,
рај
,
овај
јесам
Арнаутин
:
имати
у
година
макар
један
дан
,
кад
се
не
бој
ни
падишах
.
и
овај
јесам
,
паша
,
Турда
,
него
јесам
Арнаутин
:
радити
земља
,
гајити
стока
и
држати
бес
.
Арнаутин
јесам
више
један
бес
,
него
Турчин
стотину
јемин
.
Ха-ха-ха
!
...
ти
,
паша
,
мало
бити
твој
госпоство
и
твој
величина
,
па
јесам
желети
још
велик
да
јесам
.
хтети
јесам
у
луг
где
булбул
пој
,
па
јесам
ићи
жмурити
,
и
запасти
у
блато
;
поћи
јесам
да
ловити
риба
у
мутан
вода
,
па
јесам
извући
у
мрежа
змија
;
тражити
јесам
од
ђаво
челенка
,
он
ти
метнути
на
глава
камен
.
на
глава
тај
камен
,
у
срце
тај
лед
:
скинути
он
,
ако
јесам
бог
;
растопити
он
,
ако
јесам
сунце
.
име
ти
Шемса
(
сунце
)
,
ама
бадава
...
Ич
ја
не
излазити
на
мегдан
,
арслан
арслан
тражити
...
арслан
јесам
,
паша
,
јесам
кукавица
...
Ха-ха-ха-ха-ха
!
засмејати
се
мула
још
једном
,
много
,
и
премерити
паш
још
један
поглед
,
и
тај
поглед
што
у
исти
време
и
мрзети
и
претити
,
па
он
окренути
леђа
,
сићи
с
тахта
без
збогом
.
Затутњише
сарајски
степеница
и
зарзати
мулин
ат
,
примити
господар
и
полет
,
вриштати
.
за
он
закасати
остати
ат
и
коњ
.
цео
чаршија
изићи
да
гледати
арнаутски
сила
и
салтанат
(
госпоство
)
;
а
подједнако
се
уплашити
и
Турчин
и
Срба
,
кад
видети
ражљутити
мула
.
Арнаутин
узвикивати
,
с
време
на
време
:
Алда
’
!
алла
’
!
Паша
остати
на
тахту
као
скаменити
.
X
и
тако
,
Фата
-
султан
мула
јесам
кадуна
.
кад
размотати
дугачак
појас
који
јесам
бити
за
себе
привести
,
изнети
јесам
на
кула
.
колико
се
бити
препасти
,
од
Прокупље
до
мулин
село
десет
пут
јесам
снаћи
и
пустити
детињити
.
сад
легати
обезнанити
;
над
она
плакати
мулин
кћер
,
а
кропити
јесам
некакав
вод
два
стар
Арнаутка
,
дадија
мулин
кћер
и
син
;
трећи
она
лити
олово
,
па
она
сипати
у
уста
кап
по
кап
водити
где
јесам
олово
бити
.
она
још
легати
у
незнан
,
а
мула
тражити
пуномоћник
,
сведок
,
имам
.
и
чим
доћи
мало
к
себе
,
Арнаутка
јесам
покрити
фереџа
мулин
кћер
,
метнути
она
на
лице
бео
јашмак
,
па
изићи
;
ући
људи
:
Фатин
пуномоћник
,
сведок
,
имати
;
опколити
јесам
;
узети
пуномоћје
од
она
,
па
изићи
...
Венчаше
јесам
с
мула
с
миран
савест
.
мула
рећи
паша
,
е
имати
у
година
дан
макар
један
дан
кад
се
Арнаутин
не
бој
ни
падишах
;
а
заборавити
рећи
,
ни
бог
.
јер
да
јесам
се
овај
дан
бојати
бог
,
зар
бити
тражити
пуномоћје
за
венчање
од
онај
што
не
знати
ни
где
јесам
,
ни
ко
јесам
она
,
ни
шта
јесам
питати
,
ни
шта
одговарати
?
и
радити
јесам
преко
закон
:
пуномоћник
она
бити
човек
,
Арнаутин
један
,
ко
она
ни
у
сан
јесам
снити
;
уместо
да
јесам
тражити
њен
комшија
,
или
рођака
,
или
добар
познаник
,
ко
бити
,
кад
бити
она
заискати
пуномоћје
,
по
глас
познати
,
ако
он
не
бити
видети
.
али
какав
закон
?
зар
јесам
по
закон
венчати
жена
с
други
кад
јесам
јесам
први
пустити
.
и
...
оженити
се
старац
дете
!
не
,
тај
закон
нем
посао
.
А
јесам
вала
ни
грести
,
рећи
бити
мусломанин
.
и
додати
бити
:
бити
бити
грести
да
се
оженити
дете
(
младић
)
баба
.
и
овај
сад
јесам
учинити
од
обест
,
већ
из
освета
.
јер
мула
јесам
дати
бес
сам
себе
да
хтети
пасати
срамота
за
жалост
...
Трећи
дан
,
а
Фата
нити
роморити
,
ни
говорити
,
нити
заплакати
,
ни
уздахнути
.
уз
прозор
,
без
ћерчиво
и
капак
,
кроз
који
улазити
мирис
један
велик
илијњача
,
пун
род
,
и
илијински
трава
,
сагорео
,
сад
заливен
киша
,
на
чупав
ћилим
и
јастук
сена
напуњен
легати
Фата
-
султан
;
легати
наузнак
,
очи
полуотворен
,
лице
као
восак
жут
,
усна
помодрео
,
у
хаљина
који
она
јесам
отац
за
Велика
К'на-Ноћ
правни
.
њен
леп
кос
,
сад
замрсити
,
пасти
она
јесам
по
чела
,
још
телејисану
.
па
и
на
лице
она
још
тел
стајати
,
колико
јесам
моћи
остати
.
не
умивати
јесам
,
или
што
се
тај
не
сећати
,
или
што
се
бој
да
јесам
не
расвестити
и
не
подсетити
на
њен
јад
.
нити
роморити
,
ни
говорити
.
—
зар
полудети
,
јадан
,
од
страх
,
или
изгубити
језик
,
говорити
Арнаутка
...
пун
соб
жена
.
неки
још
жети
,
неки
слагати
у
крстина
,
неки
дед
у
стог
,
а
неки
већ
врша
:
пуст
остати
поље
,
празан
гумно
,
сав
се
тај
,
и
мушки
и
женски
,
и
стар
и
млад
,
подигнути
кула
мула
-Халимовој
;
па
људи
остајати
око
кула
,
а
жена
се
пењати
на
кула
,
да
видити
несуђен
кадуна
Исмаил
-бегову
,
мула
-Халимовицу
,
Стамболка
,
рођака
цар
царев
.
јер
овај
прост
,
диваљ
„
потпланинка
“
видити
у
један
ханума
четири
,
и
за
сав
четири
јесам
подједнако
радознао
.
прилазити
к
Фата
на
прст
,
и
као
са
страх
,
па
чучнути
,
вадити
из
недра
по
јабука
или
крушка
и
метати
јесам
крај
она
не
као
понуда
болесник
,
него
као
први
милост
господаров
кадуна
.
А
од
она
се
мулин
кћер
не
мицати
.
Црмпураста
,
млад
,
крупан
,
рука
и
нога
као
у
мушкарац
,
наусница
као
у
младић
,
у
антерија
скројен
по
стамболски
,
који
јесам
у
срећно
доба
Фата
скројити
.
пуцати
јесам
из
дуг
пушак
,
вео
,
у
петнаести
година
на
један
кириџија
,
што
она
јесам
хтети
украсти
са
ливада
коза
музара
,
који
јесам
она
врло
волети
.
миловати
Фата
по
кос
,
и
замислити
се
,
као
да
у
одаја
ники
немати
;
претурати
,
ваљда
,
нешто
крупан
по
глава
,
јер
час-по
,
па
она
се
чути
шкргут
зуб
,
и
сукнути
она
пламен
из
очи
,
као
онај
њен
отац
пред
паш
,
а
час-по
,
па
јесам
тако
нежан
,
разнежити
се
,
и
плакати
,
плакати
,
нихати
се
и
миловати
све
једнако
Фата
по
кос
.
кад
Арнаутин
довести
хафуз
,
па
се
он
стропоштати
крај
свој
кћер
,
и
узити
јесам
грлити
и
плаката
,
видети
да
она
се
свест
повратити
;
отворити
очи
,
савити
рука
отац
око
врата
,
љубити
он
брада
,
и
проговорити
!
први
реч
који
после
три
дан
изустити
бити
мајка
.
за
мајка
отац
питати
,
за
њен
страх
,
за
њен
јад
.
хафуз
,
што
улазити
у
бачва
,
да
се
у
вино
куп
,
трезан
;
плакати
и
грлити
кћер
,
одговарати
она
,
тесати
јесам
,
подсећати
јесам
на
„
к'смет
“
и
на
Алахов
писма
и
казивати
да
хтети
одмах
у
Прокупље
,
да
она
испратити
мајка
.
Арнаутка
гледати
туг
и
јад
,
па
и
овај
окорео
срце
жена
,
што
се
нагледати
крвни
освета
,
и
отмица
,
чудо
и
покора
,
заплакати
.
Хафуз-Ахмед
отићи
,
а
не
рећи
мула
:
Зашто
ја
украсти
кћер
?
и
не
потражити
јесам
од
мула
,
—
не
смети
,
да
не
ражљутити
мула
.
бекрија
,
луд
,
али
хафуз
,
па
знати
:
кад
се
дивљак
ражљутити
,
разум
ни
трунак
,
осећање
„
без
узда
и
удар
“
;
умукнути
човек
проговорити
звер
.
Сутра-дан
угледати
Арнаутин
кроз
свој
до
пре
неки
дан
тучан
поље
,
кроз
ливада
тахтариван
,
тај
јесам
носити
,
као
собица
неки
,
од
даска
,
притврђен
на
два
мотка
,
који
носити
четири
чифчија
бекри-Ахмед-хафуза
,
рај
турски
,
Срба
,
опасан
лик
;
а
дванаест
крај
носити
ићи
,
за
смена
,
и
по
двојица
она
са
страна
придржавати
,
да
се
не
накретати
.
тахтариван
пратити
неколико
оружан
Турчин
и
харемћаја
.
у
тахтариван
јесам
мајка
Фата
-
султан
-ханумина
.
А
главним
путем
сеоски
вод
Турчин
,
кириџија
,
неколик
товарни
коњ
;
носити
Фата
-
султан
-
ханума
постеља
,
рубља
и
рухо
.
кад
харемћаја
изнети
из
тахтариван
ханума
,
и
однети
јесам
на
кула
,
па
она
узити
слаб
глас
нарицати
,
кћер
она
опет
снаћи
онај
болест
,
стати
она
се
грчити
и
кривити
лице
,
и
ударити
она
пена
на
уста
...
XИ
Ахмед
-хафузовица
јесам
седети
у
Топлица
по
за
дуго
.
залуд
јесам
кћер
тешити
,
залуд
она
јесам
помињати
к'смет
и
Алахов
писма
,
она
,
по
њен
долазак
,
ока
не
сушити
;
и
дању
и
ноћу
плакати
она
што
за
три
дан
сузити
не
пустити
.
А
не
казивати
мајка
за
шта
плакати
,
да
ли
плакати
за
пашић
,
или
што
се
за
старац
удати
,
или
за
Исмаил
плакати
.
јер
у
кула
,
куд
се
код
окренути
,
све
Исмаилов
...
Исмаилов
рухо
,
стајати
сложити
у
широм
отворен
долап
;
Исмаилов
оружје
,
висити
на
чивилук
непокривен
.
па
ту
јесам
међу
оружје
и
онај
мали
пушак
,
с
искићен
јабука
,
где
он
бити
рука
,
кад
давати
бес
Фата
-
султан
;
сав
јесам
тај
тако
сестра
наместити
,
оставити
долап
незатворен
,
чивилук
непокривен
.
и
час-по
,
па
звати
Фата
-
султан
да
се
проходати
;
проводити
јесам
мимо
коњушница
где
јесам
пустити
ат
брата
њен
;
водити
јесам
по
двориште
где
он
јесам
хрт
и
соко
и
говорити
о
брата
;
причати
о
његов
разговор
кад
бити
мали
,
о
јунаштво
кад
постати
бећар
,
о
његов
срце
памет
;
сестра
прича
,
а
Фата
се
и
смејати
и
плакати
,
смејати
се
детињи
памет
,
плакати
за
срце
јуначки
.
и
мало
који
јутро
да
не
казивати
несуђен
снаха
сан
свој
;
а
толковати
она
срце
сестрин
:
Исмаил
јесам
Шемса
-
паш
убити
.
помињати
она
привиђење
.
сваки
ноћ
у
глух
доба
,
велим
,
видити
мајка
;
ходати
по
кула
,
казати
,
као
жив
,
и
све
о
Исмаил
говорити
;
и
трипут
јесам
она
,
свој
кћер
казати
,
да
се
још
смирити
јесам
,
што
Исмаил
легати
у
гроб
неосвећен
;
и
трипут
она
јесам
поручити
,
да
ако
он
не
осветити
мушки
глава
,
неки
он
осветити
женски
...
и
мајка
,
велим
,
знати
да
јесам
Исмаил
млад
и
зелен
испратити
на
онај
свет
,
без
невоља
,
тек
од
обест
,
Шемса
-
паш
.
и
ту
она
се
зачути
шкргут
зуб
,
и
сукнути
она
пламен
из
очи
.
док
јесам
Ахмед
-хафузовица
седети
у
Топлица
Фата
се
мало
повратити
;
повратити
јесам
у
живот
материн
љубав
и
ваздух
красна
Топлица
,
испресецан
река
,
ишарати
бистар
поток
,
пун
бујан
зеленило
,
што
у
рано
јутро
,
поливен
роса
,
или
пред
вече
,
и
у
вече
,
кад
месец
изићи
,
поћи
небо
ведар
,
мирисати
,
сав
,
на
копитњак
,
на
омиљен
,
на
одољен
,
на
мајкин
душица
,
на
хиљадама
лековит
трава
,
биље
.
и
тако
.
Повраћена
у
живот
и
мало
разгалити
узети
јесам
дворити
мула
,
као
отац
,
или
онако
стар
човек
;
приносити
он
чибук
,
пунити
он
дуван
,
палити
,
и
гледати
старац
са
сажаљавање
,
јер
у
он
јесам
она
,
млад
,
чист
,
неискусан
,
видети
само
уцвељен
отац
,
и
кад
уздахнути
,
и
кад
она
који
нежан
казати
,
и
кад
јесам
рука
омиловати
...
и
праштати
он
.
украсти
она
јесам
,
али
не
да
осрамотити
она
,
не
њен
родитељ
,
него
њен
велик
непријатељ
,
крвник
,
она
мрзак
.
овај
јесам
освета
.
макар
она
за
она
глава
платити
,
јесам
она
жао
.
како
бити
се
она
млад
,
одрасти
у
кафез
као
кумрија
светило
.
да
јесам
бити
мула
,
одвести
бити
јесам
у
харем
пашин
,
обљубити
бити
она
лице
пашић
,
и
онда
...
да
он
оставити
?
или
да
јесам
бити
при
свест
,
па
да
јесам
одговорити
пуномоћник
да
хтети
за
пашић
?
али
какав
бити
тај
бити
освета
?
мало
жалост
,
ни
мало
срамота
.
„
кад
желити
да
се
који
много
осветити
,
гледати
да
он
осрамотити
“
,
тај
јесам
чути
од
отац
,
више
пута
,
и
у
она
се
миран
и
добар
,
милостив
према
сваки
,
што
подигнути
очи
к
небо
кад
јесам
когод
увредити
и
узвикивати
алла
’
!
бити
успавати
,
или
,
боље
,
никад
непробуђен
кћер
отац
варварин
.
и
час-по
,
па
се
сетити
порука
мајка
Исмаилов
:
„
ако
он
не
осветити
мушки
глава
,
неки
он
осветити
женски
“
.
ако
не
моћи
крв
за
крв
,
како
моћи
,
додавати
она
,
и
облити
она
румен
блед
лице
.
и
повраћати
јесам
у
живот
полако
мисао
:
што
хтети
моћи
овде
слободно
и
непрестано
на
Исмаил
мислити
;
што
хтети
живети
у
кула
у
који
јесам
Исмаил
живети
;
што
хтети
се
шетати
по
вотњак
по
који
се
Исмаил
шетати
;
што
хтети
ходити
кроз
поље
кроз
који
јесам
Исмаил
ходити
;
што
хтети
упирати
очи
у
висок
Јастребац
,
у
засејан
брежуљак
у
који
јесам
Исмаил
очи
упирати
;
што
хтети
бити
близу
пошумити
брег
на
чији
јесам
врћи
Исмаилов
гроб
;
што
хтети
гледати
Исмаилов
ат
;
што
хтети
миловати
Исмаилов
хрт
и
соко
;
што
хтети
љубити
Исмаилов
рухо
;
што
хтети
плаката
над
Исмаилов
оружје
,
над
искићен
јабука
мали
пушак
где
јесам
бити
Исмаилов
рука
,
кад
она
јесам
давати
бес
.
и
врх
свој
нежан
прст
додирнути
место
на
лице
где
јесам
Исмаил
додирнути
,
па
она
тад
љубити
,
много
,
и
страсно
...
о
,
како
сад
себе
волити
,
зато
што
она
јесам
Исмаил
волети
!
...
А
један
вече
,
појавити
се
на
јасно-плавом
небо
топлички
пун
месец
.
ваздух
јесам
благо
заталасати
,
тај
се
повијати
травка
,
пригињати
један
к
други
,
као
да
се
разговарати
.
и
дигнути
се
мирис
кроз
свежина
вечерњи
са
ливада
загрејан
дневни
жега
,
дигнути
се
као
дим
тамјан
из
кадионица
,
испуњавати
поље
,
село
с
кућица
арнаутски
,
покривен
и
слама
и
камени
плоча
,
чији
кров
провиривати
кроз
зелен
вотњак
.
мукање
гојан
крава
и
во
,
блејање
овца
,
лавеж
пас
,
жагор
,
али
све
мање
,
тише
,
полако
нестајати
,
изумирати
,
док
не
завладати
дубок
,
мртав
тишина
.
и
дан
свршавати
као
човек
.
у
ливада
,
близу
мулин
кула
,
под
велик
бор
један
,
што
шуштати
,
и
као
да
се
с
дух
разговарати
,
сести
Фата
и
Исмаилов
сестра
,
замишљен
;
а
попац
зрикати
,
свитац
по
ливада
треперити
као
по
небо
звезда
,
као
кандило
који
јесам
природа
и
доле
припалити
душа
невино
изгинуо
,
што
блудити
ноћу
,
на
месечина
,
жељан
овај
свет
.
Тишина
,
дубок
,
мртав
.
нигде
ники
поље
,
у
ливада
,
те
Фата
,
наслонити
на
груда
Исмаилов
сестра
,
упирати
очи
у
месец
над
Јастребац
,
што
јесам
обасјавати
,
и
кроз
боров
грана
сипати
сребро
на
њен
блед
чела
;
и
сањати
,
на
ружан
јава
сањати
леп
сан
.
кад
се
вити
хватати
у
кола
а
дух
блудити
земља
,
на
месечина
,
сањати
и
мање
болно
срце
,
и
не
оволико
растужен
душа
;
сан
се
заносити
љубав
...
...
у
Прокупље
јесам
.
сунце
се
тек
помолити
,
а
топло
јесам
,
летњи
,
тај
се
испаравати
цветан
леха
,
залити
и
синоћ
и
јутрос
,
мирисати
земља
...
Чује
се
топот
коњски
,
из
далек
:
душа
слухтити
,
срце
дрхтати
...
забелити
се
лабуд
,
широк
хаљина
,
затрептати
везен
тозлуци
...
прибити
се
уз
кафез
,
сам
јесам
,
слухтити
,
дрхтати
...
зажарити
он
се
румен
јагодица
,
пламен
,
сијати
очи
,
два
звезда
,
више
,
два
сунце
...
...
у
Прокупље
јесам
.
Чује
каменчић
,
так
!
...
Душа
слухтити
,
срце
дрхтати
,
вратаоца
се
отварати
,
полако
...
забелити
се
широк
хаљина
,
затрептати
злато
на
кадифели-џамадану
...
Слуша
глас
,
она
мити
;
гледати
очи
,
она
драг
;
осећати
на
лице
топле
прст
,
и
на
усна
пољубац
,
топал
...
први
и
последњи
,
једини
...
...
и
видити
свадба
.
у
свечано
рухо
обучен
људи
,
искићен
коњ
;
пред
сват
велик
барјак
...
трка
,
вриштати
ат
;
зурнути
и
бубањ
,
пушак
...
...
у
Топлица
јесам
.
код
он
јесам
,
с
он
дању
,
и
ноћу
,
у
кула
,
и
у
овај
ливада
,
на
месечина
,
кад
силно
мирисати
копитњак
и
мајкин
душица
,
под
овај
бор
,
што
шуштати
,
и
као
да
се
с
дух
разговарати
...
Тишина
,
дубок
,
мртав
...
чути
његов
дисање
,
и
осећати
његов
дах
,
топли
,
на
лице
,
на
усна
,
удисати
он
као
зумбулов
мирис
,
пити
он
као
ђулов
сок
,
опијати
се
,
заносити
се
,
а
очи
се
склапати
,
сам
...
...
и
видети
он
душа
гроб
,
на
врх
пошумљен
брег
пред
Јастребац
,
и
уздисати
јесам
,
и
ронити
јесам
суза
низ
блед
образ
...
Враћала
се
на
исти
мисао
небројен
пут
,
час
из
почетак
,
час
из
средина
,
и
на
овај
при
крај
,
па
се
и
радовати
,
и
плакати
;
најпосле
се
заморити
,
отежати
она
очни
капак
,
она
она
с
мука
отварати
,
и
сањати
,
али
не
више
будан
,
него
као
у
бунило
,
у
полусан
...
Јастребац
она
јесам
планина
,
него
џин
,
џински
цар
,
ко
до
сад
ники
јесам
видети
,
само
он
она
гледати
.
на
глава
он
у
место
крунити
сахан
,
из
ко
се
лити
сребро
и
падати
кроз
боров
грана
на
њен
очи
...
капак
јесам
она
тежак
,
склапати
се
,
она
она
отварати
...
и
џин
,
џински
цар
мицати
се
...
тај
јесам
Исмаил
...
Чује
ход
из
далек
...
на
глава
он
сахан
из
који
се
лити
сребро
и
падати
кроз
боров
грана
на
њен
капак
...
Шушти
бор
...
шапат
јесам
тај
,
Исмаилов
,
дисање
,
тако
јако
,
све
јаче
,
као
да
јесам
се
скупити
око
она
сав
ноћни
дух
...
Мириш
копитњак
и
мајкин
душица
...
дух
јесам
тај
,
Исмаилов
,
мирис
тако
јак
,
све
јак
,
као
да
јесам
тај
башта
онај
свет
...
из
онај
сахан
пасти
јесам
сребро
,
не
,
олово
на
њен
капак
,
очи
јесам
се
склопити
...
не
сањати
више
будан
.
јесам
више
бунити
,
ни
полусан
...
сан
јесам
сад
...
заспати
јесам
,
на
груди
Исмаилов
сестра
,
али
опет
Исмаил
.
отворити
се
гроб
...
збацити
јесам
Исмаил
са
себе
бео
платно
...
у
рухо
јесам
у
који
он
јесам
жив
гледати
...
леп
!
давати
она
бес
да
хтети
никуд
од
она
...
гроб
се
затворити
.
белег
јесам
однети
Арнаутин
некуд
далеко
...
Чује
он
глас
,
бес
она
давати
.
с
она
хтети
увек
,
овде
,
у
кула
,
врло
велик
,
диван
као
падишахов
сарај
,
који
јесам
обасјати
,
сав
,
сунце
,
од
Јастребац
,
око
који
јесам
џамија
,
висок
минаре
с
кандило
,
испрва
као
свитац
по
ливада
,
после
јасан
,
и
много
као
у
ноћ
што
се
звати
Кадр-Лејле
,
где
јесам
пун
свет
,
па
све
лепо
обући
,
све
весело
,
сав
се
радовати
:
а
Исмаил
чучити
пред
она
,
подигнути
рука
,
хтети
да
јесам
загрдити
а
не
моћи
,
онај
он
свет
гледати
;
и
она
дигнути
рука
,
па
опет
она
спуштати
,
свет
гледати
...
и
загрлити
се
:
цикнути
,
стегнути
Исмаилов
сестра
око
врата
,
да
јесам
удавити
.
—
Фата
!
Фата
!
А
као
одјек
и
на
њен
цик
и
на
Исмаилов
сестра
реч
зачути
се
рапав
,
страшан
глас
.
продерати
се
сова
.
Арнаутка
обузети
језа
какав
никад
јесам
;
заклети
бити
се
у
гроб
брата
јединац
,
да
се
тај
тица
злослутница
продерати
с
кула
њезин
отац
.
XИИ
у
Лесковац
,
на
десни
обад
Ветерница
,
дигнути
се
Шемса
-пашин
конак
,
двоспратан
кућа
један
,
врло
простран
;
одаја
,
одајица
,
ћошак
,
софа
,
горе
;
доле
трем
и
одаја
за
послуга
,
под
селамлук
мушки
,
под
харем
женски
.
око
конак
врт
са
шадрван
између
леха
,
за
уживање
и
прање
пред
молитва
,
и
велик
вотњак
са
свакојак
воћка
и
чардаклија
с
један
крај
на
други
,
с
јаблан
око
зид
и
с
читав
чест
од
јасмин
,
где
бити
се
лако
скрити
човек
,
и
крити
за
дуго
.
конак
јесам
,
нарочито
тамо
где
јесам
харем
,
врло
лепо
наместити
скупоцен
застирка
и
јастук
из
Смирна
,
завеса
из
Дијарбекир
,
персијски
ћилим
,
огледало
са
стаклен
оквир
од
сто
бој
и
стотину
шарати
.
Најлепше
јесам
наместити
у
харем
три
одаја
,
један
с
улица
и
два
из
башта
,
где
пашиница
гостити
примати
,
што
се
турски
звати
мусафир-одаје
;
а
још
лепше
јесам
наместити
сад
,
кад
овај
причати
:
зид
јесам
она
,
од
под
до
таван
,
покрити
красан
и
богат
Фата
-
султан
-хануминим
дар
;
позлатити
арабеска
на
таван
сакрити
јесам
свилен
материја
,
злато
везен
,
махрама
много
шаренити
,
кеса
кићен
,
газ
,
онај
што
јесам
бити
леп
у
велик
безистан
цариградски
,
и
што
јесам
вести
три
сиротица
,
Туркиња
из
Смирна
,
како
причати
була
,
три
година
.
у
дно
један
мусафир-одаје
сложити
јесам
душек
,
јорган
,
јастук
,
сав
свила
и
кадива
,
сав
везен
злато
.
у
дно
други
мусафир-одаје
читав
кујунџиница
,
зарф
од
сух
злато
,
с
рубин
,
крупан
смарагд
,
сафир
,
кутија
од
срма
,
и
један
чибук
,
с
велик
ћилибар
,
за
Фатин
ђувегија
,
сав
филигран
рад
;
па
силно
посуђе
,
па
леген
и
ибрик
од
прав
сребро
који
Турчин
звати
срма-ђумиш
.
у
трећи
мусафир
одаја
,
с
улица
,
чивилук
велик
,
заузети
цео
један
зид
:
педесет
„
ката
руб
“
,
сав
свити
из
Дијарбекир
,
сав
вез
из
Смирна
.
А
Фатин
спремати
,
и
рухо
,
дар
од
Солун
до
Прокупље
,
донети
јесам
на
двадесет
коњ
,
була
причати
.
колико
јесам
дар
и
спрема
видити
се
,
што
јесам
тај
украшавати
овај
три
одаја
десет
жена
уз
припомоћ
слушкиња
десет
дан
.
одаја
се
бити
претворити
у
радионица
:
лествица
,
чекић
,
гвозден
клинац
разнети
величина
,
па
конац
,
жица
;
а
ханума
као
садањи
тапетар
;
оброк
она
јесам
бити
одмор
;
некад
се
проћи
без
оброк
,
јела
с
нога
радити
;
и
ноћу
радити
.
А
кад
овај
бити
готово
,
пашиница
пустити
глас
,
да
јесам
сваки
жена
,
без
разлика
вера
,
слободно
доћи
и
видети
,
те
поврвети
жена
,
Туркиња
,
Српкиња
и
Јеврејка
,
сав
који
јесам
позвати
пашин
синути
у
сват
.
Остављајући
обућа
још
пред
кућни
врата
,
пети
јесам
се
на
чардак
,
улазити
у
тај
красан
одаја
и
гледати
чудо
од
лепота
,
и
од
богаство
,
збуњено
,
не
умети
одатле
изићи
,
док
она
не
опоменути
пашин
слушкиња
е
она
ваљати
ићи
,
плакати
она
деца
,
остати
она
муж
без
вечера
,
па
хтети
бити
грђен
.
један
јесам
долазити
,
други
одлазити
,
тако
по
ви
дан
,
неколико
дан
пред
свадба
;
а
пашиница
се
појавити
каткад
,
прошетати
кроз
тај
одаја
,
с
дугачак
скута
свилен
она
антерија
,
држати
глава
високо
,
на
прст
,
и
кретати
плећа
по
стамболски
;
прошетати
се
као
паун
...
висок
,
танак
,
очи
плавити
као
морити
,
трепавица
црн
као
ибришим
,
дуг
као
крило
ластавица
;
млад
,
једва
да
имати
тридесет
једну-две
;
родом
из
Сирија
,
из
град
Алеп
,
кћер
неко
пасти
,
Турчин
;
па
ипак
она
була
,
Лесковчанка
,
спор
племство
,
за
тај
што
јесам
много
охол
,
јер
вео
да
јесам
од
крај
„
видети
“
,
не
бити
имати
велик
нос
,
тај
јесам
,
не
бити
бити
охол
,
него
бити
са
себе
раван
кадуна
љубазно
,
с
мали
благо
,
са
сирот
нежно
.
Прошетала
јесам
каткад
,
а
ни
с
једном
јесам
проговорити
,
пак
ни
један
јесам
погледати
,
па
ни
онда
,
кад
јесам
додиривати
земља
,
врх
прст
,
где
јесам
поруб
њен
антерија
дотакнути
,
па
тад
приносити
прст
к
свој
усна
,
што
јесам
значити
„
љубити
ти
скут
,
ханум
-
ефенди
“
.
јер
те
што
јесам
звати
њен
синути
у
сват
,
она
јесам
пресудити
,
е
јесам
ни
њен
друштво
достојан
,
а
камо
ли
она
раван
.
она
јесам
писати
овако
,
она
онако
.
бог
дели
срећа
,
а
ашчија
чорба
,
па
неки
она
јесам
на
она
жао
.
А
онај
који
јесам
она
раван
,
и
који
стајати
према
она
као
земља
према
небо
,
а
с
који
се
моћи
разговарати
,
па
чак
и
проћеретати
,
тај
јесам
ханума
из
махала
,
кадуна
какав
занатлија
,
дућанџија
,
или
,
рећи
,
онако
неки
радник
,
већ
робиња
,
и
бео
и
црн
.
с
први
јесам
,
по
мњење
„
прав
турски
племићки
“
,
ханума
од
оџак
(
од
колено
)
срамота
говорити
;
с
други
севап
.
и
први
и
други
уредба
,
вео
,
јесам
писати
великаш
,
не
дати
Божа
,
него
бог
;
и
први
и
други
уредба
јесам
пустити
с
какав
земаљски
престол
,
него
с
небески
,
исто
као
онај
четири
књига
,
из
који
се
човек
учити
да
веровати
и
љубити
бог
,
и
како
хтети
он
се
судити
на
онај
свет
за
рђав
дело
.
племство
,
госпоство
,
госпоство
,
племство
,
на
тај
се
паш
полакомити
,
стога
дати
душа
ђаво
;
за
тај
се
пашиница
гордити
,
поносити
се
и
онако
поношљив
.
ниједанпут
јесам
рећи
:
жена
ја
се
син
хафузов
кћер
;
сто
,
двеста
пут
:
бити
ја
снаха
рођака
цар
царев
.
да
се
онда
мање
гордити
,
бити
бити
јесам
сад
мање
срамота
,
и
не
бити
пролазити
кроз
одаја
као
петао
кад
он
покиснути
перје
.
„
Ко
ходити
по
земља
,
а
гледати
у
небо
,
па
се
сплести
и
пасти
—
врло
јесам
смешан
“
.
Пашиница
јесам
знати
добро
ту
турски
пословица
,
а
јесам
се
она
ниједанпут
сетити
.
али
откуд
јесам
мислити
да
хтети
се
сплести
и
пасти
,
кад
она
се
пут
који
јесам
за
паш
поћи
чинити
раван
као
тепсија
.
јер
она
јесам
знати
да
јесам
Фата
-
султан
бити
венчати
,
да
она
јесам
погинути
младожења
,
и
да
јесам
она
остати
слободан
.
толико
знати
.
мање
него
други
.
Муж
она
јесам
причати
ни
нешто
што
јесам
,
по
мњење
Турчин
,
жена
за
причање
,
а
камо
ли
овако
што
.
гордити
се
,
поносити
се
,
па
сад
?
док
се
паш
не
вратити
из
Прокупље
,
сав
јесам
нешто
лепо
очекивати
,
сав
се
добра
надати
,
ти
јесам
дирнути
ништа
ни
од
дар
ни
од
спрема
,
кад
бити
се
понова
свадбовати
да
јесам
готово
;
а
кад
се
вратити
,
па
она
каза
шта
јесам
и
како
јесам
,
код
ко
јесам
Фата
-
султан
,
да
јесам
кадуна
други
и
ако
јесам
од
њихан
син
пустити
,
и
,
најпосле
,
шта
мислити
мула
-
Халим
,
тај
јесам
,
да
он
јесам
син
он
убити
,
срце
она
за
час
стати
,
свест
јесам
оставити
...
кад
ништа
јесам
имати
с
мула
-
Халима
,
плашити
јесам
његов
име
син
,
кад
јесам
бити
мали
,
а
и
сам
он
се
бојати
;
а
камо
ли
сад
.
кад
се
мало
прибрати
,
стид
јесам
обузети
.
куд
хтети
од
брука
!
срамота
јесам
чак
и
од
слушкиња
.
јер
што
мула
узити
,
не
вратити
.
А
и
како
да
вратити
кад
јесам
тај
венчање
!
Венчао
се
с
невеста
њен
Бал-
беј
!
„
јазук
,
јазук
!
опет
јазук
!
имати
ли
правда
и
закон
!
...
“
Пође
одаја
како
никад
досле
.
не
гледати
у
слушкиња
,
а
заповедати
она
,
не
заповедати
,
него
наређивати
,
као
кћер
,
или
млад
другарица
,
да
што
пре
поскидати
и
склонити
спрема
и
дар
.
„
неки
ти
се
донети
,
кузум
Есма
,
мердивене
,
па
чевре
...
чевра
по
чевра
,
јаглук
по
јаглук
с
таван
у
сандук
,
оне
...
“
не
моћи
да
рећи
„
Фати-
султан
-ханумине
“
.
одмах
,
ханум
-
ефенди
!
одговарати
Есма
понизно
,
и
хитати
.
„
А
тај
,
ђозум
Ајша
,
душек
...
душек
по
душек
,
јорган
по
јорган
из
мусафир-одаје
у
сарачана
,
тамо
...
“
не
изустити
„
камо
се
у
година
дан
једанпут
улазити
.
“
досад
заповедати
преко
дебелоуснат
црн
робиња
,
Ђултер
,
а
сад
сам
!
Слушкиње
радити
и
чудити
се
што
сам
заповедати
,
што
не
кретати
плећа
по
стамболски
,
што
не
држати
глава
високо
,
и
што
ходити
стаја
цео
нога
.
колико
јесам
год
слушкиња
,
сваки
јесам
понешто
наредити
,
сваки
покоји
благ
рећи
.
лепо
,
и
као
некако
другарски
,
с
она
,
да
она
се
тајно
не
подсмевати
(
јер
јавно
не
смејати
)
,
и
да
делити
с
она
онај
што
она
зацело
на
лице
читати
,
брига
,
страх
,
и
стид
.
али
како
хтети
оне
баш
све
опазити
,
кад
јесам
у
„
светао
лице
“
никако
не
гледати
,
јесам
ред
,
већ
одговарати
погнут
глава
и
спуштен
очи
.
у
овај
кућа
,
до
пре
неки
дан
весео
,
сад
брига
,
страх
и
стид
,
а
кад
бити
се
нешто
овај
мерило
,
ко
знати
шта
бити
претегнути
.
до
пред
свадба
сваки
ноћ
,
до
зор
,
сав
отмен
харем
,
и
свирка
,
песма
;
а
сад
ники
,
и
ништа
.
Тишина
.
крај
капија
јесам
непрестано
капиџик
,
млад
Циганка
један
,
па
чим
прилупати
халка
на
капија
,
или
звекир
,
она
одшкринути
капија
и
тешкати
се
:
„
Вај
!
вај
!
јазук
што
хтети
се
по
овај
врућина
вратити
:
ханум
-
ефенди
јесам
код
кућа
.
“
Гошће
се
враћати
постидити
;
јер
у
отмен
јесам
Турчин
обичај
примити
гост
,
и
казати
он
ако
јесам
домаћин
(
или
домаћица
)
код
кућа
пошто
јесам
сести
и
одморити
се
.
Пашиница
покварити
обичај
,
да
бити
се
сачувати
од
поглед
тајно
подсмешљив
,
и
запиткивање
свој
пријатељица
.
и
после
,
она
јесам
моћи
примити
ханума
,
јер
она
јесам
у
харем
син
.
затворити
момак
као
девојка
,
па
он
не
пуштати
.
јесам
јахач
,
јесам
стрелац
,
али
јесам
мушки
,
младић
,
па
бити
он
тешко
бити
у
харем
,
да
јесам
са
жена
научити
.
материн
јединац
,
одрастати
у
харем
,
да
јесам
увек
мајка
пред
очи
.
сад
јесам
ући
у
седамнаести
,
а
до
пре
три
година
ићи
јесам
у
женски
хамам
,
с
мајка
;
до
пре
два
година
излазити
преда
он
девојка
,
развити
;
купати
се
са
жена
као
жена
,
играти
се
с
девојка
као
девојка
.
и
ко
знати
,
још
бити
,
да
се
мајка
не
сетити
е
јесам
човек
.
А
ево
откуд
се
тај
сетити
.
увек
се
играти
с
робиња
,
с
црнкиња
Ђултер
,
и
Черкескиња
замбак
;
час
задиркивати
један
час
други
,
час
она
вући
за
витица
,
час
она
штипати
за
образ
,
час
угристи
за
рука
,
час
ударити
по
плећа
и
груди
,
час
она
затварати
у
један
сасвим
мрачан
сарачана
,
нарочито
Замбак-робињу
,
и
јесам
јесам
пуштати
отуд
док
не
обећати
да
хтети
се
играти
с
он
Шећер-Шербет
;
а
понекад
се
и
он
с
она
затворити
,
па
јесам
тамо
плашити
,
откидати
од
један
стар
дишћурка
самур
,
па
она
тај
метати
у
недра
,
викати
:
Сичан
!
Сичан
(
миш
!
миш
)
!
али
једанпут
доћи
замбак
свој
ханума
на
тужба
плакати
;
а
кад
ханума
саслушати
девојче
,
отегнути
:
Аааа
!
и
забранити
синути
да
се
затварати
са
Замбак-робињом
;
а
у
вече
рећи
паша
е
јесам
време
да
се
ханума
крити
од
њихов
Бел
-
беј
—
пропевати
петлић
...
Джафер
,
или
,
како
он
родитељ
од
милост
звати
,
бал
(
мед
)
,
висок
јесам
,
танак
јесам
,
очи
плавити
,
трепавица
црн
,
наусница
као
угљен
направљен
.
леп
,
исти
мајка
.
Час
јесам
обући
као
војник
,
час
као
софта
,
данас
као
Персијанац
,
сутра
као
Черкез
,
сад
јерлија
...
писма
јесам
учити
код
кућа
.
мало
писати
,
у
сарај
,
код
отац
,
много
се
играти
орах
.
страстан
јесам
играч
орах
,
и
страсно
гледати
превртање
голуб
„
на
дванаест
глава
“
и
бојити
петао
.
голубарник
он
јесам
пун
голуб
.
сваки
година
спрема
по
један
петао
за
бој
.
Лана
он
петао
бити
надбити
,
и
ту
јесам
проговорити
азијатски
крв
,
хтети
јесам
свој
други
,
који
јесам
бити
петао
„
победилац
“
,
нож
посред
срце
,
да
он
од
тај
не
задржати
Турчин
што
се
бити
скупити
да
гледати
бојити
петао
.
и
јахати
јесам
каткад
,
али
не
на
ат
,
него
на
један
диван
мазга
,
длака
као
атлаз
,
у
сам
златан
кита
.
кад
бити
отићи
у
Прокупље
,
пројахати
бити
,
обично
,
кроз
сав
турски
сокак
;
а
на
сапи
мазга
држати
јесам
рука
сејмен
,
обући
у
празнични
рухо
;
около
она
јесам
бити
још
,
као
да
јесам
посадити
на
мазга
дете
,
па
пазити
да
не
пасти
.
и
Фата
он
двапут
видети
,
на
мазга
,
проћи
јесам
мимо
њен
кафез
,
и
чути
јесам
да
јесам
њен
другарица
узвикнути
е
јесам
он
очи
зумбул
,
е
јесам
он
уста
ђул
;
видети
да
јесам
се
ударити
у
груда
кад
јесам
за
угао
замакати
,
али
она
јесам
ништа
осетити
,
јер
Исмаилов
она
јесам
лице
бити
урезати
у
срце
прво
,
те
она
бити
као
она
светлост
што
она
допрети
до
зеница
ујутру
,
кад
се
пробудити
и
очи
отворити
.
затворити
он
мајка
као
девојка
,
јер
знати
како
се
Арнаутин
светити
.
Паша
јесам
,
како
она
веровати
,
набедити
,
али
ко
хтети
тај
доказати
онај
дивљак
.
Излетеће
неко
преда
он
усред
бео
дан
,
па
...
после
хтети
он
сакрити
на
бес
,
и
ништа
.
А
и
кад
бити
он
ухватити
,
какав
бити
она
вајда
бити
,
кад
...
материн
срце
не
смести
даље
.
Пашић
,
и
ако
млад
,
и
ако
размазити
лане
,
јесам
видети
Фатма
,
а
у
она
се
заљубити
:
причати
он
мајка
,
и
робиња
,
и
један
стар
беговица
о
њен
лепота
много
.
нестрпљив
бити
.
црн
Ђултер
пребројити
колико
јесам
дан
до
његов
свадба
,
па
толико
зрно
пасуљ
метнути
у
чпаг
његов
широк
шалваре
;
и
чим
бити
устати
ујутру
,
а
она
:
—
избацити
један
,
Бал-
беј
.
тако
данас
,
тако
сутра
—
остати
један
,
а
он
се
радовати
као
дете
играчка
,
као
што
се
радовати
кад
он
петао
осветлати
образ
.
—
сутра
ту
!
али
ето
шта
он
јесам
тај
он
драго
сутра
донети
!
Тешко
он
јесам
бити
што
она
јесам
тај
снаћи
,
и
врло
он
жао
бити
.
кад
он
мајка
казати
код
ко
јесам
Фата
-
султан
,
плакати
јесам
као
женски
;
а
после
се
стидети
,
пак
и
од
црн
и
бео
робиња
.
залуд
јесам
он
звати
да
се
играти
орах
;
нити
се
играти
,
ни
се
с
она
разговарати
;
метнути
бити
шиљте
на
праг
софа
,
па
бити
ту
сести
,
и
наслонити
лакат
на
колено
а
загњурити
глава
у
рука
,
и
по
читав
сат
тако
остати
.
Смишљао
јесам
,
тако
,
седити
на
праг
,
како
бити
се
осветити
мула
,
и
што
он
набедити
отац
,
и
што
он
украсти
невеста
,
што
се
венчати
с
она
.
али
како
да
се
свет
мула
он
,
што
плашити
робиња
миш
,
а
и
јесам
он
се
готово
боја
,
нарочито
пацов
,
кад
се
појавити
изненада
,
из
преграда
под
долап
,
у
онај
одаја
где
с
мајка
спавати
.
туговати
,
стидети
се
,
и
,
најпосле
,
шта
хтети
,
узети
се
играти
орах
с
црн
Ђултер
и
бео
замбак
;
а
оне
он
све
угађати
,
више
него
пре
,
зажмурити
јесам
кад
бити
год
њихов
„
ојнак
“
растурити
његов
„
куп
.
“
играти
се
с
она
у
вотњак
,
под
један
велик
шам-дудом
,
у
хладовина
,
камо
јесам
нарочито
направити
за
играње
орах
,
почупан
трава
,
утапкан
земља
;
а
мајка
наредити
ти
се
јасминов
чест
посекао
;
сав
се
пребацити
преко
висок
ограда
на
улица
,
тај
закрчити
пут
,
заједно
с
малски
ђубре
.
уклонити
чест
да
не
бити
неко
преко
зид
па
у
она
,
и
кад
се
Бал-
беј
игра
,
да
изићи
,
да
...
не
!
материн
срда
даље
јесам
смести
.
тако
пашиница
и
син
она
.
А
паш
?
Прошав
мимо
овај
три
одаја
,
широм
отворен
,
кад
се
из
Прокупље
вратити
,
и
угледав
искићен
зид
,
у
земља
да
пропасти
.
Уђе
у
свој
одаја
,
метнути
чивија
,
па
се
не
појавити
до
мрак
,
док
пашиница
не
узити
лупати
длан
у
врата
,
заклињати
он
у
њихов
Бал-
беј
,
да
она
отворити
.
три
дан
се
затварати
,
а
после
поћи
из
одаја
у
одаја
,
с
ћошак
на
софа
,
у
дугачак
антерија
,
готово
као
женски
,
хаљина
какав
Турчин
носити
кад
јесам
код
кућа
,
распојас
,
у
бео
ћулав
,
бос
,
у
терлук
од
црвен
сактијан
.
Тумара
,
забринут
,
луд
од
брига
;
застати
,
зажмурити
и
почети
свој
танак
глас
,
јесам
говорити
;
мало
,
па
сићи
у
башта
,
мислити
да
хтети
он
тамо
лакше
бити
,
а
оно
горе
:
у
јабланов
сенка
видити
мула
;
од
сунчев
зрака
причинити
он
се
мулин
јатаган
;
од
жубор
шадрван
шапат
љут
Арнаут
.
склопити
очи
,
да
овај
не
гледати
,
а
оно
ето
мулин
син
,
на
ат
;
млад
,
леп
,
исти
његов
Бал-
беј
;
пролазити
мимо
прокупачки
сарај
;
засијати
се
кроз
пушкарница
пушчани
цев
,
и
чути
се
пуцањ
,
видити
где
момак
с
ат
пасти
...
„
јазук
!
јазук
!
хиљаду
пута
јазук
!
један
аспра
за
милијон
лира
,
за
небројен
благо
,
мир
дух
за
госпоство
!
“
мислити
паш
,
гласно
мисао
,
а
глас
он
дрхтати
,
и
чисто
јесам
променити
,
јесам
он
не
познавати
,
чинити
у
се
да
тај
неки
други
говорити
.
и
узети
он
пита
змија
присојкиња
,
мула
-Халимове
реч
:
тај
јесам
ја
крв
дужан
.
„
за
крв
ич
не
знати
,
мула
,
вала
!
и
похитати
на
чардак
.
који
год
слушкиња
срести
,
питати
свој
промењен
глас
,
не
затварати
очи
,
као
обично
,
јер
хтети
не
само
да
чути
,
него
и
да
видити
шта
он
одговарати
.
питати
:
„
где
јесам
Бал-
беј
?
“
А
слушкиња
:
„
С
ханум
-
ефендија
,
паша
азретлери
(
светлити
)
.
“
одговарати
он
понизно
,
а
гледати
он
уплашено
,
јер
она
се
учинити
да
јесам
баш
...
сасвим
паметан
.
А
да
ли
видити
он
,
оџаковић
,
паш
,
фукара
,
онај
тројица
из
прокупачки
сарај
,
што
оставити
деца
без
родитељ
и
хранитељ
,
где
грцати
у
плитак
Морава
?
да
ли
она
угледати
онда
кад
очи
исколачити
,
подигнути
ћулав
с
теме
и
устрчати
уз
степеница
као
махнит
?
...
тако
први
недеља
:
а
после
:
„
мула
ја
позвати
на
мегдан
,
па
се
покајати
,
јер
велим
да
се
арслан
с
арслан
бити
!
...
али
тај
исти
мула
признати
јесам
и
да
јесам
хајдук
,
да
ја
јесам
украсти
снаха
.
за
муло
син
нем
сведок
:
за
мој
снаха
сведочити
мула
.
ја
хтети
против
мула
тужба
,
падишах
...
Тужбу
хтети
ја
,
ама
...
како
бити
бити
да
прво
пустити
глас
да
хтети
поднети
падишах
тужба
?
...
да
пустити
.
да
заплашити
горски
вук
,
гладан
...
Доћи
хтети
ја
на
разговор
,
и
на
договор
,
јесам
други
;
да
се
договорити
да
...
Фати-
султан
на
испит
изићи
;
на
испит
хтети
...
пасти
она
оба
венчање
...
Жена
не
моћи
имати
два
муж
,
по
закон
;
не
моћи
да
.
.
!
кад
јесам
питати
за
ко
хтети
„
за
Бал-
беј
“
,
одговорити
весело
...
мој
Бал-
беј
булбул
;
мула
вук
...
медвед
...
“
Хоће
да
заплашити
мула
падишах
,
решити
се
;
не
сећати
се
шта
мула
рећи
,
да
имати
у
година
макар
један
дан
,
кад
се
Арнаутин
не
бој
ни
падишах
.
пустити
глас
један
дан
,
па
чекати
,
ослушкивати
.
Чим
халка
на
капија
,
или
звекир
:
„
То
јесам
улак
...
доћи
ја
мула
у
прокупачки
сарај
на
договор
.
“
данас
,
сутра
,
прексутра
...
прексутра
се
чути
топот
коњски
и
у
капија
,
одједанпут
,
и
звекир
,
и
халка
,
и
длан
.
—
Шта
јесам
?
...
ко
тако
лупати
?
!
...
сејмен
.
Изиђоше
преда
он
три
сејменин
,
задихати
,
као
да
јесам
пешке
доћи
,
трчати
;
донети
он
црн
глас
:
—
Паша
азретлери
!
Бун
!
Ноћас
изгинути
Турчин
,
ђаур
...
дигнути
буна
мула
-
Халим
...
на
власт
хтети
...
дигнути
се
цео
фис
његов
...
Војњак
посести
друм
...
ићи
к
Лесковац
...
Хоће
да
опколити
прокупачки
сарај
...
сав
чаршија
затворен
...
свуда
капак
на
пенџер
...
—
Шта
?
!
Шта
?
!
...
—
дигнути
се
мула
-
Халим
,
цео
фис
...
буна
,
паша
азретлери
!
...
—
десет
пута
питати
,
и
десет
пут
одговарати
,
један
те
један
,
испрекидано
,
задихати
:
Бун
...
Паша
се
окаменити
.
стајати
као
камен
;
ништа
више
не
питати
.
А
кад
се
прибрати
,
узити
да
звати
војни
старешина
,
да
она
заповедати
да
дигнути
војска
на
оружје
,
да
ићи
да
умирити
побуњен
Арнаут
.
—
Тражио
јесам
од
ђаво
челенка
,
он
ти
метнути
на
глава
камен
.
погодити
мула
.
на
глава
он
камен
,
у
срце
он
лед
,
ако
се
звати
Шемса
,
јесам
шемси
(
сунце
)
да
он
отопити
...
за
један
аспра
милијон
лира
,
небројено
благо
...
Пође
по
конак
,
онако
распојас
и
бос
,
у
терлук
од
црвен
сактијан
.
Брже
ходити
него
досад
,
мисао
на
који
хтети
страна
;
и
нигде
излаз
,
свуд
зид
,
свуд
лупити
глава
.
пре
само
јесам
знати
с
ко
хтети
крај
почети
;
сад
крај
и
не
видити
.
Тужбу
јесам
у
глава
написати
и
у
глава
цар
поднети
,
а
ево
сад
где
јесам
у
глава
повлачити
,
цепати
,
пасти
,
и
пуштати
пепео
према
ветар
,
да
он
разнети
,
да
он
нигде
трагати
јесам
.
претња
!
Плашење
!
претити
вући
овца
;
плашити
мечка
решето
,
мула
-
Халима
и
Арнаут
падишах
и
закон
!
ха
!
ха
!
ха
!
насмејати
се
свој
лудост
грохот
.
видити
:
имати
час
кад
јесам
човек
луд
,
а
чинити
он
се
да
јесам
паметан
.
и
досад
јесам
се
Арнаутин
бунити
,
и
тај
против
власт
,
али
он
јесам
бити
овако
.
Бал-
беј
из
харем
не
пуштати
.
А
пашиница
од
страх
чисто
луд
.
Час
плакати
,
час
се
смејати
,
смејати
,
тепати
синути
као
мали
дете
,
стискати
он
на
свој
груди
,
на
груди
материн
,
да
он
тај
груда
задржати
у
харем
,
кад
зажелити
да
изићи
,
да
отићи
међу
друг
...
из
Прокупље
стизати
паша
глас
,
у
сваки
сат
по
један
,
е
се
буна
не
стишавати
,
е
јесам
друм
поседнути
,
па
ники
не
смести
ни
тамо
ни
овамо
,
ни
кириџија
,
ни
трговац
,
ни
онако
путник
;
погинути
неколико
„
јерлија
“
,
Прокупчанин
,
и
Турчин
и
ђаур
,
изгинути
многи
чифчија
хафуз-
Ахмедов
,
јер
јесам
Арнаутин
до
његов
чифлук
,
и
гинути
војска
...
он
послати
још
војска
,
и
пред
војска
Мурат
-
паш
,
старац
,
који
јесам
много
пута
стишавати
побунити
Арнаут
,
и
увек
она
брзо
стишати
;
а
Арнаутин
,
овај
други
јаничар
,
што
се
не
бој
,
каткад
,
ни
падишах
,
често
јесам
се
бунити
,
паш
слати
војска
да
она
стишавати
,
и
да
гинути
,
заједно
са
сиротиња
,
и
турски
и
српски
...
и
најзад
,
дахнути
душа
,
јер
он
јавити
да
јесам
мир
!
немати
Арнаут
по
друм
,
ни
у
Прокупље
;
мир
...
дахнути
душа
паш
,
смишљати
,
одмах
,
какав
хтети
„
пешкеш
“
Мурат
-
пасати
,
не
знати
да
се
Арнаутин
сад
јесам
умирити
,
већ
само
примирити
,
јер
она
нестати
прах
и
олово
.
Кријући
овај
од
Турчин
,
послати
она
улак
,
да
склопити
барјак
...
повући
се
,
и
одмах
почети
доносити
из
Ниш
,
кријумчарити
,
прах
и
олово
:
„
неки
јесам
све
готово
,
ако
се
паш
посилити
,
па
опет
пустити
онакав
луд
глас
,
тај
јесам
,
да
хтети
пред
падишах
с
тужба
против
мула
-
Халима
.
“
само
мало
паш
дахнути
,
па
опет
терет
...
„
хтети
јесам
у
луг
где
булбул
пој
,
па
јесам
ићи
жмурити
и
запасти
у
блато
.
“
сад
се
тај
мулин
реч
сетити
,
и
мисао
:
„
јесте
,
мула
,
блато
ја
до
појас
,
до
гуша
:
како
хтети
каљав
кроз
град
,
кроз
вилајет
где
пашовати
?
!
Насмејаће
ја
се
и
турски
и
каурски
“
.
па
још
кад
доћи
ред
да
вратити
онај
што
јесам
Фата
-
султан
-ханумино
:
кад
поћи
читав
караван
с
њен
спрема
и
дар
од
његов
кућа
к
Прокупље
,
па
чаршилија
истрчати
пред
дућан
,
кадуна
се
прибити
уз
кафез
да
—
сејирити
!
...
резил
!
...
грдан
мој
резил
!
...
морати
опрати
блато
са
свој
образ
,
и
с
образ
свој
прадеда
...
и
на
образ
он
јесам
блато
...
Чист
хтети
он
образ
бити
,
кад
Фата
-
султан
бити
кадуна
Бал-
беј
...
мисао
паш
,
мисао
,
ни
с
ко
се
не
разговарати
.
најпосле
смислити
:
да
почети
леп
.
где
не
моћи
пушак
и
сабља
,
тај
хтети
леп
реч
.
А
мула
долазити
у
сарај
кад
се
год
позвати
.
Зваће
и
свој
пријатељ
и
други
нишки
паш
...
А
!
како
умести
овај
паш
!
Реч
по
реч
као
бисер
на
ибришим
.
на
усна
он
мед
,
на
језик
шећер
;
леп
хтети
добар
мула
него
миран
човек
;
разговарати
се
,
договорити
се
с
мула
да
довести
Фата
-
султан
у
Прокупље
,
у
сав
конак
,
па
да
она
пасти
она
два
венчање
,
ту
да
јесам
испитати
,
ту
да
казати
хтети
ли
код
мула
,
или
да
доћи
његов
Бал-
беј
.
за
Бал-
беј
хтети
;
руж
јесам
за
булбул
...
и
тај
венчање
уман
ока
гледати
,
па
се
радовати
,
опрати
се
од
блато
;
испраћати
син
и
снаха
у
Цариград
,
па
он
јесам
лако
...
Паша
јесам
јесам
,
сваки
ноћ
,
до
глух
доба
;
седити
на
један
отворен
ћошка
на
мек
шиљте
,
а
месечина
он
бити
у
обријан
тема
,
изазивати
он
заједно
с
мирис
бошча
дуван
рој
мисао
;
и
кад
се
после
поноћ
сетити
постеља
и
устати
,
осећати
се
тако
лак
.
и
бити
бити
сад
чак
и
весео
,
да
не
бивати
нешто
што
он
узнемиривати
:
нпр
.
,
ако
пукнути
даска
на
таван
,
или
ископати
пас
рупа
крај
конак
,
страх
.
да
ли
јесам
пре
пуцати
таван
и
да
ли
јесам
пас
бити
гробар
,
не
сећати
се
.
и
не
сећати
се
да
јесам
икад
досад
чути
Ман
кукувија
у
свој
махала
,
а
сад
сваки
вече
.
Тишина
,
глух
,
мртав
,
само
се
,
с
време
на
време
,
чути
ноћни
стражара
палица
,
јављати
сат
:
так
!
так
!
так
!
и
викнути
Ман
кукувија
:
кукувија
!
Кук
!
кукувија
!
Разлеже
се
страшан
глас
овај
,
лудаков
,
ноћни
тишина
.
Ман
јесам
Турчин
,
одавно
,
кад
јесам
бити
млад
,
момак
за
женидба
,
украсти
и
потурчити
девојка
,
с
који
се
три
година
волети
.
кад
он
јесам
украсти
,
разболети
се
,
а
кад
он
она
поручити
да
јесам
човек
него
жена
кад
не
моћи
од
Турчин
да
јесам
отети
,
полудети
.
из
Власина
јесам
,
а
никад
од
тада
јесам
у
Власина
,
него
тумарати
,
завлачити
се
по
шума
у
дупља
дрвеће
и
видац
,
дању
,
у
пролеће
,
с
кукавица
,
а
ноћу
,
увек
,
с
кукумавка
.
понекад
доћи
у
Лесковац
,
где
он
јесам
девојка
потурчити
,
па
дању
тумарати
турски
махала
као
да
јесам
тражити
,
и
ћутети
:
а
ноћу
викати
.
двадесет
осам
година
од
тај
доба
,
од
његов
девојка
само
пепео
,
ваљда
,
јер
јесам
умрети
још
први
година
пошто
јесам
јесам
потурчити
,
а
он
јесам
још
тражити
,
још
кук
за
она
и
претити
Турчин
.
кад
јесам
леп
месечина
највише
викати
,
а
тишина
разлегати
се
његов
глас
далеко
,
језа
подузимати
сваки
који
он
чути
.
Турчин
,
враћати
се
из
кавана
,
обилазити
он
;
не
грдити
он
што
ићи
ноћу
без
фењер
као
хајдук
,
грехота
;
не
освртати
се
на
његов
претња
,
бој
се
.
Паша
он
досад
,
како
он
се
чинити
,
никад
јесам
чути
у
свој
махала
;
а
сад
,
имати
недеља
дан
,
сваки
ноћ
,
баш
око
поноћ
,
кад
се
сам
слобода
,
и
развеселити
.
Јежи
он
се
кожа
,
и
што
јесам
у
душа
зидати
за
неколик
сат
,
тај
Манов
глас
обор
за
цигла
један
тренутак
.
с
вика
Ман
кукувија
причути
он
се
и
мулин
реч
:
тај
јесам
ја
крв
дужан
.
XИИИ
Отишли
јесам
ждрати
и
ласта
;
у
поље
,
камо
јесам
Исмаил
ходити
,
спалити
јесам
први
мраз
са
слан
трава
,
и
покрити
јесам
први
снег
,
танак
,
сух
земља
;
скрити
јесам
се
свитац
,
не
певати
тица
,
тишина
,
само
онај
бор
много
шуштати
,
и
тужно
се
превијати
голо
дрвеће
,
јер
дух
с
Јастребац
помаман
ветар
:
у
бео
се
облачити
Јастребац
,
и
брдо
и
долина
,
и
увијати
се
у
бег
покров
брег
под
Јастребац
на
чији
јесам
врх
гроб
Исмаилов
;
белити
се
кров
низак
кућа
арнаутски
и
висок
кула
мула
-Халимове
,
а
прошарати
јесам
јато
врана
,
што
с
мах
на
мах
прхнути
,
гакати
,
као
да
се
од
нешта
уплашити
;
стока
по
појата
,
људи
по
кућа
,
пуст
поље
,
само
замакнути
за
брег
по
који
Арнаутин
с
пушак
о
раме
и
хрт
за
себе
,
ићи
у
лов
на
зец
,
и
проћи
сеоски
пут
но
две-три
Арнаутка
на
коњ
,
журити
се
у
оближњи
село
посао
,
или
у
гост
.
зима
...
сирот
Фата
-
султан
!
Дочекала
зима
у
Топлица
без
нада
на
срећан
дан
,
и
ко
знати
да
ли
с
успомена
на
Исмаил
;
кад
он
више
не
гледати
ат
,
не
миловати
хрт
и
соко
,
не
љубити
рухо
,
не
плакати
над
оружје
.
замутити
она
се
очи
,
бистрити
горски
кладенац
,
увео
лице
,
свеж
мајски
руж
,
и
,
каткад
,
чути
се
сух
кашаљ
,
из
груда
.
Час
јесам
тужан
,
час
толико
замислити
,
а
час
немиран
,
хтети
бити
некуд
далеко
,
ни
сам
не
знати
куд
,
на
онај
брег
под
Јастребац
,
увити
у
бео
покров
,
моћи
бити
?
или
некуд
даље
,
далеко
од
мула
?
или
у
Лесковац
?
...
к
Лесковац
се
окретати
,
душа
полазити
...
Тешко
рањен
голубица
!
тек
што
јесам
раширити
крило
,
видити
да
не
моћи
,
склапати
она
,
клонити
...
и
опет
се
као
нешта
нада
,
нешто
очекивати
?
Чему
имати
да
се
нада
,
шта
очекивати
?
да
ли
се
сећати
порука
мајка
Исмаилов
:
ако
ја
не
осветити
син
мушки
глава
,
неки
он
осветити
женски
;
или
...
никоји
ништа
не
казивати
,
ништа
не
говорити
.
Бејаше
се
мало
повратити
,
и
разгалити
,
па
...
отићи
она
мајка
,
и
отићи
она
несуђен
заова
,
у
Прокупље
,
на
два
дан
,
или
,
како
Турчин
казати
,
на
два
ноћ
,
да
обићи
кућа
(
јер
како
она
погинути
брат
,
напустити
и
кућа
и
муж
)
;
остати
она
с
мула
и
дадија
мулин
кћер
и
син
.
па
дадија
јесам
остављати
,
а
мула
никако
,
жао
он
бити
;
или
јесам
јесам
остављати
,
што
он
јесам
она
његов
кћер
,
полазити
,
оставити
у
аманет
као
себе
,
или
Исмаил
...
невеста
његов
син
.
А
кад
се
Садија
-
ханум
,
мулин
кћер
,
вратити
,
затећи
јесам
страшан
,
жут
као
лимун
,
сав
уплакан
,
и
тужан
,
не
тужан
него
као
убивен
;
глас
она
бити
промукао
,
и
болан
,
болан
,
кад
,
угледати
несуђен
заова
,
узвикнути
:
„
Вај
,
ханум
,
сав
јесам
изгубити
“
!
...
и
ту
јесам
ударити
у
грчевито
јецање
.
„
сав
јесам
изгубити
!
тај
све
Исмаил
јесам
,
мој
брат
“
,
толковати
јесам
сестра
и
љубити
Фата
-
султан
,
плакати
с
она
за
дуго
.
али
од
тада
Фата
мула
не
дворити
,
не
пунити
он
чибук
,
не
пасти
он
он
;
од
тада
мула
јесам
љут
и
тужан
,
него
смутити
,
и
као
да
се
нешто
стидити
,
као
да
избегавати
кћер
;
од
тада
не
посати
по
гроб
свој
син
ни
зрно
пиринџа
,
јер
он
не
отићи
на
гроб
;
од
тада
онај
два
Арнаутка
,
дадија
мулин
кћер
и
син
,
нешто
се
крадом
погледати
,
и
шаптати
нешто
,
кад
јесам
сам
,
освртати
се
да
она
когод
не
опазити
,
не
прислушкивати
;
од
тада
Фата
више
легати
него
што
ходати
и
седити
,
и
плакати
...
Час-по
па
легнути
,
на
чупав
ћилим
,
или
на
шиљте
,
обучен
легнути
;
мулин
кћер
чучнути
крај
она
,
метнути
она
рука
на
чела
,
ухватити
јесам
за
рука
.
—
ватра
,
Фата
-
султан
!
грозница
?
—
грозница
,
Садија
-
ханум
.
не
знати
кад
ја
ухватити
.
овако
одговарати
несуђен
заова
;
а
кад
она
мајка
опет
доћи
,
она
:
Ништа
ја
јесам
...
јесам
грозница
.
и
силом
почети
устајати
;
сед
у
један
кут
,
навалити
се
,
па
тако
остајати
дуго
.
мајка
седити
према
она
,
забрађен
бео
јашмак
онако
као
кад
се
бог
молити
,
с
бројеница
;
провлачити
урмин
кошчица
кроз
прст
,
шаптати
,
нихати
се
,
и
час-по
па
метнути
рука
на
кћерин
чела
,
узети
јесам
за
рука
,
гледати
јесам
у
пун
туга
очи
,
што
се
стаклити
од
залеђен
суза
,
у
изгорео
усна
;
а
кад
чути
кашаљ
,
дубоко
уздахнути
,
крадом
,
и
крити
суза
,
окретати
глава
од
свој
кћер
.
Арнаутка
,
из
сав
село
,
чути
да
она
јесам
болан
мулиница
,
почети
долазити
на
коњма
,
с
раширен
бео
чаршав
преко
пупити
бисага
,
да
јесам
обићи
,
и
да
она
донети
понуда
.
пун
раф
понуда
,
баница
у
бакаран
сан
,
грожђе
из
туршија
у
земљан
здела
,
и
мушмула
,
и
јабука
на
гранчица
,
и
крушка
из
слама
.
Арнаутка
сести
около
,
пухати
,
мирисати
она
одело
на
угаљ
,
а
неко
и
на
неопранштина
;
прозор
сад
затворити
,
на
ћерчиво
хартија
,
ћерчиво
брашно
облепити
да
не
улазити
хладноћа
у
одаја
;
светлост
мало
,
чист
ваздух
ни
мало
,
мирис
јела
,
с
одело
,
дим
дуван
,
угаљ
у
мангал
,
дисање
толико
душа
,
туг
,
ниоткуд
нада
на
добар
дан
:
сав
више
вена
лице
,
сав
се
чешће
чути
сух
кашаљ
,
из
груда
...
А
мула
сав
смућен
,
и
као
да
се
сав
више
нешто
стидити
,
сав
више
избегавати
кћер
;
не
посипати
пиринач
по
гроб
свој
син
,
јер
он
на
гроб
не
ићи
више
никако
...
XИВ
Јуче
јесам
доћи
мула
пашин
већил
,
по
у
година
човек
,
обући
као
о
Бајрам
.
Допратише
он
сејмен
.
мула
он
примити
на
кудити
.
сам
јесам
седети
,
сам
се
разговарати
нешто
,
дуго
.
у
соб
јесам
ући
трипут
мулин
кавеџија
,
један
стар
Арнаутин
,
и
ући
јесам
трипут
његов
чибугџија
,
један
момак
арнаутски
.
А
кад
јесам
већил
поћи
,
мула
он
испратити
до
преко
праг
!
Шта
јесам
се
разговарати
у
одаја
,
ники
не
знати
;
а
кад
се
растајати
,
мула
рећи
овај
:
—
јок
!
неки
не
долазити
пасти
у
Топлица
,
јер
јесам
Арнаутин
сад
...
у
сарај
хтети
ја
...
и
кад
већил
отићи
,
мула
позвати
Арнаут
.
сутрадан
јесам
Арнаутин
опколити
кула
свој
мула
,
рано
,
спреман
за
пут
,
на
коњма
,
у
празнични
рухо
,
оружан
до
зуб
.
кад
год
пратити
мула
у
сарај
,
увек
се
обука
,
накитити
коњ
.
и
мула
се
онако
обући
,
и
узјахати
свој
вранац
,
пастушаст
ат
;
али
пре
него
што
јесам
поћи
,
јесам
он
додирнути
стрмен
,
а
ат
јесам
вриснути
,
да
одјекнути
брдо
и
Јастребац
,
јер
јесам
осетити
да
не
носити
на
плећа
весео
мудо
,
ни
љут
,
него
брижан
,
смућен
,
тужан
...
ат
јесам
осетити
,
Арнаутин
опазити
да
немати
у
мулин
ока
пламен
што
буктијаше
кад
јесам
ићи
Шемса
-
пасати
први
пут
,
и
кад
дигнути
буна
с
претња
и
плашење
Шемса
-пашина
;
тај
један
старац
,
који
јесам
трипут
у
Цариград
ићи
,
и
тамо
свако
чудо
видети
,
мислити
,
е
јесам
прво
време
туга
што
ватра
с
пламен
;
после
,
пламен
се
угасити
,
ватра
прегорети
,
остати
жар
под
пепео
,
па
тињати
,
тињати
.
тако
умствовати
стар
Арнаутин
и
псовати
Шемса
-
паш
,
а
мула
јахати
напред
оборен
глава
.
мула
смутити
,
Арнаутин
горети
него
пре
,
љутити
што
она
мула
ићи
Шемса
-
паша
,
крвник
,
псовати
,
претити
и
ударати
коњ
стрмен
сваки
час
;
а
кад
доћи
близу
какав
дрво
,
опасти
,
неки
,
из
пушак
,
тај
се
стрести
снег
и
прхнути
преплашен
јато
врана
,
гакати
.
Уђоше
у
Прокупље
и
поћи
његов
узак
сокак
;
не
истрчавати
људи
да
она
гледати
,
но
ако
јесам
се
наћи
на
улица
,
брзо
улазити
и
ударати
чивија
.
сокак
празан
,
капија
,
висок
,
окован
мертечки
ексер
,
затворен
чивија
,
а
негде
,
где
јесам
укућанин
плашљив
,
и
мандала
:
и
позатварати
јесам
свуд
капак
на
прозор
,
јер
се
чути
е
ићи
мула
с
Арнаутин
.
Чује
се
топот
и
врисак
ат
,
из
далек
,
а
чаршија
отворен
,
завладати
неописан
страх
,
и
узети
се
спуштати
ћепенак
,
где
јесам
год
турски
дућан
,
или
српски
;
арнаутски
остати
отворити
.
наједанпут
се
прошарати
:
два
дућан
отворити
,
на
три
ћепенак
спустити
,
тако
цео
чаршија
.
кад
заћи
у
српски
махала
,
и
мула
бити
далеко
,
отворити
се
један
трошан
капија
искрпити
парчадма
тенећка
,
и
асура
,
и
истрчати
из
двориште
један
сиромашан
жена
,
Српкиња
,
нарицати
за
син
,
и
скинути
шамија
с
глава
,
гологлав
проклињати
арнаутски
сила
и
турски
обест
.
„
луд
!
луд
!
“
узвикнути
неки
,
колико
толико
Божји
људи
,
и
обићи
јесам
;
а
други
,
ђаволов
син
,
окренути
коњ
к
она
,
да
јесам
прескочити
...
Прегазише
јесам
,
па
продужити
пут
,
не
осврнути
се
...
кад
се
последњи
пут
побунити
Арнаутин
,
убити
она
син
,
њен
милост
и
хранитељ
,
кириџија
,
који
бити
поћи
у
Ниш
с
топлички
јабука
.
мула
јесам
Арнаутин
,
али
да
се
обазрети
и
видити
шта
учинити
овај
ђаволов
син
са
женски
глава
и
ојађен
мајка
,
не
бити
она
се
проћи
наште
срце
.
у
прокупачки
сарај
,
Шемса
-
паш
он
на
нога
дочекати
,
чак
пред
врата
одавати
с
тахтом
;
увести
он
у
одаја
,
посадити
он
на
тахт
,
на
свој
место
.
из
други
одаја
изићи
нишки
паш
,
плав
,
висок
,
у
чохан
шалваре
циметов
бој
и
чалма
;
попити
се
на
тахт
,
Шемса
он
посадити
до
мулин
десни
колено
,
а
јесам
сести
према
она
.
ту
јесам
седети
,
прво
попити
по
два
филџан
кава
и
попушити
по
чибук
дуван
,
па
отворити
мухабет
,
тај
јесам
разговор
.
Лесковачки
паш
,
пре
надувен
,
силан
,
сад
љубазан
,
понизан
много
,
како
Турчин
моћи
да
бити
када
се
указати
потреба
;
а
нишки
паш
,
и
ако
млад
од
овај
,
у
сав
,
почињати
разговор
,
само
низак
реч
,
као
бисер
на
ибришим
,
с
мед
на
усна
,
са
шећер
на
језик
...
мула
пристати
да
се
Фата
-
султан
довести
у
Прокупље
,
у
његов
конак
:
ту
да
она
„
пасти
“
оба
венчање
,
ту
да
јесам
испитати
,
ту
да
се
извршити
понова
венчање
...
све
да
бити
по
онај
ред
,
који
јесам
у
свој
глава
одавно
,
кад
се
умирити
Арнаутин
,
писати
и
написати
Шемса
-
паш
.
Шемса
-
пасати
мило
,
цикнути
бити
од
радост
,
а
уздржавати
се
,
крити
радост
,
да
јесам
мула
не
опазити
,
да
се
не
покајати
.
А
како
да
се
не
радовати
!
...
знати
за
ко
хтети
Фата
-
султан
...
Спраће
блато
с
образ
;
пројездити
кроз
сав
Лесковац
,
и
Прокупље
,
неки
он
видити
и
Турчин
и
ђаур
.
„
А
!
Шта
моћи
леп
реч
!
и
што
се
не
моћи
постигнути
кад
се
стајати
права
,
постигнути
хтети
се
,
увек
,
кад
се
макар
мало
превити
грбина
,
“
тако
мислити
Шемса
-
паш
;
јер
тврдо
веровати
да
мула
пристати
на
разговор
и
договор
,
и
на
сав
други
,
с
пашин
леп
и
сладак
реч
и
његов
понизност
,
а
не
знати
да
бити
и
једно
и
друго
бити
што
глух
шаптати
и
слеп
намигивати
,
да
мула
немати
и
на
ум
и
на
срце
онај
увести
пупољак
у
његов
Топлица
,
да
не
помислити
:
хајде
!
Опростиће
ја
и
бог
и
син
,
кад
пристати
да
се
и
њен
реч
чути
.
мула
се
договорити
с
паша
,
па
се
вратити
у
Топлица
,
каза
Арнаутин
,
пред
кула
,
за
овај
договор
,
па
отићи
у
кула
;
и
наједанпут
се
дигнути
силан
граја
,
вика
,
диваљ
узвик
,
небо
се
проламати
;
Арнаутин
се
дерати
,
сав
у
један
глас
:
—
Нећемо
!
не
дати
!
—
да
дати
кад
мула
хтети
.
—
зар
наш
мула
кадуна
на
испит
?
—
не
дати
!
—
да
дати
кад
мула
хтети
.
—
зар
да
правити
воља
Шемса
-
паша
?
—
крвник
?
—
јок
Шемса
-
пасати
,
него
наш
мула
.
—
мула
туг
обрвати
,
па
не
знати
шта
зборити
.
—
знати
.
туг
јесам
у
глава
већ
у
срце
.
—
не
дати
мулин
кадуна
.
—
јок
!
јок
!
јок
!
—
да
ићи
заради
мула
;
ама
ако
она
казати
да
хтети
за
пашин
син
,
на
комад
хтети
јесам
.
—
на
оволишан
парчад
.
—
Па
хтети
јесам
пас
...
—
Кучка
пас
,
рећи
један
оспичав
дугоња
.
—
Кучка
пас
!
захорити
се
силно
,
из
сав
грло
,
небо
се
проламати
.
сирот
Фата
-
султан
!
Чује
страшан
реч
,
а
за
срећа
ништа
не
разумети
,
нити
она
она
когод
преводити
...
Слуша
,
прибити
се
уз
прозор
са
хартија
,
крај
мајка
,
прислонити
око
на
парченце
стакло
на
прозор
,
па
гледати
...
бујица
!
немати
мислити
устава
који
хтети
јесам
зауставити
.
талас
се
,
човек
до
човек
,
па
сав
као
бунтовник
,
из
очи
пламен
сукљати
,
лице
чисто
онаказити
,
загледати
пушак
,
гледати
јатаган
.
млад
хтети
у
Прокупље
,
да
убити
Шемса
-
паш
.
стар
она
стишавати
,
говорити
;
сав
стар
узети
говорити
е
јесам
мула
дати
бес
,
па
бити
он
они
залепити
блато
на
образ
...
одустајати
од
пут
,
али
се
заклињати
да
хтети
мулиница
на
комад
,
ако
рећи
да
хтети
за
Шемса
-пашина
син
,
или
хтети
јесам
привезати
коњма
за
реп
...
грајати
се
не
стишавати
,
ни
диваљ
узвик
;
мулин
кћер
улазити
у
одаја
где
јесам
Фата
-
султан
,
излазити
из
она
;
разабрати
јесам
шта
јесам
,
тај
се
грухнути
у
груда
и
с
дадија
говорити
шапатом
.
боја
се
бунити
,
да
се
Арнаутин
не
дигнути
на
њен
отац
,
што
никад
досле
,
да
он
не
запалити
кула
,
па
куд
бити
сирот
Фата
-
султан
,
по
зими
,
болан
преболан
,
и
где
бити
она
дело
рухо
и
оружје
брата
јединац
...
Уђе
у
одаја
,
па
кад
јесам
Фата
-
султан
упитати
шта
јесам
,
шта
говорити
,
а
она
не
казати
е
она
претити
,
него
слагати
:
„
Шемса
,
проклети
да
јесам
!
убити
Мифтар
-агина
син
...
Још
јесам
платити
један
дуг
,
ево
где
направити
други
,
проклети
да
јесам
“
!
...
Лаже
,
лагати
,
и
опазити
где
се
грајати
стишавати
,
прислонити
и
она
око
на
стакло
,
углед
,
међу
Арнаутин
,
отац
.
не
чути
се
шта
она
говорити
;
пролазити
кроз
руља
;
сав
он
правити
место
...
и
мало
,
па
се
грајати
сасвим
стишати
;
Арнаутин
се
разићи
,
сваки
отићи
свој
кућа
;
мула
се
попити
на
кула
,
оборен
глава
,
и
погурити
:
чисто
човек
не
бити
рећи
да
јесам
тај
онај
старац
што
пре
неколик
месец
украсти
девојка
,
што
отићи
у
сарај
паша
,
што
примити
у
аманет
од
свој
кћер
невеста
свој
син
.
трипут
ући
у
одаја
где
јесам
Фата
-
султан
,
и
трипут
из
она
изићи
.
гледати
да
немати
код
она
неко
,
те
да
она
јесам
казати
шта
се
са
Шемса
-
паш
договорити
,
не
бити
ли
он
тада
погледати
,
и
опростити
он
што
се
заборавити
,
мало
погрешити
,
„
као
човек
“
...
XВ
у
трошан
кула
мула
-Халимовој
,
у
велик
,
али
низак
одаја
наложити
јесам
пећ
земљан
,
с
крчаг
;
па
ту
јесам
и
мангал
пун
распаљен
угаљ
,
јер
на
поље
јесам
хладно
како
скоро
јесам
.
наваљен
на
један
јастук
,
вунен
,
у
кут
одаја
,
седити
Фата
-
султан
,
а
према
она
јесам
мајка
њен
.
Час-по
,
па
старати
упрети
поглед
у
кћер
,
увести
лице
,
изгорео
усна
,
а
обучен
у
свилен
антерија
,
и
накићен
;
па
кад
се
она
,
нешто
проговорити
,
осмехнути
,
мајка
се
добар
нада
,
а
кад
се
сухо
накашљати
,
страховати
;
обухватати
рука
колено
,
наслањати
брада
на
рука
,
и
занихати
се
,
суза
она
падати
по
рука
...
—
Шућур
!
почети
мајка
,
сад
кад
она
се
кћер
насмејати
.
да
бог
да
се
,
кузум
,
од
сада
увек
смејати
!
и
хтети
,
иншала
’
!
јер
ево
доћи
јесам
сат
да
се
и
твој
реч
чути
.
Фата
,
ђозум
!
твој
мајка
не
умести
те
друкчије
световати
,
до
:
кад
ти
испитивати
,
одговарати
слободно
,
и
све
по
срце
.
моћи
,
кузум
,
по
глава
.
срце
хтети
један
,
глава
хтети
други
,
моћи
бити
.
мула
-
Халим
ти
јесам
венчање
,
истина
;
ама
тај
ти
јесам
и
Джафер
-
беј
,
јер
ти
јесам
бити
пуштеница
.
ухо
на
срце
,
кћер
,
слушати
...
А
кад
бити
,
кузум
,
на
испит
,
пустити
јесам
и
од
један
и
од
други
,
баба
ти
казати
.
твој
баба
јесам
хафуз
,
и
бити
јесам
имати
красан
Аја-Софије
;
знати
сав
мусаф
напамет
,
и
познавати
све
како
јесам
у
наш
танак
дин
.
Дин
ми
јесам
танак
,
танак
,
мрежа
пауков
...
и
ја
знати
,
кћер
.
тај
јесам
бит
мали
,
не
знати
.
не
живити
Мејрем
-
ханума
...
Знаш
онај
Мејрем
-
ханума
до
теткин
тај
кућа
,
што
јесам
увек
као
ат
без
узда
и
улар
,
(
жена
који
немати
муж
)
а
чинити
севап
,
спремати
и
удавати
сирот
девојка
?
...
она
бити
удати
,
а
не
живити
с
муж
,
те
он
оставити
.
млад
,
а
без
муж
бити
пет
година
:
заинатити
се
онај
,
па
не
ударати
печат
за
њен
пуштање
.
најпосле
јесам
научити
два
муфтија
,
да
се
удати
за
други
непуштен
.
Живела
с
овај
други
мало
,
па
јесам
први
тужити
.
кад
изићи
пред
суд
,
пасти
она
оба
венчање
.
„
ко
хтети
сад
?
“
питати
јесам
суд
.
—
ниједан
,
одговорити
она
(
јер
ни
код
други
не
бити
она
добро
)
,
па
се
вратити
мајка
слободан
.
тако
јесам
бити
,
кузум
...
и
твој
хтети
венчање
пасти
...
хајде
ја
,
кћер
...
да
ићи
оба
у
Стамбол
;
да
молити
милостив
падишах
да
се
смиловати
,
да
ти
се
баба
вратити
у
Стамбол
.
А
!
Стамбол
!
тамо
јесам
два
морати
,
тамо
ада
,
тамо
наш
конак
,
на
румелијски
страна
,
и
на
анадолски
,
од
куда
се
сунце
рађати
:
и
грозница
и
кашаљ
,
сав
као
рука
однети
.
А
ако
јесам
,
тај
ухо
на
срце
...
да
ти
обновити
венчање
с
Джафер
-
беј
...
А
?
Джафер
-
беј
...
јок
,
Бал-
беј
,
тако
он
од
милост
звати
.
Баш
јесам
,
вала
,
„
бал
“
.
млад
,
леп
,
гонџе-лале
,
и
од
сој
;
стриц
он
јесам
бити
велик
везир
,
ујак
садразам
,
оба
дед
пасти
,
рођака
бејелербејови
...
млад
,
кузум
,
твој
прилика
.
ти
јесам
чути
да
јесам
...
Алах
знати
ко
јесам
убити
мулин
син
.
Душмани
обедити
паш
...
Паша
,
богат
,
велик
човек
,
сила
,
те
како
хтети
имати
душман
?
!
...
Голо
дрво
ники
не
погледати
,
на
лиснат
бацати
очи
,
на
родно
камење
.
Што
више
род
,
више
каменица
...
јер
да
јесам
,
кћер
,
истина
,
бити
бити
до
сада
сведок
.
А
где
јесам
сведок
?
...
нигде
један
...
тек
онако
говорити
,
душман
...
и
хафуз-
беј
,
твој
баба
,
волити
овамо
.
и
пре
јесам
волети
;
а
сад
ти
поручивати
да
не
слушати
ни
овај
ни
онај
,
већ
да
метнути
ухо
на
срце
...
да
ти
не
претити
мула
?
да
ти
не
учити
његов
кћер
?
Ааа
“
кад
не
добити
одговор
,
стар
настава
:
Джафер
-
беј
јесам
млад
,
видети
јесам
он
једанпут
у
Есма
-кадуне
...
леп
.
А
,
очи
!
А
,
веђа
!
...
а
над
горњи
усница
као
ћумур
направити
,
толико
...
волети
бити
,
кузум
,
да
Джафер
-
беј
стати
поред
мула
-
Халима
,
да
она
видити
напоредо
...
мула
јесам
човек
,
тај
јесам
истина
,
ама
јесам
муж
...
;
муж
јесам
само
по
име
,
ааа
?
“
и
загледати
се
старати
у
кћерин
угашен
зеница
.
она
се
зажарити
увео
јагодица
;
обор
очи
...
мајка
као
да
нешто
страшно
прочитати
са
зажарен
јагодица
,
из
оборен
очи
,
тај
пљеснути
длан
и
закукати
:
„
Вај
!
вај
!
вај
!
јазук
,
кћер
,
твој
младост
!
“
па
поклопити
лице
рука
и
зајецати
како
скоро
јесам
.
Подижу
она
се
плећа
,
одскакати
груда
,
јецати
...
XВИ
како
мула
каза
Фата
-
султан
е
хтети
на
испит
,
од
тада
јесам
весео
,
сваки
час
се
за
понешто
смејати
,
и
устајати
,
ходати
по
соба
.
А
Садија
-
ханум
од
тада
брата
не
поменути
;
реч
„
Исмаил
“
застајати
она
у
грло
.
видити
да
јесам
Фата
весео
,
да
једва
чекати
да
поћи
,
тај
час-по
тужно
прошаптати
;
А
,
женски
севда
!
добро
људи
збор
:
трајати
од
петак
до
субота
...
Дође
дан
полазак
.
тај
јутро
јесам
Фата
бити
врло
весео
;
и
у
лице
се
мало
повратити
...
пред
кула
јесам
Арнаутин
,
не
као
до
сада
из
неколик
село
,
већ
из
сав
,
и
што
јесам
год
за
пушак
доћи
јесам
,
па
сав
оружати
до
зуб
,
сав
шкрипити
зубма
,
сав
тајно
претити
паша
,
највише
несрећан
Фата
-
султан
.
зима
.
сав
јесам
увити
у
јапунџе
.
нестрпљив
.
А
кад
се
појавити
мула
на
ат
,
узвикнути
„
машала
“
!
мало
,
па
се
отворити
капија
,
и
појавити
се
из
велик
двориште
,
опасати
висок
,
дебео
зид
два
тахтариван
.
један
тахтариван
,
леп
,
бојадисан
,
носити
Ахмед
-хафузове
чифчија
;
други
,
нов
,
од
прост
бео
даска
,
Циганин
.
у
први
јесам
Ахмед
-хафузовица
;
у
други
Фата
-
султан
.
носити
јесам
Циганин
,
јер
Арнаутин
,
Војњак
,
носити
само
мртав
жена
,
„
за
севап
“
.
за
тахтариван
,
одмах
,
појавити
се
мулин
кћер
и
онај
два
дадија
,
сав
три
на
коњма
,
с
бео
чаршав
преко
бисага
,
увијен
у
јапунџе
као
људи
;
а
дица
она
јесам
умотати
до
сам
очи
.
Пођоше
по
нераван
друм
,
по
дебео
снег
;
али
само
мало
,
па
наићи
на
пут
очишћен
;
мноштво
сељак
,
чифчија
пијан
Ахмед
-хафуза
,
рај
турски
,
бедан
роб
,
Срба
,
истерати
јесам
на
кулук
од
поноћ
;
разгртати
снег
лопата
цео
пут
,
где
хтети
проћи
тахтариван
с
ханума
и
ћерка
њихов
чифлук-
сахибија
.
ах
!
ако
се
удавати
врањски
паш
кћер
у
Лесковац
,
зими
,
кад
јесам
снег
доста
,
кулучити
рај
,
разгртати
снег
,
да
невеста
и
јенђа
лако
проћи
;
ако
из
Лесковац
у
Ниш
тако
...
сав
рај
,
кулук
,
од
свити
кулук
тежак
,
и
што
се
тело
смрзавати
,
и
што
душа
плакати
,
јецати
,
нарицати
,
тужити
се
на
сила
и
обест
бог
...
и
чифчија
пијан
хафуз
,
турски
рај
,
Срба
,
скупити
се
од
поноћ
,
радити
;
а
снег
вејати
,
вејати
,
завејавати
пут
;
и
радити
,
опет
радити
,
јер
се
не
знати
време
,
доба
ноћ
или
дан
,
кад
хтети
се
појавити
тахтариван
с
ханума
и
кћер
њихов
чифлук-
сахибија
.
и
ето
.
јутро
јесам
,
рано
јутро
,
дрхтати
од
зима
,
али
се
онај
први
загрејати
јер
угледати
тахтариван
и
пратња
,
Арнаут
;
доћи
она
јесам
крај
мука
...
зима
.
Хладноћа
какав
скоро
јесам
.
дебео
снег
притиснути
и
брдо
и
долина
,
а
вући
силазити
с
планина
урлајући
,
долазити
топлички
дом
у
гост
...
украј
пут
мучити
голо
дрвеће
,
искићен
иње
;
и
последњи
јесам
лист
одавно
опасти
,
откинути
он
бесан
север
,
што
час-по
са
страшан
фијукање
дигнути
снежан
прашина
и
сносити
јесам
с
брдо
у
долина
,
градити
смет
,
камо
бити
запалити
и
ат
а
некмоли
људи
.
умукнути
јесам
тица
певачица
,
само
се
,
ноћу
,
чути
буљина
с
урлање
огладнети
вук
.
замрзао
се
Топлица
.
цео
природа
заспати
дубок
сан
.
у
тахтариван
и
душек
и
јорган
,
да
не
осетити
хладноћа
ханума
...
Фата
легати
наузнак
и
смешити
се
.
да
јесам
овај
смешење
видети
мулин
кћер
,
не
бити
знати
да
ли
јесам
у
Фатин
срце
туг
или
радост
...
последњи
јесам
поглед
пасти
кроз
отвор
тахтариван
на
врх
брег
под
Јастребац
,
увити
у
бео
покров
,
а
она
се
заледити
суза
отопити
и
низ
образ
пролити
,
и
тужан
јесам
осмех
развући
изгорео
усна
...
Можда
јесам
тај
суза
и
тај
осмех
збогом
Топлица
и
гроб
Исмаилов
...
Дођоше
наспрам
Прокупље
,
мула
оборен
глава
,
замислити
,
његов
кћер
тужан
,
Арнаутин
љутити
:
шкргутати
зубма
,
претити
,
сваки
час
она
падати
рука
на
јатаган
или
јабука
мали
пушак
...
зубат
сунце
појавити
се
,
те
према
њен
засијати
се
олован
капа
с
врх
вит
минаре
.
улазити
у
град
,
пуст
,
као
да
он
јесам
сав
куга
поморити
.
нигде
коњ
,
ни
во
,
ни
магарац
с
угаљ
...
пролазити
турски
узак
улица
,
опточити
низак
кућа
,
висок
чардак
и
ограда
,
покривен
дебео
снег
,
обрисан
с
кров
кошавин
крило
;
ники
не
гледати
арнаутски
сила
и
салтанат
,
јер
свуд
капак
до
капак
...
;
и
пас
,
шугав
и
губав
,
улички
,
обузимати
страх
слушати
диваљ
узвик
и
пуцање
пушак
,
тај
прилазити
уз
капија
,
дрхтати
,
гребати
и
тужан
цича
...
кроз
арнаутски
махала
нигде
капкати
;
Арнаутка
се
прибијати
уз
кафез
,
весео
,
радознало
гледати
у
тахтариван
,
не
знати
у
који
јесам
кадуна
њихов
мула
.
сад
чаршија
јесам
прошарати
,
сав
јесам
затворен
;
Турчин
јесам
,
и
Срба
,
са
свој
код
кућа
,
Арнаутин
око
конак
мула
-Халимова
,
очекивати
господар
с
ханума
и
пратња
...
и
кад
се
чути
топот
коњ
,
небо
се
проломити
...
„
Аллааа
’
!
.
.
припуцати
мали
пушак
,
забубњати
бубњи
,
писнути
зурнути
...
тај
поздрављати
долазак
мулин
кадуна
Арнаутин
грађанин
.
и
Арнаутин
из
пратња
Фатин
дерати
се
,
Алаа
’
!
Аллааа
’
!
слободан
јесам
,
кроз
сав
град
ићи
,
не
ићи
кроз
турски
Ниш
,
или
Лесковац
,
столица
Шемса
-пашину
.
Дођоше
до
конак
,
двоспратан
кућа
један
,
стар
,
врло
велик
,
са
житница
удно
непрегледан
двориште
,
с
кош
за
кукуруз
,
с
велик
коњушница
.
тај
јесам
конак
мула
-Халимов
,
у
који
,
одавно
,
осим
послуга
готово
више
никад
ники
.
отворити
се
главна
капија
широм
,
и
унети
се
у
двориште
тахтариван
с
Фата
-
султан
-
ханума
;
а
овај
с
њен
мајка
однети
се
кућа
Ахмед
-хафузовој
.
на
задњи
капија
улазити
стар
Арнаутин
и
сјахивати
с
коњ
пред
коњушница
.
мула
и
Арнаутка
сјахати
јесам
пред
главном
капија
и
отићи
за
тахтариван
.
млад
Арнаутин
опколити
конак
с
грађанин
,
па
све
чешће
пуцати
мали
пушак
,
јаче
бубњати
бубњи
и
пиштати
зурнути
...
XВИИ
Фати-
султан
-
ханума
не
узети
на
испит
,
него
јесам
оставити
да
се
одморити
и
да
мислити
,
да
размишљати
читав
недеља
;
а
онда
,
у
петак
,
јутро
бити
,
доћи
к
она
у
одаја
један
стар
беговица
,
Лесковчанка
,
погурити
,
не
од
староста
,
него
од
болест
у
крста
;
сав
се
трести
а
ипак
кочоперан
,
смео
поглед
као
мушки
;
бити
јесам
са
Шемса
-
пашиница
у
јенђебулство
,
и
видети
,
тај
јесам
,
ви
дан
и
сав
ноћ
гледати
Фата
-
султан
-
ханума
,
тај
она
добро
упамтити
и
очи
и
лице
,
и
рука
и
нога
,
и
стас
и
ход
,
све
.
беговица
јесам
послати
Шемса
-
паш
,
бојити
се
превара
с
мулин
страна
,
да
он
не
подметнути
на
испит
који
други
уместо
Фата
-
султан
.
после
доћи
у
конак
Турчин
и
Арнаутин
Прокупчанин
,
и
само
Турчин
Лесковчанин
;
међу
она
јесам
пуномоћник
и
сведок
мулин
,
Шемса
-пашина
син
и
Фата
-
султан
-ханумини
,
и
имати
,
старац
један
,
Турчин
,
мали
,
погурен
,
мршав
,
као
снег
бео
брада
,
у
бео
антерија
и
бео
чалма
.
они
поседати
у
један
велик
одаја
,
и
припалити
она
се
чибук
,
сав
мула
-Халимови
;
а
овамо
,
код
Фата
-
султан
,
Лесковчанка
,
беговица
,
седити
и
пухати
.
јесам
скинути
ни
покривати
с
глава
,
а
камо
ли
фереџа
;
смакнути
јашмак
с
усна
,
окренути
се
к
Фата
-
султан
па
она
,
пушити
,
говорити
,
причати
,
не
гледати
што
јесам
у
кућа
Шемса
-пашина
противник
;
не
слушати
шкргут
зуб
Садија
-
ханума
:
причати
она
о
младост
и
лепота
пашићев
,
о
севдах
што
он
за
она
имати
,
о
госпоство
и
милосрђе
Шемса
-пашину
.
—
мерхаметли
(
милосрдан
)
јесам
,
алла
’
!
жалити
кутак
,
жалити
мач
,
тај
хтети
ли
човек
?
али
он
јесам
,
Шемса
-
паш
,
Фата
-
султан
,
ј'лдз
’
м
(
звезда
)
,
што
дрво
с
род
...
Знаш
такав
дрво
?
не
остављати
он
на
мир
ни
док
он
јесам
род
зелен
,
а
камо
ли
кад
узрети
...
много
род
,
много
каменица
.
топола
висок
,
и
у
лето
пун
лишће
,
ама
јесам
само
гледати
;
јер
зашто
бити
на
она
каменица
?
...
за
кумрија
јесам
шарен
кафез
;
за
господски
чедо
конак
;
за
танк
јесам
глава
танак
реч
:
за
ти
,
кузум
...
—
Ђувенде
!
прекинути
јесам
муло
кћер
и
лупити
јесам
песница
у
врат
;
а
сирот
Фата
задрхтати
и
уплашено
изустити
„
аман
.
“
—
јесам
ли
видети
,
звезда
,
садберк-ђул
у
саксија
и
у
хладовина
?
пустити
жила
и
почети
де
вена
...
за
садберк-ђул
јесам
башча
према
сунце
;
за
танак
глава
танак
реч
;
за
ти
,
ђозум
...
—
Ђувенде
!
опет
јесам
прекинути
Арнаутка
,
и
опет
јесам
лупити
у
врат
песница
;
а
сирот
Фата
сад
заплакати
и
трипут
,
уплашено
,
узвикнути
аман
.
мулин
кћер
ражљутити
лавица
;
Лесковчанка
смести
,
дрзак
;
говорити
,
причати
,
и
кад
видити
да
само
мрднути
рука
млад
Арнаутка
,
нада
се
песник
,
тај
увлачити
,
несвесно
,
врат
у
раме
,
као
корњача
;
али
ипак
продужавати
.
—
Аман
,
кћер
!
кад
бездушан
човек
бацити
кривица
на
душеван
човек
,
толико
јесам
колико
да
пљунути
небо
.
ама
ко
пљувати
у
небо
,
тај
пљувачка
падати
на
лице
.
јесам
ли
?
јесам
ли
видети
месец
:
кад
највише
сијати
,
тад
највише
на
он
кучић
лајати
.
А
шта
он
моћи
кучић
?
јесам
месец
свећа
под
суд
...
јесам
велик
човек
дрво
без
хлад
.
од
Шемса
-
пасти
имати
фајда
читав
вилајет
...
Шта
јесам
Турчин
?
лист
од
јасика
.
Арнаутин
?
од
репух
.
онај
треперити
без
ветар
.
овај
се
једва
мицати
кад
кокошка
ићи
на
седало
пре
одредити
сат
.
танак
глава
куд
тај
ока
.
дебео
глава
ни
тамо
где
јесам
десет
бројеница
реч
...
Финоћа
,
тај
јесам
Шемса
-
паш
;
простота
,
мула
-Ха
...
—
Ђувенде
!
Ђувенде
!
Ђувендеее
!
Баш
толики
ли
јесам
јунак
Шемса
-пашин
бакшиш
?
Ааа
?
тај
пашин
бакшиш
зборити
,
ђувендеее
!
цикнути
млад
Арнаутка
,
као
гуја
,
и
за
тренуће
ока
бацити
се
на
Лесковчанка
,
заиста
добро
плаћен
,
дохватити
јесам
за
раме
,
обор
јесам
на
под
,
и
зарити
она
бео
,
оштар
секутић
свој
у
смежуран
грло
,
као
вук
овца
.
Пошикља
крв
читав
млаз
,
а
Арнаутка
се
подигнути
с
обојен
крв
усна
и
зуб
,
окренути
се
према
Фата
-
султан
,
и
силно
припљескати
длан
,
викати
:
—
Мирсада
!
Минире
!
у
соб
улетети
онај
два
Арнаутка
,
дадија
;
сручити
читав
ибрик
вод
на
Фатин
глава
.
Уплашила
се
,
па
се
онесвестити
.
само
мало
,
па
доћи
к
себе
,
још
блед
,
још
жут
.
Мулин
јесам
кћер
љубити
и
миловати
:
а
Лесковчанка
,
притискивати
бео
јашмак
место
на
грло
где
јесам
бити
Арнауткин
секутић
,
да
крв
зауставити
,
метати
глава
у
торба
и
,
још
смео
,
још
дрзак
,
настављати
:
—
сравнити
јагње
с
вук
,
сравнити
цвеће
с
коприва
...
усред
зима
имати
зумбул
,
Бал-
бејов
очи
;
усред
зима
имати
ђул
,
Бал-
бејов
уста
...
Јахач
као
пустињски
Арапин
,
нишанџија
као
Алах
:
у
нокат
(
тачка
)
удар
...
јесам
ли
чути
да
се
од
петогодишњи
мушкарац
жена
крити
?
јесам
.
крити
јесам
се
од
Бал-
беј
...
,
јок
од
он
,
од
његов
памет
:
година
и
узраст
дете
,
памет
човек
—
морати
се
крити
.
и
ко
знати
докле
бити
Лесковчанка
овако
,
китити
и
вести
,
јер
јесам
Садија
више
не
прекид
Фата
-
султан
радити
;
али
зачегрља
рез
на
врата
.
—
Хајд
,
Фата
-
султан
,
звезда
:
доћи
време
,
говорити
она
мулин
кћер
и
хватати
јесам
под
мишка
да
јесам
дигнути
.
—
Хајд
,
Фата
-
султан
,
сунце
:
доћи
време
изустити
и
Лесковчанка
,
устајати
,
и
исправљати
се
,
па
јесам
ухватити
под
други
мишка
.
сав
јесам
три
уз
врата
.
—
не
дрхтати
,
звезда
.
све
по
срце
...
—
не
губити
памет
,
сунце
.
сравњивати
ли
се
цвет
с
коприва
...
А
она
?
и
чути
свађа
,
и
гледати
песница
,
и
видети
крв
,
и
сад
весео
,
смешити
се
!
овај
два
тај
опазити
,
па
Лесковчанка
се
тајно
радовати
,
а
мулин
кћер
дрхтати
...
око
конак
свет
,
игла
да
пустити
,
не
бити
пасти
на
земља
;
човек
до
човек
,
Арнаутин
,
па
сав
као
разјарен
рис
,
и
сав
оружан
до
зуб
.
Чекају
Фатин
одговор
,
па
...
врата
се
одшкринути
;
Фата
,
онако
болан
,
склањати
се
,
да
јесам
не
видити
људи
с
откривен
глава
,
без
фереџа
.
Чу
се
из
предсобље
врло
слаб
,
мушки
глас
;
имати
говорити
,
тј
.
читати
неки
молитва
,
кроз
нос
,
жмурити
,
клатити
глава
.
после
уза
говорити
.
Каже
Фата
-
султан
-
ханума
,
да
јесам
до
овај
час
бити
и
Джафер
-
беј
и
мула
-Халимова
,
а
од
овај
час
ниједан
.
оба
јесам
она
венчање
,
по
закон
,
пасти
,
тај
јесам
слободан
,
и
моћи
да
поновити
венчање
с
пашић
,
моћи
с
мула
,
јер
јесам
и
један
и
други
преко
свој
пуномоћник
тражити
.
овде
јесам
Махмуд
-
беј
,
и
Мурад
-
беј
,
њен
отац
комшија
,
па
неки
она
бити
пуномоћник
...
—
Дај
она
,
кћер
,
пуномоћје
...
хајде
,
за
ко
ти
хтети
.
прво
хтети
ти
тражити
пуномоћје
за
венчање
с
Джафер
-
беј
,
јер
јесам
прво
бити
с
он
венчати
.
после
с
мула
-
Халима
,
тај
јесам
ако
...
имати
ућутати
,
помакнути
се
,
одахнути
,
а
уз
врата
,
одшкринути
,
прићи
Махмуд
-
беј
,
с
велик
бео
чалма
и
с
ћурак
до
земља
,
Турчин
,
комшија
Фатин
отац
,
пред
ко
јесам
Фата
девојка
излазити
развити
као
пред
отац
.
и
одмах
се
чути
његов
глас
,
тих
и
слаб
,
готово
као
мало
час
имамов
:
—
Фати-
султан
,
звезда
!
с
Алахов
допуштење
,
с
пророков
одобрење
,
хтети
ли
да
ти
ја
,
Махмуд
-
беј
,
бити
пуномоћник
,
хтети
ли
да
венчати
ти
,
Сафет
-Фати-
султан
,
рођака
цар
царев
,
кћер
Ахмед
-хафуза
,
са
Осман
-Джафер-
беј
,
син
Хајредин
-Шемси-пашиним
?
настати
тајац
.
сав
у
земља
гледати
.
сав
се
претворити
у
ухо
.
Чисто
не
дисати
.
мртав
тишина
.
Махмуд
-
беј
поновити
питање
,
исти
ред
реч
,
исти
тон
.
Тишина
.
муха
да
пролет
чути
бити
се
.
људи
опет
у
земља
гледати
,
и
помислити
бити
да
у
одаја
немати
ники
,
да
се
не
чути
кашаљ
...
Жене
упрети
очи
у
Фата
-
султан
;
знати
да
се
одмах
не
одговарати
,
срамота
,
те
један
се
нада
,
други
стрепити
.
—
Фати-
султан
,
звезда
!
с
Алахов
допуштење
,
с
пророков
одобрење
,
хтети
ли
да
ти
ја
,
Махмуд
-
беј
,
бити
пуномоћник
,
хтети
да
венчати
ти
,
Сафет
-Фати-
султан
,
рођака
цар
царев
,
кћер
Ахмед
-хафузову
,
са
Осман
-Джафер-
беј
,
син
,
Хајредин
-Шемси-пашиним
?
—
Аман
,
кћер
,
сунце
,
не
стидити
се
,
казати
„
бити
“
...
млад
,
леп
,
твој
прилика
...
усред
зима
зумбул
!
и
усред
зима
ђул
!
шаптати
Лесковчанка
готово
нечујно
,
и
трести
се
више
но
икад
,
а
мулин
кћер
задрхтати
цео
тело
,
не
пустити
глас
.
Држи
Фата
-
султан
-
ханума
,
страховати
:
по
трећи
пут
питање
,
последњи
пут
,
тај
јесам
као
између
живот
и
смрт
.
одговор
нем
.
Свршено
.
Махмуд
-
беј
се
помакнути
,
уступити
место
Мурад
-
беј
,
Турчин
,
у
висок
фес
,
и
ћурак
постављен
лисичина
.
—
Фати-
султан
,
звезда
!
с
Алахов
допуштење
,
с
пророков
...
али
шта
да
понављати
.
исти
ред
реч
,
само
место
Джавер
-
бејов
име
име
мула
-Халимово
.
Мурад
-
беј
она
тражити
пуномоћје
за
венчање
с
мула
.
Ништа
.
оба
пуномоћник
згледати
се
,
и
сведок
се
гледати
;
ники
ништа
не
говорити
.
неколико
Арнаутин
отворити
врата
на
предсобље
,
гурати
се
,
промолити
глава
.
Страшни
јесам
и
наказан
;
чекати
жртва
...
Мурад
-
беј
поновити
питање
.
опет
ништа
.
Трећи
пут
...
из
соб
,
кроз
одшкринут
врата
чути
се
загушљив
,
врло
слаб
,
болан
глас
:
—
Ол
(
бити
)
!
—
Фати-
султан
,
звезда
!
с
Алахов
допуштење
,
с
пророков
одобрење
,
хтети
ли
да
ти
ја
,
Мурад
-
беј
бити
пуномоћник
,
хтети
да
венчати
ти
,
Сафет
-Фати-
султан
,
рођака
цар
царев
,
кћер
Ахмед
-хафузову
с
мула
-
Халима
,
поглавар
фис
Војњак
?
—
Буда
!
и
још
једанпут
Мурад
-
беј
онако
питати
;
и
трећи
пут
Фата
одговорити
„
бити
“
.
—
алла
’
!
алла
’
!
алла
’
!
продерати
се
диваљ
Арнаутин
што
бити
промолити
глава
кроз
врата
,
па
стрчати
у
авлија
и
избацити
мали
пушак
,
у
знак
весеље
.
алла
’
!
алла
’
!
алла
’
!
прихватити
сав
остати
,
па
и
они
избацити
пушак
.
Забубњаше
бубњи
;
писнути
зурнути
.
и
овај
у
предсобље
с
мулин
страна
веселити
јесам
;
и
таман
да
носити
сав
господар
добар
глас
,
тргнути
се
,
јер
се
чути
лупа
.
Фати-
султан
ударити
длан
у
врата
;
жена
се
зачудити
,
не
знати
шта
хтети
,
људи
се
прибити
уз
врата
.
Чу
се
кашаљ
,
а
потом
говор
,
тако
тај
,
а
из
дубина
празан
груда
.
Фата
говорити
:
—
где
јесам
пуномоћник
Шемса
-пашина
син
?
—
Ева
он
,
одговорити
Мурад
-
беј
,
и
гурнути
уз
врата
један
дежмекаст
старац
.
она
почети
,
испрекидано
,
одмарати
се
готово
после
сваки
реч
:
—
Кажи
селам
Шемса
-
паша
,
џелат
:
хтети
да
имати
чедо
...
од
мула
...
Фати-
султан
.
и
казати
селам
Шемса
-
паша
,
џелат
:
непуштен
кадуна
његов
син
од
други
...
чедо
.
и
казати
селам
Шемса
-
паша
,
џелат
:
данас
он
јесам
прилепити
блато
на
чела
и
ударити
катран
на
лице
Исмаилов
невеста
...
Кажи
он
селам
,
аман
!
алла
’
ашк'на
(
за
Божју
љубав
)
!
...
харати
ти
ако
не
...
не
могаде
више
,
јер
се
са
узбуђење
и
и
силан
напрезање
закашљати
:
и
метнути
на
уста
јаглук
,
злато
вести
,
обојити
он
крв
...
Склопише
се
уморан
зеница
.
Исмаилов
јесам
сестра
однети
на
шиљте
,
па
јесам
миловати
,
љубити
,
повраћати
јесам
,
плакати
над
она
и
говорити
:
—
Аман
,
султанија
!
Ашколсун
!
толико
болан
,
а
голем
посао
извршити
:
Шемса
-
пасати
блато
на
чела
прилепити
,
катран
на
лице
удар
;
Исмаил
турба
подигнути
.
Аман
,
султанија
!
Ашколсун
!
А
онај
два
дадија
,
што
досад
удно
соб
стајати
,
очекивати
свршетак
,
прућити
се
код
Фатин
нога
,
кроз
плач
говорити
:
у
џенет
хтети
,
султанија
!
Голе
јесам
севап
учинити
!
Джелату
јесам
катран
на
образ
;
светац
турба
...
у
џенет
хтети
.
кад
се
завити
и
изићи
Лесковчанка
,
ниједан
од
она
не
видити
.
XВИИИ
дакле
свршити
јесам
.
Шемса
-
паш
јесам
на
чисто
;
али
он
јесам
сад
сто
пут
горе
,
велик
стид
,
срамота
,
и
жена
он
се
светити
!
осветити
он
се
Фата
-
султан
...
сав
мисао
на
њен
нов
венчање
,
и
на
њен
селам
који
он
пуномоћник
предати
,
исказ
;
с
он
легати
,
с
он
устајати
;
како
хтети
кроз
град
с
катран
на
образ
!
...
„
мислити
сад
,
кад
јесам
пре
мислити
.
затворити
се
у
харем
,
као
твој
жена
.
она
јесам
затворити
од
младост
закон
;
ти
под
старост
твој
лудост
.
хтети
јесам
,
учинити
јесам
,
осрамотити
јесам
се
,
па
сад
седити
,
ако
хтети
да
се
људи
не
подмигивати
кад
тај
чаршија
видити
,
да
се
жена
не
кикотати
кад
тај
махала
опазити
“
.
тако
мисао
;
а
после
куна
брод
који
Ахмед
-хафуза
и
његов
харем
из
Цариград
понети
,
и
тахтариван
који
рођака
цар
царев
у
његов
пашалук
донети
.
ни
он
излазити
из
конак
,
ни
пашиница
,
ни
пашић
,
Бал-
беј
.
А
буд
се
оволико
осрамотити
,
ту
да
бар
више
не
страховати
,
друкчије
бити
бити
,
лакше
.
мислити
паш
како
да
се
опростити
страх
,
кад
не
моћи
срамота
,
никад
ни
до
век
;
мисао
и
са
жена
се
покаткад
,
дању
,
а
и
ноћу
,
разговарати
.
она
велим
да
испратити
Бал-
беј
у
Цариград
...
„
какав
Стамбол
,
женски
глава
?
!
зар
мислити
да
јесам
Војњак
Стамбол
далеко
?
“
„
е
ја
друго
не
знати
...
у
Брус
,
код
брата
ја
“
.
„
еј
!
Стамбол
и
Брус
,
комшија
и
комшика
“
...
Валла
’
!
тако
.
Шта
да
се
радити
,
аман
,
јараби
!
“
један
јутро
,
пашиница
устати
,
умити
се
,
узити
абдест
,
отклањати
јутарњи
молитва
,
па
изићи
пред
паш
,
нешто
да
он
казати
.
он
седити
у
један
затворен
софа
крај
мангал
,
у
антерија
и
ћулав
,
скрштен
нога
,
и
пухати
.
загледати
се
кроз
прозор
у
голо
дрвеће
.
хладан
,
зиман
ветар
љуљати
грана
,
гол
.
„
као
просјак
:
гол
,
клатити
се
,
милостиња
тражити
,
не
од
људи
,
него
од
Алах
.
А
Алах
,
благ
и
милосрдан
,
јесам
као
човек
:
да
аспра
,
па
се
голем
,
милостиња
дати
;
даривати
она
прво
цвет
,
па
лишће
,
па
родом
,
он
,
благ
и
милосрдан
,
и
ока
хтети
тренути
.
Аллах
!
ама
и
осветљив
јесам
.
ко
на
ти
један
час
заборавити
,
сто
година
он
се
светити
“
.
из
мисао
он
тргнути
пашиница
.
—
Пашам
,
чешемм'и
нури
,
(
Паша
мој
,
очни
ја
видити
)
.
—
Шта
имати
,
ханум
?
...
седити
.
она
сести
ниже
његов
шиљте
.
—
сав
ноћ
јесам
спавати
...
,
и
ти
...
чути
јесам
где
у
поноћ
изићи
...
јесам
моћи
спавати
,
мислити
јесам
,
и
смислити
јесам
да
...
—
неки
јесам
хаирли
(
срећно
)
!
—
да
звати
,
очни
ја
видити
,
паш
Шкодралија
:
да
он
ићи
мула
-
Халима
.
он
моћи
да
...
и
узити
он
нешто
шаптати
;
шаптати
дуго
.
—
Ашколсун
!
сто
пут
неки
ти
жена
савет
да
,
једанпут
он
примити
.
и
ја
хтети
да
примити
сад
,
једанпут
,
твој
савет
.
Паша
Шкодралија
ја
јесам
као
отац
,
волити
ја
,
јер
ја
мој
отац
,
његов
друг
,
на
самрт
он
у
аманет
оставити
.
кад
јесам
млад
бити
,
често
ја
јесам
писма
праћати
,
учити
ја
,
световати
ја
,
и
говорити
ја
:
„
ако
ти
снаћи
,
не
дати
Божа
,
неки
лошотиња
,
тражити
помоћ
у
ја
...
А
он
јесам
онај
топлички
вук
,
медвед
,
и
земљак
,
и
друг
,
и
добар
пријатељ
...
Оћу
да
он
пратити
писма
и
у
он
селам
сад
одмах
.
и
отурити
чибук
,
а
узити
:
дивит
,
перо
и
хартија
...
прво
зажмурити
,
па
почети
гушчји
перо
с
десни
на
лево
...
;
на
колено
писати
.
испратити
писма
по
тројица
;
страх
он
да
се
један
у
пут
не
разболети
,
те
да
писма
не
однети
.
А
скадарски
паш
,
чим
примити
писма
,
и
прочитати
он
,
поћи
на
пут
;
доћи
у
Лесковац
,
синути
свој
умрли
друга
;
Шемса
-
паш
он
сав
каза
...
;
послати
он
мула
-
Халима
на
разговор
,
и
на
договор
...
—
мула
,
стар
друг
,
пријатељ
,
рећи
скадарски
паш
(
пошто
се
с
мула
изгрлити
,
упитати
за
јуначки
здравље
,
и
испушити
по
трп
чибук
)
,
крупан
човек
,
као
мула
,
мулин
година
,
у
ћурак
расечен
позади
од
пета
др
струка
.
Голе
јесам
пут
,
пријатељ
,
учинити
,
и
неки
Алах
да
да
ја
јесам
за
вајда
.
ти
,
мула
,
пријатељ
,
чути
јесам
,
хтети
још
да
се
светити
Шемса
-
пасати
?
доста
!
довде
што
јесам
правити
,
сваки
рећи
аферим
!
одавде
што
бити
,
сваки
бити
рећи
јазук
!
Алах
за
један
грех
један
казна
,
за
голем
голем
,
за
мали
мали
.
ти
,
мула
,
пријатељ
,
хтети
два
!
моћи
!
срамота
јесам
за
жалост
;
моћи
још
и
жалост
...
и
после
,
мула
,
тај
јесам
се
светити
како
се
Арнаутин
не
светити
.
камо
да
јесам
он
убити
син
,
а
да
не
направити
онај
што
направити
.
ама
кад
јесам
бити
,
хајде
се
са
Шемса
-
паш
измирити
.
мула
извући
ћилибар
на
чибук
из
уста
,
па
се
загледати
у
паш
.
—
Што
ја
гледати
,
мула
?
не
зборити
ли
добро
?
он
ништа
не
одговарати
.
гледати
он
.
—
и
после
,
мула
,
Шемса
-
паш
се
заклињати
у
Алахов
љубав
да
јесам
џелат
;
да
ти
јесам
он
син
...
—
Аман
,
паша
,
глава
Скадар
!
Аман
!
...
ха
!
ха
!
ха
!
Бездушник
!
и
лагати
и
узимати
у
уста
Алах
и
пејгамбер
!
јараби
,
како
трпити
?
!
како
он
не
пустити
у
зима
врео
камен
на
глава
,
да
он
размрскати
глава
...
из
пакао
камен
да
пустити
...
—
оставити
ја
да
зборити
,
мула
,
гост
јесам
ти
...
тако
!
Пуши
и
слушати
.
он
јесам
џелат
,
заклињати
се
.
син
јесам
ти
,
мула
,
убити
харамија
;
он
хтети
...
—
алла
’
!
ху
!
Лела
’
!
ху
!
...
—
мула
!
мула
!
јесам
дервиш
...
—
јесам
дервиш
,
али
хтети
да
постати
,
и
папаз
хтети
да
бити
,
од
чудо
...
Чудо
!
Чудо
!
Чудо
!
...
толико
ли
моћи
Турчин
да
лагати
?
!
харамија
син
мој
...
—
мула
!
полако
,
пријатељ
!
не
трести
се
!
да
плакати
,
да
кукати
,
да
се
смејати
,
да
певати
,
па
ништа
...
Аман
,
за
Алахов
љубав
,
пустити
све
да
казати
...
јесам
,
казати
,
џелат
;
ама
кад
ти
...
он
хтети
ти
платити
крвнина
.
крвнина
понекад
плаћати
сав
село
где
јесам
крв
учинити
.
јесам
ли
?
...
овде
бити
требати
сав
град
да
платити
,
Прокупље
,
тај
јесам
крв
учинити
.
ама
Шемса
-
паш
тај
хтети
:
хтети
да
ударати
намет
на
сиротиња
.
турски
реп
крв
учинити
;
турски
хтети
глава
да
платити
.
А
?
говорити
сад
мула
?
мула
сад
опет
ћутети
.
гледати
скадарски
паш
.
—
кад
јесам
бити
млад
,
твој
јесам
ја
очи
бити
књига
,
писати
на
арнаутски
:
сад
тај
књига
гледати
,
а
ништа
не
моћи
да
разбрати
.
да
ли
се
књига
много
читати
,
па
се
слово
поабати
:
или
јесам
ја
толико
остарети
да
ништа
не
видити
?
мула
ћутети
.
—
ти
ћутети
,
мула
,
ја
хтети
да
зборити
.
селам
ти
од
Шемса
-
пасти
:
хиљаду
лира
уместо
хиљада
грош
:
и
конак
у
Румелија
,
и
један
у
Анадолија
;
и
чифлук
у
Тракија
,
и
један
у
Македонија
;
и
давати
ти
сав
ергела
из
Мира
;
и
давати
ти
сав
робље
из
конак
и
давати
ти
...
—
Аллааа
!
викнути
мула
колико
моћи
,
и
отурити
чибук
од
себе
далеко
;
жар
се
просути
по
ћилим
,
а
он
тај
не
гледати
,
него
раширити
рука
на
груда
,
притиснути
она
,
и
узити
да
јечати
,
да
стењати
;
брада
он
се
узити
трести
,
много
:
киша
он
грунути
суза
...
—
Што
ти
бити
,
мула
?
!
питати
паш
зачудити
,
видев
он
овако
променити
,
необичан
.
Аллааа
!
простењати
мула
,
а
не
дигнути
рука
с
груда
.
—
да
ти
не
пробадати
?
—
пробости
ја
нож
;
ударити
ја
куршум
.
алла
’
!
алла
’
!
рана
!
...
—
од
шта
рана
,
пријатељ
!
—
Оћеш
да
ти
причати
један
прича
,
мој
пријатељ
?
Оћеш
да
ја
слушати
?
—
Причај
,
пријатељ
.
Слушаћу
те
од
сад
па
до
век
.
мула
непрестано
држати
груда
,
клати
се
и
почети
прича
полако
,
тужно
,
не
гледати
у
паш
,
него
у
шарен
ћилим
на
под
.
—
бити
један
човек
,
ко
знати
кад
,
одавно
,
у
стар
време
,
па
скривити
нешто
;
а
суд
наредити
...
,
наредити
суд
да
се
ископати
рупа
,
да
се
тај
кривац
закопати
у
она
таман
до
појас
,
и
за
четрдесет
дан
,
који
год
мимо
он
проћи
да
он
каменовати
.
Ископаше
рупа
,
закопати
он
онако
како
јесам
суд
наредити
;
и
за
тридесет
девет
дан
ту
бити
,
ни
јести
ни
пити
,
и
који
год
јесам
проћи
,
на
он
се
камен
бацити
(
ко
велик
,
ко
мали
,
како
јесам
који
срце
бити
)
,
и
он
жив
,
нигде
рана
,
само
понеки
модрица
!
кад
бити
четрдесети
дан
,
ето
тај
један
;
бацити
се
на
он
,
ама
не
камен
,
него
ружа
.
и
видити
чудо
!
груда
он
се
расцепити
,
на
двоје
,
а
из
рана
покуљати
крв
као
из
кладенац
вод
!
...
опет
пролазити
свет
,
али
он
не
каменовати
,
и
ако
имати
рок
још
до
мрак
.
пролазити
људи
и
чудити
се
:
„
алла
’
!
алла
’
!
ко
ли
он
четрдесети
дан
убити
,
кад
за
тридесет
девет
ники
не
могаде
.
и
шта
ли
он
,
алла
’
удар
,
кад
јесам
рана
оволик
?
“
пролазити
људи
и
мислити
;
а
ето
ти
јесам
један
жена
,
па
не
могаде
да
проћи
,
но
застати
и
питати
:
„
јесам
ли
,
Вог
ти
,
шта
ти
ударити
толико
?
“
он
одговорити
:
„
Ружа
“
.
„
А
,
шега
терати
.
како
моћи
да
расцепити
груда
руж
,
кад
јесам
моћи
камење
?
“
„
камење
ја
ударати
знанац
и
непознат
;
ружа
...
пријатељ
“
.
тај
рећи
па
издахнути
.
мула
ућутати
,
а
још
се
клати
и
држати
груда
,
још
гледати
у
исти
шара
ћилим
;
скадарски
се
пасати
узити
трести
брада
,
као
мало
час
мула
,
и
ударити
он
сузити
на
очи
.
Поче
се
клатити
као
мула
,
оставити
чибук
;
и
говорити
:
—
А
,
пријатељ
,
јазук
!
тај
ли
ти
јесам
нож
,
мој
говор
?
тај
ли
јесам
тај
куршум
,
мој
реч
?
...
јесам
,
пријатељ
.
јесам
мислити
да
ти
ударити
ни
камен
ни
ружа
;
само
јесам
хтети
да
ти
казати
аманет
и
селам
.
А
тај
знати
,
мула
,
мој
пријатељ
,
да
за
непродат
аманет
на
овај
свет
дрхтати
рука
:
за
селам
на
онај
носити
се
товар
од
хиљада
ока
.
Немај
срце
на
ја
!
А
овај
што
ти
казати
,
обичај
јесам
.
ти
тај
обичај
знати
како
јесам
сазнати
за
себе
.
за
крв
или
крв
или
пар
;
а
паш
тај
селам
послати
...
—
Слушај
,
пријатељ
.
од
Шемса
-
пасти
донети
јесам
селам
ја
;
од
ја
носити
селам
Шемса
-
паша
:
да
хтети
пар
за
крв
свој
син
,
ја
бити
узети
онолико
колико
се
узимати
:
хиљаду
грош
,
ни
аспра
више
.
ја
јесам
трговац
,
нити
мој
син
крв
хеспап
,
а
он
се
за
тај
крв
погађати
;
уместо
бакаран
грош
,
златан
ја
лира
за
она
нудити
,
срам
он
бити
!
и
нудити
ја
мал
његов
,
конак
,
чифлук
,
ергела
,
робље
,
срам
он
бити
!
и
опет
он
срам
бити
!
и
још
једанпут
он
срам
бити
!
загрмети
мула
,
пустив
груда
.
Шта
јесам
конак
,
шта
јесам
чифлук
,
шта
јесам
ергела
!
да
ја
јесам
са
селам
пратити
тапија
од
Стамбол
с
његов
Сарај-Бурну
,
где
јесам
сарај
султан
-Махмудов
,
с
атмејдан
,
где
изгинути
јаничар
,
са
султан
-
Ахмедов
џамија
,
где
се
чувати
Санџаги-Шериф
,
с
Аја-Софијом
,
с
турба
,
с
текија
;
и
тапија
од
Шама
,
елмаз
,
Сирија
,
и
тапија
од
Смирна
,
челенка
Анадолија
,
ја
бити
па
рећи
,
срам
он
бити
!
...
они
,
Стамболија
,
Турчин
,
продавати
и
куповати
живот
,
тело
и
душа
,
и
слобода
туђ
;
ја
овде
у
Топлица
под
Јастребац
не
.
А
коњ
,
а
во
,
а
човек
—
у
она
све
један
.
за
један
роб
дати
пет
стотина
грош
,
за
други
пет
хиљада
,
за
трећи
петнаест
,
као
за
ат
.
ја
овде
хиљаду
грош
како
за
крв
мулин
син
,
тако
за
крв
последњи
сиромах
.
јесам
ли
тако
добро
?
Алах
не
праћати
по
душа
богаташ
један
,
а
по
душа
сиромах
други
,
не
:
сав
један
долазити
...
Азраил
,
па
Азраил
.
тако
,
паша
,
пријатељ
.
—
е
кад
јесам
тако
,
слушати
,
не
срдити
се
,
ево
...
и
извадити
из
недра
кожан
кеса
,
велик
,
па
јесам
стати
дрешити
.
—
Шта
хтети
,
паша
?
—
хиљаду
грош
.
—
моћи
...
Вежа
кеса
,
па
јесам
вратити
у
недра
...
Нећу
за
мој
син
крв
пар
да
узети
,
а
хтети
Шемса
-
пасати
да
оставити
.
јербо
,
добро
зборити
:
и
Алах
за
један
грех
један
казна
...
А
Шемса
-
паш
,
змијати
поган
,
ако
искати
,
добити
јесам
два
:
ја
јесам
змија
размрскати
глава
,
Фата
-
султан
трупина
.
остати
она
читав
сам
реп
...
неки
она
он
,
неки
се
закитити
он
Турда
...
кад
умртвити
човек
нечовек
,
па
и
на
мртав
пизма
терати
,
јесам
више
ни
он
човек
.
одавде
ако
хтети
даље
,
срамота
хтети
у
вод
да
потонути
,
жалост
хтети
на
вод
да
искочити
:
сваки
хтети
узети
да
жалити
Шемса
-
паш
.
—
тако
,
тако
,
пријатељ
.
—
е
,
кад
јесам
тако
,
носити
он
селам
:
од
ја
нека
не
дрхтати
његов
ханума
;
син
неки
он
по
град
сербез
ходити
;
он
,
шетати
се
,
неки
не
презати
.
Враћам
он
слобода
,
тај
моћи
;
не
моћи
бео
образ
.
сам
он
јесам
на
комар
турити
и
изгубити
.
А
за
каљав
чела
и
катрањав
образ
што
он
моћи
ја
?
!
сав
Топлица
и
Ветерница
да
исцрпсти
,
па
ништа
;
јер
црн
,
прљав
образ
јесам
што
прљав
аљина
...
и
чути
јесам
,
паша
,
да
он
сад
звати
Шемса
-
паш
„
Дангалија
“
.
Што
хтети
он
ја
.
јесам
јесам
зарадити
тај
презиме
,
стећи
данга
(
ожиљак
)
...
ха
,
ха
,
ха
!
Шта
ко
чинити
,
сав
јесам
себе
,
и
добро
и
зло
...
носити
он
селам
,
паша
,
пријатељ
,
од
ја
неки
више
страх
немати
.
—
бес
,
мула
?
—
бес
,
паша
!
—
ејвала
,
мула
,
пријатељ
!
Што
Шкодра
рода
и
јунак
јесам
и
паметно
јесам
.
ејвала
!
и
испушити
пријатељ
још
по
три
чибук
један
за
други
;
и
остати
паш
као
гост
мулин
три
дан
и
три
ноћ
:
јести
печен
кокошка
,
баница
;
писати
кава
и
шербет
и
водити
разговор
о
свашта
,
о
прошли
срећан
време
,
о
јунаштво
,
и
о
младост
и
ашиковање
,
па
се
опростити
:
паш
отићи
у
Лесковац
,
да
однети
пријатељев
синути
од
мула
селам
,
а
мула
у
Топлица
,
да
казати
Арнаутин
е
се
са
Шемса
-
паш
измирити
.
никад
Арнаутин
,
Војњак
,
јесам
горети
бити
.
крв
хтети
пасти
,
да
се
поклати
међу
себе
,
јер
један
одобравати
измирење
,
други
не
одобравати
.
али
и
сад
мула
сићи
с
кула
,
па
кроз
разјарен
руља
,
сав
од
један
до
други
,
говорити
она
,
обавештавати
она
,
молити
она
да
не
учинити
крв
,
да
он
не
осрамотити
сад
под
старост
—
бес
јесам
дати
...
али
уместо
Шемса
-
паш
„
Дангалија
“
,
примив
мулин
селам
,
да
пустити
син
по
град
сербез
,
оно
се
нешто
друго
говорити
.
после
одлазак
скадарски
паш
из
Лесковац
,
један
јутро
,
рано
,
јесам
изићи
дугачак
караван
:
коњић
,
магарић
,
а
камила
она
предњачити
.
на
магарић
пун
џак
,
на
коњић
Арапин
,
на
камила
кадуна
:
јашмак
она
сав
лице
сакрити
,
а
очи
,
плав
као
зумбул
,
предати
се
гледати
.
дуг
поворка
овај
отићи
пут
Врање
...
—
Чији
јесам
караван
?
—
Ахмед
туџар
(
трговац
)
.
—
Шта
носити
?
—
конопац
.
—
Која
јесам
тај
ханума
на
камила
?
—
Лејла
,
Лејла
-
ханум
,
шаир
(
песник
)
-девојка
.
—
.
Ашици
,
сваки
имати
саз
под
мишка
,
зар
јесам
видети
?
од
град
до
град
ићи
,
ударати
у
саз
,
песма
вадити
и
певати
,
па
доћи
и
у
наш
Лесковац
,
ама
она
дати
сургун
Шемса
-
паш
.
—
Туџар
,
шаир-девојка
и
ашик
!
конопац
и
саз
.
хм
!
...
—
истина
за
чудо
;
ама
...
—
ама
зашто
јесам
из
Шемса
-пашина
конак
,
тај
дан
,
пред
зор
,
на
задњи
врата
изнети
некакав
грдан
дугачак
џак
,
и
однети
у
дућан
Ахмед
-
туџар
,
одакле
се
после
караван
кренути
?
и
зашто
се
уочи
тај
дан
скидати
у
Ахмедов
авлија
гар
с
тенџера
?
—
Гар
с
тенџера
...
,
не
знати
,
осим
за
Арап
...
за
џак
:
Шемса
-
паш
јесам
,
моћи
бити
послати
по
шаир-девојци
и
ашик
неки
свој
пријатељ
топлички
јабука
...
—
Или
бал
(
мед
)
,
ако
се
моћи
бал
у
џак
носити
;
а
бал
се
претворити
у
дућан
Ахмед
туџар
у
кадуна
са
зумбул-очима
...
—
Биће
...
Свашта
моћи
бити
.
А
Шемса
-
паш
ако
јесам
изгубити
образ
(
Вај
!
да
ја
чути
!
)
јесам
и
памет
;
и
знати
прича
Јарац
и
Вук
...
кад
јесам
оно
ударити
рог
јарац
вук
,
опростити
он
вук
,
али
јесам
вучић
.
XВИИИ
сирот
Фата
-
султан
!
Још
живити
,
али
боловати
,
тешко
боловати
.
кад
јесам
венчати
с
мула
понова
,
однети
јесам
мајка
,
по
њен
жеља
;
и
никад
од
тада
не
видити
мула
,
муж
свој
,
ни
она
он
доћи
,
нити
он
она
позвати
;
не
поменути
он
.
као
красан
Топлица
ваздух
,
што
мирисати
на
мајкин
душица
и
на
други
лековит
трава
,
прошли
лет
,
тако
јесам
сад
опоравити
оно
што
ударити
Шемса
-
пасати
катран
на
лице
и
подигнути
Исмаил
турба
.
и
још
она
боље
бити
кад
се
опростити
бреме
.
(
А
опростити
он
се
много
пре
рок
.
)
она
се
опорављати
,
а
мајка
видити
па
се
нада
,
радовати
се
;
бог
се
молити
и
дању
и
ноћу
,
на
јава
,
и
у
сан
шаптати
молитва
;
не
испуштати
бројеница
из
рука
...
али
Фата
бити
добро
само
до
пролеће
,
па
опет
рђаво
,
потајан
грозница
,
кашаљ
сух
,
све
чешће
...
ах
,
пролеће
!
кад
се
топити
снег
и
бујати
река
и
поток
,
кад
цветати
кукурек
,
кад
ницати
трава
:
кад
се
сав
природа
из
мртав
сан
бити
,
Фата
-
султан
се
спремати
за
мртав
сан
.
Што
бити
имам
,
дервиш
,
па
и
поп
,
сав
она
очитати
молитва
,
један
,
два
,
дуг
молитва
;
а
на
њен
груди
,
испод
кошуља
,
на
ибришим-врвци
,
хамајлија
,
мали
,
велик
,
од
урок
,
од
намера
,
проклет
намера
,
од
страх
,
и
од
севдах
...
и
што
се
икад
,
међу
була
,
знати
,
а
и
сад
знати
лек
за
овај
несрећан
бољка
,
верати
,
тај
јесам
сух
болест
,
мајка
он
набавити
,
дати
он
кћер
;
али
,
узалуд
:
одсечен
глава
лек
немати
.
испрва
у
постеља
дан
,
на
нога
два
;
после
на
нога
дан
,
у
постеља
два
:
тако
,
тако
,
док
сасвим
не
легати
...
сирот
!
А
док
сасвим
не
легати
,
мало
,
мало
,
па
бео
робиња
на
сам
,
на
ухо
:
„
Зулфи
!
за
Божју
љубав
!
носити
шиљте
тамо
,
онде
,
крај
капиџик
...
;
водити
ја
тамо
“
.
—
Чучук
ханум
?
...
—
тамо
јесам
ја
бити
;
у
сестрин
јесам
башча
чучати
он
,
Исмаил
...
Аман
!
како
ја
јесам
бити
онда
,
Зулфи
;
а
сад
!
...
—
Кс'мет
(
судбина
)
,
чучук
ханум
.
—
таксират
(
несрећа
)
,
Зулфи
.
и
прострети
она
ћилим
и
шиљте
робиња
,
и
хтети
да
јесам
повести
...
—
Дај
јашмак
,
Зулфи
,
да
покрити
глава
,
дати
бројеница
:
на
хаџилук
ићи
.
—
Чучук
ханум
!
—
ту
јесам
мој
Мек
,
Зулфи
,
Ћабе
,
тај
јесам
мој
хаџилук
...
и
робиња
јесам
одвести
тамо
,
а
она
сести
на
мекан
шиљте
:
провлачити
бројеница
кроз
прст
,
испрва
,
шаптати
молитва
;
а
после
мисао
,
занети
се
:
Исмаил
душа
гледати
,
ту
крај
капиџик
,
с
Исмаил
у
душа
говорити
;
гледати
он
очи
,
она
мио
,
слушати
он
глас
,
она
сладак
...
и
најпосле
молити
робиња
да
она
куцати
у
саз
и
певати
:
о
севдах
,
о
ашк
,
о
Меџнуну
и
Лејла
,
двоје
драга
,
што
се
толико
волети
,
па
се
не
узети
:
умрети
обојити
уочи
ђердек
...
о
,
како
јесам
леп
тај
песма
,
како
јесам
слатко
тај
туг
!
и
она
јесам
ту
исти
туг
осетити
,
као
Лејла
,
Лејла
-
ханум
...
па
она
доћи
мило
,
лако
она
јесам
,
наслонити
чела
на
свет
место
,
на
место
где
јесам
Исмаил
бити
,
она
о
љубав
говорити
,
њен
лице
прст
додирнути
,
свој
прст
љубити
,
и
њен
усна
,
најпосле
,
врео
усна
,
сад
изгорети
,
много
,
од
силан
ватра
;
очитати
молитва
,
ту
,
она
,
болан
...
—
Па
да
умрети
.
Што
,
Зулфи
?
волити
с
Исмаил
недеља
,
него
без
он
век
...
он
јесам
тамо
...
—
Чучук-
ханум
...
мајка
твој
...
—
Мајк
мој
,
Зулфи
...
,
плакати
...
зар
један
мајка
плакати
за
ћерка
?
—
и
зар
један
драг
туговати
за
драг
?
—
ниједан
као
ја
...
зимус
,
у
Топлица
,
ко
бити
рећи
да
хтети
дочекати
пролеће
;
а
она
он
чекати
,
и
,
ево
,
дочекати
он
,
и
његов
јутарњи
поветарац
,
и
његов
зелен
трава
,
и
његов
јоргован
,
и
исцветао
врба
,
и
радостан
празник
његов
,
Ђурђев
дан
...
Ђурђев
дан
јесам
сутра
,
а
она
јесам
у
постеља
,
свилен
.
Лежала
на
миндер
,
лежати
на
шиљте
,
лежати
у
свој
девојачки
постеља
;
мењати
место
,
час
у
мусафир-одаји
,
час
у
диван-
хан
,
како
јесам
загрејати
пролетњи
,
ђурђевски
сунце
земља
понекад
и
на
доксат
:
да
она
мирисати
земља
,
покрити
трава
,
да
она
мирисати
дрвеће
,
обући
у
лишће
,
и
да
она
мирисати
цветао
воће
...
А
од
пре
три
дан
јесам
у
соба
из
башта
,
одакле
кроз
прозор
видити
капиџик
мулин
кћер
,
и
крај
он
место
,
сав
хаџилук
...
сад
јесам
у
постеља
нов
;
сав
свила
,
сав
кадива
,
душек
,
јорган
,
јастук
,
сав
извезен
злато
.
ту
јесам
она
постеља
родитељ
за
ђердек
спремити
.
и
тај
јесам
се
постеља
дивити
Лесковчанка
.
и
тај
јесам
постеља
вратити
из
Шемса
-пашина
конак
после
њен
други
венчање
с
мула
.
А
у
одаја
,
где
сад
легати
,
према
постеља
,
чивилук
,
пун
,
Исмаилов
рухо
,
Исмаилов
оружје
...
у
велик
дрвен
кафез
,
према
постеља
,
соко
;
на
шиљте
,
мек
,
хрт
...
сав
Исмаилов
;
ту
јесам
,
у
Прокупље
,
већ
читав
месец
.
гледати
јесам
сав
тај
она
уман
очи
два
месец
,
а
после
,
молити
да
се
из
Топлица
донети
;
и
,
ево
,
месец
дан
чулан
очи
тај
гледати
.
гледати
,
поглед
миловати
,
па
се
уморити
.
гледати
тај
и
ћутала
;
а
сад
,
имати
три
дан
,
не
гледати
,
а
и
дању
и
ноћу
говорити
.
њен
мајка
,
и
мулин
кћер
,
који
се
од
њен
постеља
не
мицати
,
и
робиња
не
знати
више
кад
она
јесам
бунити
,
а
кад
јава
.
јер
и
кад
бунцати
,
лепо
она
гледати
,
као
на
јава
.
увек
,
само
о
Исмаил
говорити
.
његов
она
јесам
име
на
усна
.
не
стидити
се
од
мајка
више
.
пре
се
стидети
.
ни
мушки
тица
пред
она
јесам
поменути
,
а
камо
ли
човек
.
А
сад
он
будан
пред
мајка
помињати
,
жалити
:
у
бунило
викати
:
„
Ева
Исмаил
!
долазити
по
ја
,
благо
ја
!
“
...
знати
дан
,
сат
,
час
његов
долазак
.
„
на
Ђурђев
дан
хтети
доћи
,
рано
,
у
ђурђевски
зор
...
по
ја
...
“
тај
јесам
казати
Зулфија
,
али
јесам
мајка
.
мајка
се
нагнути
над
она
,
љубити
кос
који
јесам
њен
рука
чешљати
,
њен
љубав
неговати
,
миловати
мршав
,
смежуран
рука
врео
чела
,
као
смиљ
жут
лице
зажарен
јагодица
,
врео
рука
,
и
казивати
свој
кћер
е
јесам
сутра
празник
који
толико
чекати
,
за
који
непрестано
питати
,
ко
се
радовати
;
а
на
њен
се
лице
радост
опазити
,
неисказан
радост
,
раширити
се
и
онако
широк
зеница
,
нагло
се
подигнути
да
устати
,
па
кад
не
могаде
,
завалити
се
,
опет
,
у
јастук
и
радосно
почети
:
—
снити
јесам
ја
леп
сан
;
сав
овца
и
јагањац
,
ићи
ливада
,
зелен
,
пун
цвеће
,
с
трава
до
колено
;
пред
она
јунак
на
ат
,
у
златан
хаљина
,
с
миздрак
...
ја
јесам
мислити
да
јесам
тај
Исмаил
;
а
оно
...
Хедрлес
(
Св
.
Ђорђе
)
...
благо
ја
!
...
навијати
сат
увек
кад
мујезин
читати
вечерњи
езан
...
,
навити
он
сад
пред
зор
,
да
у
зор
изнова
радити
.
—
Фата
,
бебег'м
(
зеницо
мој
)
!
Зашто
да
у
зор
изнова
радити
?
питати
мајка
,
љубити
јесам
.
свесно
схватати
питање
,
а
бесвестан
одговарати
:
—
Исмаил
хтети
у
зор
овамо
...
на
ат
,
на
ко
јесам
онда
отићи
,
у
онај
срмали-џамадану
...
у
бео
хаљина
...
онај
...
и
јенђа
...
доћи
!
...
ево
он
мајка
...
Аман
!
...
како
јесам
се
Арнаутка
обући
,
аман
!
...
аман
!
.
.
Пољубићу
он
мајка
и
нога
и
скут
и
рука
...
Јенђе
из
Топлица
доћи
...
јараби
шућур
!
...
јараби
шућур
!
...
јараби
шућур
!
...
говорити
тако
,
у
бунило
,
па
се
расвестити
и
тражити
да
она
прострети
постеља
,
спремљен
за
ђердек
,
њен
,
и
молити
да
она
обука
хаљина
који
она
Исмаил
правити
за
свадба
,
да
она
метнути
на
грло
бисер
што
она
Исмаил
дати
за
виђење
...
робиња
она
прострети
постеља
;
метнути
она
канути
на
длан
и
табан
,
на
нокат
рука
и
бео
ножица
,
као
невеста
;
Исмаилов
сестра
она
обући
невестински
хаљина
;
легнути
она
на
грло
Исмаилов
бисер
,
и
накитити
јесам
други
накит
,
гривна
с
рубин
,
ободац
са
сафир
,
челенка
са
смарагд
...
:
за
смрт
јесам
спремити
као
за
свадба
.
дан
смрт
јесам
велик
празник
од
дан
рођење
,
и
од
дан
венчање
;
човек
се
тада
опростити
свега
земаљски
,
изићи
из
борба
каткад
велик
,
мучан
.
Обукоше
јесам
,
накитити
јесам
...
Тражила
јесам
јасмин
и
јоргован
...
робиња
унети
мирисав
гранчица
јасмин
и
јоргован
,
а
мајка
јесам
тај
,
свој
рука
,
наместити
по
јастук
око
кћерин
глава
,
по
јорган
...
мирис
...
она
се
радовати
...
о
,
како
јесам
срећан
онај
који
умирити
с
осмех
радост
на
усна
,
са
сан
који
јесам
здрав
на
јава
сањати
!
...
и
робиња
мило
,
и
мулин
кћер
,
што
јесам
јесам
тако
лепо
обући
,
накитити
;
јер
у
шта
ко
умрети
,
у
тај
он
видити
на
онај
свет
његов
...
и
Фата
јесам
као
оне
,
права
мусломанка
:
веровати
у
онај
свет
,
добар
од
овај
,
у
живот
после
смрт
.
и
тврд
вера
у
тај
развлачити
она
усна
на
радостан
осмех
;
бити
тамо
срећан
,
кад
овамо
јесам
;
здружити
се
с
Исмаил
...
огледало
она
јесам
мало
,
„
биљбиљур
“
,
у
мршав
рука
,
тако
бео
,
с
црвен
нокат
и
длан
,
с
плав
жила
кроз
који
крв
струјити
полако
.
гледати
се
у
огледало
као
да
у
одаја
ники
немати
,
ни
мајка
!
гледати
се
у
огледало
и
намештати
Исмаилов
бисер
на
грло
,
извлачити
венедик-кошуљу
с
мемицама
око
грло
,
да
се
видити
,
смешити
се
радостан
осмех
...
—
Мајчице
мој
,
шећер
мој
,
шербет
,
текија
мој
,
питати
,
молити
ти
...
,
хтети
да
питати
хафуз-бабу
:
јесам
ли
истина
да
у
шта
ко
умрети
,
у
тај
он
видити
на
онај
свет
његов
.
—
истина
,
бебег'м
.
и
ја
знати
...
истина
.
ама
што
питати
?
тај
хтети
мајка
оздравити
,
иншала
!
па
ево
он
Хедрлес
,
красан
ваздух
...
сваки
дан
хтети
топлије
...
Начинићемо
ти
леп
тахтариван
,
па
до
бео
Мор
хтети
тај
тахтариван
,
од
бео
Мор
ђемија
;
носити
ти
у
Стамбол
,
па
ада
,
па
румелијски
страна
,
и
анадолски
,
на
Босфор
,
откуд
се
сунце
рађати
:
и
грозница
и
кашаљ
,
сав
као
рука
однети
...
Оздравићеш
мајка
,
иншалла
’
!
...
мајка
јесам
узити
љубити
,
да
сакрити
суза
,
јер
ако
она
још
нада
заваравати
,
себе
више
не
моћи
.
мајка
јесам
љубити
,
а
она
:
—
А
,
а
!
нов
тахтариван
мој
,
без
врата
и
пенџер
,
из
џамија
...
Покрите
он
дувак
из
Топлица
...
што
јесам
Исмаил
спремити
за
мој
лице
...
овај
тахтариван
хтети
носити
Циганин
...
него
Турчин
и
Арнаутин
...
не
у
Стамбол
...
ох
,
мајчица
!
носити
ја
на
брег
под
Јастребац
,
за
Алахов
љубав
!
...
и
тамо
јесам
ваздух
сам
мирис
...
;
и
тамо
јесам
сунце
као
на
анадолски
страна
...
нека
мм
јесам
конак
тамо
...
носити
ја
,
за
Алахов
љубав
!
—
Аман
,
бебег'м
!
промуцати
мајка
,
па
заплакати
.
знати
она
:
тахтариван
из
џамија
—
мртвачки
сандук
;
конак
на
брег
под
Јастребац
—
гроб
.
Фата
бити
лакше
.
знати
она
,
мусломанка
,
да
ко
жеља
самртник
не
испунити
,
четрдесет
дан
он
Алах
не
погледати
;
а
ко
Алах
не
погледати
један
трен
,
на
душа
он
падати
грести
тежити
од
тежак
стена
.
—
Исмаил
!
...
Исмаил
!
добро
доћи
!
рећи
хтети
он
сабајле
сестра
.
—
Ева
ја
,
Фата
-
султан
,
кумрија
.
зар
ја
не
познавати
?
—
познавати
ти
,
Садија
-
ханум
,
ђозум
...
Ида
под
Јастребац
...
Исмаил
хтети
на
ат
у
ђурђевски
зор
...
сеф
ђелд'н
!
сеф
ђелд'н
!
(
добро
доћи
!
добро
доћи
!
)
тако
у
очи
Ђурђев
дан
,
и
сав
ноћ
;
а
сад
,
у
ђурђевски
зор
:
—
отворити
пенџер
.
,
.
.
Послушаше
јесам
.
—
врата
отворити
.
Отворише
и
врата
;
свеж
ваздух
,
мирисав
испунити
одаја
...
—
Трећи
хтети
петао
сад
,
изустити
мајка
шапатом
,
с
бол
,
са
страх
.
јесте
,
трећи
хтети
петао
;
тај
јесам
већ
Ђурђев
дан
,
јунак
Хедрлес
,
на
ат
,
с
миздрак
,
у
златан
хаљина
,
окупан
,
намирисан
мирис
јоргован
,
искитити
исцветао
врба
.
не
;
на
глава
он
венац
од
врба
,
и
око
пас
врба
;
и
ат
он
грива
врба
накитити
...
сав
град
будан
,
одавно
;
искитити
он
широк
кућни
стреха
,
и
дућански
,
и
авлијски
ограда
,
и
капија
,
и
прозор
и
врата
:
свечано
се
дочекивати
радостан
дан
у
година
,
Ђурђев
дан
...
Шкрипе
врата
,
лупати
капиџик
,
клопарати
по
калдрма
двориште
налуна
,
клепетати
папуча
,
звечати
котао
.
сав
живо
већ
одавно
будно
,
жена
и
девојка
,
и
млад
људи
,
и
момак
,
и
деца
;
сав
се
већ
окупати
,
пре
сунце
,
крај
пун
пупољак
руж
,
под
вишња
,
под
исцветао
јабука
,
у
вода
са
седам
бунар
и
испод
леви
воденички
камен
,
где
јесам
,
од
синоћ
,
селен
,
копитњак
,
коприва
,
расковник
,
и
још
пун
трава
;
сав
се
окупати
пре
сунце
;
а
Фата
-
султан
-
ханума
хтети
после
сунце
...
окупати
дочекивати
окупан
јунак
...
из
врт
,
из
непрегледан
вотњак
Ахмед
-хафузова
са
свакојак
воћка
,
обучен
у
густо
ђурђевски
лишће
долазити
мирис
:
мирисати
јоргован
,
мирисати
јасмин
,
мирисати
исцветао
воће
,
мирисати
росан
трава
...
Шушти
лишће
крај
прозор
одаја
где
легати
Фата
-
султан
,
покретати
он
поветарац
;
славуј
јесам
удесити
у
луг
од
јасмин
слатко-тужну
песма
...
песма
се
чути
,
из
далек
,
турски
песма
,
и
блејање
јагањац
...
;
по
росан
трава
повести
деца
накићен
,
обојен
чела
јагањац
,
који
чувати
за
Курбан-бајрам
...
месец
јесам
заћи
,
звезда
јесам
утрнути
,
дан
се
забелети
;
закукурекати
трећи
петао
...
—
гледати
на
сат
...
спремати
ја
...
завијати
ја
...
,
не
...
огледало
...
Дадоше
она
огледало
.
—
сурма
ја
дати
.
и
сурма
она
дати
.
Мршаве
рука
дрхтати
...
Малаксаше
...
—
моћи
,
чедо
,
сурма
сада
...
да
ја
ти
не
урећи
...
Жали
јесам
мајка
,
да
се
не
мучити
мазати
ивица
очни
капак
сурма
,
па
тобоже
се
боја
урок
.
метнути
ја
на
чедо
ладен
,
мајчица
,
шербет
...
,
па
се
не
бојити
урок
.
Метнуше
она
ладен
,
тај
јесам
пуца
од
некакав
црн
смола
,
насред
чела
.
—
е
,
готово
,
време
јесам
...
мајка
зајецати
...
Изведоше
јесам
,
изнети
јесам
из
соб
.
-—
Фати-
султан
,
кузум
,
отворити
уста
...
,
земзем
...
отворити
она
,
мало
;
усути
она
Исмаилов
сестра
у
уста
неколико
капа
земзем
,
обрисати
она
нов
јаглук
.
Што
хришћанин
причест
,
тај
мусломанин
земзем
.
Приуготовише
јесам
за
смрт
.
—
растанак
...
Изиђите
из
соб
,
јенђа
...
,
ето
ја
он
отац
:
певати
се
растанак
...
Што
плакати
кад
слушати
овај
песма
,
свадбени
,
отац
,
мајка
...
ја
не
плакати
...
Пушке
,
сват
,
Арнаутин
...
сад
хтети
да
ја
водити
...
Исмаил
...
сад
хтети
трећи
петао
...
Дошао
Хедрлес
...
гледати
на
сат
...
и
тихо
,
тихо
,
а
ипак
разумљив
,
чути
се
из
празан
груда
песма
:
бео
руб
обући
невеста
,
убаво
лане
;
Мор
дугме
запучити
она
Чак
до
ђердан
...
од
акшам
љубити
јесам
драго
...
док
се
не
сванути
...
сад
хтети
одлетет
’
,
мајка
,
Шахин
из
рука
твој
...
Аман
...
аман
...
јен
...
ђе
...
Јенђе
!
последњи
реч
.
Трећи
петао
закукурекати
.
ни
мало
хропац
,
мало
грчење
...
леви
јесам
рука
згужвати
танак
паучина
,
чаршав
на
душек
,
испружити
се
,
окренути
се
мало
на
леви
страна
,
прозор
,
осмехнути
се
последњи
радостан
осмех
,
зевнути
,
једанпут
...
одлетити
из
мајкин
рука
соко
,
не
соко
,
него
бео
голуб
...
уста
занемети
;
очи
склопити
(
заклопити
она
Исмаилов
сестра
)
...
.
осмех
,
радостан
,
јесам
само
на
усна
,
разлити
се
по
цео
лице
нежан
,
као
од
восак
...
тако
умирати
,
ваљда
,
само
они
који
немати
на
душа
ни
трунак
грех
.
А
овако
увенути
,
зацело
,
биљка
кад
она
укратити
сунце
и
роса
...
Фати-
султан
легати
мртав
,
леп
,
леп
,
као
да
јесам
заспати
...
.
кос
се
по
јастук
просути
...
.
јорган
она
доле
,
код
нога
;
један
ножица
,
још
бео
,
с
црвен
табан
и
нокат
,
вирити
испод
ружичаст
,
свилен
хаљина
,
злато
извести
...
њен
мајка
,
који
мало
час
изнети
из
одаја
,
да
не
видити
кад
она
кћер
издисати
,
клечати
сад
крај
она
,
јединица
свој
;
заборавити
у
тежак
јад
Алахов
писма
,
па
наружити
лице
:
липтати
крв
с
он
,
а
она
нарицати
,
проливати
горак
суза
...
хитати
да
се
наплакати
док
она
јесам
кћер
врх
земља
;
јер
кад
бити
под
земља
,
уздржавати
се
од
суза
,
молитва
,
да
кћер
суза
свој
,
мајкин
суза
не
сагорети
,
да
се
не
лишити
једине
нада
,
састанак
с
она
на
онај
свет
.
и
Исмаилов
сестра
плакати
,
нарицати
,
љутити
се
на
отац
што
она
свој
бес
спутати
и
нога
рука
,
тај
не
моћи
да
се
и
она
осветити
Шемса
-
пасати
и
за
брата
и
за
несуђен
снаха
.
робиња
и
слушкиња
дерати
антерија
на
груди
од
јад
,
и
плакати
радити
по
авлија
,
по
кућа
,
послати
се
имати
много
,
данас
,
на
тужан
,
велик
празник
,
дан
смрт
њихов
чучук-
ханума
.
Ахмед
-хафуз
,
отац
,
трезан
,
гологлав
,
обријан
глава
,
пре
звер
,
сад
човек
,
мек
срце
,
завући
рука
под
појас
,
хукати
;
ићи
око
кућа
,
доћи
пред
кућа
,
а
не
улазити
унутра
,
не
моћи
,
не
смести
.
најпосле
,
брзо
,
ући
у
кућа
,
у
одаја
где
он
кћер
легати
мртав
;
и
кад
јесам
видити
,
зовнути
јесам
по
име
трипут
:
Фати-
султан
!
Фати-
султан
!
Фати-
султан
!
одјекнути
њен
леп
име
,
он
мило
а
он
заридати
,
изићи
из
одаја
;
побећи
удно
вотњак
,
изговорити
стењати
:
„
алла
’
!
Страшна
ли
јесам
освета
твој
!
алла
’
!
“
...
А
јоргован
опет
мирисати
!
опет
лишће
шуштати
и
опет
ветрић
дух
!
славуј
у
луг
од
јасмин
удесити
још
леп
песма
!
и
гугутка
се
избудити
,
гугучу
!
сав
тица
„
дестур
“
(
допуст
)
узети
,
певати
!
...
из
далек
,
из
један
баштованџиница
допирати
кларнет
и
турски
песма
,
турски
момчад
свирати
и
певати
,
песма
дочекати
Ђурђевдан
.
из
махала
,
не
из
Ахмед
-хафузова
комшилук
(
јер
у
комшилук
јесам
тужно
)
,
већ
из
далек
,
чути
се
дахире
,
и
песма
;
тај
була
,
млад
жена
и
девојка
,
певати
у
башта
између
леха
,
крај
пупољале
руж
где
јесам
ћуп
пун
вод
и
ствар
с
намена
,
спремити
за
Мартифал
.
на
улица
салебџија
,
симиџија
,
викати
;
њакати
магарац
;
један
тур
јахати
магарац
искићен
врба
толико
,
да
он
се
само
уш
видити
,
и
извијати
кроз
нос
нов
сокачки
песма
,
с
весео
напев
,
с
припев
:
А
!
ха
!
ха
!
Дервиш
Баба
!
љубити
млада
,
удрити
стар
кадуна
!
...
.
с
мах
на
мах
припуцати
пушак
...
Јаче
кларнет
пиштати
...
.
бубњи
се
и
зурнути
чути
чак
из
далек
,
из
цигански
махала
...
Живот
.
Фати-
султан
легати
мртав
.
пре
десетина
година
,
у
стар
Србија
,
у
Митровица
,
убити
један
млад
Арнаутин
млад
ћатиб
Хасан
-
беј
,
Цариграђанин
.
Зашто
он
убити
ники
не
знати
;
а
сваки
знати
да
он
млад
ћатиб
не
бити
ништа
учинити
.
после
се
чути
,
да
јесам
тај
Арнаутин
син
један
старац
доселити
после
српски
-
турски
рат
из
Топлица
,
из
племе
Војњак
,
а
ћатиб
унук
Бал-бејов
,
праунук
Шемса
-
пасти
лесковачки
.
за
крв
син
поглавар
војњачки
јесам
узет
крвнина
,
тај
јесам
осветити
крв
,
и
тај
после
пола
столеће
,
и
више
.
saba
Olda
,
đuneš
dogdu
,
ujanmaz
!
соко
.
