ДОШЉАЦИ
роман
део
први
њихов
кнез
и
племић
бити
јесам
чист
од
снијег
,
бјељи
од
млијеко
;
тијело
она
јесам
бити
румен
од
драг
камење
,
гладак
као
сафир
.
А
сад
она
јесам
лице
црње
од
помрчина
,
не
познати
се
на
улица
;
кожа
она
се
прилијепити
за
кости
,
осушити
се
као
дрво
.
свет
писма
.
глава
први
.
с
ПРОЛЕЋА
.
Девичанство
,
ти
ја
остављати
,
куд
одлазити
?
Сафо
.
крај
се
примицати
новинарски
сезона
.
Београд
,
који
оживити
крајем
август
,
већ
се
крајем
фебруар
,
пред
облак
прашина
,
повлачити
да
проспавати
летњи
сан
.
парламент
јесам
завршавати
свој
седница
,
испуњен
беседа
и
псовка
,
говорнички
гест
и
шамар
,
рад
на
интерес
народ
и
неколицина
,
свечан
резолуција
и
нем
гутање
жаба
.
с
дим
ватра
по
топчидерски
брдо
,
где
се
горети
ђубар
,
ишчезавати
јесам
и
београдски
живот
,
пун
сјај
и
скандал
,
отимачина
и
пожртвовање
,
љубав
и
трговина
,
надувен
раскош
и
црн
немаштина
.
прекидати
се
низ
велик
игранка
за
хуман
циљ
и
кромпир-балова
,
свадба
и
развод
,
хваљење
и
оговарање
,
завидан
скакање
у
класа
и
свиреп
истеривање
из
служба
,
успех
и
катастрофа
,
чест
празник
и
чест
пост
.
болесно
фебруарски
сунце
,
који
са
себе
носити
пролетњи
дан
и
помислити
на
самоубиство
,
провлачити
се
кроз
разапет
рубља
у
један
низак
двориште
,
пробијати
се
кроз
неопран
и
улепљен
прозор
,
и
,
свој
зрак
,
жутити
као
што
јесам
сламати
,
обасјавати
јесам
уредништво
препород
,
дизати
по
он
густ
прашина
.
Унутрашњост
препород
бити
јесам
врло
скроман
.
на
прозор
јесам
бити
завеса
,
већ
јесам
се
летити
,
кад
сунце
упећи
,
уредник
и
сарадник
довијати
мука
и
на
прозор
разапињати
капут
.
два
писаћи
сто
,
нов
,
од
добар
растовина
и
са
сецесионистички
шара
,
трудити
јесам
се
да
свој
лепота
сакрити
овај
претеран
скромност
.
иза
један
сто
стајати
јесам
нов
етажер
,
у
који
јесам
бити
разбацан
,
махом
неразрезан
,
књига
разнолик
формат
а
још
разноврстан
садржина
-
књига
који
јесам
долазити
на
приказ
.
Међа
она
јесам
достојанствено
отскакати
географски
атлас
немачки
издање
,
још
из
доба
кад
у
Србија
јесам
бити
железнички
пруга
-
једина
књига
који
се
моћи
поносити
међу
свој
друга
да
јесам
купити
.
ту
јесам
бити
још
неколико
фотографски
плоча
и
један
пар
жут
ципела
,
на
који
јесам
потајно
аспирирати
два
сарадник
и
један
шегрт
.
Вис
етажера
стајати
јесам
зидни
календар
,
литографски
рад
,
са
слика
један
комита
,
Београд
и
некакав
паприка
.
иза
други
сто
ширити
се
картати
један
дело
Стар
Србија
,
цео
Маћедонија
и
једренски
област
,
са
јасно
обележен
место
устанак
из
@card@
.
година
,
издање
Унутрашње
организација
,
односно
бугарски
влада
.
карта
јесам
падати
чак
до
земља
,
где
јесам
лежати
остатак
од
цигара
,
масна
хартија
и
мрвица
бурек
.
пријатан
противност
овај
магаза
јаван
реч
чинити
јесам
два
уљудан
физиономија
што
јесам
,
задубити
,
висити
изнад
плаветан
шлајфна
,
који
јесам
се
,
исписати
,
измицати
испод
перо
као
испод
какав
машина
.
уредник
,
зрео
човек
,
са
лице
жут
и
енергичан
,
подигнути
бити
глава
само
кад
бити
слагач
који
јесам
остати
без
посао
доћи
да
узети
рукопис
,
промерити
он
један
изгубљен
поглед
,
као
да
јесам
хтети
из
његов
физиономија
да
наћи
наставак
свој
чланак
,
па
бити
онда
узети
у
зуб
сав
брк
и
продужити
посао
,
мирно
,
предано
и
као
по
калуп
.
образ
и
подбрадак
бити
јесам
он
свеже
обријати
,
кос
ошишати
до
кожа
,
врат
се
руменити
у
чист
,
добро
попеглан
крагна
,
из
који
јесам
излазити
мали
,
узак
краватна
зејтињав
бој
и
елегантно
увирати
у
затворен
прсник
и
капут
од
груб
енглески
штоф
.
други
лице
,
који
јесам
седети
за
сто
са
залеђе
онај
бугарски
географски
карта
,
бити
јесам
сарадник
препород
за
балкански
политика
,
књижевност
и
уметност
.
како
јесам
његов
балкански
извештај
морати
имати
известан
патриотски
тенденција
,
тај
јесам
он
у
редакција
звати
патриота
,
а
његов
посао
,
ма
се
они
односити
на
чист
књижевност
,
називати
јесам
патриотски
рубрика
.
његов
црта
јесам
бити
енергичан
као
код
уредник
,
нити
он
јесам
лице
бити
однеговати
.
по
кошчат
образ
видети
јесам
се
црвен
бубуљица
.
Масна
кос
падати
он
јесам
преко
чела
.
али
његов
плав
,
мали
очи
,
бити
јесам
као
постављен
свила
,
као
код
сав
људи
који
имати
дубок
унутрашњост
.
на
његов
лице
лебдети
јесам
,
као
и
код
уредник
,
неки
израз
замишљеност
и
дубина
,
повећати
само
један
количина
неки
неодређен
меланхолија
.
патриота
јесам
радити
брзо
и
нервозно
.
хтети
јесам
да
што
пре
свршити
сав
посао
,
па
да
се
одморити
.
болесно
фебруарски
сунце
на
он
јесам
утицати
јаче
него
на
његов
друг
.
Осећао
јесам
као
неки
пенушање
крв
.
Грозничава
ватра
запламити
бити
он
,
с
час
на
час
,
образ
,
и
млитавост
освајати
он
сав
зглавак
на
тело
.
-
Хоће
ли
бити
још
шта
?
-
упитати
фактор
штампарија
патриота
,
кад
он
узити
и
последњи
шлајфна
.
-
Још
један
кратак
вест
?
-
рећи
он
,
поправљати
свеска
неисписан
хартија
.
-
један
легат
за
основни
школа
у
Тузла
.
-
бог
ја
,
гледати
што
више
.
немати
ништа
гармонд
...
-
колико
ви
још
требати
?
-
прекинути
он
уредник
.
-
па
,
што
цицеро
,
што
гармонд
,
још
осам
стубац
.
-
осам
стубац
!
-
викнути
у
глас
уредник
и
сарадник
.
-
па
да
,
шта
јесам
јутрос
добити
!
-
чудити
се
фактор
.
-
овај
од
ви
и
господин
Кремић
.
остати
ништа
.
фељтон
ни
слово
.
господин
Пај
се
напити
.
господин
Васић
јесам
још
доћи
.
два
ја
слагач
већ
стајати
без
посао
.
у
редакција
настати
тајац
.
доле
,
из
туђ
двориште
,
чути
се
да
јесам
обућарски
момак
свршити
доручак
и
наставити
рад
.
кроз
разапет
рубља
долазити
јесам
потмуло
,
а
по
такт
,
лупање
чекић
у
калуп
,
и
глас
један
баритон
,
који
јесам
певати
умекшавати
сугласник
:
Љубичица
с
пролеће
се
јављати
,
А
с
пролеће
и
гроб
она
се
справљати
.
у
тај
улетити
у
соб
,
као
без
дух
,
репортер
препород
,
Богдан
Васић
,
вући
за
себе
свој
нога
,
сув
и
дугачак
као
шестар
.
по
црвен
очи
видети
се
да
јесам
јутром
надокнадити
ноћ
.
Још
с
врата
стати
говорити
задихано
:
-
у
министарски
седница
...
како
да
казати
...
решити
јесам
да
се
приступити
реорганизација
војска
.
реформа
хтети
обухватити
...
како
да
казати
...
-
зар
само
тај
?
-
упитати
он
уредник
попреко
,
љут
што
он
јесам
репортер
задоцнити
.
-
А
,
имати
још
...
како
да
казати
...
турски
посланик
у
Топчидер
,
хлеб
поскупити
,
село
Мрчевци
прогласити
за
варошица
.
реформа
хтети
...
како
да
казати
...
обухватити
:
главни
генерал
-штаб
,
васпитање
и
...
-
Шта
ви
тај
ја
причати
!
-
прекинути
он
уредник
.
-
тај
се
ја
ништа
не
тицати
.
него
седити
па
тај
написати
.
-
Кремић
,
јесам
ли
свршити
?
-
обратити
се
репортер
патриота
,
па
додати
поверљиво
:
-
А
Паја
...
како
да
казати
...
одметнути
ми
се
у
хајдук
;
нигде
го
немати
!
-
Джаба
он
што
пити
,
али
ништа
јесам
оставити
рукопис
!
требати
ми
још
осам
стубац
.
-
осам
?
Биће
,
биће
!
-
оптимистички
одговорити
Васић
сам
себе
.
-
јесам
ли
видети
у
Ријечи
...
како
да
казати
...
легат
за
основни
школа
...
пијан
јесам
као
Рус
.
Баш
сад
тај
писати
.
ево
готов
јесам
.
седити
,
па
бог
ја
,
поразвући
.
Кремић
уступити
место
Богдана
,
протегнути
се
,
па
запалити
цигарета
,
загледати
се
у
прострт
рубља
у
двориште
,
и
пуштати
сладак
,
први
дим
,
несвесно
поновити
шустерски
песма
:
А
с
пролеће
и
гроб
она
се
справљати
.
легат
у
доњи
Тузла
,
београдски
веста
и
засебан
рубрика
,
који
јесам
нов
уредник
начинити
о
глад
у
Индија
према
извештај
нов
слободан
преса
,
једва
јесам
изнети
три
стубац
,
и
у
редакција
јесам
владати
онај
тежак
атмосфера
за
новинар
:
кад
се
подне
примицати
,
а
материјал
немати
.
Чак
се
и
администратор
Душан
енервирати
,
и
грдити
један
нарочит
речник
продавац
новина
који
јесам
долазити
у
административан
одељење
и
давати
обрачун
од
јучерашњи
број
.
-
да
ја
написати
нешто
о
терор
Арнаут
?
остати
ја
јесам
...
Шта
!
па
да
цео
број
испасти
патриотски
!
-
крикнути
администратор
из
свој
соб
и
крупан
бас
надјачати
тутањ
штампарски
машина
.
његов
црвен
лице
помолити
се
на
отвор
од
администрација
,
намрштити
и
готово
да
и
песница
бранити
број
од
сувишан
патриотизам
.
-
ваљада
опет
некакав
коза
?
-
упитати
уредник
.
-
па
као
увек
,
красти
,
пљачкати
,
-
одговорити
сарадник
.
-
доста
јесам
о
тај
писати
.
Кремић
се
замислити
.
доиста
,
писати
јесам
доста
о
тај
Арнаутин
.
Вис
него
што
јесам
и
морати
.
бити
јесам
створити
читав
догађај
због
неколико
украден
коза
.
остати
штампа
,
суревњив
на
препород
,
да
она
не
односити
рекорд
у
патриотизам
,
прихватити
јесам
парола
против
Арнаут
и
пролити
поток
суза
и
мастило
.
образовати
се
одбор
госпођа
и
госпођица
,
тај
приредити
један
забава
у
корист
пострадао
;
студент
јесам
држати
митинг
и
донети
оштар
резолуција
,
влада
јесам
интервенисати
,
турски
посланик
се
извинити
и
дати
обећање
да
се
жалосни
догађај
хтети
поновити
.
Госпође
и
госпођица
провести
јесам
се
лепо
,
студент
се
ситити
надебитовати
,
влада
забележити
један
успех
више
у
сав
рад
,
турски
посланик
добити
шта
да
радити
...
сав
јесам
добити
по
нешто
,
само
новинар
који
јесам
створити
сав
тај
морати
да
се
тај
махнути
и
глодати
перо
,
измишљавати
шта
друго
за
незајажљив
кљун
штампарски
машина
.
-
како
јесам
неблагодаран
овај
позив
,
-
мислити
јесам
млад
сарадник
препород
.
-
данас
се
десити
нешто
,
уложити
сав
свој
снага
,
писати
...
писати
,
новина
се
куповати
,
мислити
да
јесам
урадити
богзна
какав
ствар
.
сутрадан
,
сав
јесам
заборавити
,
сав
отићи
у
заборав
као
лањски
снег
,
заборав
тако
брз
,
тако
густ
и
свиреп
!
и
Кремић
се
сетити
шта
сав
јесам
бити
овај
зима
у
Београд
.
умрети
Баба
рупа
,
умрети
и
чикати
Неша
,
који
јесам
по
улица
командовати
уображен
батерија
и
викати
:
дум
-
дум
,
и
још
неколико
људи
без
који
се
Београд
јесам
дати
замислити
.
људи
за
који
се
мислити
да
јесам
тврдити
као
кремен
камен
,
претрпети
слом
у
имање
и
част
.
нов
звезда
појавити
се
на
поље
политика
и
трговина
,
уметност
и
занатство
.
сваки
дан
јесам
доносити
по
један
свеж
цвет
од
неоцењив
новинарски
вредност
,
који
бити
свенути
већ
сутрадан
.
цео
тај
живот
који
јесам
стати
безброј
година
и
мука
,
нада
и
разочарење
,
суза
и
осмех
,
борба
и
рад
,
сав
тај
ствар
од
јуче
,
тако
весео
или
жалосне
,
јесам
данас
вредети
онај
петпарац
који
продавац
новина
тражити
од
публика
.
из
тај
мисао
тргнути
Кремић
телефон
,
сместити
у
административан
одељење
,
и
он
чути
тежак
покрет
администратор
и
његов
мргодан
глас
:
-
ало
,
ко
јесам
тамо
?
...
А
,
тај
јесам
,
Мата
?
после
мали
почивка
,
он
продужити
,
али
глас
сасвим
промењен
:
-
Шта
?
...
самоубиство
?
...
један
радница
?
...
из
љубав
?
уредник
,
с
обасјан
лице
као
да
јесам
добити
главни
згодитак
,
скочити
иза
сто
и
потрчати
телефон
.
Скочи
преводилац
,
коректор
,
па
и
фактор
.
овај
радост
леднути
Кремић
у
срце
.
уредник
,
који
јесам
бити
заменити
администратор
на
телефон
,
пошто
чути
сав
што
јесам
хтети
,
прекинути
веза
и
,
весело
трљати
рука
,
стати
да
објашњавати
радознао
:
-
Мата
без
рука
јављати
се
са
Дорћол
да
се
удавити
у
Дунаво
један
радница
из
официрски
задруга
.
узрок
несрећан
љубав
...
Обећао
јесам
он
дати
десет
број
бесплатно
данас
...
А
где
јесам
Васић
?
...
стан
самоубица
банатски
улица
број
@card@
.
-
па
ту
ја
седити
!
-
изненадити
се
Кремић
.
-
онда
брзо
!
Иначе
немати
Васић
.
Трчите
тамо
...
само
брзо
и
што
више
појединост
.
ствар
јесам
важан
...
Слагачи
чекати
на
рукопис
.
-
препород
хтети
отићи
данас
као
алва
!
-
додати
администратор
задовољно
.
глава
други
знак
у
дно
суморан
дунавски
крај
,
готово
на
сам
обала
,
налазити
се
банатски
улица
,
још
непросечен
,
и
покалдрмити
само
са
један
страна
.
у
тај
улица
,
где
кокош
безбрижно
чепркати
земља
као
у
какав
паланка
,
издигнути
се
један
велик
кућа
на
два
спрат
.
тај
јесам
кућа
број
@card@
.
подигнути
она
јесам
један
велик
београдски
трговац
од
грађа
који
он
јесам
остати
после
зидање
један
велик
државни
грађевина
.
трговац
јесам
говорити
да
јесам
дигнути
у
хуман
циљ
,
тежити
да
радник
пружити
удобан
и
јевтин
стан
.
кад
јесам
ударати
темељ
,
начинити
јесам
од
тај
читав
црквен
свечаност
,
а
када
јесам
кућа
свршити
,
снабдети
јесам
сваки
апартман
свој
литографски
портрет
.
оба
пак
пута
престонички
лист
донети
јесам
дугачак
чланак
у
слава
овај
предузимач
.
Међутим
,
радник
јесам
остати
у
свој
стар
земуница
,
јер
јесам
кирија
бити
скуп
.
тек
неколико
она
,
који
јесам
имати
добар
надница
,
заузети
јесам
одељење
доњи
спрат
,
нарочито
она
из
двориште
.
остати
одељење
заузети
јесам
два
три
јеврејски
породица
,
један
бабица
,
код
који
јесам
становати
Милош
Кремић
,
ситан
чиновник
и
занатлија
.
Милош
се
ретко
задржавати
код
кућа
,
те
још
добро
јесам
познавати
овај
монумент
предузимачки
хуманост
.
тек
поједини
детаљ
,
који
јесам
случајно
сретати
за
неколик
месец
откако
јесам
седети
у
овај
кућа
,
стварати
јесам
он
слика
о
она
,
слика
један
нејасан
мозаик
разних
сталеж
,
вера
,
народност
и
култура
.
Између
себе
општити
јесам
само
породица
који
имати
заједнички
трем
и
подрум
.
Жене
јесам
један
други
пажљиво
титулисати
госпа
и
говорити
час
ви
час
ти
.
у
двориште
јесам
обично
владати
тишина
,
она
чудан
тишина
гомила
који
јесам
заузети
посао
.
цео
тај
свет
,
тај
шеснаест
разних
породица
,
проводити
јесам
дан
радити
,
а
ноћ
спавати
.
ретко
да
се
каткад
зачути
глас
какав
песма
или
свирка
.
па
и
сам
деца
бити
јесам
миран
;
ћутети
јесам
се
играти
у
какав
кут
;
тек
кад
изаћи
на
Дунав
скакати
јесам
и
дерати
се
.
одрасти
јесам
брзо
ићи
преко
двориште
,
као
да
јесам
јесам
бојати
да
она
ко
не
повући
за
капут
,
натраг
на
улица
,
у
рад
,
и
улазити
у
свој
стан
на
једнак
,
мрко
обојен
врата
,
тако
решити
као
да
никад
из
она
хтети
изаћи
.
физиономија
овај
кућа
бити
се
једва
мало
изменити
кад
се
десити
овај
самоубиство
.
деца
који
јесам
се
сав
скупити
на
капија
гледати
јесам
забленути
у
један
соб
на
доњи
спрат
,
где
јесам
лежати
умрли
девојка
.
у
њихов
крмељив
очи
тек
бити
синути
сјај
свест
кад
бити
неко
изаћи
из
тај
соб
.
радо
јесам
се
стављати
на
услуга
кад
бити
она
ко
отуда
затражити
да
што
послушати
,
и
по
троје
трчати
у
бакалница
за
тамњан
или
у
кафана
за
ракија
.
после
бити
опет
заћутати
,
и
кад
бити
који
од
она
запитати
што
,
остати
бити
он
утишавати
песница
у
слабина
и
тако
чувати
свечан
и
тужан
тишина
који
јесам
лебдети
над
овај
незграпан
кућа
.
неки
сањив
малаксалост
који
опијати
вући
се
по
ствар
.
Жуто
фебруарски
сунце
обасјавати
јесам
само
јужну
страна
двориште
.
остати
три
страна
јесам
остајати
у
пепељав
сенка
,
који
јесам
још
више
појачавати
дубок
меланхолија
и
пустош
овај
живот
у
предграђе
.
Кремић
се
надати
да
хтети
затећи
свој
газдарица
код
кућа
и
добити
од
она
податак
који
јесам
он
требати
.
али
јесам
она
већ
бити
изаћи
на
неки
порођај
.
требати
јесам
упитати
неки
други
.
један
девојка
,
који
се
по
укусан
одело
и
углађен
кретање
одвајати
од
осталих
становник
овај
кућа
,
видети
се
како
непрестано
трчати
и
свршавати
посао
потребан
око
један
покојник
.
она
јесам
помоћи
да
се
девојка
наместити
,
наћи
јесам
цвеће
,
зимзелен
и
лала
,
распремити
соб
и
кујна
,
метнути
неколико
столица
напоље
за
онај
који
немати
место
унутра
,
донети
од
свој
кућа
кафа
и
шећер
,
слати
деца
у
бакалница
,
звати
овај
или
онај
стар
и
искусан
жена
да
се
наћи
око
мртвац
,
мало
говорити
,
а
највише
чувати
присуство
дух
,
те
радити
предано
као
да
она
јесам
тај
дужност
.
овај
девојка
,
који
се
звати
Зорка
,
седети
јесам
са
свој
мајка
,
удовица
један
чиновник
,
до
бабичин
стан
.
њихов
јесам
одељење
бити
скуп
и
леп
,
на
горњи
спрат
,
над
сам
улаз
,
са
три
велик
соб
,
окренути
Дунаво
.
онај
јесам
имати
пензија
,
који
јесам
умести
да
распоредити
.
један
јесам
соб
издавати
,
ако
се
јавити
преко
пријатељ
какав
девојка
.
имати
јесам
у
кућа
сав
што
она
требати
.
према
сусед
јесам
се
држати
на
онај
благонаклон
висина
који
наш
ситан
чиновнички
породица
заузимати
према
грађански
сталеж
;
јесам
тражити
од
свој
комшија
ништа
и
ретко
она
правити
посета
,
али
јесам
она
радо
позајмљивати
кад
она
затребати
штагод
:
какав
суд
или
нешто
шећер
,
који
грош
или
практичан
савет
.
стога
јесам
свет
око
она
веровати
да
овај
жена
имати
више
новац
него
што
јесам
бити
у
ствар
,
и
окруживати
она
известан
пажња
и
понизност
који
се
указивати
само
господа
.
сарадник
препород
се
једва
сећати
да
јесам
неки
пут
видети
Зорка
у
кућа
,
те
ништа
јесам
изближе
знати
о
она
.
али
,
по
сав
што
јесам
на
она
видети
,
закључити
јесам
да
она
јесам
неки
велик
род
утопљеник
и
да
јесам
најбоље
да
се
она
обратити
,
ти
ући
да
јесам
потражити
.
Зорка
јесам
у
тај
тренутак
скидати
лонац
с
кафа
,
и
кад
углед
Милош
да
она
се
приближивати
,
толико
се
тргнути
да
она
се
кафа
просути
по
ватра
.
она
јесам
познавати
Кремић
из
виђење
.
знати
јесам
да
радити
у
препород
и
да
јесам
песник
.
његов
стих
,
који
јесам
излазити
с
време
на
време
у
овај
листа
,
обично
о
какав
велик
пролазник
,
налазити
јесам
топао
пријем
у
њен
срце
.
она
јесам
годити
сентименталност
двадесети
година
који
јесам
овај
песма
бити
испуњен
и
известан
жица
искреност
који
она
јесам
одвајати
од
тадашњи
песма
,
пун
тражење
свила
и
измишљен
салон
.
радо
јесам
читати
и
остати
што
изаћи
у
препород
под
потпис
м
.
К
.
,
па
јесам
уочити
Милошев
стил
,
тај
јесам
познавати
и
онај
што
јесам
писати
без
потпис
.
у
празнина
девојачки
дан
,
она
јесам
кришом
пратити
поглед
Милош
кад
изјутра
излазити
у
варош
,
интересовати
се
да
сазнати
што
више
појединост
о
он
,
и
знати
јесам
да
јесам
прошли
јесен
свршити
права
и
да
се
још
јесам
решити
да
ступити
у
државни
служба
.
тај
млад
човек
,
замрсити
плав
кос
и
са
замишљен
лице
,
на
који
јесам
неодређен
меланхолија
утискивати
као
један
печат
,
одвајати
се
од
осталих
младић
који
јесам
око
она
становати
,
махом
трговачки
помоћник
и
банкарски
чиновник
,
тај
бити
јесам
покаткад
боцнути
жеља
да
се
упознати
с
он
.
тренутак
који
она
јесам
доносити
овај
познанство
бити
јесам
неочекиван
и
злокобан
.
на
њихов
домак
лежати
јесам
мртвац
.
атмосфера
јесам
бити
тежак
,
пун
тамњан
и
мртвачки
мирис
.
кад
јесам
млад
човек
поздрав
,
нешто
хладно
савити
се
око
Зоркин
срце
,
као
човек
кад
осетити
рђав
знак
.
не
размишљати
ништа
и
предавати
се
сав
тај
таман
осећање
,
она
збуњено
оставити
лонац
са
кафа
и
,
једва
промуцати
пардон
,
промакнути
поред
Кремић
у
двориште
.
Милош
јесам
бити
поћи
из
редакција
,
са
добар
воља
да
скупити
материјал
за
љубаван
драма
који
се
завршити
на
дунавски
обала
,
али
,
уколико
се
одмицати
од
уредништво
,
утолико
се
у
он
губити
воља
за
тај
и
обузимати
он
известан
неугодност
при
помисао
какав
хтети
сцена
бити
између
он
и
родитељ
несрећан
девојка
.
-
Шта
ли
јесам
моћи
окорети
срце
овај
човек
да
се
радовати
туђ
смрт
и
од
она
прав
трговина
?
-
мислити
јесам
путем
Кремић
,
сећати
се
како
јесам
уредник
трљати
рука
задовољно
кад
јесам
сазнати
за
самоубиство
.
-
син
један
прота
из
унутрашњост
и
познат
народни
посланик
;
одлично
свршити
гимназија
у
Београд
и
права
у
Париз
;
широм
он
бити
отворити
врата
каријера
у
дипломатија
и
на
универзитет
...
Шта
он
јесам
натерати
да
оставити
сав
тај
и
пристати
да
се
прегонити
са
типограф
,
радити
са
пијаница
,
изналазити
где
јесам
јефтин
и
сам
конац
који
се
увезивати
пакет
новина
.
добро
упознати
са
леп
дело
светски
литература
,
ево
он
где
угађати
крвожедан
инстинкт
публика
за
њен
петпарац
!
да
јесам
бити
угодан
време
за
размишљање
,
можда
бити
се
овај
млад
човек
,
такође
родом
из
унутрашњост
,
ко
јесам
већ
почети
походити
питање
живот
,
задубити
у
тајна
овај
прелом
и
у
она
наћи
поука
за
сав
живот
,
али
смрт
јесам
бити
тако
близу
да
јесам
свој
свечаност
презирати
ситан
рачун
.
и
млад
новинар
,
гадити
се
на
сав
позив
,
оставити
јесам
себе
,
посматрати
јесам
шта
се
око
он
радити
.
кујна
у
који
он
јесам
оставити
Зорка
бити
јесам
тако
узак
да
се
човек
у
она
једва
моћи
окренути
.
мали
број
судовати
и
ствар
у
она
показивати
јесам
да
ту
живити
један
скроман
породица
,
а
по
чистота
у
сав
видети
се
да
ту
становати
само
жена
.
из
соб
јесам
допирати
нарицање
један
старица
,
убрадити
црн
шамија
и
с
укрштен
шал
на
леђа
.
кукњава
јесам
пратити
пригушен
разговор
комшинка
.
-
погледати
јесам
,
бог
ти
,
као
да
јесам
заспати
!
-
чути
се
глас
један
млад
жена
у
либаде
од
плав
кадифа
.
-
као
да
хтети
сад
устати
!
-
потврдити
други
жена
.
-
сирот
,
како
се
усудити
!
-
ја
сав
језа
подићи
кад
само
помислити
...
-
А
што
?
-
упасти
неко
трећи
-
боље
тај
него
да
се
тровати
.
мање
јесам
мука
.
-
грести
јесам
тај
,
јадан
!
-
рећи
она
жена
у
либаде
,
поверљиво
,
да
јесам
не
чути
старица
који
јесам
кукати
.
-
јесам
тај
њен
грести
!
-
противити
се
гласно
онај
трећи
жена
.
он
јесам
грешан
,
пасји
син
.
ја
бити
он
револвер
...
-
па
шта
ја
бог
да
!
...
-
допунити
неки
четврт
.
-
Кук
,
синути
,
шта
учинити
од
себе
-
нарицати
јесам
старица
у
црн
шамија
акцентовати
по
нишки
.
на
два
састављен
сто
лежати
јесам
мртав
девојка
,
обучен
у
празнични
руво
.
лице
она
јесам
бити
повезано
једном
ружичаст
свилен
трака
,
да
она
уста
не
бити
стајати
отворити
.
Мртвачка
укоченост
бити
јесам
наступити
и
вилица
се
јесам
моћи
потпуно
склопити
,
тај
јесам
она
усна
стајати
полуотворен
и
насмејан
,
као
да
јесам
душа
сањати
некакав
пријатан
сан
.
овај
осмех
кварити
јесам
један
мрља
,
који
јесам
стајати
у
дно
десни
образ
као
један
црн
суза
;
овај
мрља
долазити
јесам
од
згуснути
крв
,
који
се
прилепити
за
кожа
у
последњи
тренутак
живот
и
више
се
јесам
дати
опрати
.
Иначе
јесам
образ
бити
бледети
.
црта
се
претварати
у
хладан
мрамор
.
под
трепавица
се
видети
стакласт
зеница
.
Душа
се
претворити
у
ноћ
.
и
присуство
смрт
уносити
јесам
хладан
свечаност
у
свакодневан
сиротиња
овај
стан
.
Дигнувши
очи
са
мртвац
,
Кремић
задржати
поглед
на
подбухао
лице
старица
који
јесам
седети
чела
глава
покојничин
и
,
нетремице
гледати
у
леп
лице
свој
дете
,
грцати
и
питати
се
изгубљен
:
"
Кук
,
синути
,
шта
учинити
од
себе
?
"
лице
овај
старица
,
колико
се
видети
испод
црн
шамија
који
јесам
бити
убрађен
,
бити
јесам
сув
,
мршав
,
поцрвенео
и
огрубити
као
код
људи
који
јесам
одвајкада
сиротиња
,
људи
који
проводити
свој
дан
без
сочан
жалба
за
пропао
имање
или
без
зелен
нада
да
хтети
доћи
нов
и
добар
дан
.
по
овај
дубок
паћенички
резигнација
резати
јесам
свеж
бол
страшан
гримаса
очајање
и
мржња
на
живот
.
Кремић
се
не
смети
умешати
у
овај
беда
него
се
неопажено
вратити
на
трем
,
па
се
решити
да
упитати
онај
деца
да
он
казати
што
знати
.
али
се
у
тај
тренутак
сусрет
са
Зорка
.
она
се
руменити
у
лице
,
кајати
се
због
свој
сујеверство
и
враћати
се
да
гост
послужити
кафа
.
-
молити
ви
,
госпођица
,
на
неколик
реч
...
-
осмелити
се
новинар
.
-
Шта
се
тај
десити
?
извинити
ја
за
један
тренутак
.
сад
хтети
ја
,
само
да
наслужити
кафа
жена
,
-
одговорити
он
она
,
љубазно
и
слободно
,
и
утрчати
у
кућа
.
Милош
погледати
за
она
.
Зорка
јесам
бити
од
онај
девојка
код
који
се
избегавати
говор
о
година
.
време
и
прековремен
девојачки
живот
почети
јесам
већ
да
остављати
траг
на
она
.
њен
црта
јесам
већ
почињати
да
вена
и
добивати
бледолик
бој
задоцнео
цвеће
.
али
јесам
она
имати
лице
жена
који
јесам
мршав
одвајкада
и
који
се
лако
не
мењати
с
година
.
тај
особина
,
који
она
јесам
давати
нешта
детињаст
и
тичији
,
лепо
се
придружавати
влажан
поглед
њен
дубок
очи
,
који
јесам
бити
мрк
као
водити
у
хлад
од
врба
.
виткост
њен
сразмеран
тело
заогртати
се
један
тајанствен
вео
који
жена
чинити
жена
,
и
измицати
поглед
посматрачев
.
у
овај
беда
смрт
и
скучен
живот
Кремић
се
пријатно
осетити
кад
видити
кретање
њен
леп
женски
облик
.
Чудио
се
како
Зорка
раније
јесам
приметити
.
да
,
човек
данима
пролазити
један
пут
,
видити
прашина
,
ограда
,
трава
и
лептир
на
он
,
а
не
примећивати
лиснат
одрастао
јабука
,
који
се
сав
бео
од
цвет
.
Случај
један
откривати
он
племенито
дрво
,
и
он
застајати
зачуђен
,
и
питати
се
:
да
ли
јесам
тај
доиста
јуче
постојати
.
кад
се
Зорка
вратити
,
Милошев
лице
се
озарити
ватра
задовољство
,
и
он
јесам
,
да
бити
се
што
боље
са
она
познати
,
шаљиво
упитати
:
-
А
ја
кафа
?
-
гле
,
зар
јесам
ви
за
тај
доћи
!
-
одговорити
он
она
ђаволаст
.
Кремић
се
насмејати
и
,
гледати
мали
вена
на
Зоркин
капак
и
слеп
очи
,
који
јесам
плав
мрежица
опкољавати
дубина
њен
зеница
,
замолити
јесам
да
он
одговорити
на
питање
који
она
јесам
постављати
о
несрећан
девојка
и
узрок
њен
самоубиство
.
-
Анђа
се
упознати
у
овај
кућа
са
један
бандиски
наредник
,
-
одговорити
он
девојка
.
-
он
јесам
бити
врло
леп
човек
,
крупан
црн
брк
и
очи
.
носити
се
пажљиво
:
кајас
он
јесам
бити
увек
нов
,
а
одело
од
официрски
чоја
.
кад
јесам
говорити
,
смешити
се
и
све
окретати
на
шал
.
тај
ја
се
јесам
допадати
код
он
и
плашити
ја
за
Анђа
.
она
он
јесам
брзо
заволети
и
с
он
се
спријатељити
.
мајка
она
ништа
јесам
сметати
,
хвалити
јесам
наредник
и
радовати
се
сретати
свој
дете
.
тај
јесам
бити
леп
момент
и
за
ми
комшија
кад
бити
наредник
седети
са
Анђа
и
свирати
на
свој
труба
.
да
,
он
јесам
свирати
,
свирати
увек
.
кад
год
он
јесам
служба
допуштати
,
долазити
јесам
кућа
и
ту
јесам
чекати
да
се
Анђа
вратити
,
извијати
мелодија
који
јесам
бити
врло
сладак
и
жалосне
,
као
да
тај
јесам
свирати
човек
који
се
увек
смејати
.
А
кад
бити
она
доћи
,
сести
бити
заједно
,
она
јесам
певати
тихо
,
изгубљен
,
а
он
она
јесам
пратити
све
тише
и
тише
.
ту
задрхтати
Зоркин
глас
.
-
тај
јесам
трајати
тако
цео
лето
,
-
продужити
она
,
-
али
,
од
јесенас
,
наредник
јесам
све
ређе
долазити
кућа
,
сав
се
ређе
чути
његов
труба
.
о
Митрову-дне
он
се
иселити
одавде
,
изговарати
се
да
он
јесам
далеко
касарна
,
а
пре
месец
дан
бити
преместити
у
Ваљево
.
Шта
јесам
од
тај
доба
бити
између
она
двоје
,
ја
не
знати
.
видити
само
како
се
свршити
:
јутрос
јесам
Анђа
отићи
на
рад
као
и
обично
,
али
место
да
ударити
у
варош
,
она
отићи
на
Дунав
,
и
не
говорити
ники
ништа
,
не
остављати
ниједан
речца
написати
,
она
скочити
у
вод
.
кад
јесам
притрчати
неки
војник
и
извући
јесам
из
река
,
она
јесам
већ
бити
мртав
.
-
А
он
?
-
упитати
помахнитао
Милош
.
-
он
се
свакако
смејати
,
-
одговорити
он
Зорка
,
и
глас
она
задрхтати
још
јаче
.
Кремић
помислити
да
хтети
сад
чути
бујица
реч
против
мушкарац
,
али
се
Зорка
бити
повући
у
себе
и
ћутала
,
занесен
и
невесео
.
Чудне
се
ствар
дешавати
на
овај
свет
.
имати
људи
са
који
живити
одавно
заједно
и
у
пријатељство
,
а
никад
се
с
она
јесам
разговарати
искрено
,
никад
она
јесам
широм
отворити
свој
срце
;
док
с
други
тек
што
јесам
проговорити
који
реч
,
а
ја
се
заинтересовати
за
она
као
за
браћа
и
пружити
она
цео
свој
срце
.
једва
овакав
потреба
за
интимност
бити
јесам
обузети
млад
човек
према
девојка
с
који
јесам
говорити
,
и
он
јесам
упитати
умекшан
глас
који
јесам
долазити
из
дубина
груда
:
-
опростити
ја
,
госпођица
,
ако
јесам
слободан
.
кад
ви
видити
тако
ћутљив
и
меланхоличан
,
ја
се
плашити
да
ви
овај
јесам
повредити
...
бојити
се
да
и
ви
јесам
несрећан
.
преко
Зоркин
усна
прелетити
један
жалостан
осмејак
.
-
Несрећна
јесам
,
-
одговорити
она
простосрдачан
,
-
него
ја
јесам
потрести
несрећа
овај
девојка
.
-
Шта
мислити
о
она
,
о
Анђа
?
да
ли
јесам
осуђивати
?
-
ја
не
видити
зашто
јесам
требати
осуђивати
.
овај
јесам
само
несрећа
,
зао
судбина
,
како
казати
наш
мајка
.
Анђа
јесам
бити
слабо
створење
,
који
се
јесам
моћи
одупрети
искушење
,
прохтев
срце
,
и
сносити
последица
који
они
изазивати
.
-
напротив
!
-
рећи
Милош
.
-
она
јесам
правилно
мислити
.
Живот
јесам
жалостан
.
Једина
срећа
који
моћи
наћи
у
он
јесам
љубав
.
кад
она
немати
...
не
,
јесам
тако
.
љубав
имати
увек
.
она
ми
се
нудити
на
сваки
корак
.
колико
имати
потребит
и
немоћан
који
јесам
жеднети
наш
љубав
.
али
љубав
какав
јесам
Анђа
тражити
тај
јесам
осећање
луксуз
.
она
ми
вући
ка
задовољство
,
али
не
и
сретати
,
јер
се
срећа
налазити
у
дужност
и
пожртвовање
...
Пожртвовање
јесам
срећа
,
господин
Кремић
,
-
поновити
Зорка
и
набрати
обрва
,
два
мали
обрва
,
тежак
и
црн
као
крило
у
ластавица
.
-
тај
јесам
калуђерски
мисао
,
госпођица
!
према
тај
,
ја
бити
...
Зорка
не
хтети
да
допустити
да
се
разговор
продужити
даље
на
тај
терен
него
прекинути
Кремић
:
-
ви
хтети
сад
написати
читав
историја
од
овај
догађај
.
али
бити
користан
бити
да
се
наћи
овде
.
потребно
ми
јесам
људи
.
Наше
комшија
јесам
на
рад
и
заузети
јесам
цео
дан
.
Кремић
обећати
да
хтети
се
навратити
после
подне
и
учинити
што
моћи
,
али
се
унапред
извинити
да
се
не
умести
наћи
у
овакав
ствар
.
-
требати
умести
!
-
несташан
он
добацити
овај
мршав
девојка
и
отрчати
да
видити
требати
ли
шта
жена
.
глава
ТРЕЋА
.
три
други
.
Милош
Кремић
пролазити
јесам
читав
зима
поред
свој
нов
познаница
а
,
тако
рећи
,
јесам
јесам
видети
.
сад
пак
,
растати
се
од
она
,
мислити
јесам
на
она
,
памтити
све
што
јесам
код
она
наћи
и
веровати
да
јесам
боље
знати
него
сав
жена
који
јесам
досада
познавати
.
далеко
од
Зорка
,
он
јесам
као
сав
осетљив
жив
биће
који
јесам
обдарити
имагинација
,
оживљавати
њен
лице
,
блед
и
невесео
као
задоцнео
цвеће
,
њен
прав
поглед
,
који
јесам
долазити
из
миран
дубина
таман
ока
,
меланхоличан
осмех
око
усна
,
који
јесам
прецветати
недирнут
љубаван
пољубац
,
сигуран
глас
,
који
јесам
слободно
износити
њен
интиман
мишљење
,
и
цео
њен
витак
биће
који
се
измицати
посматрачев
поглед
.
у
овај
мисао
,
који
се
јесам
моћи
отрести
,
лице
и
глас
Зоркин
давати
јесам
он
утисак
један
сан
или
неки
успомена
.
одакле
се
дизати
овај
женски
глава
,
на
шта
јесам
он
опомињати
овај
прикривен
уздах
и
реч
,
средити
у
природан
афоризам
,
који
јесам
он
продирати
у
дубина
срце
?
у
редакција
јесам
доћи
на
време
и
сести
да
писати
.
као
да
јесам
хтети
наћи
одушак
нов
осећај
који
јесам
он
гушити
,
он
се
сав
предавати
опис
жалосне
љубав
између
радница
Анђа
и
бандиски
наредник
,
па
јесам
описивати
замишљен
дирљив
сцена
уздржавати
с
мука
суза
који
јесам
он
навирати
на
очи
.
Слагачи
јесам
са
уживање
читати
овај
рад
слагати
слово
,
и
гласно
давати
свој
похвалан
примедба
.
тај
јесам
потврђивати
и
коректор
прегледати
шиф
за
шиф
,
а
администратор
,
који
јесам
бити
свршити
обрачун
с
продавац
,
беспослен
јесам
читати
свршен
коректура
и
говорити
:
-
алал
тај
вера
,
Милош
.
видити
се
да
јесам
песник
.
данас
хтети
отићи
хиљада
више
,
као
један
!
и
сам
уредник
прилазити
јесам
Кремић
,
нудити
он
цигарета
и
палидрвце
.
кад
свршити
све
,
млад
сарадник
препород
предложити
свој
друг
и
уредник
да
скупити
нешто
новац
за
мајка
покојничин
,
да
она
се
тај
наћи
у
невоља
.
ту
се
Милош
поново
изненадити
.
онај
исти
човек
који
јесам
задовољно
трљати
рука
,
кад
јесам
чути
да
јесам
један
сиротица
извршити
самоубиство
,
збуњено
јесам
промуцати
:
"
нека
,
оставити
ви
тај
,
дати
ја
нешто
!
"
и
уручити
Кремић
двадесет
динар
да
однети
девојчин
мајка
.
сирот
жена
како
се
обрадовати
!
Баш
она
јесам
требати
новац
за
плата
такса
за
митрополитов
благослов
,
да
бити
она
ћерка
опојати
и
сахранити
по
обред
православан
црква
.
-
Хоћете
ли
доћи
довече
на
чување
мртвац
?
-
рећи
он
Зорка
тај
прилика
.
-
Биће
доста
девојка
,
Анђин
другарица
.
-
А
хтети
ли
ви
бити
?
-
запитати
јесам
Кремић
,
осмехнути
се
.
-
мој
мајка
брзо
задремати
...
-
Шта
тај
марити
.
Нећете
бити
сам
.
-
ви
не
знати
мој
мајка
!
-
додати
Зорка
глас
који
јесам
издавати
поштовање
и
страх
.
Милош
Кремић
јесам
бити
већ
претурити
далеко
неколико
сентименталан
криза
први
младост
и
сит
јесам
бити
свој
једностран
несрећан
љубав
,
чији
јесам
једини
добар
род
бити
један
књига
мек
и
жалосних
стих
који
јесам
он
отшкринути
врата
наш
Парнас
.
истина
,
он
јесам
после
тај
одрицати
постојање
и
драж
љубав
,
како
јесам
тај
обичај
непосредно
после
први
друштвен
бродолом
.
он
јесам
и
даље
сматрати
љубав
за
суштина
живот
.
и
млад
песник
,
који
досада
јесам
бити
видети
ни
го
врат
свој
драгана
,
жудети
јесам
за
нов
симпатија
,
за
један
женски
биће
који
бити
се
хтети
привезати
за
он
душа
и
тело
,
и
који
бити
он
поклонити
цео
узбудљив
раскош
свој
младост
.
ипак
јесам
његов
дотадањи
сентименталан
живот
још
имати
утицај
и
цртати
он
љубав
,
стваран
љубав
између
човек
и
жена
,
као
чедо
из
царство
слободан
осећај
и
страст
,
као
један
наклоност
без
веза
и
примеса
материјалан
живот
.
он
јесам
хтети
да
тај
љубав
придобити
поклон
и
умиљавање
,
обећање
за
брак
и
перспектива
положај
који
јесам
желети
задобити
у
друштво
.
па
чак
јесам
хтети
да
успех
његов
љубав
зависити
ни
од
чар
његов
поезија
,
ни
од
разложност
његов
политички
чланак
.
хтети
јесам
да
тај
љубав
и
он
доћи
као
једном
обичан
човек
који
имати
права
на
она
и
који
ништа
не
заслуживати
мржња
и
хладноћа
.
при
тај
Кремић
јесам
бити
од
онај
људи
чији
јесам
лице
природа
обдарити
неодољивост
лепота
,
да
се
око
он
девојка
отимати
,
тај
јесам
чекати
време
и
случај
да
он
се
побрати
и
овај
последњи
нереалан
цвеће
први
младост
.
навикнут
тако
на
несрећан
љубав
и
стерилан
обожавање
,
полуобећан
рандеву
у
банатски
улица
годити
он
јесам
необично
.
у
срце
јесам
осећати
чар
један
неиспеван
песма
и
у
крв
сладак
топлина
неки
непојаман
одушевљење
.
по
природа
ћутљив
и
у
интиман
друштво
,
он
бити
се
сад
распричати
и
слатко
смејати
,
са
свој
два
други
,
за
један
сто
у
Москва
.
она
тројица
јесам
бити
из
један
јак
универзитетски
генерација
,
који
се
с
успех
огледати
у
наука
,
књижевност
и
политика
.
припадати
јесам
једном
клуб
и
у
он
бити
интиман
.
заблуда
јесам
мислити
да
интиман
друг
морати
бити
у
сав
једнак
.
изгледати
,
напротив
,
да
се
моћи
здружити
само
људи
са
разним
особина
,
а
нарочито
неједнак
степен
осећајност
.
она
требати
само
један
мали
веза
потреба
или
чест
сусрет
па
да
се
сложити
,
одрицати
се
само
екстрем
свој
оригиналност
.
овај
тројица
везати
јесам
три
сентименталан
историја
,
који
јесам
се
случајно
распрострети
једанпут
на
терен
један
свечаност
који
јесам
бити
приредити
њихов
група
на
универзитет
.
Налазећи
се
у
један
мука
,
они
јесам
се
приближити
за
тај
време
,
за
тај
неколик
час
,
па
тако
и
остати
,
сродити
се
као
друг
из
детињство
,
мада
јесам
у
сав
бити
различит
.
стар
од
она
,
Богдан
Васић
,
који
јесам
бити
репортер
препород
и
имати
узречица
:
"
како
да
казати
"
,
бити
јесам
такође
песник
,
али
без
велик
нада
на
какав
сјајан
успех
.
стих
јесам
умести
владати
врло
добро
,
мада
се
никад
јесам
знати
удубити
у
предмет
и
из
он
дати
нешто
нов
и
непосредно
.
за
његов
поезија
-
који
најзад
ни
он
јесам
много
ценити
-
бити
јесам
фаталан
његов
љубав
са
један
ученица
Учитељске
Школе
,
девојка
иначе
симпатичан
,
али
без
ишта
темељан
,
јасан
и
урођен
.
тај
љубав
јесам
бити
рана
,
почети
јесам
још
док
јесам
Богдан
бити
у
гимназија
,
те
он
јесам
дати
стваран
документ
,
и
још
више
он
појачати
склоност
за
површан
осећајност
.
кад
јесам
девојка
свршити
школа
,
отићи
јесам
из
Београд
у
неки
село
близу
Петровац
,
далеко
од
сваки
угодан
саобраћајни
средство
,
тај
јесам
поета
почети
непрестано
тужити
у
свој
песма
:
"
Дођи
,
драгати
!
ходити
драгати
!
"
тај
он
јесам
прећи
у
навика
као
онај
његов
"
како
да
казати
"
,
те
и
кад
бити
се
трудити
да
избегнути
овај
фаталан
мотив
,
ипак
се
кроз
песма
осећати
оно
:
"
Дођи
драгати
!
"
Иначе
,
Васић
се
јесам
много
трудити
.
бити
јесам
природа
немаран
.
Живео
јесам
за
данас
,
и
јесам
он
се
тицати
шта
хтети
бити
сутра
.
Што
бити
добити
новац
,
брзо
бити
потрошити
на
дуван
и
добар
ручак
,
цвеће
и
одело
,
на
кафа
и
жена
,
не
платити
ники
ни
пар
свој
дуг
,
ма
тај
бити
код
гостионичар
,
газдарица
или
неки
пријатељ
.
један
дан
човек
он
јесам
моћи
видети
обучен
као
министар
,
с
бео
прслук
и
ћилибарски
муштикла
у
зуб
,
а
после
се
с
вук
клати
.
Час
се
видети
у
Москва
,
усред
какав
отмен
породица
,
а
час
се
гурати
у
какав
забачен
кафаница
са
некакав
поднаредник
који
јесам
писати
у
узданица
и
имати
књижеван
амбиција
.
због
тај
немарност
јесам
свршити
школа
,
иако
јесам
његов
друг
већ
отслужити
војска
и
добити
указ
;
нити
јесам
бити
изгледати
да
хтети
јесам
икад
свршити
.
Драгутин
Ранковић
,
студент
француски
језик
и
литература
,
бити
јесам
сушти
противност
Васић
.
његов
одело
,
који
јесам
бити
од
богзна
како
скупоцен
материја
,
бити
јесам
модеран
крој
и
бој
,
увек
углачати
и
без
један
мрља
.
кад
јесам
седети
редовно
јесам
повлачити
панталоне
у
колено
,
пажљиво
марама
брисати
сто
где
хтети
наслонити
рука
и
жалити
се
на
келнер
.
Брад
,
који
он
јесам
као
венац
ивањски
цвеће
окруживати
цео
лице
,
бити
јесам
како
требати
поткресан
;
танак
брк
описивати
јесам
геометриски
тачан
лук
изнад
усна
;
кос
у
длака
раздељен
,
а
нокат
угладити
и
однеговати
.
поред
сав
овај
пажња
Ранковић
се
бојати
да
он
што
ружно
не
стајати
и
,
с
час
на
час
,
припиткивати
јесам
,
усред
интересантан
конверзација
,
како
он
стајати
кравата
,
зашто
он
опадати
кос
и
јесам
ли
он
врат
одвише
дугачак
.
радио
јесам
гимнастика
,
пушити
два
цигарета
дневно
,
пити
шербет
и
чувати
се
покварен
женскиња
.
никад
се
јесам
моћи
наљутити
да
заборавити
на
други
,
нити
се
толико
одушевити
да
заборавити
на
себе
.
свој
слободан
време
ревносно
јесам
трошити
на
рад
клуб
,
али
кад
јесам
требати
свршити
неки
свој
ствар
,
ники
он
јесам
моћи
наговорити
да
тај
одложити
,
ма
Београд
изгорети
.
он
јесам
бити
стога
један
од
мали
бројати
студент
из
тај
генерација
који
јесам
моћи
с
права
рећи
да
јесам
пропустити
ниједан
час
на
универзитет
.
Школу
јесам
бити
свршити
,
јер
бити
јесам
млад
од
Богдана
и
Милош
,
али
се
већ
унапред
држати
да
хтети
јесам
свршити
на
време
и
с
добар
оцена
.
са
известан
плашња
који
он
јесам
давати
одмереност
и
понос
у
тон
,
он
јесам
знати
говорити
о
сав
и
задобити
свако
.
ни
са
ко
се
јесам
свађати
.
Чак
и
онај
који
јесам
волети
трпети
јесам
и
поздрављати
она
на
читав
десет
корак
висок
дизање
шешир
и
глас
препун
радост
.
бити
јесам
и
сноб
,
али
само
донекле
,
до
онај
граница
докле
јесам
слободно
и
допустити
;
да
подигнути
нов
величина
који
се
подизати
,
да
обарати
ауторитет
маса
који
се
обарати
,
да
се
извлачити
из
општи
ниво
и
стварати
себе
квази-животну
потреба
за
наука
и
уметност
.
овај
човек
,
који
јесам
бити
обдарити
немилосрдан
воља
и
од
отац
чиновник
,
изгледати
јесам
да
јесам
способан
за
сав
.
ипак
,
песма
јесам
писати
,
јер
се
бојати
да
испасти
неозбиљан
.
писати
расправа
јесам
се
усуђивати
.
састављати
уводни
чланак
јесам
знати
.
поред
сав
,
он
јесам
бити
свуда
тражити
.
Виђао
се
по
сав
угледан
књижеван
и
политички
редакција
.
у
она
јесам
кориговати
језик
примљен
рукопис
и
давати
по
какав
превод
или
белешка
.
његов
стил
јесам
имати
нешта
лицемеран
,
плашљив
и
узалудан
.
за
песник
Ранковић
јесам
бити
одличан
филозоф
,
за
филозоф
бог
обдарен
песник
;
за
професор
вешт
дипломата
,
а
за
дипломата
изврстан
професор
;
људи
јесам
он
сматрати
за
врло
погодан
у
женски
друштво
,
а
жена
јесам
мислити
да
јесам
врло
занимљив
у
мушки
друштво
.
сав
јесам
се
пак
слагати
да
јесам
Ранковић
врло
учити
и
човек
од
будућност
.
средина
између
овај
два
антипод
држати
јесам
Милош
Кремић
.
Род
из
један
пропасти
ужички
трговачки
кућа
,
он
јесам
бити
наследити
,
од
сав
што
он
јесам
кућа
некад
имати
,
понос
и
љубав
према
солидарност
,
тај
два
особина
класичан
трговина
на
пут
Дубровник
-
Београд
.
Свршио
јесам
школа
на
време
,
иако
не
са
глас
одличан
ђак
.
писати
јесам
песма
из
насушан
потреба
да
олакшати
себе
од
утисак
који
јесам
он
прилика
живот
товарити
на
срце
.
из
тај
болестан
склоност
за
олакшање
потицати
јесам
он
многи
мана
,
претеран
поверљивост
према
лице
с
који
јесам
већ
једном
постати
интиман
,
слабост
енергија
,
воља
за
тражење
весеље
и
занос
.
у
тај
ипак
јесам
претеривати
,
управо
дотеривати
јесам
дотле
докле
јесам
он
допуштати
средство
и
преостатак
новац
од
редован
месечни
издатак
за
стан
,
храна
и
отплата
кројач
за
одело
.
иако
јесам
умести
да
чувати
хаљина
,
он
јесам
поред
сав
мрља
и
бор
на
она
,
имати
известан
природан
елеганција
,
који
јесам
урођен
многи
брђанин
и
тежак
за
имитирање
.
прав
и
одрастао
,
са
накомрштен
понос
у
очи
и
чистити
словенски
црта
,
он
јесам
моћи
бити
још
леп
човек
да
јесам
имати
неуједначен
тен
на
лице
,
црвен
бубуљица
,
који
јесам
ружно
одскакати
од
бледолик
образ
,
и
груб
кожа
,
што
он
јесам
долазити
од
раса
који
јесам
водити
из
дан
у
дан
суров
борба
за
опстанак
.
он
јесам
бити
,
дакле
,
од
онај
људи
који
јесам
ружан
и
који
добијати
у
очи
околина
уколико
она
овај
више
познавати
.
али
,
Милошев
склоност
да
не
ницати
онде
где
се
не
сејати
,
да
чекати
у
кут
док
он
догађај
и
сопствен
вредност
извући
из
сенка
,
чинити
јесам
да
остати
непримећен
,
одузимати
јесам
могућност
женски
свет
да
познати
његов
мисаон
очи
и
мек
глас
,
који
јесам
долазити
из
дубина
дух
,
тај
јесам
стога
овај
човек
имати
ретко
који
наклонити
женски
осмех
да
сачувати
у
архива
свој
срце
.
Тачног
правац
у
живот
јесам
имати
.
у
он
,
који
јесам
бити
још
у
година
кад
се
човек
стварати
,
отимати
јесам
се
о
превласт
сув
разум
и
осетљив
срце
.
обадвоје
бити
јесам
код
он
јако
развити
ран
ступање
у
живот
и
борба
.
он
се
ломити
из
крајност
у
крајност
,
из
разуздан
весеље
у
истински
живот
,
из
животињски
лењост
у
очајан
радљивост
.
јесам
се
знати
још
ко
хтети
однети
победа
,
разум
или
срце
,
и
дан
победа
означавати
јесам
дан
његов
трагедија
,
јер
се
разум
бити
толико
наоштрити
,
а
срце
тако
нарасти
да
јесам
Милош
ићи
у
категорија
онај
људи
код
који
подлегање
један
од
овај
два
једнак
стуб
њихов
биће
значити
бродолом
од
који
се
човек
не
опорављати
.
од
овај
се
људи
спасавати
само
они
код
који
борба
између
срце
и
разум
трајати
до
крај
живот
,
водити
она
једном
страшан
резултанта
:
по
урвина
,
по
узак
венац
планина
,
између
два
амбис
,
али
увек
висина
.
Милош
јесам
позивати
оба
други
да
ићи
заједно
на
чување
мртвац
.
Богдан
јесам
бити
пристати
,
али
Драгутин
се
јесам
дати
осоколити
.
Кремић
јесам
волети
Драгутинов
друштво
,
јер
јесам
овај
штедети
његов
осетљивост
,
опраштати
Милош
ако
бити
се
затрчати
у
критика
његов
педантерија
,
волети
његов
стих
,
бити
он
интиман
критичар
.
Ранковић
јесам
говорити
да
јесам
боље
отићи
кућа
и
урадити
штогод
пре
спавање
.
-
Мор
,
хајде
,
па
хтети
код
ја
попити
чај
,
-
говорити
он
јесам
Милош
.
-
пазити
се
као
браћа
,
а
још
ја
јесам
бити
у
стан
откако
јесам
се
преселити
.
-
тај
твој
банатски
улица
јесам
на
крај
свет
!
-
приметити
он
Драгутин
.
-
за
час
хтети
се
спустити
скопљански
улица
.
Шетње
радити
...
-
па
шта
хтети
рећи
комшија
?
-
примећивати
јесам
поново
Ранковић
-
Шта
хтети
рећи
?
Биће
она
драго
што
јесам
довести
свој
друг
.
Дочекаће
ми
лепо
.
ја
јесам
доле
,
на
Дорћол
,
велик
зверка
!
-
да
јесам
бар
ко
ко
познавати
,
какав
заслужан
човек
!
-
чудити
се
Драгутин
.
-
ех
,
јесам
него
да
јесам
...
како
да
казати
...
ректор
универзитет
,
-
пресећи
он
Богдан
,
па
дохватити
цигарета
из
Милошев
табакера
и
стати
јесам
пушити
грицкати
.
-
А
,
шта
велим
?
...
Биће
...
како
да
казати
...
нешта
из
официрски
задруга
?
-
окренути
се
Богдан
Милош
,
па
хтети
опет
Драгутин
:
-
бити
мушки
,
Драгутин
Ранковић
,
како
да
казати
...
-
и
лупити
он
рука
по
раме
.
Ранковић
се
не
дати
убедити
,
већ
отићи
кућа
.
Богдан
доћи
до
три
Шешира
,
али
он
тај
поднаредник
салетише
да
попити
који
.
и
тако
јесам
Милош
поћи
у
банатски
улица
,
питати
се
шта
хтети
тамо
бити
.
глава
ЧЕТВРТА
али
један
дан
...
гомила
млад
људи
и
жена
,
груб
лице
и
неукусан
тоалета
,
тискати
се
по
трема
,
кујна
и
соба
.
Вис
јесам
бити
онај
старица
у
црн
шамија
који
јесам
кукати
чела
глава
покојничин
,
акцентовати
по
нишки
;
комшинка
јесам
јесам
бити
одвести
некуд
да
се
одморити
,
и
сан
који
крепити
пасти
јесам
на
њен
уплакан
трепавица
.
Анђин
лице
бити
јесам
покрити
једном
џепни
женски
марама
,
зелено
порубљен
.
тајанствен
тишина
смрт
замењивати
јесам
весео
жагор
,
а
мирис
воштан
свећа
губити
се
у
мирис
од
дуван
и
пива
.
Милош
ступити
у
соб
с
нелагодан
осећање
човек
који
с
обичан
расположење
улазити
у
гомила
непознат
и
развесељен
свет
.
једва
јесам
чекати
да
се
прогурати
и
наћи
са
свој
нов
познаница
.
Нешто
у
дубина
дух
говорити
он
јесам
да
јесам
она
ту
и
да
он
чекати
.
доиста
,
јесам
се
преварити
.
Зорка
јесам
седети
уврх
соб
,
између
свој
мајка
и
Кремићев
газдарица
.
Госпа
Селена
,
Зоркин
мајка
,
бити
јесам
од
онај
старица
који
носити
хаљина
од
кадифа
,
на
глава
имати
мали
шешир
од
црн
шљокица
и
,
на
први
поглед
,
немати
никакав
особеност
.
Човек
бити
помислити
да
она
јесам
већ
негде
видети
и
не
бити
бити
сигуран
да
хтети
јесам
други
пут
познат
.
али
,
Милош
осетити
дубок
меланхолија
кад
упоредити
лице
мајка
и
ћерка
.
стар
госпођа
,
са
сив
кос
,
увео
,
избраздан
лице
,
исплакан
очи
и
погурен
тело
,
који
јесам
година
и
старост
одузети
сваки
чар
жена
,
представљати
јесам
,
упркос
сав
тај
,
жив
визија
староста
девојка
који
јесам
седети
поред
она
.
јер
јесам
тај
очи
наличити
на
онај
који
јесам
мрк
као
сенка
по
вода
;
тај
унакажен
црта
говорити
јесам
јасно
да
јесам
тај
исти
онај
црта
који
на
ћеркин
лице
имати
бледолик
бој
задоцнео
цвеће
,
а
тај
погурен
тело
,
на
који
више
ништа
јесам
добро
стајати
,
зацело
јесам
и
отхранити
оно
други
,
млад
и
витак
женски
тело
који
се
измицати
поглед
посматрачев
.
да
знати
мајка
који
тако
јако
опомињати
на
свој
ћерка
какав
горчина
испуњавати
њихов
појава
човек
који
се
са
љубаван
жеља
приближивати
њихов
дете
,
онај
бити
се
крити
као
прокажен
.
Зорка
приказати
Милош
свој
мајка
један
плашљив
глас
,
који
јесам
садржавати
страх
и
поштовање
према
овај
старица
,
и
напоменути
ласкаво
да
јесам
он
писац
онај
чланак
који
јесам
изићи
у
препород
о
Анђин
смрт
.
Госпа
Селена
он
промерити
један
поглед
од
глава
до
пета
,
рећи
неколико
хладно
љубазан
реч
,
и
продужити
разговор
са
бабица
не
знати
о
какав
скандал
у
један
велик
београдски
породица
.
да
бити
умањити
утисак
увредљив
понос
свој
мајка
,
овај
стар
паланачки
величина
,
који
се
још
сада
осећати
горд
што
јесам
бити
жена
један
срески
капетан
,
Зорка
се
љубазно
насмешити
и
повести
разговор
с
Милош
о
његов
поезија
.
али
се
Кремић
јесам
из
памет
брисало
госпа
Селена
,
који
јесам
и
под
старост
говорити
изафектиран
глас
паланачки
госпођа
и
јесам
пропуштати
прилика
а
да
не
споменути
свој
пен-зију
,
како
јесам
она
изговарати
тај
реч
сећи
јесам
на
двоје
ради
јак
акцент
.
млад
песник
продужавати
јесам
,
несвесно
у
мисао
,
да
упоређивати
мајка
и
ћерка
,
и
доћи
до
уверење
,
супротан
онај
који
јесам
очекивати
:
да
се
овај
два
жена
,
мајка
и
ћерка
,
не
слагати
ни
у
шта
други
до
у
црта
на
лице
.
по
лице
син
личити
на
отац
,
ћерка
на
мајка
,
али
се
њихов
дух
кадгод
разликовати
тако
као
да
јесам
изићи
један
из
други
.
Између
један
и
други
генерација
дупсти
се
непремостив
јаз
.
млад
се
привикавати
новина
,
прав
скок
,
који
јесам
утолико
велик
уколико
јесам
рас
свеж
,
поводити
се
дух
време
,
и
,
на
пут
усавршавање
,
развијати
један
од
урођен
особина
,
док
она
не
постати
главна
,
и
родитељ
се
упитати
са
запрепашћење
:
јесам
ли
тај
њихов
син
,
њихов
ћерка
,
дете
њихов
,
који
јесам
расти
пред
њихов
очи
и
по
њихов
савет
.
стар
побунити
против
нов
доба
,
који
корачати
брже
него
они
и
немилостиво
она
остављати
за
себе
,
повлачити
се
у
успомена
,
све
што
не
разумети
мислити
да
јесам
противу
она
управити
,
мрзовољно
ћутети
и
окоревати
у
навика
.
и
један
дан
два
генерација
,
отац
и
син
,
мајка
и
ћерка
,
родитељ
и
деца
,
налазити
се
на
два
супротан
,
често
пута
непријатељски
терен
,
не
разумети
се
никако
и
живити
у
мир
само
тако
ако
јесам
код
деца
толико
поштовање
према
родитељ
да
она
одобравати
сав
старачки
каприс
,
или
код
родитељ
толики
љубав
за
деца
да
она
,
против
свој
мишљење
,
дати
све
,
жртвовати
имање
и
себе
сам
.
како
се
мало
имати
да
казати
у
први
рандеву
!
Човек
осећати
како
губити
од
свој
вредност
са
сваки
секунда
који
пролазити
у
мучан
ћутња
;
изналазити
само
баналан
ствар
за
разговор
и
кретенски
се
смејати
без
икакав
повод
,
а
уста
стајати
срце
затворен
,
као
да
човек
јесам
скидати
звезда
с
небо
да
бити
спремити
себе
један
сат
разговор
.
један
радник
,
од
онај
раднички
тип
који
носити
реденгот
,
имати
велик
брк
и
аранжирати
кадрил
на
забава
,
умешати
се
у
разговор
између
Зорка
и
Милош
,
и
спасти
ситуација
.
-
Читао
јесам
ваш
опис
смрт
другарица
Анђа
,
-
рећи
он
.
-
допадати
ја
се
необично
...
читав
прича
.
јесам
се
моћи
лепше
ожалити
.
тај
јесам
крив
буржоазија
...
требати
укинути
стајаћи
војска
.
ја
пролетер
...
част
ја
јесам
представити
се
,
Пера
Јагодић
,
сарачки
мајстор
у
,
родом
из
Бежаније
...
знати
,
овде
преко
.
-
мило
ја
јесам
,
мило
ја
јесам
-
збунити
се
Кремић
захваљивати
и
бранити
од
далек
комплимент
.
и
други
радник
прићи
радознало
.
један
рећи
званично
:
-
е
,
да
се
испретстављати
!
и
тада
настати
један
општи
руковање
,
помешати
са
нуђење
пива
и
визит-карти
.
весеље
још
више
порасти
.
мало
јесам
требати
па
да
неко
запевати
.
-
Слушај
,
Зорка
,
већ
јесам
време
да
се
ићи
кућа
,
-
ословити
јесам
мајка
.
девојка
се
нагнути
ближе
госпа
Селена
и
стати
она
нешто
тихо
говорити
.
свакако
она
јесам
молити
да
остати
још
мало
.
за
тај
време
Милош
она
јесам
испитивачки
посматрати
.
Зорка
јесам
отскакати
од
сав
девојка
који
јесам
ту
бити
скупити
,
као
руж
у
поље
коприва
.
Кремић
јесам
осећати
како
лепо
стајати
на
Зорка
њен
црн
сукња
,
који
се
као
талас
ноћ
спуштати
од
њен
струка
,
и
бео
свилен
блуза
,
што
јесам
овлаш
оцртавати
благо
развијен
биста
у
девојка
,
и
да
њен
ушчешљан
фризура
допуштати
светлост
да
пасти
на
њен
интелигентан
чела
и
открити
дубина
сенаст
очи
.
он
управо
јесам
видети
да
јесам
Зоркин
сукња
црн
,
блуза
свилен
,
а
фризура
ушчешљати
.
он
јесам
сав
тај
примећивати
само
као
један
згодан
оквир
,
који
јесам
истицати
свој
слика
,
слика
Зорка
простити
,
природан
,
госпоствен
и
у
исти
мах
весео
и
одушевљен
.
из
тај
посматрање
тргнути
он
један
пискав
јеврејски
глас
,
који
он
јесам
званично
питати
:
-
који
јесам
ви
варош
?
-
Зашто
?
-
играти
пошта
.
-
Дорћол
!
-
брзо
одговорити
Милош
и
насмехнути
се
.
-
тај
јесам
варош
!
-
противити
се
Јеврејка
.
-
добро
,
добро
,
примати
се
!
-
викати
јесам
радник
.
-
А
ви
,
го-спо-ђи-це
?
-
затегнути
Јеврејка
глас
и
прећи
на
Зорка
.
Зорка
се
замислити
,
па
онда
прснути
у
смех
и
рећи
:
-
Ужице
.
ники
ништа
не
приметити
;
само
се
Кремић
ујести
за
усна
и
поцрвенити
.
Ужице
и
Ужичанин
немати
добар
глас
у
Београд
.
не
једанпут
,
Милош
јесам
имати
прилика
да
видити
како
се
лице
изненадно
променити
кад
поменути
да
јесам
родом
из
овај
варош
.
игра
настати
.
викати
се
:
"
Тру-тру
!
"
-
"
ко
ићи
?
"
-
Пошта
!
"
Грешило
се
.
Свађало
се
кад
се
неки
ухватити
у
погрешка
.
с
час
на
час
остајати
јесам
сав
мање
играч
који
јесам
бити
дати
залога
.
пуки
случај
не
погрешити
само
овај
двоје
који
јесам
овде
заказати
сав
први
састанак
,
тај
остати
да
судити
.
Повучени
у
кујна
,
Милош
и
Зорка
јесам
судити
благо
.
ту
у
закутак
,
остављен
насамо
,
они
јесам
ћућорити
,
питати
јесам
чији
јесам
који
"
фота
"
и
договарати
се
шта
ко
да
казна
.
Баратајући
по
разнолик
залога
,
њихов
јесам
се
прст
додиривати
.
лице
она
јесам
подилазити
неки
топла
румен
.
Очи
јесам
она
бити
мокрити
и
светлити
.
Стојећи
један
према
други
,
стидљив
и
неодлучан
,
они
јесам
наличити
на
два
птица
који
стајати
на
два
разна
џбун
,
гледати
се
ћутети
и
слатко
,
пре
него
што
прећи
на
песма
и
даље
нежност
.
они
из
соб
опомињати
јесам
она
да
похитати
.
и
овај
два
створ
,
већ
близак
један
други
,
хитати
јесам
,
али
се
мисао
јесам
дати
лако
привезати
за
игра
и
продуживати
јесам
њихов
тајни
састанак
,
на
који
ни
реч
јесам
говорити
о
себе
.
кад
се
свршити
игра
пошта
,
госпа
Селена
уста
и
рећи
Зорка
да
се
ићи
кућа
.
али
,
онај
радник
у
реденгот
,
Пера
Јагодић
,
салетети
госпа
-
Селена
ласкав
реч
и
готово
јесам
натерати
да
сести
,
док
само
одиграти
још
један
игра
,
игра
писмо
.
-
неки
свако
задржати
свој
раније
име
,
-
викати
јесам
Јагодић
,
као
да
аранжирати
кадрил
.
-
затим
добити
онолики
хартијица
колико
персона
имати
у
игра
.
сваки
од
тај
персона
слободно
јесам
написати
шта
хтети
у
граница
учтивост
,
адресовати
само
име
варош
како
се
звати
дотични
персона
.
хартијица
требати
,
знати
,
после
превити
тако
да
се
адреса
видити
,
и
бацити
у
мој
шешир
.
Милош
јесам
дуго
мислити
шта
хтети
и
ко
хтети
да
писати
.
ники
он
од
овај
радник
ни
радница
јесам
интересовати
.
најзад
,
он
стрпати
неопажено
сав
хартијица
у
џеп
и
само
на
један
написати
:
"
Ужице
.
како
јесам
пријатан
тај
варош
;
ах
,
како
јесам
бити
сладак
онај
кратак
тренутак
који
јесам
малочас
крај
она
провести
.
долазити
ја
на
срце
један
грешан
мисао
:
да
још
неко
умрети
,
да
бити
моћи
провести
још
неколико
такав
тренутак
крај
Ужице
,
крај
ви
"
.
писање
јесам
дуго
трајати
,
јер
радница
јесам
бити
вичан
перо
,
а
радник
јесам
заборављати
како
се
ко
звати
.
најзад
се
тај
свршити
и
радник
у
реденгот
почети
делити
пошта
.
Милош
јесам
радознало
очекивати
шта
хтети
наћи
у
тај
писмо
.
Читао
јесам
један
за
други
.
у
први
писма
стајати
јесам
:
"
скромност
јесам
велик
врлина
.
"
у
друга
јесам
бити
:
"
ја
ви
волити
,
ја
ви
обожавати
,
кад
хтети
ви
поново
видети
?
...
рукопис
и
интерпункција
бити
јесам
до
зло
бог
рђав
,
и
Милош
прећи
на
трећи
писма
.
ту
јесам
стајати
опет
неизвеџбан
женски
рука
написати
:
"
ој
Дорћол
,
мали
Цариград
!
"
Четврто
писма
јесам
бити
ништа
интересантан
:
"
пет
и
три
осам
,
погодити
ко
јесам
.
тај
ти
молити
она
који
тај
волити
.
"
пета
писма
писати
јесам
мушкарац
правилан
практикантски
рукопис
:
"
еј
,
побратимити
,
откуд
ти
овде
запасти
?
!
"
...
и
још
неколико
знак
дивљење
.
кад
прећи
на
шести
писма
,
Кремић
задрхтати
.
бити
јесам
тај
нежан
женски
рукопис
,
који
јесам
писати
један
сигуран
рука
и
сваки
слово
мирно
довршавати
.
Нешто
у
Милош
рећи
:
-
тај
јесам
од
она
.
писма
јесам
садржавати
овај
кратак
реченица
:
"
Дорћол
.
ја
ви
већ
волити
донекле
;
али
осећати
да
хтети
један
дан
волети
ви
много
.
"
он
не
смети
одмах
погледати
у
Зорка
,
већ
се
задубити
у
слово
,
као
да
јесам
из
она
хтети
прочитати
још
нешто
више
.
да
јесам
Кремић
бити
графолог
,
он
бити
иза
тај
рукопис
,
јасан
и
сигуран
,
видети
један
природа
чији
се
карактер
нагињати
према
онај
што
јесам
права
и
лепо
,
а
миран
црта
откривати
бити
он
духати
жена
с
тих
лице
који
бити
се
моћи
узети
за
неосетљив
,
жена
који
јесам
предодредити
више
за
породичан
наклоност
него
за
смутња
страст
.
Кремић
тај
јесам
бити
,
и
јесам
се
тај
интересовати
,
већ
се
трудити
да
ухватити
тачан
смисао
реч
,
да
бити
видети
имати
ли
ту
шал
и
иронија
.
кад
се
најзад
усудити
да
дигнути
очи
и
да
на
Зоркин
лице
наћи
потпора
за
свој
радостан
слутња
,
он
се
сусрести
са
један
осмех
,
леп
израз
женски
дух
,
који
јесам
лутати
по
њен
усна
,
говорити
све
и
,
у
исти
мах
,
не
значити
ништа
.
глава
пета
.
драгана
.
имати
два
чудан
тип
у
београдски
младеж
.
имати
девојка
који
јесам
строго
сачувати
свој
телесни
чедност
,
а
у
лов
на
муж
изгубити
целокупан
девичанство
дух
,
и
младић
који
јесам
престати
бити
чедан
још
пре
него
што
јесам
добити
наусница
,
па
ипак
,
упркос
пласирање
свој
нежност
по
најгорим
место
,
успети
јесам
да
у
душа
остати
нетакнут
,
невин
као
јагњад
.
од
овај
људи
постајати
веран
муж
и
љубавник
који
највише
патити
.
Милош
Кремић
јесам
окушати
забрањен
јабука
још
први
година
кад
јесам
доћи
у
Београд
,
па
она
јесам
и
даље
кушати
поред
сав
сентименталан
криза
кроз
који
јесам
пролазити
.
али
,
после
сваки
угризак
,
осећати
јесам
бљутав
укус
купљен
љубав
.
Кремић
јесам
несвесно
наслућивати
да
јесам
љубав
који
се
не
изражавати
у
монета
сасвим
нешто
други
.
са
заврнут
јак
на
капут
и
стидети
се
сам
себе
,
он
се
враћати
кроз
прљав
улица
с
тржиште
љубав
,
крити
се
у
сенка
околни
кућа
и
жудети
за
љубав
један
биће
који
хтети
он
се
предати
без
рачун
.
сад
он
се
на
обзорје
изненадно
јављати
један
симпатија
.
-
ево
један
жена
за
који
јесам
жудити
,
-
мислити
јесам
он
,
растати
се
од
Зорка
.
-
истина
јесам
да
ја
она
већ
волити
донекле
.
од
ја
само
зависити
да
ја
заволити
потпуно
.
Милош
се
брзо
свући
,
бацити
се
у
постеља
и
предати
мисао
.
онај
јесам
се
чудно
укрштавати
у
његов
глава
.
он
јесам
час
бити
уверити
да
он
Зорка
већ
одавно
волити
,
да
он
јесам
онај
писма
открити
свој
љубав
и
да
само
од
један
његов
да
зависити
остварење
сав
заносан
слика
,
пун
женски
лепота
.
Час
бити
опет
један
дах
сумња
избрисати
,
као
мокар
сунђер
цртеж
по
табла
,
сав
тај
леп
мисао
.
-
тај
јесам
шал
.
-
мислити
јесам
тада
.
-
она
јесам
тај
написати
лако
,
не
мислити
ништа
,
као
онај
радница
који
јесам
ја
писати
:
"
пет
и
три
осам
"
...
али
бити
Кремић
брзо
одбацити
тај
мисао
о
шала
,
јер
јесам
човек
пријатно
да
мислити
онај
што
он
се
допадати
.
Замишљао
јесам
поново
да
он
Зорка
волити
,
цртати
јесам
даље
њихов
близ
познанство
,
изјава
љубав
,
њихов
заједнички
живот
.
бујан
машта
осетљив
природа
и
двадесети
година
ићи
јесам
све
даље
и
даље
.
млад
песник
разголишавати
јесам
свој
нов
познаница
,
утирати
она
траг
година
и
живот
,
облачити
јесам
у
скупоцен
хаљина
,
метати
на
она
огрлица
од
бисер
,
златан
гривна
;
извлачити
јесам
из
банатски
улица
,
преносити
јесам
негде
на
Врачар
,
у
онај
тих
улица
без
бакалница
,
зидати
за
она
романтичан
вила
,
око
који
расти
јела
и
пузати
се
ружити
,
стављати
на
прозор
тежак
завеса
,
што
дати
тајанствен
полутама
,
пунити
соб
раскошан
ваза
цвеће
,
златан
лустер
и
мек
диван
,
васкрсавати
читав
поворка
слуга
и
слушкиња
,
и
у
мисао
се
опкољавати
сав
онај
за
чим
жудити
млад
срце
један
човек
који
јесам
голих
рука
доћи
у
Београд
из
један
сирот
паланка
и
хтети
да
имати
сав
оно
што
јесам
у
он
видети
.
кад
бити
већ
са
маштање
доћи
до
немогућност
,
Милош
бити
леднути
мисао
да
бити
тај
све
морати
платити
свој
слобода
.
тај
јесам
мисао
обарати
сав
његов
кула
од
карта
,
јер
он
јесам
хтети
да
бити
привезати
ни
за
ко
.
он
јесам
бити
човек
који
јесам
живот
рано
научити
шта
јесам
тај
ја
.
изнад
сав
,
уздизати
се
тај
ја
.
кад
јесам
доћи
у
Београд
,
сав
јесам
бити
против
он
,
и
он
се
,
у
тај
борба
за
себе
,
навикнути
да
гледати
,
да
знати
само
за
свој
ја
.
и
он
јесам
волети
себе
и
свој
слобода
,
крваво
купљен
са
десет
сопствен
нокат
.
Милош
Кремић
јесам
бити
рђав
човек
,
имати
јесам
висок
идеал
и
добар
срце
,
бити
јесам
готов
да
од
онај
што
имати
дати
и
други
,
али
бити
устати
љутито
као
вучица
на
онај
који
бити
ставити
рука
на
његов
ја
,
који
бити
покушати
да
он
одузети
слобода
да
располагати
са
себе
како
хтети
.
-
неки
ићи
до
ђаво
!
-
рећи
јесам
тада
у
себе
Кремић
.
-
сав
девојка
тражити
да
се
удаду
.
код
ја
тај
хтети
наћи
...
требати
спавати
.
Милош
се
окренути
на
други
страна
и
покушати
да
заспати
.
али
сан
,
као
какав
неваспитан
дерле
,
само
јесам
додиривати
трепавица
,
па
бежати
даље
.
Кремић
се
окретати
час
на
један
час
на
други
страна
,
покушавати
да
бројити
или
да
замислити
како
се
жито
талас
,
али
јесам
моћи
заспати
.
кратак
Зоркин
писма
задати
он
јесам
бити
један
рана
.
млад
песник
налазити
јесам
ублажење
свој
мука
само
кад
се
поново
предавати
крило
свој
мисао
и
летети
онај
бледолик
девојка
са
таман
очи
.
Већ
јесам
се
прозор
белити
на
соба
и
нов
дан
се
објављивати
,
кад
Милош
пасти
на
ум
један
мисао
који
он
се
учинити
да
јесам
рђав
.
-
она
ја
већ
волити
.
волити
и
ја
она
,
-
говорити
јесам
он
у
себе
.
-
ја
се
не
моћи
узети
.
али
,
шта
тај
марити
.
ја
хтети
се
волети
и
против
тај
.
ја
не
тражити
од
она
ништа
више
него
да
ја
волити
и
...
покоји
пољубац
у
недеља
дан
.
неки
тражити
муж
на
други
страна
.
ја
она
остављати
потпун
слобода
.
и
бити
срећан
ако
се
удати
.
Кремић
јесам
бити
начисто
са
слободан
љубав
;
ипак
он
се
овај
њен
облик
допасти
.
-
Ништа
хтети
жртвовати
ни
ја
ни
она
.
А
ипак
хтети
се
волети
!
-
мислити
јесам
.
у
његов
машта
,
Зорка
се
претворити
у
један
добар
анђео
,
који
он
долазити
да
он
миловати
,
да
он
дигнути
кад
пасти
,
тесати
кад
трпити
,
давати
храна
његов
поезија
и
одлазити
од
он
кад
тај
захтети
његов
срећа
.
кад
се
сутрадан
пробудити
,
Милош
се
чудити
сам
себе
како
јесам
моћи
,
на
основа
један
писма
који
не
казати
ништа
,
на
основа
један
игра
,
да
мислити
да
он
Зорка
заиста
волити
.
смести
и
слободан
машта
,
који
јесам
у
мрак
дизати
кула
по
ваздух
,
повући
се
у
свој
тајанствен
пут
на
први
појава
стварност
.
-
ја
јесам
уобразити
будала
!
-
пребацити
он
себе
кад
се
сетити
сав
шта
јесам
мислити
,
и
љутит
дигнути
завеса
с
прозор
,
да
бити
видети
да
се
обући
.
онај
жут
фебруарски
сунце
који
јесам
дан
пре
тај
онако
слободно
сијати
,
обећавајући
пролеће
,
овај
јутро
јесам
изићи
.
на
Београд
се
спустити
ситан
,
црн
и
хладан
киша
.
она
јесам
изгледати
да
одвајкада
падати
и
не
мислити
никад
престати
.
сив
небо
висити
јесам
на
раме
.
сав
јесам
око
човек
бити
мокар
и
каљав
:
бити
да
прићи
прозор
да
он
отворити
,
бити
да
се
очешати
о
какав
дирек
на
улица
или
да
притиснути
квака
на
врата
.
-
Шта
ја
јесам
бити
да
тај
мислити
?
-
говорити
јесам
Кремић
у
себе
.
-
како
јесам
моћи
?
...
како
јесам
моћи
?
...
да
,
ја
јесам
директно
смешан
,
будала
,
глупак
.
он
јесам
осећати
срам
пред
сам
себе
.
окретати
се
по
соба
као
да
јесам
тражити
да
што
јесам
остати
од
његов
синоћни
бесмисленост
.
да
јесам
морати
ићи
у
редакција
,
он
не
бити
излазити
из
соб
и
ту
бити
остати
скривен
од
стид
и
срам
.
као
лопов
,
извући
се
из
свој
стан
и
прећи
преко
двориште
,
сав
срећан
што
он
Зорка
јесам
видети
.
-
али
,
ја
јесам
ипак
волити
!
-
мислити
јесам
он
,
хитати
у
редакција
.
-
да
,
већ
јесам
и
ја
донекле
волити
и
осећати
да
хтети
један
дан
волети
јесам
много
...
само
да
не
бити
смешан
,
џаба
он
све
остати
!
Човек
који
познавати
један
жена
и
који
јесам
одвајати
од
други
моћи
донекле
прикривати
свој
симпатија
и
одлагати
тренутак
дизање
завеса
са
свој
срце
.
али
,
тај
одлагање
имати
граница
.
Живот
тећи
око
ми
,
привлачити
ми
једно
други
чак
и
против
наш
воља
.
и
тада
долазити
момент
,
важан
тренутак
у
однос
између
тај
човек
и
тај
жена
.
он
се
осећати
;
осећати
се
топлина
његов
наступање
и
страх
да
хтети
он
проћи
.
тада
се
човек
и
жена
погледати
очи
у
очи
.
не
знати
се
шта
хтети
искрснути
.
сав
зависити
од
ма
какав
ситница
.
један
несмишљен
реч
или
неспретан
покрет
кадар
јесам
да
упропастити
све
.
и
кад
тај
тренутак
проћи
осетити
се
да
јесам
сав
добивен
или
изгубљен
.
Кремић
се
бојати
тај
тренутак
.
мислити
јесам
на
Зорка
и
дан
и
ноћ
.
претурати
по
глава
успомена
на
онај
неколико
тренутак
који
јесам
провести
заједно
са
она
.
Осећао
јесам
како
он
занимање
са
она
благ
бол
који
јесам
осетити
од
први
тренутак
кад
се
она
приближити
.
али
,
јесам
имати
храброст
да
даље
поћи
.
-
Шта
хтети
бити
?
како
да
она
казати
шта
осећати
?
-
мислити
јесам
он
.
-
какав
хтети
изгледати
у
њен
очи
?
ах
,
само
да
не
бити
смешан
!
од
онај
вече
кад
јесам
бити
заједно
проћи
јесам
бити
неколико
дан
,
а
између
он
и
Зорка
ништа
се
нарочито
јесам
бити
догодити
.
несигуран
у
себе
,
он
она
јесам
стално
избегавати
.
прекодан
јесам
долазити
кућа
.
изјутра
јесам
прелазити
преко
двориште
брзо
као
да
он
неко
гонити
.
за
тај
време
видети
она
јесам
само
двапут
.
оба
пут
она
јесам
поздравити
скидање
шешир
.
и
тај
јесам
бити
све
.
неискусан
у
живот
и
имати
један
болестан
склоност
да
све
преувеличавати
,
Милош
јесам
већ
веровати
да
јесам
сав
свршен
.
-
сав
јесам
свршен
,
и
ја
јесам
један
велик
магарац
,
-
прекоревати
јесам
он
себе
,
и
у
глава
тражити
реч
и
стих
да
опевати
у
један
кратак
песма
овај
љубав
који
јесам
умрети
пре
него
што
се
родити
.
Чар
те
нов
песма
о
један
кратак
и
пролазан
љубаван
расположење
,
који
у
себе
садржати
непомућен
васиона
наш
сан
и
жеља
,
тешити
он
јесам
и
претварати
он
бол
у
мртав
књижеван
модел
,
као
што
природњак
шпиритус
умртвљавати
и
чувати
мали
животиња
.
Реч
по
реч
,
стих
по
стих
,
Кремић
јесам
у
свеска
свој
песма
вајати
један
бледолик
женски
профил
,
један
од
онај
профил
који
срести
на
шеталиште
,
у
железнички
купе
или
при
чаша
пива
,
и
који
ми
загрејати
свој
лепота
,
узбудити
ми
благ
романтичан
жеља
,
и
напустити
ми
пре
него
што
ми
се
досадити
,
те
у
ми
оставити
нешта
нежан
,
магловит
,
лак
и
близак
суза
.
али
,
српски
литература
не
добити
овај
песма
.
Догађаји
зауставити
млад
песник
у
рад
и
показати
он
да
шпиритус
јесам
убити
животињица
и
да
још
сав
јесам
свршен
.
један
јутро
кад
јесам
ићи
у
редакција
,
Кремић
сустигнути
Зорка
у
онај
споредан
улица
који
водити
од
џамија
на
Велика
пијаца
.
Зорка
јесам
ићи
са
још
један
девојка
у
друштво
,
те
Милош
бити
лако
да
јесам
заобићи
и
продужити
пут
,
јавити
она
се
само
.
али
он
она
задржати
.
-
господин
Кремић
,
имати
нешто
да
ви
упитати
,
-
рећи
он
она
,
па
погледати
у
свој
другарица
продужити
:
-
мислити
да
се
познавати
:
госпођица
Љубица
Захарић
,
студенткиња
;
господин
Кремић
,
наш
комшија
...
знати
,
ви
свакако
ићи
често
пута
у
позориште
,
па
ви
молити
да
ми
повести
једанпут
.
Госпођица
Љубица
седити
код
ми
...
али
,
знати
како
јесам
.
мајка
не
волити
позориште
,
а
ја
сам
,
девојка
,
немати
смисао
да
ићи
.
-
драг
воља
,
госпођица
,
-
одговорити
Кремић
учтиво
и
одрешит
,
дивити
се
јесам
свој
глас
.
-
у
субота
се
давати
Драгана
,
па
ако
хтети
?
-
ах
,
тај
јесам
дивно
!
-
Дочека
студенткиња
.
-
тако
јесам
жалостивно
.
Баш
ви
хвала
.
-
ви
јесам
гледати
тај
комад
?
ствар
јесам
нежан
и
топла
,
-
одговорити
Кремић
Љубица
,
и
сусрести
се
са
поглед
Зоркин
,
један
од
онај
испитивачки
поглед
који
жена
хтети
да
у
један
тренутак
сазнати
утисак
који
јесам
начинити
појава
други
жена
.
Милош
не
издржати
тај
поглед
,
јер
јесам
осећати
да
хтети
наћи
у
он
само
свој
слика
,
и
продужити
разлагање
о
овај
француски
драма
.
у
субота
вече
,
кад
јесам
бити
у
позориште
,
између
Зорка
и
Милош
јесам
се
ништа
нарочито
догодити
,
али
јесам
млад
песник
осетити
да
се
тада
збити
онај
критичан
момент
од
који
јесам
зависити
све
.
он
јесам
проћи
и
донети
Милош
победа
.
да
,
ништа
се
нарочито
јесам
десити
:
седети
јесам
у
партер
;
између
други
и
трећи
чин
Милош
јесам
купити
дама
бонбона
,
после
она
јесам
упознати
са
Драгутин
Ранковић
;
кад
се
претстава
свршити
,
свратити
јесам
у
посластичарница
,
и
,
најзад
,
отићи
кућа
...
имати
ствар
на
који
се
човек
увек
моћи
ослонити
.
један
од
она
јесам
и
осећање
:
онај
јесам
у
известан
случај
много
сигурније
него
разум
.
да
,
по
разум
судити
,
те
се
вече
јесам
ништа
нарочито
десити
,
али
јесам
Кремић
,
кад
јесам
допратити
свој
дама
до
њихов
стан
и
ступити
јесам
у
свој
соб
,
осетити
да
се
тај
вече
десити
нешто
што
јесам
приближити
Зорка
и
он
тако
близу
,
нешто
што
се
више
јесам
моћи
поправити
,
нешто
тајанствено
и
силно
који
он
јесам
више
дати
да
стукнути
назад
.
њихов
весео
излазак
из
кућа
,
заједнички
место
у
партер
,
Зоркин
торбица
који
јесам
Милош
држати
у
крило
,
долазак
Драгутин
Ранковић
који
се
Зорка
јесам
толико
допасти
колико
јесам
Милош
очекивати
,
један
угушен
крик
који
јесам
Зорка
пустити
кад
драгати
извршивати
самоубиство
,
претпролетњи
мрачан
ноћ
,
њихов
лагати
отварање
капија
,
ступање
уза
степеница
на
прст
и
обећање
да
хтети
опет
заједно
отићи
у
позориште
-
сав
јесам
тај
пунити
Милош
добар
нада
и
радост
од
живот
.
глава
Шесто
Дунав
,
Дунав
,
тији
вода
ладан
...
-
пазити
да
се
не
изгубити
!
-
викнути
Кремић
Драгутин
Ранковић
и
нежно
повући
Зорка
тамо
где
се
чути
глас
:
"
ево
маска
!
"
Полусрушене
кућа
јеврејски
Мале
,
налик
на
варош
који
јесам
Турчин
опљачкати
,
вечерас
јесам
бити
оживео
и
на
себе
узети
изглед
људски
стан
.
тај
јесам
бити
вече
,
једино
вече
у
година
дан
,
кад
београдски
Јеврејин
отворено
показивати
да
јесам
живити
,
да
и
они
имати
свој
празник
,
обичај
,
и
права
на
живот
.
по
угао
јесам
ницати
дотле
невидљив
кафаница
.
Вечиту
тишина
кривудав
улица
заменити
јесам
врева
весео
гомила
.
прозор
,
без
завеса
,
бити
јесам
осветљен
.
кроз
она
јесам
се
видети
стар
Јеврејка
,
са
широк
пантљика
око
глава
,
поседати
по
патос
и
с
цигара
у
зуб
.
сав
јесам
капија
бити
отворен
.
свет
јесам
улазити
,
излазити
и
шетати
се
по
сав
кућа
као
по
сав
дом
.
кроз
тих
ноћ
одјекивати
јесам
музика
разноврстан
инструмент
.
поред
цигански
ћемане
чути
се
шумадиске
гајде
,
уз
маћедонски
гоч
трести
јесам
расходовати
војни
банда
.
из
сав
крај
Београд
јурити
јесам
народ
у
овај
тесан
улица
и
гушити
се
,
радознао
да
видити
јеврејски
маска
.
-
гле
,
гле
,
Моша
!
-
викати
јесам
неко
показивати
један
Јеврејин
који
јесам
узети
костим
Краљевић
Марка
из
народни
позориште
и
достојанствено
се
шетати
рђав
калдрма
.
-
Личи
он
ко
ждребе
кашика
!
Сарика
и
Ребека
,
дотле
плашљив
и
ћутљив
као
камен
,
безбрижно
јесам
ићи
кроз
народ
,
обући
у
мушки
одело
,
и
штипати
се
са
први
који
она
прићи
.
-
Чина
ја
се
да
јесам
у
Београд
,
-
рећи
Зорка
Милош
поверљиво
.
-
стати
док
проћи
овај
маска
.
гле
,
црнац
!
талас
гомила
запљускивати
јесам
све
више
улица
.
гомила
се
повијати
као
њива
кукуруз
на
јесењи
ветар
.
ваздух
јесам
одјекивати
од
песма
и
псовка
,
смех
и
вриштање
.
-
А
гдје
јесам
Љубица
?
-
остати
јесам
са
Драгутин
,
-
рећи
Кремић
Зорка
.
-
А
,
ево
она
.
Љубица
досад
јесам
видети
јеврејски
маска
,
те
се
са
Зорка
договорити
да
изићи
тај
вече
у
пратња
Милошев
.
Кремић
јесам
позвати
и
Драгутин
,
да
друштво
бити
што
веће
.
овај
се
дати
дуго
молити
.
најзад
јесам
пристати
,
јер
он
се
Љубица
допадати
.
Ранковић
јесам
донекле
познавати
овај
девојка
са
универзитет
.
она
јесам
тај
година
доћи
из
један
гимназија
из
унутрашњост
и
уписати
се
на
универзитет
за
француски
језик
и
књижевност
.
свој
млад
појава
унети
јесам
нешта
нов
у
цео
група
.
у
семинар
јесам
заструјати
интиман
живот
.
студенткиња
јесам
осетити
да
хтети
она
овај
паланчанка
,
преплануо
лице
и
ђаволаст
очи
,
постати
опасан
конкурент
,
тај
јесам
се
решавати
који
од
свој
обожавалац
да
поклонити
свој
срце
,
и
тај
попуштање
привезивати
за
себе
изабран
младић
.
студент
,
желити
љубав
и
љубакање
,
примати
јесам
овај
аванс
као
озебао
сунце
,
предавати
се
цео
душа
усамљен
шетња
и
авантура
.
Љубица
јесам
бити
жена
родити
за
љубав
,
љубав
страстан
и
променљив
,
жена
,
развијен
и
каприциозан
,
код
који
ништа
јесам
кадар
да
угасити
тај
пламен
страст
:
хришћански
поука
ни
разочарење
у
живот
,
матерински
позив
ни
старост
.
њен
источњачки
лице
имати
јесам
крупан
црта
;
нарочито
јесам
она
уста
бити
велик
,
те
кад
бити
се
човек
у
она
загледати
,
добро
и
изблиза
,
не
бити
моћи
рећи
да
јесам
леп
.
али
се
тај
ипак
јесам
видети
из
мрк
бој
њен
образ
и
под
влажан
светлост
жив
,
крупан
и
црн
очи
.
њен
поглед
јесам
привлачити
човек
топлим
миловање
;
усна
јесам
она
се
црвенити
,
сочан
и
насмејан
,
као
располовљен
јагода
,
а
кос
,
обилат
и
густ
,
окруживати
она
јесам
глава
као
ноћ
у
шума
.
раме
јесам
она
бити
јак
,
груда
као
брдо
и
цео
структура
снажан
и
ухрањен
као
да
јесам
бити
ћерка
један
од
онај
наш
сеоски
попадија
који
остајати
вечито
млад
и
испијати
полић
пред
механа
.
-
не
губити
се
!
-
припретити
Зорка
прст
Драгутин
и
Љубица
,
и
поћи
за
Милош
да
видити
црнац
.
она
четворо
пробијати
јесам
се
кроз
гомила
који
јесам
плавити
улица
као
надошао
река
;
несташан
дирати
маска
,
гурати
се
и
смејати
на
најмањи
повод
,
као
и
цео
свет
око
она
.
како
јесам
овај
улица
средњевековни
Београд
бити
одвише
узан
за
толико
народ
,
овај
два
пар
млад
људи
губити
се
често
и
довикивати
.
у
тај
бити
се
неко
од
она
омакнути
да
при
зивкање
не
поменути
и
уобичајен
титула
:
господин
или
госпођица
,
или
да
народски
узвик
:
погле
!
пазити
!
претворити
на
ви
.
тај
бити
она
поново
измамити
буран
смех
и
приближити
она
још
више
једно
други
.
они
бити
се
узети
за
рука
,
као
да
јесам
маска
или
пријатељ
од
детињство
,
гурати
се
кроз
свет
,
мешати
се
у
говор
гомила
,
весело
ступати
по
туђ
кућа
,
изигравати
брата
и
сестра
,
играти
окретан
игра
у
неки
двориште
,
поплочан
цигла
,
откривати
лице
маска
,
дисати
дубоко
и
губити
се
у
свет
и
у
ноћ
.
око
она
јесам
кључати
весеље
,
који
јесам
извирати
из
песма
,
музика
,
вино
,
гомила
народ
и
млак
пролетњи
ноћ
.
бити
јесам
нешта
опојан
у
дах
тај
ноћ
,
почетак
март
,
кад
дувати
јужни
ветар
,
који
доносити
поздрав
последњи
снег
са
планина
;
кад
јесам
небо
покрити
топлим
облак
,
који
се
полагано
кретати
и
сејати
мрак
и
заборав
;
кад
се
природа
бити
,
поток
жуборити
,
трава
ницати
,
дрвеће
пупити
,
а
тица
свијати
гнездо
и
певати
.
Милош
јесам
дубоко
осећати
овај
београдски
ноћ
и
сав
сласт
што
она
јесам
делити
са
близак
женски
биће
,
са
девојка
који
он
јесам
држати
за
рука
и
поверљиво
он
шапутати
:
-
хајдемо
даље
,
даље
...
Чина
ја
се
да
овај
јесам
Београд
.
кад
јесам
доћи
на
крај
јеврејски
Мале
,
Кремић
се
јесам
зауставити
него
јесам
продужити
да
ићи
даље
неки
прашљив
пут
око
који
јесам
више
бити
кућа
.
он
јесам
марити
што
јесам
изгубити
остати
друштво
.
довољан
он
јесам
бити
овај
пријатељица
,
лак
као
птица
,
и
овај
ноћ
,
широк
и
млак
,
мио
и
наклоњен
,
што
се
изливати
на
она
двоје
као
балсам
живот
,
претварати
Београд
у
Витлејем
,
и
певати
млад
човек
да
јесам
на
земља
срећа
,
а
на
небо
радост
.
Зорка
јесам
ићи
,
послушан
као
јагње
,
наслонити
на
његов
десни
рука
.
пут
јесам
бити
прав
и
усамљен
.
око
она
јесам
бити
ноћ
црн
и
тишина
дубок
.
тек
кад
доћи
на
сам
дунавски
обала
,
приметити
један
широк
угашен
маса
,
из
који
јесам
избијати
пламен
језичац
.
тај
јесам
се
дунавски
талас
дизати
и
спуштати
,
озарити
неки
сакривен
светлило
.
под
њихов
нога
шкрипати
јесам
шљунак
.
кад
стигнути
на
обала
,
они
се
пустити
без
реч
и
сести
на
један
изврнут
чамац
.
Јужни
ветар
млако
она
јесам
миловати
по
лице
.
однекуд
јесам
долазити
мирис
на
смола
и
пупољак
од
врба
.
далеко
,
са
други
страна
Дунаво
,
светлуцати
јесам
ватра
у
неки
царински
стражара
.
Још
даље
,
улево
,
дрхтати
јесам
електрични
лампион
на
земунски
кеј
.
Зорка
јесам
бити
спустити
рука
у
крило
и
посматрати
један
облак
,
који
јесам
рубити
све
више
један
сребрн
врвца
.
црн
дунавски
вод
видети
јесам
се
сав
више
.
Милош
пак
бити
се
поднимити
на
десни
рука
и
,
гледати
у
крај
обала
,
предавати
се
сав
свој
неодређен
осећање
,
помешан
од
срећа
и
бол
.
-
на
шта
мислити
,
господин
Милош
?
-
упитати
он
Зорка
тих
глас
,
као
да
се
бојати
да
не
отерати
овај
лак
ноћни
чар
који
она
јесам
окружавати
.
-
тај
јесам
тешко
рећи
,
-
одговорити
Кремић
замишљено
.
-
гледати
овај
обала
и
падати
ја
на
ум
један
поређење
.
река
ронити
земља
на
један
место
,
а
на
други
се
повлачити
;
обала
се
мењати
непрестано
и
кривудати
на
сваки
корак
.
ипак
,
људи
цртати
овај
обала
и
веровати
да
оне
изгледати
тако
.
Наши
осећај
ја
личити
на
овај
обала
,
кривудав
и
искидан
.
они
расти
и
смањивати
се
,
дизати
се
и
падати
;
ништа
јасан
,
а
човек
она
изражавати
и
саопштавати
други
,
не
марити
да
ли
јесам
тај
тачан
и
исправан
.
сакривен
месец
јесам
рубити
облак
,
иза
ко
јесам
стајати
,
све
више
.
његов
бео
светлост
се
ширити
постепено
,
тај
се
небо
указивати
као
неки
далек
пропланак
,
по
који
се
просути
стадо
ситан
облак
.
светао
срма
се
спуштати
на
земља
,
будити
ноћни
ваздух
и
осветљавати
вод
,
који
јесам
личити
на
поцрнео
никл
.
Шљунак
се
беласати
.
један
група
збијен
врба
указивати
се
поред
она
и
изгледати
као
да
се
пропињати
да
она
видити
.
Зорка
јесам
седети
близу
Милош
.
са
плашљив
и
дирљив
дивљење
,
она
јесам
слушати
млад
песник
као
да
јесам
хтети
попити
реч
док
јесам
он
још
дрхтати
на
усна
.
Ноћ
јесам
бити
изазивати
свеж
руменило
на
бледолик
образ
млад
жена
,
а
јужни
ветар
јесам
завлачити
свој
млад
пипак
у
њен
кос
и
од
кестењаст
прамен
правити
романтичан
оквир
њен
руменити
јагодица
.
Милош
јесам
узити
за
рука
.
она
јесам
не
повући
него
се
заруменити
још
више
,
подигнути
глава
ка
небо
,
где
се
сребрн
месец
крити
иза
облак
,
и
остати
тако
,
изгубити
,
изван
свет
,
као
да
јесам
слушати
неки
арија
који
она
се
допадати
.
-
А
на
шта
мислити
ви
?
-
упитати
јесам
Кремић
.
Зорка
се
благо
тргнути
и
Милош
погледати
са
осмех
на
усна
.
у
овај
укрштање
њихов
поглед
,
брз
од
пуцањ
,
њен
црн
зеница
,
као
вод
у
Дунаво
,
бити
јесам
се
осветлити
исто
тако
од
неки
скривен
извор
светлост
и
преливати
се
у
метал
,
док
се
њен
лице
руменети
све
до
слеп
очи
и
гргурав
прамен
кос
.
Милош
јесам
тада
бити
близ
до
онај
идеал
љубав
који
јесам
стварати
у
сав
усамљен
живот
.
јасно
јесам
видети
тражен
срећа
како
он
се
приближивати
и
додиривати
он
свој
тајанствен
крило
.
али
,
зашто
јесам
он
оклевати
тај
тренутак
,
зашто
се
уздржавати
,
шта
се
бојати
?
он
јесам
испустити
Зоркин
рука
који
јесам
држати
,
поново
јесам
поднимити
и
гледати
у
изрецкан
обала
Дунаво
.
Срећа
долазити
изненадно
;
она
се
рђаво
подударати
са
обичан
живот
;
онај
притисак
збуњивати
човек
.
они
остати
тако
ћутљив
,
непокретан
и
стрепећи
од
онај
што
хтети
она
донети
идући
минут
.
оба
млад
створ
бити
обуставити
свој
воља
и
напрегнути
сав
свој
чути
,
као
да
јесам
њихов
судбина
зависити
од
неки
трећи
.
месец
јесам
и
даље
марљиво
рубити
облак
,
Дунав
се
пресијавати
,
јужни
ветар
пиркати
,
талас
љубакати
обала
,
а
из
дно
земљин
груда
допирати
јесам
ритам
један
велик
и
спокојан
дисање
.
наједанпут
,
ту
чаробан
тишина
нарушити
људски
корак
.
Милош
и
Зорка
скочити
у
исти
мах
као
да
она
јесам
неко
хтети
да
затећи
на
рђав
дело
.
Шум
се
приближавати
из
велик
даљина
.
у
тих
ноћ
одјекивати
јесам
бат
човечји
нога
.
-
не
бојити
се
!
-
први
се
ослободити
Милош
и
несвесно
прећи
на
ти
.
-
имати
она
више
.
тај
јесам
свакако
финанс
.
-
хајдемо
кућа
!
-
промуцати
Зорка
,
пребледети
од
изненадан
страх
.
тек
тада
Кремић
видити
како
јесам
бити
близу
срећа
.
сад
он
се
она
измицати
брзо
као
што
јесам
и
доћи
.
и
као
да
хтети
ухватити
тај
срећа
,
он
пружити
рука
,
ухватити
се
око
Зоркин
пас
и
нагнути
се
да
она
притиснути
пољубац
на
њен
пребледео
усна
.
она
се
тргнути
,
и
онај
инстинктиван
окретност
који
јесам
природа
дати
жена
ради
одбрана
,
иставити
оба
длан
пред
свој
лице
.
пољубац
пасти
на
мек
завојица
шака
,
на
онај
тајанствен
шара
по
длан
из
који
се
читати
судбина
.
тај
јесам
пољубац
бити
горак
и
сладак
,
нешто
што
заносити
,
што
опијати
и
бости
,
као
чаша
напуњен
шампањ
и
суза
.
-
не
,
моћи
!
...
хајдемо
кућа
!
...
ево
,
ићи
неко
!
-
рећи
он
Зорка
благо
,
као
да
се
хтети
извинити
за
срећа
који
он
кратити
,
и
извити
се
из
његов
загрљај
.
Шум
се
приближавати
све
више
.
Већ
се
јасно
познавати
два
људски
прилика
.
тај
јесам
бити
финанс
.
тај
јесам
бити
још
један
заљубљен
пар
,
који
јесам
бити
поћи
њихов
пут
.
на
запрепашћење
свити
четворо
,
они
се
познати
.
први
се
освестити
Ранковић
и
рећи
Милош
и
Зорка
,
да
бити
забашурити
сав
траг
:
-
А
где
јесам
ви
?
Тражили
јесам
ви
по
цео
Мали
.
Још
ми
јесам
само
остати
овде
да
ви
потражити
.
али
,
зловоља
и
жалба
за
пропао
самоћа
,
који
јесам
јасно
бити
исписати
по
Љубичин
лице
,
сведочити
јесам
противно
.
глава
седми
дуг
пољубац
они
јесам
заказивати
састанак
,
па
ипак
јесам
се
састајати
све
четворо
,
готово
сваки
дан
.
тај
јесам
бити
обично
пред
вече
.
Љубица
јесам
после
школа
силазити
кућа
и
узимати
са
себе
Зорка
под
ма
какав
изговор
.
онда
бити
изићи
на
Мали
Калимегдан
и
селе
на
један
клупа
,
на
онај
вештачки
брег
који
јесам
подигнути
у
дно
парк
према
Кнез
Михаилов
венац
.
дотле
бити
се
наћи
Милош
и
Драгутин
,
проћи
бити
једанпут
кроз
Кнез
Михаилов
улица
и
Велика
Калимегдан
,
па
бити
се
онда
спустити
на
Мали
Калимегдан
онај
стаза
који
водити
поред
градски
платно
,
посматрати
неко
време
љуљашка
и
остати
забава
за
деца
,
куварица
и
војник
,
узети
један
стаза
који
се
од
главне
одвајати
удесно
,
спустити
се
низ
мали
степеница
,
начинити
од
трошан
ташмајдански
камен
,
који
водити
у
дубина
парк
,
тек
једва
пошумљен
,
и
по
тај
узак
,
неугажен
стаза
доћи
до
клупа
,
где
јесам
она
већ
очекивати
два
њихов
познаница
.
Између
овај
два
други
,
који
јесам
дотле
поверавати
један
други
свој
танан
осећај
,
никад
се
сад
јесам
заподевати
питање
о
мисао
који
јесам
гајити
према
овај
два
девојка
што
јесам
она
чекати
.
они
јесам
осећати
да
јесам
тај
место
болан
код
човек
.
и
бојити
се
неспоразум
и
нехотичан
увреда
,
избегавати
јесам
пажљиво
сваки
разговор
о
Зорка
или
Љубица
,
мада
јесам
,
и
једном
и
други
,
бити
сладак
говорити
о
овај
два
другарица
.
кад
се
баш
јесам
моћи
избегнути
овај
разговор
,
млад
пријатељ
говорити
јесам
полако
,
одмерити
,
са
велик
такт
и
уз
име
овај
свој
познаница
додавати
титула
госпођица
.
Кремић
се
Љубица
јесам
у
сав
допадати
,
али
,
ипак
,
никад
не
бити
споменути
Драгутин
о
њен
паланачки
укус
да
шта
црвено
прикачити
на
свој
тоалета
,
а
ни
Драгутин
јесам
правити
ни
најмању
алузија
на
Зоркин
година
.
Чак
јесам
ићи
дотле
да
јесам
Милош
узносити
Љубица
на
рачун
Зорка
,
а
Ранковић
он
се
противити
и
хвалити
Зорка
на
рачун
Љубица
.
ма
како
да
се
јесам
заказивати
,
састанак
на
мали
Калимегдан
бити
јесам
потајан
.
тај
се
видети
по
место
који
јесам
бити
изабрати
у
дно
парк
,
који
не
посећивати
ники
други
до
какав
гувернанта
Немица
или
кратковид
пензионер
.
тај
део
Кнез
Михаилов
венац
бити
јесам
тако
исто
пуст
,
оставити
коров
и
сам
себе
од
саобраћај
и
општина
.
улица
јесам
бити
нерегулисан
,
без
калдрма
;
трава
јесам
по
она
расти
у
изобиље
.
па
и
сам
кућа
,
који
јесам
бити
подигнути
само
са
један
страна
улица
,
изгледати
јесам
напуштен
и
без
људи
.
ролетна
јесам
бити
готово
увек
спустити
на
њихов
прозор
.
тамо
где
јесам
који
чудо
прозор
бити
отворити
рогушити
се
луксузан
намештај
,
чамотан
и
празан
.
тек
из
један
новосазидан
кућа
,
у
сецесионистички
стило
и
са
позлаћен
орнамент
сунце
који
се
рађати
,
чути
јесам
се
несигуран
тон
гласовир
,
на
који
јесам
један
млад
жена
разбијати
свој
досада
.
Зорка
и
Љубица
устајати
јесам
чим
јесам
она
се
приближавати
два
пријатељ
,
проговорити
бити
који
реч
,
смејати
се
без
повод
,
и
сав
заједно
спуштати
јесам
се
поред
Општинске
Баште
ка
Дунаво
.
тај
огроман
и
таман
маса
вод
,
који
се
достојанствено
ширити
између
два
обала
и
држава
,
имати
јесам
нарочит
привлачан
моћ
на
овај
два
заљубљен
пар
.
висок
хоризонт
који
јесам
почињати
да
се
ширити
од
београдски
гребен
и
вишњички
брдо
хитати
јесам
у
бескрај
банатски
равница
,
пун
озеленео
шум
и
рит
,
чији
јесам
затворен
зелен
и
бујан
бој
пријатно
одскакати
од
наш
обала
,
рапав
и
голетан
.
по
бистар
ваздух
изнад
вод
губити
се
сив
прамен
дим
,
заостати
иза
један
пароброд
који
се
већ
изгубити
на
хоризонт
.
у
огроман
видик
штрчати
јесам
многобројан
фабрички
димњак
на
наш
страна
,
као
неки
црн
и
витак
шимера
,
који
јесам
јогунаст
ићи
у
небо
и
поносно
висити
изнад
свој
земља
.
Нешто
натчовечан
и
материјалан
,
а
у
исти
мах
видљиво
и
јако
,
лелујати
се
између
овај
црн
димњак
,
ширити
се
по
наш
хоризонт
,
смејати
се
сав
што
јесам
људски
и
извештачено
,
и
одушевљавати
на
борба
и
крв
,
на
љубав
и
жртва
.
Нехотимичним
покрет
,
Милош
бити
стати
поред
Зорка
,
а
Драгутин
до
Љубица
.
и
тада
бити
силазити
,
не
марити
што
јесам
се
спотицати
по
јендек
и
рупа
од
отврдли
блато
,
и
смејати
се
кад
бити
се
ко
од
она
закачити
за
жив
ограда
Општинске
Баште
.
пред
она
јесам
бити
широк
пољана
,
Дунав
,
пучина
од
ваздух
,
љубав
и
вечност
.
и
уколико
јесам
више
силазити
,
сав
јесам
један
пар
више
измицати
,
а
други
застајкивати
,
сав
се
младић
више
примицати
девојка
,
глас
бити
дрхтав
,
смех
нервозан
а
поглед
светао
.
кад
бити
већ
далеко
одмакнути
од
варош
и
туђ
радознао
поглед
,
младић
бити
један
нежан
покрет
,
који
се
моћи
извести
само
у
двадесети
година
,
узимати
свој
дама
испод
рука
,
онако
...
без
питање
,
усред
разговор
о
безначајан
питање
,
и
слатко
нагнути
на
десни
страна
,
продужити
ићи
,
све
напред
,
без
циљ
,
без
свест
.
тек
бити
се
зауставити
на
дунавски
обала
.
тај
јесам
се
састајати
,
сав
четворо
,
терати
детињаст
шал
,
прскати
се
вод
,
гурати
једно
друго
у
река
,
претити
самоубиство
,
и
шегачити
се
на
рачун
смрт
.
али
јесам
дан
бити
још
кратак
,
онај
млак
дан
половина
март
кад
сунце
већ
залаз
око
шест
сат
,
и
мрак
она
јесам
изненађивати
,
брз
мрак
који
се
јављати
са
торлачки
вис
.
они
јесам
се
тада
невољно
окретати
Београд
,
који
се
већ
,
са
Општом
Државном
болница
и
универзитет
,
завијати
у
тама
и
ноћ
.
они
бити
тада
ударити
преко
баштованџиница
,
и
заобилазити
што
више
само
да
дуже
остати
насамо
.
тада
бити
се
понављати
стар
игра
:
младић
јесам
узимати
свој
девојка
испод
рука
,
нежно
бити
се
нагињати
на
њен
страна
и
говорити
она
о
безначајан
ствар
.
овај
наиван
шетња
,
у
знак
идила
,
поновити
јесам
се
неколико
пута
не
мењати
ништа
у
однос
између
Зорка
и
Милош
.
ипак
се
не
моћи
рећи
:
баш
ништа
.
строг
посматрач
моћи
јесам
приметити
да
Милошев
рука
привлачити
све
више
рука
млад
жена
,
и
да
јесам
песников
срце
сав
топлије
од
овај
додир
.
Кремић
јесам
више
ништа
желети
.
тај
лак
додир
женски
биће
испуњавати
он
јесам
сав
негдашњи
фантастичан
сан
и
пуст
жеља
.
он
он
јесам
надокнађивати
сав
мука
који
бити
претурити
тај
дан
.
после
тај
шетња
,
осећати
се
весео
и
одушевљен
,
као
после
добар
ручак
.
-
неки
овај
потрајати
увек
,
-
говорити
јесам
он
себе
,
кад
се
враћати
са
Зорка
у
варош
.
-
ја
она
ништа
више
не
тражити
.
али
,
из
полутаман
Београд
,
по
који
се
палити
електрични
сијалица
,
ругати
се
овај
његов
мисао
нешто
себичан
,
пакосно
и
ружан
,
а
јасно
као
земља
,
убедљиво
као
судбина
,
и
шаптати
он
:
-
пољубити
јесам
...
пољубити
јесам
!
један
вече
,
при
повратак
,
кад
јесам
Драгутин
већ
бити
далеко
одмакнути
са
Љубица
и
кад
јесам
из
свити
крај
Београд
звонити
тај
досадан
шапат
:
"
пољубити
јесам
...
пољубити
јесам
!
...
"
.
Милош
се
обратити
Зорка
,
као
да
јесам
хтети
сузбити
тај
шапат
.
-
Штета
...
-
Рече
она
,
-
штета
што
прекидати
шетња
сад
кад
јесам
леп
.
-
мајка
једва
и
оволико
допуштати
,
јер
мислити
да
јесам
с
Љубица
у
Кнез
-Михајловој
улица
.
А
да
до
ја
стајати
...
-
одговорити
Зорка
са
један
нехотичан
благост
у
глас
и
замислити
се
.
-
Шта
бити
радити
?
-
запитати
јесам
Милош
,
а
шапат
се
поновити
:
"
пољубити
јесам
...
пољубити
јесам
!
"
-
да
,
шта
бити
радити
?
-
поново
јесам
упитати
Милош
и
погледати
јесам
један
упитни
поглед
.
у
тај
поглед
бити
јесам
нешта
наиван
,
неодлучан
,
дечји
и
онај
што
постојати
у
физиономија
известан
људи
за
који
се
казати
,
чак
и
кад
јесам
претурити
тридесети
:
"
како
јесам
млад
!
"
Зорка
застати
пред
тај
поглед
и
не
могаде
задржати
дубок
уздах
који
она
се
претворити
у
реч
:
-
Зашто
јесам
стар
још
који
година
!
Милош
изненадити
овакав
одговор
.
Зорка
јесам
бити
увек
донекле
предати
у
себе
сам
.
у
цео
њен
витак
особа
бити
јесам
нешта
озбиљан
,
поносит
,
нешта
што
се
наслеђивати
,
остатак
неки
јак
и
енергичан
раса
.
сад
се
пак
она
приказати
Кремић
скрушен
,
пун
један
болан
резигнација
и
тако
леп
у
свој
скрушеност
,
као
тица
који
се
мрзнути
.
он
осетити
у
она
један
природа
тако
сличан
свој
,
природа
дубок
и
осетљив
,
предодређен
за
патња
.
он
јесам
узити
и
за
други
рука
.
пред
она
се
спуштати
ноћ
,
тишина
,
бездан
.
бледети
пламен
један
партија
Дунаво
,
који
се
светлуцати
негде
око
Карабурма
,
изумирати
јесам
као
сфера
један
мртав
звезда
.
пролистати
грана
од
врба
и
неједнак
плот
пружати
јесам
се
у
ваздух
као
црн
утвара
.
њихов
узбуђен
лице
освежавати
јесам
један
поветарац
.
један
јато
жаба
крештати
јесам
у
неки
бар
.
Зорка
не
тргнути
свој
рука
.
лагано
,
неосетан
,
она
јесам
следовати
јед
општи
покрет
Милошев
снага
.
њен
сразмеран
дјевојачки
биста
,
са
пуно
онај
болан
резигнација
,
нагињати
се
у
загрљај
,
и
њен
усна
,
румен
од
грозница
,
отворити
се
,
као
љубичица
под
млак
притисак
један
пољубац
.
њихов
усна
бити
јесам
се
срести
.
Узбуђење
јесам
бити
толико
јако
да
јесам
се
оне
прилепити
,
остати
тако
приљубити
један
уз
други
.
Очију
изгубљен
у
бесконачност
,
рука
раширен
,
и
готов
да
се
понова
стегнути
,
Милош
и
Зорка
остајати
јесам
ту
,
нем
,
у
екстаза
један
пољубац
који
се
јесам
свршавати
.
они
јесам
мешати
сав
дах
,
нешто
убрзан
,
и
дрхтати
као
у
грозница
.
они
јесам
осећати
да
јесам
без
снага
да
прекинути
сав
загрљај
,
и
јесам
желети
ништа
више
од
овај
други
пољубац
.
писак
један
фабрика
опоменути
она
да
јесам
време
да
ићи
кућа
.
они
поћи
,
несвесно
,
не
одвајати
још
уснути
од
усна
.
на
сваки
корак
јесам
застајати
и
понављати
овај
дуг
,
дубок
и
устрептао
пољубац
,
прекидати
он
само
кад
она
јесам
нестајати
ваздух
.
глава
осми
.
пад
.
кад
бити
неки
докон
Немац
хтети
да
од
љубав
начинити
наука
,
Милош
и
Зорка
бити
он
моћи
открити
читав
скала
пољубац
.
јер
имати
пољубац
и
пољубац
.
они
зависити
од
воља
с
који
се
дати
,
од
осетљивост
место
на
који
падати
и
начин
на
који
се
чинити
или
примати
.
тај
скала
почињати
од
благ
грљење
стас
и
лак
додир
усна
,
па
се
свршавати
пољубац
где
се
тело
у
тело
упијати
,
где
један
груда
дисати
ваздух
други
,
усна
бледети
од
грчевит
притисак
,
глава
тонути
у
несвест
,
мисао
се
губити
и
цео
биће
обамирати
од
неки
ужасан
и
сладак
умор
.
овај
пољубац
јесам
постати
убрзо
насушан
потреба
Милошево
,
који
се
више
јесам
моћи
одрећи
.
он
јесам
вребати
сваки
згодан
прилика
где
јесам
моћи
загрлити
свој
драгана
;
чак
и
под
велик
опасност
да
она
ко
не
углед
.
-
и
ја
волити
овај
пољубац
као
да
јесам
девојчица
,
-
говорити
јесам
Зорка
,
као
да
се
хтети
оправдати
пред
Милош
,
привијати
се
уз
он
целити
свој
тело
и
подносити
он
свој
отворен
усна
као
путир
,
пун
опојан
љубаван
пиће
.
овај
два
велик
дете
сркати
јесам
овај
пиће
облапорно
као
алкохолик
који
хтети
да
надокнадити
дан
проведен
у
азил
.
не
водити
рачун
куд
она
моћи
одвести
њихов
несмишљен
љубав
,
они
јесам
насељавати
свој
пољубац
сав
место
где
јесам
моћи
остати
насамо
.
љубити
јесам
се
по
онај
улица
који
јесам
никнути
сам
,
између
Дом
свет
Сава
и
дунавски
обала
,
пустити
као
сокак
по
паланка
,
где
по
капија
спавати
мачак
и
по
калдрма
се
забављати
голуб
.
за
њихов
пољубац
знати
јесам
дрвеће
засађен
по
Душанов
улица
,
који
јесам
бацати
мршав
сенка
по
песковит
тротоар
.
они
јесам
се
грлити
и
у
свој
улица
,
сакрити
иза
један
колиба
за
електрични
инсталација
.
па
и
на
свој
капија
,
степеница
и
у
трема
,
они
јесам
грабити
онај
кратак
момент
кад
ники
не
ићи
,
и
приближавати
свој
усна
,
дрхтати
од
страх
да
она
ко
не
изненадити
и
топити
се
од
милина
овај
отет
пољубац
.
од
тај
дуг
,
продужаван
и
понављан
пољубац
па
до
у
грех
,
само
јесам
један
корак
.
Милош
јесам
тај
осећати
добро
,
али
јесам
имати
довољно
воља
да
се
одрећи
сласт
који
јесам
он
пољубац
давати
,
и
да
потпомоћи
племенит
напор
који
јесам
Зорка
каткад
чинити
да
се
отрести
овај
пијанство
.
-
Шта
ја
овај
радити
!
-
прекоревати
јесам
он
себе
у
тај
тренутак
и
зарицати
се
да
хтети
се
поправити
.
али
,
један
тајанствен
сила
инсталисати
јесам
у
душа
поред
воља
и
ратовати
са
овај
.
и
Милош
,
чим
бити
видети
Зорка
,
њен
влажан
и
дубок
очи
,
који
јесам
он
гледати
са
много
сладак
и
сетан
љубав
;
њен
румен
усна
,
који
јесам
певати
песма
жеља
и
занос
;
њен
витак
стас
,
који
се
измицати
посматрачев
поглед
,
и
танан
струк
,
пун
мекота
и
женскост
,
губити
јесам
глава
и
предавати
се
судбина
,
који
он
јесам
тада
изгледати
леп
и
великодушан
.
недеља
,
месец
,
година
пролазити
,
за
који
време
два
људски
биће
ићи
свако
свој
пут
.
логика
случај
доводити
она
један
пред
други
.
они
се
погледати
очи
у
очи
.
њихов
се
пут
сједињивати
.
сваки
тренутак
и
сваки
ситница
приближивати
срце
срце
док
не
наступити
велик
момент
љубав
,
кад
се
голотиња
откривати
и
другарица
постајати
метреса
.
тај
се
догодити
крајем
март
,
један
поподне
,
кад
јесам
ваздух
бити
жут
као
бакар
,
а
природа
тих
и
свечан
да
се
човек
непрестано
чинити
да
јесам
празник
мада
јесам
бити
радни
дан
.
Милош
јесам
бити
доћи
кућа
,
као
и
обично
,
после
ручак
,
јер
поподне
јесам
радити
у
редакција
,
и
легати
да
се
одморити
.
завалити
на
један
отоман
од
старински
турски
циц
,
са
шара
који
јесам
личити
ни
на
шта
,
он
јесам
читати
један
од
наш
покрајински
приповедач
у
мода
,
и
не
налазити
у
он
што
јесам
критичар
проналазити
,
остајати
јесам
хладан
и
продужавати
читање
тај
ред
,
написан
у
дијалект
,
тек
као
забава
за
очи
.
Очекивао
јесам
да
он
сан
пасти
на
трепавица
.
и
сан
јесам
долазити
,
али
од
онај
лак
сан
као
у
железница
,
где
човек
не
знати
да
ли
спавати
или
јесам
будан
.
с
час
на
час
отварати
јесам
очи
и
бесмислено
гледати
у
таваница
,
по
који
јесам
љуска
од
креч
и
пукотина
правити
чудан
контура
неки
крилат
животиња
.
долазити
он
јесам
воља
да
пухати
,
али
јесам
у
жила
осећати
малаксалост
и
умор
,
први
дар
пролеће
,
те
он
јесам
мрзети
да
спустити
рука
на
под
и
напипати
табакера
.
најзад
,
кад
се
на
тај
решити
,
сан
јесам
бити
већ
сасвим
одбећи
,
те
се
Кремић
лепо
дигнути
и
посадити
на
отоман
,
кос
разбарушити
и
леђа
наслоњен
на
дувар
.
Осећао
јесам
страшан
досада
.
Чак
он
и
цигарета
јесам
пријати
.
у
кућа
јесам
бити
све
мирно
,
као
у
црква
.
бабица
,
његов
газдарица
,
бити
јесам
још
јутрос
изићи
,
и
ко
знати
да
ли
хтети
се
и
ноћас
вратити
.
за
шетња
са
Зорка
бити
јесам
још
рано
.
да
изићи
у
варош
,
знати
јесам
да
јесам
цео
свет
заузети
,
и
у
кафана
бити
још
више
зевати
.
бацити
јесам
цигарета
на
плех
поред
пећ
и
дигнути
се
да
отворити
прозор
.
споља
он
јесам
запахнути
влажан
ваздух
који
јесам
мирисати
на
нов
трава
.
пред
његов
очи
гурити
се
неколико
раднички
становати
и
зјапити
један
заграђен
плац
,
пун
стар
гвожђарија
.
иза
тај
човечји
беда
и
прљавштина
ширити
се
јалија
,
сав
зелен
.
од
она
се
пуштати
бескрајан
видик
,
као
над
океан
,
који
јесам
гутати
широк
трака
Дунаво
,
његов
пошумљен
острво
,
миран
белуцав
рукав
и
рит
,
обрасти
у
блед
трска
.
на
сам
ивица
хоризонт
,
далеко
тамо
на
север
,
смешити
се
једно
чисто
банатски
село
,
а
доле
у
дно
,
камо
јесам
тећи
сав
дунавски
вод
,
назирати
се
у
сивина
даљина
два
готски
торањ
некакав
црква
у
Панчево
.
Обухвативши
један
поглед
цео
тај
видик
,
Милош
спустити
очи
на
улица
и
приметити
један
старица
у
блуза
од
кадифа
са
шешир
од
црн
шљокица
како
замакати
за
угао
ка
Шондиној
фабрика
.
он
познати
госпа
-
Селена
.
Мислећи
на
она
,
лагано
он
доћи
мисао
да
јесам
Зорка
сам
и
да
моћи
провести
који
тренутак
заједно
.
уколико
он
јесам
тај
мисао
сазревати
у
глава
,
утолико
се
он
брзо
облачити
и
хитати
да
изићи
на
трем
.
кад
изаћи
напоље
,
неодлучно
застати
на
кућни
праг
.
Двориште
јесам
бити
мирно
.
на
прозор
се
јесам
видети
жив
дух
.
сав
јесам
врата
бити
затворен
.
само
један
пас
сунчати
се
на
калдрма
,
опружити
реп
и
нога
,
као
да
јесам
цркнути
.
неки
загонетан
тишина
изилазити
јесам
из
овај
затворен
стан
и
у
ваздух
се
чути
неки
натприродан
зујање
.
Кремић
не
смети
поћи
ка
Зоркин
врата
.
бојати
се
да
она
јесам
тамо
Љубица
или
који
беспослен
сусетка
.
тај
страх
придружавати
се
овај
тишина
,
а
онај
натприродан
зујање
обавијати
се
око
он
,
као
летећи
паучина
у
поље
,
и
шаптати
он
:
-
куда
хтети
несретник
?
у
тај
тренутак
отворити
се
врата
на
Зоркин
стан
,
и
на
свој
изненађење
,
Милош
углед
блед
девојка
,
са
очи
црн
као
вод
у
сенка
врба
.
какав
ли
јесам
чудан
рука
извести
оба
овај
створ
и
сам
она
приредити
састанак
усред
потпун
напуштеност
овај
велик
кућа
?
какав
ли
јесам
тај
фаталан
сила
што
становати
поред
наш
воља
,
побеђивати
јесам
,
и
гурати
ми
на
непознат
пут
судбина
,
сила
што
ми
приређивати
смртоносан
катастрофа
,
да
ми
после
принети
кондир
са
животан
напитак
,
благ
мелем
наш
рана
?
Окрећући
се
да
јесам
ники
не
видити
,
и
тако
стављати
цео
свој
женски
тело
у
покрет
,
она
притрчати
Милош
и
обесити
он
се
о
врат
.
млад
човек
јесам
обухватити
око
пас
,
и
осећати
под
свој
пазухо
устрептати
женски
груда
,
он
јесам
привући
сав
снага
уза
себе
,
и
глас
који
јесам
дрхтати
од
узбуђење
испрекидано
она
прошаптати
:
-
хајдемо
код
ја
.
-
не
,
никада
!
-
тргнути
се
Зорка
уплашити
.
али
се
Милош
савладати
донекле
,
постати
смирити
као
јагње
,
погледати
јесам
права
у
очи
и
,
не
мислити
ништа
рђаво
,
искрено
рећи
:
-
хајде
да
ја
видити
соб
.
веровати
ја
,
хтети
ти
ништа
учинити
;
ја
јесам
добар
него
што
ти
мислити
.
да
,
млад
песник
бити
јесам
тада
праведнички
искрен
,
али
јесам
његов
глас
,
упркос
његов
воља
,
дрхтати
и
одавати
унутарњи
смутња
.
-
ако
ми
ко
видити
?
-
упитати
она
поверљиво
.
-
ники
ми
хтети
видети
-
тврдити
јесам
Кремић
.
-
сав
јесам
на
рад
.
мој
газдарица
не
долазити
преко
дан
.
А
госпа
Селена
јесам
изићи
у
варош
,
видети
јесам
јесам
...
хајде
!
и
он
јесам
благо
повући
ка
врата
.
Зорка
корачити
два
корак
,
али
се
тргнути
опоменути
један
од
онај
таман
унутарњи
предосећај
што
ми
боцнути
у
известан
тренутак
.
један
мува
прозујати
поред
она
.
пас
у
двориште
мрднути
реп
.
негде
у
даљина
залупити
врата
.
Зорка
покушати
да
истргнути
рука
из
Милошев
загрљај
и
да
побећи
.
-
не
,
хтети
...
не
моћи
,
не
смети
,
-
бранити
се
онда
.
-
ја
осећати
између
ми
нешто
мрачно
што
ја
плашити
.
ах
,
пустити
ја
,
молити
ти
.
-
не
,
лудица
мој
,
-
тепати
она
јесам
Милош
,
и
љубити
она
јесам
у
врат
и
у
лице
.
-
Шта
ти
јесам
данас
?
Што
се
бојити
?
он
најзад
успети
да
јесам
превући
преко
праг
,
па
јесам
онда
пустити
слободан
.
Учинивши
овај
први
корак
,
Зорка
се
предати
воља
Милошев
и
поћи
са
он
,
рука
испружен
и
очи
отворен
,
као
месечарка
.
кад
доћи
у
соб
и
видити
да
она
Милош
ништа
хтети
,
она
се
ослободити
.
она
никад
јесам
бити
у
тај
соба
,
тај
се
интересовати
за
сваки
стварчица
који
јесам
испуњавати
стан
њен
драгана
.
загледати
јесам
у
књига
,
набацати
на
један
орман
.
посматрати
јесам
фотографија
по
зид
.
Погађала
који
јесам
тај
жена
што
јесам
личити
на
Милош
,
обучен
у
српски
ношња
,
са
тепелук
и
либаде
,
и
,
ненавикао
на
поза
,
унезверено
гледати
са
свој
мали
фотографија
,
те
се
њен
благ
матерински
црта
још
јаче
испољавати
.
Зорка
јесам
откривати
разнети
карта
са
слика
,
посетница
с
непознат
име
и
забачен
број
препород
,
у
који
јесам
изићи
Милошев
песма
.
питати
он
јесам
за
његов
мајка
,
за
кућа
,
и
ту
далек
паланка
,
омрзнут
од
Београђанин
.
Милош
она
јесам
одговарати
кратко
,
вући
јесам
благо
на
диван
поред
себе
,
и
свој
усна
покривати
њен
мален
уста
који
јесам
чаврљати
којешта
.
пољубац
јесам
падати
,
најпре
лак
и
сув
,
а
после
сав
тежак
,
дуг
и
влажан
,
пратити
с
Милошев
страна
миловање
сав
страстан
и
слободан
.
Зорка
се
бранити
у
пол
снага
,
и
полако
се
подавати
тај
сладак
миловање
усна
и
прст
који
она
јесам
опијати
као
неки
заслађен
пиће
,
доводити
јесам
у
усхићење
,
пунити
јесам
храброст
и
вући
њен
мали
глава
у
неки
дим
и
магла
.
и
овај
два
велик
дете
,
уверити
у
свој
јак
воља
и
добар
намера
,
клизати
јесам
се
сав
више
ка
граница
са
који
се
даље
не
моћи
тргнути
.
у
један
тренутак
,
Милош
јесам
бити
обавити
један
поглед
цео
свој
саучесница
.
ако
јесам
цивилизован
човек
оклевати
пред
скрупула
,
овај
оклевање
јесам
спречавати
дивљака
који
дремати
у
ми
сав
.
кад
јесам
сав
бити
доцкан
,
свест
се
наједаред
вратити
.
Зорка
јесам
скочити
као
ранити
,
један
покрет
се
бацити
на
столица
и
,
наслонити
лакат
на
сто
,
заронити
јесам
глава
ћутети
.
неколико
тренутак
,
дуг
,
мучан
и
свиреп
,
проћи
,
а
она
јесам
седети
непрестано
тако
,
укочити
,
скаменити
и
не
пуштати
глас
од
себе
.
-
Зора
,
Зора
-
плашљиво
она
јесам
звати
Милош
.
али
,
онда
јесам
и
даље
остајати
тако
,
нем
и
непокретан
.
тек
после
дуг
време
,
покренути
се
прво
њен
раме
,
па
онда
груда
,
а
за
она
глава
.
један
јецај
,
који
јесам
долазити
из
дубок
шупљина
груда
,
затрести
цео
овај
женски
тело
,
мршав
као
у
тица
,
и
крупан
суза
минути
низ
укочен
рука
.
ах
,
тај
суза
,
онај
се
никад
не
заборављати
у
живот
.
Милош
клечати
поред
свој
драгана
и
,
у
један
болан
екстаза
,
проговорити
:
-
ја
јесам
хтети
...
ја
тај
себе
хтети
никад
опростити
.
како
се
тај
десити
?
ах
,
живот
јесам
свиреп
,
варљив
,
мучитељ
...
јадан
мој
Зорко
...
-
ићи
,
бежати
,
-
одговорити
он
онда
промењен
и
промукао
глас
.
Милош
јесам
послушати
,
погружити
и
постидити
.
Дочепа
шешир
и
,
заборавити
чак
да
пољубити
свој
драгана
,
рећи
она
једно
збогом
који
се
једва
чути
и
истрчати
на
улица
.
кад
јесам
изићи
на
улица
,
окретати
се
као
да
јесам
гледати
где
хтети
се
најбоље
сакрити
.
Нешто
хладно
дувати
он
јесам
за
врат
,
и
чинити
он
се
као
да
хтети
нечији
тежак
рука
пасти
он
на
рам
.
али
,
кад
јесам
изићи
из
дунавски
крај
и
прилазити
Теразије
где
он
више
ништа
јесам
опомињати
на
Зорка
,
већ
се
почети
да
интересовати
онај
што
се
напољу
догађати
.
ники
јесам
ни
слутити
шта
јесам
он
урадити
.
Кремић
јесам
већ
с
пун
пажња
посматрати
како
један
човек
трчати
за
шешир
који
он
јесам
ветар
бити
однети
.
тек
с
време
на
време
,
један
изненадан
мисао
,
брз
као
гром
,
избрисати
бити
он
све
онај
што
се
дешавати
око
он
и
преносити
он
тамо
у
онај
велик
кућа
,
где
јесам
један
жена
,
мршав
као
тица
,
плакати
крупан
суза
.
глава
деветати
.
два
рањеник
.
Милош
и
Зорка
прећутно
јесам
се
избегавати
.
млад
песник
јесам
ређе
долазити
кућа
преко
дан
,
а
Зорка
јесам
излазити
у
двориште
кад
јесам
знати
да
јесам
он
ту
.
кад
бити
се
пак
случајно
срести
,
брзо
бити
измењати
поздрав
,
тек
да
ко
шта
не
приметити
,
и
трудити
се
да
се
што
пре
уклонити
.
Срећа
јесам
за
она
бити
што
се
време
променити
,
тај
јесам
моћи
неопажено
да
избегнути
свој
састанак
на
мали
Калемегдан
.
она
изненадан
топлота
мартовски
сунце
претворити
се
у
ситан
киша
,
који
јесам
падати
с
час
на
час
,
цедити
се
са
висина
.
покаткад
се
небо
разведравати
,
киша
престајати
,
атмосфера
постајати
светао
,
али
јесам
се
облак
поново
скупљати
,
киша
почињати
поново
,
падати
,
лагано
и
досадно
,
и
напољу
бити
тако
хладно
да
јесам
се
пећ
поново
ложити
и
зимски
капут
облачити
.
тако
јесам
трајати
читав
недеља
дан
.
најзад
киша
престати
.
блистав
,
права
пролетњи
сунце
засјати
кроз
каљав
Београд
.
Љубица
и
Драгутин
почети
да
наваљивати
,
она
на
Зорка
,
а
овај
на
Милош
,
да
обновити
свој
шетња
по
обала
Дунаво
.
-
блато
јесам
и
по
чаршија
,
а
камоли
у
поље
,
-
бранити
се
Зорка
.
сунце
јесам
сијати
.
пролистати
дрвеће
,
који
се
у
ранијој
киша
и
зими
јесам
ни
примећивати
,
мамити
јесам
младост
у
поље
,
у
слобода
.
Зорка
и
Милош
пристати
најзад
да
изићи
заједно
тек
из
бојазан
да
што
Јелица
и
Драгутин
не
приметити
.
-
али
,
не
на
Дунав
,
-
одупирати
се
Зорка
.
овај
велик
река
,
који
она
јесам
до
пре
месец
дан
бити
индиферентан
,
сад
јесам
опомињати
несрећан
девојка
на
први
шетња
и
први
пад
.
-
близу
јесам
кућа
.
Мог
ми
видети
који
од
комшија
,
-
изналазити
јесам
она
други
разлог
и
руменило
од
стид
.
после
дуг
преговарање
,
решити
се
да
ударити
видински
улица
и
прошетати
у
правац
седам
Кућа
.
док
јесам
ићи
заједно
-
сав
четворо
-
ћеретати
јесам
ти
о
овај
те
о
онај
,
и
задиркивати
се
као
раније
.
али
,
већ
на
Тркалишту
Љубица
узити
под
рука
Драгутин
и
измакнути
с
он
.
Милош
,
обузет
један
осећај
више
дужност
него
наклоност
,
понудити
такође
рука
Зорка
.
-
не
!
-
одбити
он
она
пригушен
глас
.
пут
јесам
бити
очајно
прав
и
дугачак
.
с
леви
страна
простирати
се
огроман
пуст
пољана
,
избраздати
пешачки
стаза
.
у
врх
она
белити
се
нов
гробље
.
с
десни
страна
,
куда
јесам
пролазити
трамвај
,
дизати
се
нов
,
двоспратан
и
леп
озидан
кућа
,
али
већ
запустити
и
показивати
да
у
она
седити
прост
свет
.
и
дуг
ред
бакалница
и
механа
за
сељак
,
проређен
који
берберница
,
пружати
се
до
хоризонт
,
преко
ђерам
,
чак
у
Миријево
.
Милош
јесам
бити
врло
тешко
овај
ћутање
,
који
јесам
уносити
између
она
један
осећање
мржња
.
стога
јесам
он
обраћати
пажња
свој
драгати
на
овај
или
онај
интересантност
овај
београдски
предграђе
.
али
бити
Зорка
само
за
час
скренути
очи
на
тај
страна
на
који
она
јесам
Милош
упућивати
,
па
бити
готово
продужити
упорно
ћутање
.
најзад
се
Кремић
досадити
тај
,
тај
јесам
упитати
:
-
Зашто
јесам
данас
такав
?
Зорка
подигнути
свој
дуг
трепавица
,
који
јесам
бацати
таман
сенка
на
њен
дубок
очи
,
и
,
савлађивати
један
уздах
,
промуцати
једва
чујан
:
-
ви
сам
знати
.
овај
ви
,
који
се
одавно
јесам
чути
између
она
кад
јесам
сам
,
звонити
јесам
сад
горко
и
злокобно
,
и
сав
више
она
удаљавати
један
од
други
.
-
заклињати
ви
се
да
сав
што
се
збити
јесам
намерно
извести
,
-
одговорити
Милош
,
и
глас
он
задрхтати
као
пред
плач
.
-
веровати
ви
.
али
,
какав
вајда
!
...
ја
јесам
за
време
овај
кишан
дан
много
мислити
о
сав
овај
што
се
између
ми
десити
,
и
видети
јесам
да
овако
не
моћи
продужити
.
-
па
,
шта
требати
да
радити
?
Зорка
се
горко
осмехнути
као
да
јесам
очекивати
овај
одговор
.
-
кад
ја
већ
тако
питати
,
онда
имати
само
један
одговор
...
ићи
!
-
и
њен
глас
постати
снажан
као
ветар
који
јесам
пирити
кроз
млад
кестење
,
засадити
око
пут
.
-
оставити
ја
што
пре
.
ићи
,
док
се
још
што
горе
јесам
десити
.
ви
јесам
лако
.
ви
јесам
човек
.
сам
јесам
.
јесам
ви
ништа
отказати
стан
и
иселити
се
у
други
крај
,
далеко
од
ја
...
што
даље
,
да
се
више
никад
не
видити
.
бар
хтети
сачувати
лепо
мишљење
један
о
други
.
-
А
ви
?
-
упитати
јесам
Милош
нехотице
.
-
ја
хтети
испаштати
свој
погрешка
,
борити
се
и
даље
са
свој
судбина
...
-
тако
сам
,
самохран
?
-
као
и
досад
.
Милош
се
надати
сав
од
Зорка
,
само
не
овај
потпун
самопрегоревање
.
бојати
се
бити
да
Зорка
хтети
изићи
са
предлог
за
брак
,
и
већ
јесам
он
се
сав
досадањи
догађај
прекривати
прљав
боја
рачун
,
и
на
се
узимати
готово
вид
плаћен
љубав
.
али
,
овај
болан
готовост
његов
драгати
да
сав
прекинути
,
да
свој
понижење
и
одрицање
искупити
грех
који
јесам
заједно
учинити
,
отерати
он
јесам
,
као
благо
мартовски
сунце
,
овај
мисао
црн
сумња
и
обасјавати
он
јесам
Зорка
још
леп
,
још
узвишен
.
-
ја
јесам
готов
да
учинити
сав
чим
бити
избегнути
да
ви
компромитовати
,
-
одговорити
Милош
глас
пун
мушки
поштовање
.
-
готов
јесам
,
ма
шта
о
ја
мислити
,
да
отићи
не
само
из
ваш
кварт
,
него
и
из
Београд
,
ако
хтети
...
-
о
,
толико
јесам
потребно
!
-
прекинути
он
млад
жена
горко
.
-
да
заборавити
сав
што
се
десити
између
ми
;
да
ви
остати
искрен
пријатељ
и
брат
...
-
и
да
ви
се
до
гроб
сећати
!
-
допунити
он
Зорка
глас
који
јесам
прелазити
у
јеткост
.
тај
не
смести
Милош
.
он
остати
учтив
до
крај
.
Зорка
се
брзо
покајати
за
свој
јеткост
,
који
јесам
бити
црта
у
њен
карактер
.
-
право
да
ви
казати
,
-
рећи
она
,
-
ја
јесам
научити
у
живот
ни
на
толико
племенитост
колико
ја
ви
указивати
.
од
ја
јесам
тражити
само
обавеза
.
ники
јесам
помишљати
да
и
ја
имати
неки
права
,
право
да
живити
као
и
други
свет
.
због
тај
јесам
остати
девојка
.
зар
се
и
ја
јесам
моћи
удати
као
што
јесам
урадити
многи
други
,
чак
и
онај
горе
од
ја
?
Кремић
се
тргнути
и
од
сам
реч
који
јесам
спомињати
брак
,
и
рећи
после
дуг
размишљање
:
-
и
ви
хтети
се
удати
,
Зорка
;
нем
сумња
.
-
не
,
господин
-
Кремић
.
кад
тај
јесам
досад
урадити
,
хтети
ни
отсад
кад
ја
јесам
тридесет
година
,
тај
јесам
сигурно
.
ја
хтети
остати
поред
мајка
,
да
јесам
неговати
,
да
она
заслађивати
стар
дан
,
и
да
један
дан
заклопити
њен
очи
.
-
А
тада
?
-
Божа
мој
,
имати
толико
ствар
на
свет
где
човек
имати
утрошити
свој
слободан
време
на
добро
!
-
и
ви
не
допуштати
никако
претпоставка
какав
догађај
који
хтети
изменити
ваш
судбина
?
-
на
боље
?
...
не
.
ту
настати
један
мучан
пауза
.
у
даљина
се
видети
како
се
грлити
Љубица
и
Драгутин
.
један
патак
брљати
се
у
јарак
крај
пут
.
Кремић
хтети
нешто
рећи
,
али
сав
његов
бити
бити
заузети
изненадан
привиђење
основни
разлика
између
његов
и
Зоркин
биће
.
док
јесам
он
у
сав
добра
видети
добро
цео
свет
и
говорити
:
"
неки
се
свако
трудити
да
он
бити
добро
,
па
хтети
бити
добро
цео
свет
!
"
,
дотле
се
Зорка
одрицати
свет
,
давати
други
све
,
свој
уживање
,
свој
права
и
младост
,
садашњица
и
будућност
,
не
питати
се
како
хтети
она
бити
.
и
да
бити
учинити
ма
шта
за
она
,
да
бити
она
дати
колико
толико
задовољство
,
да
се
не
бити
извући
тако
кукавички
и
саможиво
,
газити
преко
срце
један
слаб
жена
,
Кремић
учинити
вечит
погрешка
који
се
чинити
у
његов
година
,
покушавати
да
између
себе
и
свој
драгана
поставити
однос
један
голог
задовољство
.
он
јесам
бити
још
у
доба
живот
кад
се
без
велик
предомишљање
одрицати
постојање
бог
,
дизати
култ
природан
наука
,
веровати
у
слободан
љубав
и
кад
се
замишљати
да
јесам
и
код
сваки
други
биће
сензуалан
потреба
прек
и
примамљив
.
-
ја
не
осећати
никакав
потреба
,
-
одговарати
он
јесам
Зорка
,
просто
и
кратко
.
-
за
ја
сам
,
спомен
на
мој
пад
јесам
један
загонетка
.
али
,
тај
искрен
и
прост
реч
не
убедити
неискусан
песник
,
и
он
јесам
наваљивати
све
даље
:
-
па
добро
,
неки
тако
бити
.
ја
хтети
заборавити
шта
се
између
ми
десити
...
али
,
шта
ми
сметати
да
се
познавати
,
да
излазити
овако
у
шетња
...
-
не
,
не
,
Милош
.
овај
шетња
јесам
ми
и
навести
на
зло
.
не
водити
ја
више
крив
пут
.
ја
јесам
родити
за
она
.
ја
тај
осећати
.
на
она
се
требати
крити
,
варати
,
лагати
.
ја
тај
не
умети
и
не
моћи
.
Већ
јесам
неколико
пута
хтети
да
све
признати
мајка
.
-
али
,
Зорка
,
имати
милост
и
према
ја
...
добро
,
ускратити
ја
пољубац
.
ах
,
тај
дуг
,
дубок
и
сладак
пољубац
!
...
ја
она
се
одрицати
.
али
ја
не
забрањивати
да
јесам
близу
ви
.
ја
јесам
се
навикнути
да
мислити
на
ви
.
имати
неколико
недеља
како
јесам
ваш
.
ви
јесам
први
жена
који
јесам
ја
дати
цео
свој
срце
.
Зорка
уздахнути
,
а
Милош
продужити
болно
и
поверљиво
:
-
ви
ја
уверавати
да
овај
живот
вредити
онај
мука
који
се
за
он
подносити
.
без
ви
,
он
хтети
бити
пуст
,
очајно
празан
као
што
јесам
раније
бити
.
ви
ја
откривати
у
свет
онај
што
јесам
само
у
свој
стих
замишљати
.
ја
понављати
ваш
име
кад
јесам
сам
,
и
говорити
ваш
спектар
кад
се
с
ви
не
моћи
да
састати
.
-
ох
,
не
говорити
ја
тако
...
Ружите
ја
,
назвати
ја
последњи
жена
,
презирати
ја
и
мрзети
,
али
ја
помогните
да
се
вратити
тамо
где
јесам
бити
пре
него
што
јесам
ја
познати
.
и
она
двоје
приближити
се
један
други
,
један
светитељски
покрет
,
и
наставити
сав
пут
,
рука
под
рука
,
као
два
рањеник
,
који
се
ослањати
један
на
други
и
вући
се
преко
поље
пун
смрт
,
рана
и
крв
.
глава
десети
.
стар
пут
.
Између
Зорка
и
Милош
бити
се
утврдити
прећутан
уговор
да
излазити
у
шетња
,
заједно
с
Драгутин
и
Љубица
,
али
да
не
ићи
на
Дунав
и
не
говорити
о
љубав
.
од
сав
онај
што
јесам
бити
између
она
вратити
се
само
нежно
држање
испод
рука
и
тикање
у
говор
кад
јесам
насамо
.
Милош
јесам
тај
бити
довољно
.
готово
физички
пријатност
обузимати
бити
он
кад
бити
осетити
лак
додир
њен
блуза
.
он
се
губити
у
тај
сласт
,
гледати
тако
изблиза
њен
миран
и
дубок
очи
,
и
о
баналан
ствар
говорити
у
екстаза
,
у
пијанство
,
где
се
мисао
не
довршавати
,
а
реч
не
умети
да
се
наћи
.
јесам
бити
навикнути
ни
на
толики
нежност
од
страна
девојка
који
јесам
познавати
и
волети
.
одрастати
у
кућа
без
сестра
,
у
гимназија
без
другарица
,
на
правни
факултет
такође
без
другарица
,
у
јевтин
самачки
собица
где
јесам
газдарица
матор
и
ружан
,
без
довољно
новац
да
се
бацити
у
свет
мода
,
цвеће
и
поклон
,
он
јесам
бити
провести
младост
избегавати
женски
друштво
и
волити
девојка
који
он
не
познавати
или
јесам
ван
Београд
.
Окрећући
се
и
гледати
за
себе
,
он
јесам
садашњи
срећа
изгледати
врло
велик
,
а
девојка
који
она
јесам
чинити
-
она
замислити
жена
који
јесам
тражити
.
стога
се
он
и
предавати
сав
овај
бледолик
девојка
,
на
који
јесам
већ
време
остављати
сав
траг
,
и
трудити
се
да
јесам
ништа
не
увредити
.
један
априлски
поподне
,
благ
као
купатило
,
не
знати
ни
сам
како
,
они
попустити
без
реч
Љубица
и
спустити
се
стар
познат
пут
који
јесам
водити
поред
Општинске
Баште
на
јалија
.
снизак
јеврејски
кућа
,
који
јесам
с
источни
страна
рубити
овај
градски
поље
,
изгледати
јесам
још
низак
у
светлост
сунце
који
се
клонити
запад
.
црн
градски
платно
,
који
јесам
се
,
и
у
рушевина
,
ругати
тај
стан
ситан
поколење
,
падати
јесам
у
сенка
,
туп
и
влажан
.
три
војник
јесам
јурити
један
коњ
да
он
утерати
у
град
.
Милош
и
Зорка
бити
јесам
оставити
за
себе
Драгутин
и
Љубица
,
и
посматрати
како
се
коњ
узинатити
:
таман
доћи
до
капија
,
и
војник
се
зауставити
,
срећан
што
моћи
да
предахнути
,
а
коњ
клиснути
пред
она
и
разиграти
се
по
пољана
.
Зорка
се
уплашити
да
коњ
не
ударити
на
она
двоје
те
застати
,
али
овај
отићи
далеко
,
начин
један
полукруг
,
као
да
јесам
у
манеж
,
прескочити
железнички
пруга
,
у
галоп
заобићи
први
градски
бедем
,
па
онда
ударити
сав
обала
и
замакати
у
доњи
град
на
сасвим
други
капија
.
кад
се
коњ
изгубити
,
овај
двоје
се
погледати
и
насмејати
.
они
јесам
бити
устрчати
на
један
шанац
,
у
који
се
бити
задржати
нешто
водити
од
последњи
киша
.
неколико
воден
буба
јурити
се
изнад
овај
бар
.
Сунчев
зрак
падати
јесам
косо
на
вод
,
тај
јесам
претварати
у
велик
,
масиван
огледало
.
на
бар
се
огледало
цео
висок
небо
са
сав
свој
облачић
,
тај
се
чинити
као
да
се
цео
један
свет
крити
испод
вод
.
Зорка
јесам
посматрати
овај
тајанствен
облак
који
јесам
пливати
доле
у
дубина
водити
.
у
тај
и
Милош
обратити
пажња
на
бар
и
углед
у
она
Зоркин
лик
.
њихов
поглед
укрстити
се
,
тако
кроз
вод
,
и
обојити
се
насмешити
детињски
,
гледати
једно
друго
положити
у
вода
.
-
Шта
ти
мислити
о
себе
,
Милош
?
-
упитати
Зорка
,
посматрати
он
непрестано
тако
у
вода
.
јесам
ли
леп
?
-
не
!
-
одговорити
Милош
.
-
Лепушкаст
?
-
не
...
не
,
ни
тај
!
-
мало
јесам
се
поразмислити
док
јесам
тај
рећи
,
-
заједљиво
он
одвратити
Зорка
.
-
А
ружан
?
-
право
да
ти
казати
...
тај
зависити
...
-
како
?
-
истина
ти
казати
...
имати
тренутак
кад
ја
се
чинити
да
јесам
врло
ружан
.
тада
ја
јесам
донекле
криво
на
себе
,
али
брзо
одмахнути
рука
и
рећи
:
"
Шта
ја
ту
моћи
!
јесам
жена
!
"
али
,
понекад
,
кад
јесам
леп
време
и
кад
јесам
испавати
,
учинити
ја
се
у
огледало
...
кратко
рећи
,
ја
се
тада
себе
допадати
!
Зорка
прснути
у
смех
,
и
,
још
се
смејати
,
запитати
:
-
А
јесам
ли
волети
?
-
тај
ти
јесам
тешко
рећи
...
строго
узети
:
јесам
никако
;
иначе
:
много
.
али
јесам
сав
тај
бити
само
поезија
,
магла
,
дим
.
и
ја
се
чинити
да
први
пут
сад
кад
...
-
Шта
јесам
застати
?
...
хајдете
напред
!
-
чути
се
глас
други
пар
,
и
Драгутин
се
приближити
са
Љубица
.
Љубица
се
бити
сав
зајапурити
,
да
јесам
ватра
бити
из
њен
пун
образ
као
јабука
,
и
црн
очи
који
јесам
сијати
.
Драгутин
јесам
,
напротив
,
бити
блед
као
земља
;
ниједан
капа
јесам
бити
у
његов
лице
,
а
поглед
он
јесам
лутати
унезверено
и
уплашено
.
-
ми
јесам
добро
и
овде
,
-
одговорити
она
Зорка
и
пропустити
она
.
Милош
јесам
узити
испод
рука
и
несвесно
повести
за
Љубица
,
који
јесам
бити
обухватити
Драгутин
око
пас
и
трчати
с
он
кроз
поље
.
-
А
сад
кад
?
...
упитати
Зорка
свој
драгана
,
руменити
се
од
радозналост
и
нестрпљење
.
-
Драгутин
ја
прекинути
,
-
одговорити
Кремић
.
-
бити
јесам
наћи
један
тачан
израз
...
хајдемо
на
наш
чамац
,
па
хтети
ти
рећи
.
изврнут
чамац
трулити
јесам
на
сав
место
,
заривен
цео
кљуна
у
песак
.
они
сести
један
до
други
.
Милош
узити
Зоркин
рука
у
свој
,
и
,
играти
се
она
,
тражити
јесам
по
мисао
шта
јесам
хтети
рећи
.
после
онај
тежак
утисак
који
јесам
Зоркин
пад
оставити
на
она
,
Кремић
се
бити
заклети
да
ништа
не
злоупотребити
њен
поверење
.
али
јесам
Милош
бити
чист
словенски
природа
,
код
који
се
утисак
примати
лако
,
и
где
нов
утисак
потискивати
стар
.
он
јесам
и
сад
понављати
реч
:
-
не
,
не
,
ја
јесам
хтети
злоупотребити
.
али
јесам
његов
душа
,
умиљат
и
покретљив
,
већ
дрхтати
пред
нешта
нов
и
противити
се
да
се
покорити
његов
воља
.
Седећи
тако
на
чамац
и
окренут
запад
,
Милош
и
Зорка
бити
обузети
величанствен
призор
сунце
који
јесам
,
у
илуминација
цео
природа
,
театрално
залазити
за
земунски
брдо
.
исток
јесам
бити
утопити
у
језеро
плаветан
бој
,
који
се
разливати
ка
запад
и
постајати
сав
отворен
док
се
јесам
претворити
у
млеко
од
растопљен
никл
.
запад
се
бити
запалити
на
цео
свој
дужина
и
увис
пуштати
црвен
прамење
,
који
се
разлетати
до
половина
небо
.
овај
црвен
светлост
сунчев
зрак
правило
јесам
у
белина
,
што
јесам
са
исток
долазити
,
чаробан
обала
,
предгорје
и
острво
.
блистав
и
снажан
стуб
дијамантски
светлост
спуштати
се
од
сунце
,
који
јесам
седало
,
у
Дунав
и
брчкати
се
по
зелен
вода
.
сунце
јесам
изгледати
као
да
се
за
тренутак
зауставити
у
ход
и
топлим
поздрав
грлити
цео
земља
.
и
сав
на
земља
заћутати
јесам
ослушкивати
овај
поздрав
,
да
се
наједанпут
пренети
,
кад
сунце
поново
почети
да
тонути
и
залаз
.
белина
,
који
се
насред
небо
грлити
са
црвен
ватра
сунчев
зрак
,
отимати
се
од
она
и
хитати
запад
.
за
она
јесам
хитати
исток
,
пун
плаветнило
и
ноћ
.
Дунав
се
отрести
од
игра
бој
и
,
разбацајући
се
,
гледати
јесам
чежњиво
за
сунце
.
Тица
јесам
поново
певати
,
жаба
крекетати
,
дрвеће
се
кретати
,
и
цео
природа
поздрављати
јесам
свечан
одлазак
цар
небо
,
земља
и
морати
.
-
А
сад
кад
?
...
-
питати
јесам
упорно
Зорка
.
засењен
очи
од
сунце
,
Милош
јесам
погледати
.
њен
лице
сијати
јесам
у
руменило
последњи
зрак
дневни
светлост
.
ветар
јесам
пиркати
с
Дунаво
,
играти
се
са
њен
кос
и
украс
на
њен
блуза
.
њен
нога
прелазити
јесам
њен
сукња
,
и
у
плитак
ципелица
наслоњен
на
један
камен
,
видети
се
парац
један
црн
чарапа
.
Кремић
јесам
узалуд
обраћати
сав
поглед
устрану
и
по
памет
тражити
шта
јесам
хтети
да
казати
,
али
се
његов
поглед
приковати
за
бледолик
девојка
.
он
она
јесам
видети
,
она
и
њен
чарапа
од
свила
,
пред
себе
,
на
Дунаво
,
у
ваздух
,
у
онај
црвен
пега
који
сунце
остављати
када
се
дуго
у
он
гледати
.
-
да
,
ја
јесам
волети
много
,
-
одговорити
Милош
.
-
али
јесам
ти
избрисати
сав
тај
споменути
.
ја
моћи
само
ти
волети
.
и
сад
ја
се
чинити
да
сав
што
се
десити
пре
ти
бити
јесам
само
један
сан
.
тај
јесам
убити
сав
онај
који
јесам
волети
...
онај
јесам
бити
само
сунце
који
се
једанпут
појавити
,
а
после
заћи
занавек
.
А
тај
јесам
овај
сунце
...
ево
овај
који
овако
лепо
залаз
,
који
хтети
се
сутра
родити
и
који
хтети
тако
вечито
сијати
...
млад
песник
хтети
још
нешто
рећи
,
али
он
мисао
опет
измакнути
.
он
се
,
без
реч
,
нагнути
на
љубити
створење
и
притиснути
она
најпре
један
,
па
онда
други
,
и
затим
трећи
и
...
безброј
пољубац
.
Зорка
се
отимати
и
правило
она
још
сладак
,
тај
пољубац
...
тако
прекинут
,
недовршен
и
помешан
са
мирис
врба
.
али
јесам
њен
чар
превазилазити
њен
снага
.
око
она
јесам
бити
све
лепо
,
тај
јесам
правило
још
леп
.
Дунав
јесам
бити
тајанствен
као
њен
очи
,
природа
млака
као
њен
душа
а
талас
узбуркати
као
њен
груда
.
Милош
јесам
бити
наизменце
снажан
и
мек
,
јуначан
и
нежан
.
тај
тајанствен
природа
прилазити
он
јесам
у
помоћ
и
правило
он
непобедан
.
-
Милош
...
оставити
ја
,
не
вечерас
,
не
на
овај
место
...
сунце
јесам
бити
заћи
за
брдо
.
Још
јесам
само
,
са
велик
напор
,
истеривати
последњи
зрака
,
дати
небо
,
више
себе
,
корални
бој
.
у
природа
јесам
настајати
дубок
мир
.
силуета
врба
повијати
се
према
ветар
и
расти
све
више
.
са
исток
јесам
долазити
ноћ
,
брз
као
киша
,
и
мрак
падати
нагло
као
у
сав
предео
са
простран
видик
.
два
заљубљен
створ
гледати
јесам
се
очи
у
очи
.
њихов
дух
,
који
јесам
дрхтати
под
један
дубок
осећај
,
и
њихов
срце
,
који
јесам
куцати
неки
неисказан
нежност
,
зграбити
,
ухватити
,
подјармити
овај
величина
ноћ
који
јесам
наступати
,
овај
дубок
мир
који
јесам
дисати
сав
ствар
око
она
,
на
обала
поред
који
јесам
тећи
огроман
вод
,
црн
као
тај
ноћ
,
и
у
хлад
градски
зидина
који
јесам
видети
толики
столеће
.
Гледајући
се
очи
у
очи
,
под
утисак
сав
овај
лепота
,
овај
величина
ствар
и
племенит
мирноћа
у
сав
овај
природа
,
тако
велик
и
тако
видљив
,
они
осетити
да
се
њихов
дух
ослобођавати
оковати
људски
пролазност
;
они
осетити
да
њихов
срце
прекидати
сав
вештачки
веза
и
да
се
у
дубина
њихов
биће
развијати
,
наваљивати
и
освајати
нешто
нов
што
се
измицати
њихов
власт
;
они
осетити
да
она
јесам
одсад
немогућан
лагати
и
бранити
се
.
неки
неодређен
нежност
привлачити
она
јесам
једно
други
.
изненадан
блискост
уклањати
јесам
између
она
осећај
стид
.
и
у
она
јесам
бујати
тајанствен
сила
,
мрачан
и
немиран
,
налик
на
талас
овај
простран
река
који
јесам
запљускивати
обала
и
пуцати
као
пољубац
.
сваки
напор
постајати
јесам
узалудан
,
сваки
реч
излишан
.
два
уздрхтао
тело
прибити
се
један
уз
други
и
онесвестити
се
у
загрљај
.
када
јесам
Зорка
отворити
очи
,
више
она
јесам
стајати
високо
и
бескрајан
небо
,
по
који
се
палити
звезда
,
један
по
један
,
и
у
природа
јесам
шумити
тајанствен
херувика
ноћ
.
део
други
љубав
имати
златан
перо
.
златан
јесам
и
плам
ко
све
ужизати
,
златан
крило
она
тјерати
и
бјегућа
срце
стигнути
.
златан
пут
,
златан
врата
,
златан
кључи
она
јесам
двор
,
платно
везати
она
од
злато
себе
и
други
очи
озгора
.
Иван
ГУНДУЛИЋ
.
глава
први
банкрот
Наш
универзитет
,
широм
отворити
сав
ред
народ
,
бити
јесам
увек
веран
слика
наш
друштво
.
у
његов
узак
скамија
седети
јесам
син
прост
сељак
до
син
државни
саветник
;
на
његов
катедра
држати
јесам
предавање
син
какав
шваља
после
човек
чији
јесам
породица
заузимати
угледан
место
у
београдски
друштво
;
жеља
и
идеал
прост
пук
и
намера
обазрив
државник
наилазити
јесам
пун
одјек
у
овај
троспратни
старински
зграда
.
Наша
одушевљење
и
наш
малаксалост
,
љубав
и
мржња
,
великодушност
и
пакост
,
предузимљивост
и
ситничарење
,
сав
наш
добар
и
рђав
страна
огледати
јесам
се
на
универзитет
,
у
студентски
друштво
,
у
њихов
јаван
и
приватан
рад
.
генерација
који
јесам
припадати
Милош
Кремић
бити
јесам
јак
и
радити
много
.
поцепати
на
више
клуб
,
млад
члан
тај
нараштај
трудити
јесам
се
да
испасти
што
добар
,
што
јак
и
светао
.
стога
се
њихов
састанак
у
побратимство
бити
чест
,
дуг
и
буран
.
свако
јесам
хтети
да
одбранити
свој
мишљење
и
натурити
он
други
.
Држане
јесам
дуг
беседа
,
позивати
јесам
у
помоћ
Карл
Маркс
и
Кнез
Михаило
,
упадати
јесам
у
реч
,
протурати
се
сумњичење
,
и
често
пута
правити
се
испад
жучан
,
неоправдан
и
увредљив
.
али
,
при
крај
студија
,
овај
младић
почети
да
више
отварати
очи
,
да
подвргавати
критика
и
свој
сопствен
идеал
,
да
се
хладити
и
хитати
да
што
пре
свршити
школа
и
добити
свој
парац
хлеб
.
и
пре
него
што
добити
диплома
,
овај
младић
,
један
по
један
,
због
овај
или
онај
разлог
,
у
овај
или
онај
прилика
,
одрећи
се
свој
убеђење
,
извршити
банкротство
свој
идеал
.
онај
разнолик
група
овај
људи
,
тако
љутито
завадити
између
себе
,
пропасти
као
да
јесам
ни
постојати
,
а
младић
који
остати
у
Београд
после
овај
интиман
катастрофа
тражити
један
други
као
бродоломник
.
ту
,
на
прекрет
,
пре
него
што
јесам
изгубити
сваки
веза
са
школа
,
а
још
сасвим
не
ступити
у
колосек
служба
и
грађански
живот
,
они
јесам
сав
осећати
један
исти
бол
,
бол
што
јесам
се
одрећи
онај
за
што
бити
јуче
глава
положити
.
Непримећено
,
они
бити
добивати
исти
прохтев
:
за
фин
цигара
,
добар
ручак
,
и
отмен
локати
.
и
као
људи
који
патити
један
исти
болест
,
они
јесам
се
тражити
,
заборављати
на
раније
увреда
и
волети
се
.
неколико
од
овај
млад
банкрот
,
који
јесам
се
још
задржавати
у
Београд
и
жудети
за
какав
удобан
чиновнички
место
,
долазити
јесам
стално
у
Москва
после
вечера
.
њихов
сто
се
налазити
за
сам
врата
,
како
се
ући
у
кафана
на
главни
улаз
.
овај
место
изабрати
јесам
Стојан
Бурмаз
,
адвокатски
приправник
,
човек
који
јесам
носити
дуг
брада
и
некад
мислити
за
себе
да
јесам
други
Робеспјер
.
кад
јесам
први
пут
ући
у
велик
београдски
кафана
,
имати
јесам
поцепан
ципела
,
тај
јесам
сести
у
буџак
,
бојити
се
да
он
келнер
не
избацити
напоље
.
остати
друштво
седети
јесам
за
овај
сто
у
почетак
за
љубав
Стојан
,
а
после
што
она
јесам
мрзети
мењати
и
тражити
шта
друго
.
они
јесам
се
навикнути
на
келнер
који
она
јесам
служити
,
а
овај
на
она
.
келнер
,
уфитиљен
брк
и
неиспаван
очи
,
мешати
се
у
њихов
разговор
,
питати
она
за
објашњење
какав
новост
који
јесам
новина
крити
,
бити
задовољан
са
мало
бакшиш
и
доносити
она
увек
водити
.
иако
она
јесам
бити
остати
готово
ништа
од
ранијих
убеђење
,
тај
јесам
тако
бити
сав
изједначити
у
поглед
на
свет
,
живот
,
друштво
,
држава
и
народ
,
овај
млад
људи
јесам
тај
један
други
признавати
,
тај
јесам
и
даље
остајати
један
за
други
:
радикал
или
консервативац
,
националац
или
југословен
,
социјалиста
или
анархиста
.
да
бити
се
сложити
,
ретко
јесам
кад
озбиљно
говорити
о
какав
предмет
,
већ
јесам
све
обртати
на
шал
.
ники
се
јесам
гледати
на
образ
.
добар
пошалица
се
опраштати
све
.
свиреп
се
исмевати
урођен
или
стечен
особина
,
црта
на
лице
,
телесни
недостатак
,
понашање
,
спремати
,
памет
,
својта
и
љубав
.
сваки
члан
јесам
имати
сав
надимак
:
Кремић
јесам
звати
Витез
тужан
лице
,
Ранковић
Кренкебилом
према
јунак
један
прича
који
јесам
овај
превести
,
Васић
Како-Да-Кажем
,
а
Бурмаз
Како-Си-
госпоја
,
како
јесам
овај
ословити
један
висок
београдски
дама
пружати
она
свој
рука
разапет
као
рипида
.
преко
дан
,
сваки
напосе
лупати
јесам
глава
да
измислити
шта
нов
шта
бити
се
довече
смејати
.
тако
јесам
Васић
пронаћи
да
вентилатор
у
Москва
личити
на
весло
.
Стојан
Бурмаз
јесам
изнети
чикарма
напредњак
,
да
јесам
куварица
његов
отац
,
кад
јесам
прочитати
девиза
анархистов
листа
:
"
ни
бог
,
ни
господар
,
ни
република
,
ни
монархија
,
"
узвикнути
:
-
она
,
однети
он
шинтер
,
и
тај
полиција
још
трпити
!
овај
људи
,
који
јесам
у
Москва
пити
бечки
меланж
,
силазити
јесам
око
поноћ
у
маћедонски
улица
на
бурек
,
а
ако
јесам
бити
при
новац
,
после
бурек
прелазити
јесам
у
један
од
онај
ноћни
кафаница
у
исти
улица
који
нестајати
све
више
под
немилосрдан
рука
регулација
.
тај
се
започињати
са
десет
ћевапчић
и
литар
бео
смедеревски
вино
,
па
се
после
завршавати
певање
циганин
,
разбијање
чаша
и
вожња
на
фијакер
,
како
се
завршивати
сав
наш
весеље
.
Кремић
јесам
бити
редован
члан
овај
сто
.
пити
јесам
меланж
,
јести
бурек
,
измишљати
свиреп
пошалица
и
заборављати
на
крвав
разочарење
који
јесам
доживети
у
политика
на
универзитет
.
али
,
откако
се
упознати
са
Зорка
,
осећати
јесам
сав
више
празнина
овај
седељка
,
суровост
шал
и
луд
траћење
време
.
Већ
јесам
се
иначе
дух
исцрпљивати
и
постајати
досадан
.
тако
један
вече
ники
јесам
бити
ништа
нов
донети
.
сав
јесам
ћутали
очи
упртити
у
унутрашњост
кафана
.
на
висок
плафон
обртати
се
весло
.
за
осталим
сто
седети
јесам
разнолик
друштво
:
један
отмен
београдски
фамилија
цинцарски
порекло
,
неколико
новинар
,
гимназиски
професор
,
два
официр
који
јесам
имати
страст
да
се
мешати
у
грађански
ствар
,
и
један
катихета
,
тазе
из
Русија
.
кривоног
цал-келнер
,
са
завучен
рука
у
јанџик
на
леђа
,
посматрати
се
у
велик
кафански
огледало
и
дивити
се
јесам
себе
.
-Погледајте
за
овај
сто
до
први
стуб
,
-
обратити
пажња
друштво
анархиста
,
дугачак
човек
,
сув
лице
и
са
златан
цвикер
на
чела
,
славан
у
друштво
што
јесам
једанпут
поставити
тачан
разлика
између
пекмез
и
сулц
.
видити
,
мајка
и
ћерка
,
не
знати
се
који
јесам
од
који
лепше
обучен
,
а
имати
само
један
џепни
марама
.
-
Ена
,
-
додати
други
,
-
мајка
се
убрисати
па
марама
додавати
ћерка
испод
сто
!
виц
почети
падати
на
овај
два
жена
,
који
јесам
бити
из
један
од
онај
београдски
чиновнички
кућа
где
се
помињати
само
непознат
име
,
причати
се
безначајан
догађај
са
важност
,
потцењивати
се
све
што
јесам
за
један
периодски
повишица
ниже
и
чији
члан
сматрати
себе
за
центар
свет
.
-
Шта
ли
тек
чекати
онај
блесан
што
седити
поред
она
,
ако
он
уловити
за
муж
!
-
прогунђати
Стојан
Бурмаз
у
свој
брада
,
једино
што
он
јесам
још
остати
од
стар
демагогија
.
-
А
што
?
Можда
јесам
жена
заборавити
да
понети
марама
од
кућа
,
-
приметити
Ранковић
,
као
увек
пресецати
свој
примедба
сваки
одушевљење
.
-
ваљда
они
имати
да
мислити
...
како
да
казати
...
на
дипломски
испит
,
-
одговорити
Васић
Драгутин
.
-
Карактеристично
јесам
тај
додавање
испод
сто
,
тај
рачунање
на
превара
.
-
Баш
и
да
јесам
заборавити
...
шта
марити
извинити
се
и
затражити
марама
слободно
и
отворено
?
заборав
се
давати
опростити
,
али
превара
...
-
само
неки
свет
не
видити
,
па
јесам
онда
слободно
све
.
-
Наше
жена
јесам
такав
...
-
не
баш
све
,
-
упасти
опет
Ранковић
.
-
разумети
се
,
не
све
,
имати
изузетак
,
али
јесам
већина
такав
.
свет
јесам
њихов
морал
,
њихов
свест
,
њихов
рај
и
пакао
.
-
погледати
само
наш
другарица
!
...
Кажи
имати
само
да
хтети
да
се
женити
,
па
хтети
скидати
звезда
да
ти
уверити
у
свој
љубав
.
разговор
прећи
на
жена
.
Већина
овај
људи
,
тако
млад
,
тек
ступити
у
живот
,
нападати
јесам
на
жена
,
на
жена
уопште
,
чак
и
на
идеал
жена
,
и
говорити
да
се
никад
хтети
оженити
.
један
мали
број
од
она
,
махом
песник
,
бранити
јесам
жена
и
сматрати
живот
вез
вољен
жена
за
узалудан
.
-
ја
јесам
крив
,
-
говорити
јесам
Богдан
.
-
ја
немати
...
како
да
казати
...
куражити
.
ја
јесам
егоиста
.
Дон
Жуан
јесам
створити
жалостан
преседан
.
требати
жена
заслужити
...
како
да
казати
:
требати
јесам
усрећити
.
и
ја
јесам
кукавица
.
ја
се
бојити
да
усрећити
...
како
да
казати
,
један
жена
,
а
јесам
ми
стид
да
унесрећити
педесет
...
-
Мор
,
какав
педесет
!
-
подсмехнути
се
неко
.
-
ја
она
толико
и
не
познавати
,
-
прогунђати
Бурмаз
у
свој
брада
.
-
људи
наш
свет
јесам
готово
сав
свиреп
сам
.
Кажи
ја
један
од
ми
,
један
од
јаван
радник
...
љубав
,
поверење
,
солидарност
јесам
привилегија
прост
свет
.
Васић
не
смети
продужити
полемика
са
Стојан
,
добар
беседник
и
досетљив
дух
,
него
он
запитати
:
-
Имаш
један
цигарета
...
како
да
казати
?
-
кад
хтети
ти
тај
ш
претворити
у
м
?
-
одговорити
он
Бурмаз
и
пружити
он
табакера
.
-
Васић
јесам
бити
још
добро
ни
извадити
цигарета
,
кад
се
анархиста
пропети
,
чак
са
дуг
крај
:
-
цигарета
наш
насушан
дати
ми
днес
,
-
рећи
он
свој
промукао
тенор
и
тако
рећи
истргнути
табакера
из
Васићев
рука
.
-
право
да
ви
казати
,
завлачити
се
овако
по
хотел
од
Славија
од
Национал
,
ја
јесам
изгубити
сваки
осећање
за
поштен
жена
,
-
рећи
напредњак
и
засмејати
се
тако
да
он
доњи
вилица
испасти
,
а
ћосав
лице
добити
облик
позоришни
маска
.
-
тај
јесам
цео
истина
што
јесам
рећи
,
-
умешати
се
Милош
,
који
јесам
дотле
ћутао
.
-
оно
што
се
добивати
за
новац
и
не
наличити
на
љубав
.
права
љубав
јесам
сасвим
нешто
други
.
тај
јесам
исти
пољубац
,
тај
јесам
исти
загрљај
,
тај
јесам
чак
исти
ни
онај
физички
драж
:
тај
јесам
сасвим
други
ствар
.
мој
јесам
мишљење
да
тај
двоје
требати
крстити
различит
име
,
не
само
због
морал
,
већ
заиста
што
јесам
тај
два
разна
појам
,
два
разнети
ствар
,
као
јести
и
пита
.
ја
јесам
...
Милош
се
изненада
зауставити
овде
,
задржати
једном
таман
унутрашњи
опомена
,
један
од
онај
урођен
обзир
за
чување
себе
сам
који
не
варати
никад
.
млад
песник
се
уверити
одмах
да
јесам
оволико
што
јесам
рећи
у
корист
чист
загрљај
између
човек
и
жена
бити
сувише
,
јер
на
он
почети
надати
примедба
као
осица
:
-
где
ти
наћи
тај
невиност
?
-
код
који
тај
препреден
газдарица
седити
?
-
јесам
ли
удовица
или
распуштеница
?
-
Чувај
се
да
не
добити
шта
у
мираз
.
-
јесам
ли
она
прегледати
куфер
?
да
не
испасти
откуд
какав
санитетски
књижица
.
-
Кремић
јесам
некад
трпети
и
велик
увреда
,
али
сад
јесам
моћи
.
хтети
она
јесам
бацити
у
очи
да
јесам
незналица
,
неосетљив
,
свиреп
.
али
се
бојати
од
сваки
реч
,
да
она
нехотичан
не
открити
свој
љубав
.
он
се
дигнути
и
поћи
кућа
.
са
он
поћи
и
Драгутин
.
обојица
јесам
ћутали
,
обузет
мисао
,
и
проговорити
тек
кад
Драгутин
наћи
један
други
предмет
за
разговор
.
глава
други
ДОРЋОЛСКА
ЧЕТВОРКА
-
дуго
јесам
ти
чекати
,
али
ја
јесам
бити
досадно
,
-
говорити
јесам
Милош
када
се
састати
са
Зорка
сутрадан
по
онај
разговор
у
Москва
,
где
се
замало
јесам
изрећи
о
свој
љубав
.
-
посматрати
јесам
овај
дрвеће
по
улица
,
интензиван
бој
његов
лишће
што
се
под
зрак
пролетњи
сунце
претварати
у
мрк
,
и
овај
небо
тако
плав
и
простран
.
уколико
јесам
више
гледати
у
овај
небески
пучина
,
она
ја
се
све
више
откривати
,
постајати
близ
и
топао
.
ја
јесам
се
осећати
мање
усамљен
пред
огромност
овај
простор
и
светлост
,
него
синоћ
у
друштво
свој
друг
...
-
ти
јесам
песник
!
-
не
,
ја
јесам
срећан
...
овако
када
јесам
с
ти
насамо
,
далеко
од
познат
свет
,
у
природа
,
ја
се
осећати
потпун
и
задовољан
.
природа
јесам
гостопримљив
.
она
јесам
широк
и
пун
незаузет
место
.
она
ми
матерински
примати
у
свој
широк
недра
,
не
додирујући
чир
наш
осетљивост
.
док
у
друштво
,
сав
јесам
већ
заузети
,
требати
се
увек
борити
,
бити
на
опрез
,
на
мртав
стража
:
на
сваки
корак
човек
срећа
завист
,
бојазан
од
конкуренција
,
пакост
,
тесан
мисао
,
оштар
реч
и
супротан
воља
.
-
и
тај
говорити
тај
који
јесам
,
раније
,
цео
ноћ
проводити
у
тај
друштво
!
-
како
јесам
за
кратак
време
успети
да
ја
променити
.
Видиш
,
ја
јесам
требати
један
жена
,
један
душа
,
који
хтети
ја
волети
,
потпомагати
мој
воља
и
храбрити
ја
на
пут
живот
и
рад
.
ја
јесам
и
раније
осећати
да
јесам
они
разговор
досадан
,
пошалица
груб
,
вино
који
пити
љутито
и
бурек
тако
прљав
.
ја
бити
се
заплакати
за
време
који
јесам
тако
улудо
потрошити
.
али
,
ја
јесам
бити
сам
,
страховито
јесам
у
овај
велик
Београд
.
-
Милош
,
тај
јесам
човек
,
ти
требати
да
изићи
покоји
пут
у
друштво
.
-
ја
бити
волети
највише
да
се
цео
живот
претворити
у
један
овај
наш
шетња
.
да
се
ништа
не
догађати
него
да
ићи
овако
сам
,
вечито
сам
,
кроз
овај
светлост
и
благ
пролетњи
ваздух
.
Каже
се
да
постојати
један
добар
бог
за
заљубљен
и
пијаница
.
овај
двоје
обраћати
јесам
се
и
сувише
тај
добар
бог
и
трошити
сав
свој
слободан
време
на
љубаван
састанак
.
прилика
јесам
она
ићи
на
рука
.
Драгутин
јесам
бити
узети
стан
у
исти
кућа
код
један
удовица
.
како
јесам
бити
на
исти
група
са
Љубица
,
лако
он
јесам
бити
да
свој
састанак
са
она
сакрити
под
вид
заједнички
лекција
.
уз
Љубица
јесам
пристајати
Зорка
,
као
ћерка
њен
газдарица
,
а
уз
Драгутин
Милош
,
као
његов
друг
.
кад
год
јесам
бити
згодан
да
се
састати
на
улица
,
Љубица
јесам
приређивати
овај
заједнички
лекција
,
и
соб
јесам
одјекивати
од
пољубац
.
да
што
не
бити
приметити
госпа
Селена
,
Зорка
јесам
и
сам
позивати
кадгод
овај
свој
друштво
код
себе
на
чај
.
тај
вече
,
док
јесам
старати
жена
дремало
над
новина
,
Милош
јесам
седети
близу
Зорка
,
и
нагнути
на
какав
књига
,
шаптати
она
јесам
сладак
љубаван
реч
.
у
црн
реденгот
,
са
бео
кравата
и
прсник
,
један
каранфил
крупан
,
црвен
и
као
свити
у
рупица
од
капут
,
у
нов
лакован
ципела
,
по
који
јесам
падати
широк
и
сјајан
врвица
,
на
мек
канабе
,
где
јесам
седети
поред
свој
драгана
и
пред
њен
мајка
,
Кремић
јесам
посматрати
свечан
соб
Зоркин
стан
и
у
глава
он
се
пети
неко
топло
пијанство
који
он
јесам
давати
осећање
да
јесам
цео
живот
један
сан
,
један
песма
.
салон
јесам
бити
пун
ствар
;
тај
ствар
јесам
мало
наличити
један
на
други
и
показивати
да
јесам
докупљивати
,
у
згодан
прилика
,
у
почетак
месец
када
се
примити
пензија
и
уштедети
на
нешта
.
према
сиротињски
стан
,
на
који
јесам
Милош
бити
навикнути
јесам
у
Београд
,
овај
салон
он
јесам
бити
сјајан
,
тај
јесам
примећивати
знак
селидба
ни
чиновнички
докупљивање
у
почетак
сваки
месец
.
он
се
осећати
задовољан
и
срећан
.
тај
јесам
срећа
позлаћивати
све
што
његов
око
углед
.
свој
задовољство
изражавати
јесам
стискање
Зоркин
рука
,
чим
бити
спазити
да
госпа
Селена
не
гледати
.
госпа
Селена
јесам
бити
купити
колач
у
изобиље
и
старати
се
да
бити
што
услужан
,
као
што
јесам
обичај
у
наш
породица
средњи
класа
,
где
један
познанство
чинити
догађај
,
а
један
посета
читав
епоха
.
-
молити
ви
,
служити
се
као
у
свој
кућа
!
-
нудити
јесам
госпа
Селена
.
она
јесам
бити
љубазан
,
али
од
онај
љубазност
лак
и
површан
који
се
изражавати
у
леп
реч
.
Учтива
и
горд
,
она
јесам
хтети
свој
љубазност
да
обратити
пажња
на
себе
,
да
показати
како
јесам
њен
кућа
богат
и
отмен
,
како
јесам
жена
срески
начелник
,
да
јесам
госпођа
и
да
умести
о
сав
говорити
лепо
и
разложито
.
њен
реч
јесам
бити
наук
,
а
њен
живот
срећа
за
земља
и
друштво
.
овај
стар
жена
давати
јесам
утисак
госпа
,
чиновнички
жена
,
аристократија
наш
друштво
,
где
се
полагати
све
на
церемонија
,
а
не
одмицати
се
даље
од
извештачен
опхођење
и
плитак
унутрашњост
.
Чај
се
служити
на
диван
сребрн
послужавник
из
обичан
квази-порцуланског
чајник
.
тај
ипак
јесам
сметати
млад
људи
да
бити
задовољан
и
при
добар
апетит
.
Зорка
јесам
допуњавати
мајчин
церемонијалност
свој
простосрдачност
.
сам
јесам
бирати
леп
колач
и
нудити
она
свој
званица
.
-
Зина
,
-
говорити
јесам
она
Љубица
и
метнути
бити
она
цео
индијанер
у
уста
.
Љубица
јесам
жватати
и
буљити
очи
више
него
што
јесам
морати
,
правило
обешењачки
гримаса
и
изазивати
луд
смех
код
свити
.
овај
девојка
,
чији
се
лице
обасјавати
ватра
страст
и
имати
бој
угарак
и
неугашен
пепео
,
допасти
се
госпа
Селена
утолико
уколико
она
јесам
уверавати
како
се
њен
ћерка
разликовати
од
она
.
Љубица
јесам
имати
више
од
осамнаест
година
,
а
знати
јесам
од
сав
понешто
.
она
јесам
бити
од
онај
девојка
који
тајни
љубав
посећивати
још
од
ран
детињство
и
обасипати
она
мутан
и
опасан
полусазнање
.
Дружење
са
школски
друг
,
рана
лектира
,
двосмислен
фраза
и
немарност
родитељ
бити
јесам
Љубица
научити
рано
којешта
.
тај
се
код
она
бити
скупити
у
један
образовање
полован
и
страсно
,
опасније
од
потпун
чедност
и
савршен
искуство
.
Ћерка
богат
трговац
из
унутрашњост
,
навикнути
јесам
бити
још
измалена
да
она
свако
годити
,
служити
јесам
,
ласкати
,
да
се
сваки
допадати
,
да
овај
живот
сматрати
као
гозба
.
свој
лепота
јесам
сматрати
за
талент
;
имати
јесам
високо
мишљење
о
сав
образовање
,
васпитање
и
душеван
способност
.
од
живот
јесам
тражити
све
,
не
осећати
потреба
да
он
вратити
ишта
.
Размажена
прилика
и
околина
,
постајати
јесам
каприциозан
.
волети
јесам
да
неко
патити
од
она
.
њен
живац
требати
јесам
увек
један
занимање
.
у
она
јесам
расти
инстинкт
,
ништа
необлагорођаван
.
-
Чувај
хаљина
!
-
викнути
она
Зорка
кад
се
Љубица
засмејати
више
него
што
јесам
требати
,
и
комад
од
колач
полетети
из
њен
уста
.
она
одмахнути
рука
као
да
јесам
мушкарац
и
прогунђати
:
-
до
ђаво
!
Чај
се
по
три
пут
пресипати
.
Колачи
се
појести
сав
.
госпа
Селена
донети
још
некакав
чоколада
.
тек
дуго
после
тај
,
госпа
Селена
узити
да
читати
новина
,
а
младеж
да
се
играти
друштвен
игра
.
они
јесам
имати
тако
много
да
саопштити
једно
други
,
а
јесам
смести
прозборити
ни
речца
о
онај
што
јесам
осећати
.
због
тај
отићи
да
се
играти
писмо
.
Зорка
узити
свој
стар
име
:
Ужице
,
а
Милош
:
Дорћол
.
док
јесам
они
писати
,
трудити
се
да
казати
што
више
на
парченце
хартија
,
госпа
Селена
јесам
дремати
нагнути
над
четврти
страна
препород
.
разнолик
оглас
,
оштампати
на
рђав
новинарски
хартија
,
дрхтати
јесам
у
њен
рука
,
сув
као
нога
у
патак
.
њен
глава
,
кошчат
и
жут
,
са
усна
нешто
увучен
због
пад
предњи
зуб
,
са
кос
сед
као
прашина
,
клонути
бити
с
време
на
време
на
њен
мршав
груда
.
Наочари
бити
она
спасти
на
дно
нос
.
тај
бити
јесам
упола
пробудити
.
она
бити
подизати
сав
увео
струк
,
намештати
наочаре
,
исправљати
новина
и
правило
се
поново
да
марљиво
читати
шта
имати
на
продаја
и
ко
јесам
умрети
.
али
бити
њен
глава
поново
клонуо
и
неумитан
сан
играти
се
са
овај
поружњао
глава
.
Љубица
јесам
хватати
овај
момент
и
штипати
Драгутин
тако
чврсто
да
се
овај
превијати
од
мука
,
и
тек
он
се
оканити
кад
она
овај
озбиљан
рећи
на
француски
:
-
Laisse-moi
tranquille
!
jesam
vais
crier
!
Милош
погледати
Љубица
:
овај
перверзан
цвет
се
смешити
заводљив
и
цинички
,
трести
свој
црн
кос
,
пун
таласав
сенка
из
који
јесам
излазити
мирис
.
-
Љубица
!
-
приметити
Зорка
.
-
Que
vous
êtes
bêtes
,
tous
les
trois
!
-
одговорити
она
.
глава
ТРЕЋА
КРЕМИЋКА
Зорка
и
Љубица
јесам
бити
видети
римски
Бунар
у
београдски
Града
,
тај
се
решити
да
први
недеља
изићи
све
четворо
и
да
он
видити
.
али
,
уочи
сам
недеља
,
Љубица
измислити
да
имати
да
свршити
некакав
хитан
посао
у
семинар
и
рећи
да
не
моћи
с
она
изићи
.
Милош
јесам
знати
да
Зорка
у
тај
случај
такође
не
моћи
изићи
,
ти
замолити
Љубица
:
-
бар
сачекати
Зорка
док
изићи
из
кућа
,
па
после
ићи
куд
ви
драго
.
-
не
,
не
моћи
,
требати
сутра
да
поранити
,
-
одлучно
одговорити
Љубица
.
Кремић
разумеде
да
јесам
тај
само
њен
каприс
,
да
хтети
да
она
наљутити
и
показати
она
како
они
обадвоје
зависити
од
она
.
тај
он
наљутити
,
тај
хтети
изгрдити
Љубица
.
али
он
Зорка
умирити
.
-
ти
немати
права
да
се
љутити
на
Љубица
,
-
рећи
он
она
.
-
девојка
имати
да
радити
.
ти
јесам
лако
да
излазити
кад
хтети
,
јер
јесам
свршити
школа
...
не
љутити
се
;
ја
хтети
ипак
изићи
.
ја
иначе
требати
да
овај
дан
отићи
до
газда
и
платити
он
кирија
.
па
хтети
тај
учинити
сутра
...
дан
раније
дан
доцније
не
марити
ништа
.
Бићу
готов
око
десет
сат
.
после
моћи
ићи
куд
хтети
.
ако
се
задржати
,
казати
мајка
да
јесам
се
наћи
са
Љубица
.
-
где
хтети
да
ти
чекати
?
-
тамо
где
јесам
жандарм
.
"
где
јесам
бити
жандарм
"
,
тако
јесам
она
двоје
звати
један
угао
до
Дорћолске
основни
школа
,
где
она
јесам
Милош
обично
чекати
.
једанпут
кад
јесам
Милош
туда
шетати
,
чекати
свој
драгана
,
спазити
он
један
жандарм
,
ко
се
овај
шеткање
младићев
учинити
подозрив
,
те
он
јесам
мотрити
све
док
Зорка
јесам
доћи
.
-
Узећемо
трамвај
до
Теразије
.
тамо
хтети
бити
готов
за
минут
,
па
јесам
онда
твој
све
до
ручак
.
као
и
сав
младић
,
Милош
јесам
доћи
на
место
састанак
нешто
раније
од
уречен
време
,
а
Зорка
се
задоцнити
.
млад
човек
шетати
јесам
нервозно
од
један
до
други
угао
,
загледати
сваки
час
у
попречан
улица
који
јесам
водити
на
Дунав
,
хтети
ли
спазити
свој
драгана
.
време
он
се
чинити
дуго
;
сваки
минут
изгледати
он
јесам
читав
вечност
.
Кремић
јесам
знати
да
Зорка
хтети
изостати
,
али
он
јесам
бити
тешко
на
срце
од
тај
очекивање
.
један
грозничаво
нестрпљење
он
обузимати
.
у
душа
јесам
осећати
сласт
и
љутња
.
-
Што
јесам
немати
...
зашто
се
толико
забавити
?
-
гунђати
јесам
у
себе
и
загледати
у
часовник
.
сказаљка
се
јесам
мицати
.
он
јесам
приносити
часовник
уш
,
да
видити
да
се
јесам
зауставити
.
поново
започињати
свој
шетња
и
тражити
по
улица
да
се
шта
забавити
.
мислити
јесам
на
Драгутин
и
Љубица
.
и
чудно
!
разумевати
јесам
овај
преплануо
девојка
,
пун
крв
и
живац
,
и
више
се
на
она
јесам
љутити
.
здрав
,
богат
,
размазити
од
људи
и
живот
,
она
јесам
још
откако
знати
за
себе
научити
да
свет
зависити
од
она
,
да
се
њен
слушати
,
да
бити
први
и
да
заповедати
.
као
што
други
требати
дуван
,
њен
живац
јесам
требати
зађевица
.
Тукући
служавка
и
момак
,
она
се
научити
да
уживати
у
мука
свој
околина
.
Милош
се
сетити
како
јесам
она
мучити
Драгутин
,
правило
он
љубоморан
,
потцењивати
он
и
радити
све
обрнуто
што
она
јесам
он
говорити
.
и
овај
Драгутин
,
човек
који
јесам
свашта
стављати
примедба
и
замерка
,
без
поговор
се
повијати
каприс
и
радити
оно
што
јесам
она
хтети
.
кад
се
познати
са
Кремић
,
Драгутин
он
јесам
освојити
одмах
свој
спољашњост
,
јер
јесам
Ранковић
бити
од
онај
људи
чији
бео
и
однегован
лице
,
очешљан
кос
и
пристојан
одело
придобијати
посматралац
и
одобровољавати
она
.
тај
се
придруживати
Драгутинов
помирљивост
и
вечит
обзир
,
који
јесам
Милош
тумачити
крајњи
доброта
.
-
Сећам
се
кад
јесам
по
велик
мраз
испратити
у
пол
ноћ
на
железнички
станица
један
свој
далек
рођака
,
који
јесам
одлазити
у
Маћедонија
за
конзул
,
-
мислити
јесам
Милош
на
Драгутин
.
-
ја
јесам
његов
добар
пријатељ
...
Већ
јесам
неколико
година
заједно
.
Што
према
ја
...
или
бар
према
Зорка
немати
овај
обзир
и
заштитити
ми
од
каприс
његов
драгана
?
Падоше
он
на
ум
још
неколико
спомен
из
њихов
заједнички
живот
,
где
овај
човек
који
јесам
сматрати
за
добар
јесам
хтети
ни
за
длака
попустити
у
ствар
који
јесам
се
тицати
његов
личан
интерес
.
и
млад
песник
видити
колико
имати
лицемеран
и
рачунски
у
сав
овај
површан
доброта
,
обзир
,
помирљивост
и
углађен
спољашност
.
срце
он
се
стегнути
пред
овај
опаска
,
јер
осетити
да
она
доносити
са
себе
смрт
један
пријатељство
.
у
тај
Милош
чути
један
шум
иза
свој
леђа
и
још
у
даљина
.
он
се
и
не
окренути
а
осетити
да
јесам
тај
Зорка
.
млад
жена
јесам
долазити
са
дно
улица
.
Ишла
јесам
брз
и
ситан
корак
,
придржавати
десни
рука
скут
од
хаљина
.
устурити
глава
,
радостан
очи
,
обасјан
осмех
и
срећом
,
у
хаљина
циметаст
бој
,
испод
који
јесам
се
играти
талас
свилен
жипон
,
она
јесам
хитати
усусрет
свој
драгана
.
Кремић
она
јесам
посматрати
у
тај
хаљина
,
који
јесам
за
он
бити
нов
,
и
питати
се
да
ли
јесам
тај
Зорка
.
Жене
мењати
бој
мењати
тоалета
,
као
што
се
цвеће
мењати
према
онај
што
он
окружавати
.
млад
жена
јесам
ићи
брзо
.
на
она
јесам
све
играти
.
изгледати
јесам
лак
као
веверица
,
живаљ
од
живот
и
опојан
од
мирис
.
с
крај
улица
појавити
се
трамвај
.
-
брзо
...
брзо
!
-
повикати
Милош
.
-
отићи
ми
трамвај
!
Зорка
готово
пасти
на
Милош
,
и
он
јесам
тако
рећи
унети
у
трамвај
.
кола
јесам
бити
већ
отворити
,
удесити
за
лето
.
заљубити
сести
на
последњи
клупа
,
окренути
леђа
публика
и
за
тренутак
заборавити
на
страх
да
она
моћи
спазити
ко
од
познат
.
Ћутећи
и
дивити
се
један
други
,
они
јесам
се
гледати
у
очи
.
-
јесам
ли
ја
дуго
чекати
,
мој
Мика
?
-
запитати
он
Зорка
и
спустити
на
његов
колено
свој
мали
рука
утегнут
у
кожан
рукавица
.
-
Журила
јесам
се
да
стигнути
на
време
.
али
се
увек
нешто
десити
.
сад
се
мајка
случајно
опржити
о
шпархерд
...
-
озбиљно
?
-
не
много
!
мало
по
рука
...
забавити
јесам
се
док
јесам
она
помоћи
...
гле
,
како
јесам
шик
данас
!
требати
сваки
дан
да
се
бријати
.
на
Теразије
она
јесам
Милош
морати
опет
да
чекати
.
овај
минут
он
се
понова
учинити
читав
вечност
.
место
јесам
бити
опасно
што
јесам
туда
бити
највише
Милошев
познаник
,
тај
бојазан
да
он
ко
не
спазити
увеличавати
он
јесам
нестрпљење
.
Свежина
прошли
ноћ
јесам
бити
раширити
по
небо
завеса
сивкаст
облак
,
иза
који
се
сунце
крило
,
допуштати
ипак
да
се
погодити
.
Милош
јесам
нехотимице
прелетати
поглед
овај
центар
престоница
који
јесам
изгледати
неједнак
и
неизрађен
.
уз
модеран
четворокатница
прибијати
се
неки
тесан
кућица
још
из
турски
доба
,
који
се
само
један
чудо
и
општински
немарност
одржавати
да
се
не
срушити
.
тамо
где
јесам
бити
такав
кућица
,
нов
зграда
штрчати
јесам
један
изнад
други
,
као
да
јесам
се
сопственик
трудити
да
она
кућа
бити
виша
бар
за
пол
метар
од
суседне
.
старински
камени
чесма
са
усахао
лавовски
уста
чудно
јесам
одударати
од
ситан
гвозден
ограда
модеран
сквер
.
одрастао
кестење
ширити
се
без
ред
између
јектичав
липа
и
неки
зимзелен
џбуње
.
изнад
сав
овај
издизати
се
ћелав
зграда
Росије
,
крупан
као
див
који
јесам
залутати
међу
ми
миран
и
скроман
грађанин
.
она
се
обзирати
по
простран
београдски
небо
и
мрзовољно
спуштати
сав
поглед
ниже
себе
,
у
неки
папуџиница
,
крај
који
јесам
стајати
натруо
дрвен
пушак
,
веће
од
човек
,
пушак
који
јесам
опомињати
на
стар
доба
и
старински
пушкара
.
таман
Зорка
прићи
Милош
,
кад
се
појавити
иза
неки
жилав
багрен
крај
Балкан
два
нога
дугачак
и
сув
као
шестар
.
-
Ена
Васић
...
Бежимо
,
-
рећи
Милош
и
повући
Зорка
у
призренски
улица
.
-
не
бити
волети
да
ми
видити
.
он
јесам
рђав
човек
,
али
бити
све
испричати
у
редакција
.
они
ударити
на
низак
,
на
Варош-капију
;
и
кроз
сплет
тесан
и
крив
улица
овај
стар
Београд
,
они
избити
у
град
.
тамо
се
осећати
други
атмосфера
.
сунце
јесам
бити
пробити
облак
и
изливати
на
земља
свој
благ
светлост
.
ваздух
јесам
дрхтати
и
играти
се
по
старински
бедем
.
Затворено-зелена
,
ништа
несметан
трава
расти
јесам
по
ров
.
пролетњи
пољски
цвеће
мирисати
јесам
на
сав
страна
.
на
Главној
капија
блистати
јесам
достојанствено
грб
краљевина
Србија
.
по
камење
јурити
јесам
се
гуштер
.
Човек
бити
се
,
овако
у
пролеће
,
пријатно
осећати
у
овај
тврђава
,
где
јесам
сваки
стопа
залити
човечји
крв
,
да
јесам
јесам
ожалошћавати
звекет
ланац
на
робијаш
који
јесам
шетати
у
зазидан
двориште
.
-
ти
јесам
никад
бити
у
римски
Бунар
?
-
упитати
Милош
Зорка
и
узити
јесам
испод
рука
.
-
не
,
никада
.
ја
уопште
мало
знати
Београд
.
онај
нешто
што
јесам
видети
док
јесам
још
бити
у
Вишој
Женској
Школи
,
и
овај
сад
са
ти
...
тај
јесам
готово
све
.
-
А
одрасти
јесам
у
он
!
Зорка
не
приметити
овај
чуђење
,
него
се
загледати
у
простран
парк
горњи
Града
,
где
бити
избити
.
парк
јесам
бити
празан
.
један
стражар
мирно
јесам
шетати
пред
касарна
.
неколико
робијаш
жут
лице
залевати
јесам
немаран
стаза
и
цвеће
.
крај
она
јесам
стајати
чувар
,
с
пушак
о
раме
и
бајонета
у
канија
.
пријатан
свежина
дизати
се
из
вод
који
јесам
плавити
земља
куљати
из
дугачак
цев
.
даље
,
у
сунце
,
зујати
јесам
пробуђен
буба
око
перуника
и
мрк
бронзан
топ
.
-
где
јесам
бунар
?
-
упитати
Зорка
.
-
Ена
,
онамо
...
она
велик
жут
зграда
.
тај
јесам
Главни
Генералштаб
.
одмах
испод
он
налазити
се
улаз
у
бунар
.
у
један
снизак
двориште
који
правити
унутрашњи
бедем
тврђава
,
и
где
сунце
с
мука
продирати
кроз
сенка
од
зидина
и
лиснат
грана
стар
дуд
,
налазити
се
један
велик
свод
,
затворити
филарета
у
вид
српски
тробојка
.
тај
јесам
улаз
у
овај
споменик
римски
култура
.
један
прост
,
а
отресит
војник
налазити
се
у
служба
при
тај
бунар
.
он
она
притрчати
,
откључати
капија
и
учтиво
она
пустити
да
ући
унутра
.
из
зидина
јесам
бити
језа
и
зима
.
војник
запалити
два
ручни
фењер
.
један
задржати
за
себе
,
а
други
додати
Милош
и
позвати
она
да
доћи
.
-
ја
јесам
страх
!
-
шапнути
Зорка
и
нерешљив
застати
на
степеница
.
-
не
бојити
се
.
пут
јесам
потпуно
сигуран
,
-
охрабрити
јесам
Кремић
.
-
ја
јесам
већ
неколико
пута
овде
бити
.
хајде
ти
за
војска
,
а
ја
хтети
за
ти
.
-
ух
,
како
јесам
страшно
!
-
опет
хтети
Зорка
.
-
хајде
...
хајде
...
само
јесам
први
корак
тежак
.
Видећеш
,
степеница
јесам
благ
и
широк
.
она
јесам
некад
ићи
мазга
натоварен
вод
.
Зорка
се
осмелити
и
поћи
на
низак
.
за
кратак
време
,
па
се
изгубити
дневни
светлост
који
јесам
допирати
са
улазак
.
Помрчина
јесам
бивати
густ
,
ваздух
влажан
,
а
зид
љигав
.
-
подигнути
сукња
,
да
јесам
не
искаљати
,
-
и
Милошев
глас
тупо
одјекнути
у
дубина
.
у
подземан
тишина
чути
се
само
бат
њихов
нога
,
прекидати
с
време
на
време
удар
капљица
вод
који
се
цедити
из
зидина
.
капља
јесам
пуцати
по
голој
утабан
земља
или
изненађивати
голишав
Зоркин
врат
,
истрзати
млад
жена
по
један
крик
.
Милош
бити
се
нагнути
нежно
и
притиснути
бити
она
пољубац
на
исти
место
.
Зорка
бити
се
сав
стрести
и
поверљиво
он
прекорити
:
-
Милош
!
тај
прекор
још
бити
више
заголицати
млад
песник
и
он
се
нагињати
и
љубити
најежен
маља
по
врат
свој
драгана
.
војник
јесам
дискретно
измицати
,
не
обзирати
се
.
његов
фењер
с
напрсо
стакло
,
појављивати
се
,
с
час
на
час
,
на
завојица
и
мазгала
као
један
велик
,
црвен
звезда
.
око
она
јесам
бити
ноћ
и
дубок
тишина
.
бити
јесам
далеко
од
улица
,
где
живот
пролазити
у
ситан
брига
за
свакидашњица
.
они
јесам
бити
дубоко
под
земља
,
окружити
историја
и
век
.
све
што
јесам
људски
и
привремено
губити
се
из
њихов
домашај
.
Снажан
шум
вечност
допирати
јесам
из
влажан
зидина
.
и
Милош
јесам
желети
да
се
овај
подземан
шетња
продужити
што
више
,
бескрајно
.
Осећао
се
сав
срећан
,
ту
дубоко
под
земља
,
сакрити
од
туђ
очи
и
људски
бесмислица
.
али
се
војник
зауставити
и
рећи
:
-
ту
јесам
.
овде
јесам
ходник
бити
простран
и
водити
јесам
у
круг
.
-
Ослушните
!
-
рећи
војник
.
у
зидина
се
јасно
чути
шум
талас
.
-
тај
јесам
Сава
,
-
рећи
Милош
Зорка
.
-
она
тећи
изнад
наш
глава
.
-
како
јесам
овде
и
страшно
и
лепо
,
-
одговорити
она
и
задивљено
се
окренути
око
себе
.
поцрнео
влажан
зидина
пресијавати
јесам
се
на
црвен
светлост
фењер
.
-
вод
јесам
још
доле
,
-
рећи
војник
,
-
али
се
видити
.
ево
погледати
!
он
ући
у
један
удубљење
,
начинити
као
прозор
,
и
наднети
фењер
над
провалија
.
доле
,
у
дубина
и
мрак
,
беласати
се
црн
,
вечит
вод
.
Нешто
огроман
и
старински
,
непобедив
и
вечито
,
зијати
јесам
из
она
.
двоје
заљубљен
обухватити
се
око
пас
и
загледати
се
у
провалија
.
ко
знати
докле
бити
они
остати
,
гледати
у
тај
црн
маса
вод
,
вечит
као
и
осећај
који
јесам
довести
она
двоје
над
овај
амбис
,
да
она
не
тргнути
војников
глас
.
видити
,
сад
хтети
ударити
овај
други
пут
.
он
водити
с
други
страна
бунар
.
али
хтети
ипак
избити
онде
одакле
јесам
поћи
.
тај
јесам
тако
сазидан
да
се
не
бити
сретати
онај
који
силазити
са
онај
који
се
враћати
.
паметан
људи
тај
Римљанин
,
-
објашњавати
јесам
војник
.
кад
избити
на
врх
,
очи
она
се
засенути
од
дневни
светлост
,
бео
као
млеко
.
њихов
груда
раширити
се
на
пријатан
свежина
ваздух
који
јесам
долазити
споља
.
војник
она
привести
једном
дрвен
сто
,
који
они
у
почетак
јесам
бити
видети
,
отворити
један
књига
,
извадити
писаљка
из
копоран
,
опљунути
јесам
и
рећи
она
да
се
записати
у
споменица
.
Милош
се
потписати
хитно
,
и
пружити
Зорка
писаљка
да
се
потписати
.
она
написати
свој
име
,
али
кад
хтети
потписати
и
презиме
,
она
застати
неодлучно
.
најзад
одмахнути
глава
,
написати
што
јесам
хтети
и
,
смешити
се
,
обратити
се
Милош
:
-
ти
се
хтети
љутити
!
Милош
погледати
у
књига
и
прочитати
:
-
Зорка
Кремићка
.
ма
како
да
јесам
бити
у
шала
,
овај
алузија
на
брак
јесам
он
се
допадати
.
али
,
испунити
још
онај
подземан
влага
који
се
ругати
сав
људски
обзир
,
он
се
насмешити
и
лако
ударити
Зорка
прст
по
подваљак
,
као
кад
се
хтети
дете
да
покарати
и
помиловати
.
млад
жена
узити
он
несташан
под
рука
и
поћи
ка
излаз
.
војник
јесам
већ
стајати
на
врата
,
и
прописно
салутирати
кад
она
двоје
проћи
,
задовољан
са
добар
напојница
.
тек
сад
,
изићи
испод
земља
,
заљубљен
пар
приметити
сав
сјај
пролеће
који
јесам
владати
око
она
.
сунце
јесам
грејати
благо
.
његов
зрак
миловати
јесам
нежно
све
што
додирнути
.
с
висок
небо
,
прошаран
још
само
по
неки
облачак
,
изливати
се
милина
и
радост
живот
.
млад
лишће
треперити
јесам
на
лак
пролетњи
ветар
.
однекле
се
чути
неки
неразговетан
песма
.
на
команда
тврђава
вити
се
високо
у
ваздух
тробојан
застава
са
бео
краљевски
орао
.
заљубити
волити
да
сести
увек
напољу
,
где
јесам
простран
хоризонат
који
подржавати
занос
и
улив
велик
нада
.
и
овај
двоје
млад
људи
,
као
очарати
,
упутити
се
без
реч
један
вењак
,
који
јесам
стајати
на
сам
ивица
брег
,
зарасти
у
лањски
пузати
руж
.
уосталом
,
час
и
време
бити
јесам
погодан
за
очарење
.
ваздух
јесам
бити
млак
и
гладак
.
пролетњи
ветар
,
који
јесам
пиркати
с
време
на
време
,
узнемиравати
јесам
човек
изненадно
заголицати
врат
,
терати
кос
на
чела
,
причињавати
несвестица
и
стварати
илузија
људски
миловање
.
испред
очи
се
пружати
бескрајан
мора
од
празан
простор
.
у
даљина
се
плавити
Повлен
,
Маљен
,
Цер
и
Видојевица
,
а
преко
Сава
,
који
јесам
дрхтати
као
капљати
живити
,
губити
се
у
недоглед
безимен
рит
по
Срем
и
Банат
.
испод
тај
морати
,
као
у
неки
огледало
,
зеленити
се
Авала
и
Кошутњак
,
белити
се
Београд
,
као
горостасан
полумесец
,
грлити
се
два
велик
вод
,
изнад
чији
састав
дизати
се
сур
београдски
тврђава
.
под
сам
нога
Милошев
црнити
јесам
се
снажан
бедем
барутана
,
пред
који
јесам
стражарити
удвојен
стража
и
цветао
трње
у
ситан
бео
цветић
.
рам
уз
рам
са
љубљеном
жена
и
на
доглед
овај
велик
видик
наш
земља
,
Кремић
осетити
да
он
један
снажан
емоција
пун
срце
.
-
погледати
,
Зорка
,
сав
јесам
овај
наш
.
ах
,
како
јесам
леп
овај
земља
у
који
јесам
се
родити
,
како
јесам
слатко
живети
и
умрети
у
она
,
-
одушевљено
рећи
млад
песник
,
и
у
тај
тренутак
разумеде
ту
баснослован
храброст
и
уздање
у
себе
онај
гомила
сељакати
што
јесам
с
трешњев
топ
и
голорук
јуришати
на
онај
зидина
који
јесам
велик
царство
подизати
и
бранити
.
и
он
се
осетити
тако
јак
као
тај
његов
полудивљак
предак
који
народни
песма
описивати
:
на
глава
он
капати
од
три
вук
,
А
на
леђа
кожа
од
међед
.
један
воз
затутњати
преко
гвозден
мост
на
Сава
и
упутити
се
ка
Земун
.
Милош
погледати
за
тај
воз
.
он
осетити
у
душа
један
оштро
нестрпљење
на
пут
свој
судба
и
журба
да
што
пре
стигнути
свој
циљ
.
-
један
дан
сести
и
ја
на
тај
воз
и
одвести
се
у
страна
културан
земља
,
-
рећи
Милош
и
загледати
се
у
Зоркин
дубок
и
црн
очи
.
колико
доброта
у
тај
црн
очи
и
на
тај
цео
бледолик
лице
читати
јесам
он
.
колико
захвалност
осећати
јесам
он
према
тај
миран
девојка
,
код
који
јесам
време
и
живот
већ
почети
да
остављати
сав
траг
.
његов
затворен
душа
отворити
се
,
и
он
почети
откривати
свој
интиман
сан
и
план
.
он
јесам
говорити
свој
драгана
да
жети
отићи
на
страна
,
видети
све
што
јесам
добро
код
велик
народ
,
раширити
свој
знање
,
вратити
се
у
свој
земља
и
предати
се
сав
поезија
,
јаван
рад
,
створити
нов
поколење
,
подигнути
нов
идеал
,
објавити
нов
борба
и
...
његов
машта
бити
јесам
равнати
његов
одушевљење
.
ах
,
како
се
тај
будућност
чинити
млад
правник
,
опијен
пролеће
и
љубав
!
она
јесам
бити
пун
слава
и
сласт
,
разнолик
рад
и
сјајан
успех
,
и
несумњиво
он
јесам
водити
у
врх
свет
и
власт
.
ах
,
како
и
у
двадесети
година
човек
јесам
далеко
од
дете
који
хтети
да
бити
цар
или
бандист
!
Зорка
јесам
ћутала
и
посматрати
редак
пролазник
који
јесам
ићи
прашњав
друм
поред
Сава
.
како
јесам
и
она
желети
да
осетити
,
као
и
њен
драган
,
дати
велик
емоција
,
да
она
се
груда
испунити
пијанство
и
да
се
гурнути
у
какав
занос
.
али
,
из
збуњен
ноћ
њен
прошлост
јесам
она
допирати
ниједан
спомен
на
успех
.
она
јесам
бити
привезати
,
приковати
за
кућа
.
она
јесам
учити
само
дужност
.
ники
се
јесам
питати
да
ли
она
имати
и
какав
права
?
Зашто
она
јесам
дати
да
се
кренути
на
пут
,
да
стварати
сав
живот
,
да
тражити
свој
срећа
.
она
јесам
тешити
:
чекати
,
још
јесам
доћи
судбина
...
чекати
,
чекати
и
вечито
чекати
!
бљутав
егзистенција
девојка
гадити
она
се
као
лицемерство
.
А
садашњост
?
она
она
јесам
уливати
никакав
нада
:
овај
млад
човек
,
који
јесам
искрено
волити
,
црта
сав
живот
за
читав
година
,
а
нигде
не
помињати
она
,
њен
помоћ
и
њен
име
.
ах
,
како
јесам
желети
отићи
некуд
с
Милош
,
потпомагати
он
у
остварење
његов
план
,
љубити
,
живети
,
дати
се
сав
за
његов
добра
,
али
као
његов
законит
жена
и
ослободити
овај
скривање
,
овај
лаж
пред
свет
...
и
место
одушевљење
за
који
јесам
чезнути
,
Зорка
осетити
да
се
на
њен
срце
товарити
дубок
меланхолија
пред
овај
видик
,
сувише
леп
и
сувише
простран
.
ипак
она
стегнути
срце
и
успети
да
на
свој
усна
натерати
један
осмех
срећа
.
и
тако
се
смешити
,
не
говорити
ништа
што
бити
моћи
покварити
одушевљење
њен
драгана
.
поветарац
она
потсетити
поново
,
заголицати
она
и
очешати
,
па
после
отрчати
даље
у
парк
,
као
размажено
макнути
.
Часовник
на
градски
кула
избити
једанаест
сат
.
Зорка
се
дигнути
и
рећи
Милош
:
-
пардон
,
Мика
,
ја
требати
да
стигнути
пре
Љубица
и
да
она
казати
шта
хтети
рећи
ако
јесам
мајка
успитати
где
јесам
бити
.
глава
ЧЕТВРТА
на
светлост
лојан
СВЕЋА
сутрадан
кад
јесам
ући
у
редакција
препород
,
Кремић
јесам
бити
сасвим
заборавити
на
онај
непријатан
сусрет
са
Богдана
Васић
пред
Балкан
.
тако
рећи
јесам
бити
добро
ни
прекорачити
праг
од
уредништво
кад
он
дочекати
подсмешљиво
лице
администратор
Душана
,
округао
као
пун
месец
.
-
зато
се
ја
овај
дан
не
виђати
!
-
добацити
он
он
.
-
све
по
хлад
да
ми
не
познати
!
-
певуцкати
јесам
Пај
,
сарадник
за
женски
свет
,
још
мамуран
од
последњи
пијанка
.
-
Шта
он
дирати
?
-
бранити
јесам
Милош
ајнлегерка
,
вижљав
девојка
,
ђаволаст
очи
и
промукао
грло
.
-
млад
јесам
човек
!
-
млад
јесам
човек
и
доликовати
он
!
...
Кррр
...
-
имитирати
Душан
ајнлегерка
.
-
Неће
он
више
којекакав
расходовати
...
и
администратор
избацити
један
реч
из
свој
специјалан
речник
.
-
тај
јесам
исти
пољубац
;
тај
јесам
исти
загрљај
;
тај
јесам
исти
чак
ни
онај
физички
драж
,
-
на
глас
јесам
преводити
преводилац
.
-
тај
јесам
сасвим
други
ствар
...
-
Джабе
јесам
и
сирће
слатко
,
-
допуњавати
он
мамуран
Женски
свет
.
Кремић
бити
јасно
да
он
јесам
видети
Богдан
и
у
свој
наивност
испричати
тај
осталим
сарадник
.
Што
јесам
најгоре
бити
,
овај
репортер
,
вичан
новинарски
комбинација
,
довести
јесам
овај
виђење
са
онај
Милошев
говор
у
Москва
,
па
онда
погодити
све
.
млад
песник
јесам
бити
тешко
што
он
дирати
,
него
се
љутити
на
себе
што
јесам
овај
Зорка
изнети
на
глас
.
он
јесам
бити
дати
себе
реч
да
јесам
хтети
бар
унесрећити
ако
јесам
не
моћи
начинити
срећан
.
Осећао
се
јесам
крив
,
руменети
се
од
стид
и
невешто
покушавати
да
се
одбрана
један
лаж
.
он
јесам
бити
човек
који
јесам
умести
лагати
,
тај
јесам
испадати
још
више
смешан
.
друг
он
стати
још
више
пецкати
.
Читаву
недеља
дан
уредништво
препород
одјекивати
јесам
од
пошалица
на
рачун
патриота
и
његов
љубав
.
најзад
се
морати
умешати
господин
Стајић
,
власник
и
уредник
овај
листа
.
бити
јесам
тај
у
субота
вече
,
кад
се
у
редакција
спремати
недељни
број
.
уредник
јесам
бити
добар
воља
.
Већ
се
посати
примицати
крај
.
први
и
четврти
страна
штампати
се
увелико
.
Стајић
јесам
бити
поручити
кригла
пива
сваки
сарадник
.
седети
се
по
сто
и
ћаскало
.
он
заредити
са
свој
табакера
,
и
кад
доћи
до
Милош
,
он
он
ословити
онако
,
уз
реч
:
-
сад
знати
и
ја
ту
ваш
историја
.
видети
јесам
ви
заједно
јуче
пред
вече
.
пријатан
девојка
.
ја
јесам
познавати
.
долазити
неки
род
мој
жена
.
сарадник
се
погледати
збунити
и
окуњити
нос
.
Милош
се
чудити
.
толико
јесам
пута
говорити
о
препород
са
Зорка
,
а
она
он
јесам
поменути
никада
да
јесам
какав
род
уредник
.
-
јесам
ли
свршити
што
имати
?
-
упитати
уредник
Милош
после
један
почивка
.
-
Чланак
и
књижевност
дати
јесам
још
јутрос
,
да
бити
слагач
што
више
одмакнути
.
овај
мало
веста
израдити
јесам
већ
одавно
.
Дошле
јесам
само
загребачки
новина
,
-
одговорити
сарадник
.
-
онда
хајдете
да
ја
правити
друштво
.
хтети
бити
нешто
да
омезетити
.
-
зар
јесам
вечерати
?
уредник
не
одговорити
него
се
обратити
администратор
:
-
господин
Душана
,
ако
ја
ко
потражити
,
ја
хтети
бити
код
бео
орао
.
и
она
двојица
изићи
на
улица
.
-
тај
девојка
јесам
ја
ни
род
ни
помоћи
бог
.
А
права
да
ви
казати
,
јесам
ви
ни
видети
.
него
иначе
како
бити
се
тај
свршити
?
мислити
да
хтети
Душан
имати
одсад
више
респект
према
мој
рођака
!
-
рећи
уредник
Милош
кад
сести
у
засебан
одељење
код
бео
орао
.
-
један
кригла
,
не
?
-
да
,
хвала
!
не
знати
како
да
ви
захвалити
,
господин
-
Стајић
.
спасти
јесам
ја
од
један
невидован
беда
.
недеља
дан
...
-
не
,
тај
јесам
ништа
!
...
него
,
ја
јесам
све
рећи
.
видити
господин
-
Кремић
,
ја
јесам
незгодно
да
се
мешати
у
ваш
личан
ствар
.
али
,
опет
не
желити
да
мој
сарадник
имати
више
неприлика
него
што
морати
...
имати
да
ви
дати
један
савет
.
само
да
ја
не
казати
:
"
саветник
нек
ићи
у
Државни
савет
!
"
-
о
!
-
да
,
шта
јесам
оно
хтети
рећи
?
...
не
мислити
да
јесам
овај
ваш
историја
сад
скрити
занавек
.
тај
се
не
да
сакрити
.
-
али
,
ја
јесам
гимназист
!
-
одговорити
он
Милош
и
зачудити
развући
обрва
.
-
Ништа
с
тај
.
заљубити
јесам
као
пијаница
.
пијан
човек
мисао
да
свет
не
видити
кад
се
љуљати
улица
...
колико
знати
о
тај
ваш
ствар
,
тај
јесам
неки
девојка
?
-
да
.
-
тај
горе
.
у
ваш
година
човек
се
не
задовољавати
само
сладак
реч
и
љубаван
писмо
.
знати
ли
ви
да
ваш
вршњак
већ
имати
читав
породица
?
-
разумети
.
али
,
имати
ваздан
начин
да
се
последица
спречити
и
отклонити
,
-
убедити
одговорити
млад
човек
.
-
да
,
имати
начин
,
али
ниједан
јединог
који
јесам
потпуно
сигуран
...
јесам
се
преварити
:
ви
схваћати
овај
ствар
сувише
олако
.
-
господин
-
Стајић
!
-
јесам
ни
чудо
,
-
продужити
уредник
.
-
ви
јесам
тако
рећи
јуче
из
школа
изићи
.
сад
јесам
се
отрести
лекција
и
испит
,
али
јесам
изгубити
права
на
опраштање
,
права
на
оно
:
ђак
јесам
!
ђак
јесам
ђаволити
!
ступити
јесам
у
живот
,
где
немати
више
испитати
,
али
где
и
најмања
ствар
утицати
на
ваш
срећа
,
на
ваш
далек
будућност
.
-
како
тај
?
-
ви
још
мислити
,
требати
сести
и
добро
загрејати
столица
,
па
јесам
петица
ту
;
учинити
све
што
се
од
човек
тражити
,
па
јесам
успех
сигуран
.
видити
,
тај
тако
ићи
у
школа
,
на
табла
,
тај
јесам
доктрина
,
математика
,
голо
теоријски
знање
који
ми
школа
давати
.
али
тај
јесам
живот
.
колико
имати
људи
који
јесам
имати
прав
вредност
за
рад
,
који
јесам
дати
сав
што
се
од
човек
тражити
,
па
ипак
јесам
успети
и
отићи
јесам
бестрага
,
пропао
у
мрак
,
замакнути
у
гроб
и
заборав
.
Живот
јесам
друго
нешто
.
око
ви
се
разапињати
замак
.
Живот
ви
постављати
загонетка
.
на
сваки
корак
ви
се
сусретати
са
непознат
лице
и
налазити
пред
несигуран
ствар
.
крај
ви
протицати
бујица
догађај
који
требати
осетити
,
предухитрити
или
сустигнути
,
схватити
и
употребити
.
ви
ступати
кроз
опасан
хоризонат
магла
,
пун
крш
од
случај
,
пун
провалија
атавизам
.
требати
стално
држати
рука
пред
себе
,
да
не
разбити
чела
пред
какав
изненадан
препрека
,
требати
корачати
опрезно
као
уходати
и
спавати
са
отворен
очи
као
зец
.
ако
хтети
да
бити
фаталиста
или
живинче
,
ви
морати
...
у
тај
се
угасити
сав
електрични
сијалица
у
кафана
.
неко
запљескати
рука
за
један
удаљен
сто
.
момак
се
растрчати
да
тражити
свећа
.
-
ах
,
овај
наш
електрика
,
-
прекинути
уредник
свој
беседа
.
-
овај
јесам
бог
плаката
.
Мораћемо
писати
поново
о
она
.
келнер
донети
један
лојан
свећа
и
забости
јесам
у
пиксла
на
сто
.
њен
слаб
жут
светлост
пасти
на
уредников
лице
.
независан
од
предмет
њихов
разговор
,
Кремић
се
загледати
у
овај
лице
.
он
јесам
и
раније
у
уредништво
посматрати
овај
жучан
и
јак
чела
уредников
,
кад
јесам
хтети
да
по
његов
израз
оценити
вредност
гост
,
чији
јесам
пријем
бити
степеновати
према
вредност
који
јесам
лист
имати
од
она
.
Стајић
јесам
имати
између
обрва
један
бор
,
бор
човек
који
радити
en
gros
,
а
у
очи
један
пламен
,
који
јесам
још
више
истицати
онај
бор
између
обрва
и
говорити
да
јесам
њен
сопственик
у
велик
посао
.
овај
лице
који
се
срећа
само
у
велик
варош
изгледати
јесам
сад
још
забринут
.
-
јесам
ли
она
студенткиња
?
-
упитати
Кремић
уредник
,
започињати
стар
разговор
.
-
јесам
,
-
суво
одговорити
млад
песник
.
-
онда
јесам
онај
што
јесам
очекивати
:
газдарица
,
газдаричин
ћерка
или
постарија
девојка
из
авлија
,
у
сваки
случај
жена
који
јесам
за
ви
и
од
који
бити
задрхтати
при
сам
помислити
да
ви
бити
законит
жена
.
-
ја
јесам
толико
наиван
господин
-
Стајић
,
како
ви
мислити
.
Између
ми
немати
ништа
друго
до
услуга
за
услуга
,
љубав
за
љубав
.
Ништа
она
јесам
обећати
.
и
један
дан
,
кад
осетити
да
јесам
једно
други
на
сметња
,
ја
хтети
се
разићи
онако
како
јесам
се
и
састати
,
стављати
један
други
пун
слобода
и
леп
спомен
на
један
пријатељство
.
-
бог
ви
,
зар
ви
још
мислити
да
постојати
слобода
љубав
?
зар
моћи
постојати
слободан
располагање
у
осећање
који
ићи
у
делиријум
?
мој
драг
пријатељ
,
јесам
ли
ви
икад
волети
?
јесам
љубав
она
слика
крилат
дете
који
пецкати
ситан
стрелица
.
она
јесам
опасан
микроб
против
који
нем
лек
,
неодољив
страст
старати
колико
и
живот
,
тајанствен
сила
јак
као
смрт
,
који
се
не
обзирати
на
добра
и
на
зло
,
не
водити
рачун
о
предрасуда
,
морал
,
част
,
прошлост
и
будућност
,
о
живот
,
и
опет
сав
тај
она
садржати
у
себе
,
цео
васељена
човеков
мисао
,
нада
и
план
.
погледати
око
себе
.
ни
опасан
зараза
ни
непогода
у
природа
не
стварати
толико
зло
и
несрећа
као
тај
што
се
тако
безазлено
називати
љубав
.
уредник
препород
упалити
један
цигара
,
па
наставити
:
-
Хоћу
да
бити
слободан
.
ви
се
налазити
у
опасан
доба
живот
,
кад
се
човек
стварати
и
кад
крв
превирати
.
Преживели
јесам
неколико
сентименталан
љубавица
,
одвојен
од
свет
и
тело
.
нагон
физички
трошити
јесам
по
недостојан
место
,
који
јесам
ви
изазивати
одвратност
.
сад
јесам
пак
наћи
један
девојка
чији
телесни
додир
хтети
ви
више
плашити
фантом
зараза
.
неприметно
и
полагано
,
ви
хтети
према
она
осетити
први
захвалност
,
па
после
нежност
,
блискост
,
пријатељство
,
и
најзад
немогућност
да
се
од
она
одвојити
.
овај
последњи
јесам
онај
што
се
називати
љубав
,
права
љубав
,
који
неминовно
водити
у
брак
.
тако
се
тај
обично
дешавати
у
свет
:
човек
узимати
први
жена
који
он
се
подавати
,
да
бити
послушати
гол
воља
свој
чути
,
и
,
не
надати
се
,
усред
баханалије
свој
страст
,
он
изненадно
откривати
мистерија
нематеријалан
љубав
,
и
жена
који
он
се
подати
украшавати
сјајан
кристал
свој
срце
.
код
девојка
јесам
обично
обрнути
:
тражити
само
заједница
два
чист
наклоност
,
она
упознати
миловање
физички
љубав
и
,
хипнотисати
овај
откриће
,
она
се
предавати
човек
против
сав
разлог
беда
који
јесам
чекати
.
-
тај
ви
јесам
тачно
,
господин
-
Стајић
.
ја
јесам
отпочети
онако
...
као
од
шал
,
не
осећати
према
тај
жена
ништа
више
од
један
благ
симпатија
.
А
сад
,
с
дан
у
дан
,
ја
осећати
да
ја
јесам
она
све
близ
.
ја
бити
бити
врло
жао
да
она
што
криво
учинити
.
па
ипак
,
ја
не
поимати
:
откуд
тај
морати
да
неминовно
водити
у
брак
.
она
сам
увиђати
да
ја
још
јесам
спремати
да
основати
породица
,
и
затим
:
мој
место
,
план
за
одлазак
на
страна
,
мој
породица
,
њен
тридесет
година
...
-
ах
!
-
пресећи
он
уредник
,
-
сав
тај
јесам
ништа
у
момент
кад
се
брак
појавити
као
природан
и
једини
закључак
обостран
однос
.
у
ваш
година
који
јесам
,
ја
ви
понављати
,
критичан
у
човечји
живот
,
манути
се
љубакање
.
ако
пак
осећати
неизоставан
потреба
да
јесам
волити
,
наћи
један
жена
који
моћи
без
премишљање
дати
свој
име
.
Још
јесам
доцкан
.
у
љубав
који
се
рађати
,
као
што
јесам
случај
код
ви
,
дешавати
се
да
се
човечји
природа
изненадно
тргнути
,
као
коњ
који
нањушити
смрт
.
као
тај
коњ
,
природа
оклевати
најпре
;
затим
се
окретати
са
ужас
,
пропињати
се
и
скакати
у
страна
.
мислити
да
тај
момент
већ
наступати
код
ви
.
пазити
на
он
,
јер
јесам
тада
још
време
да
се
бежати
.
Милош
се
осмехнути
на
овај
упоређење
и
загледати
се
поново
у
црта
свој
шеф
.
-
какав
ли
јесам
страст
убледити
овај
образ
?
-
мислити
јесам
он
.
-
какав
ли
јесам
мисао
издубити
овај
чела
,
какав
несаница
ожалостити
овај
очи
?
јесам
ли
тај
лице
срећан
човек
,
који
јесам
родити
у
богат
кућа
,
који
јесам
сав
догађај
ићи
на
рука
,
који
јесам
узети
жена
који
јесам
волети
?
откуд
овај
тврдити
мисао
човек
који
јесам
доживети
дан
без
хлеб
,
мука
од
немање
средство
за
постигнуће
свој
амбиција
ни
увреда
претпостављен
?
али
јесам
овај
велик
уста
остајати
затворен
личан
патња
и
говорити
млад
песник
:
-
ви
јесам
млад
,
паметан
човек
.
скупо
јесам
платити
све
што
имати
.
Заборавићете
што
јесам
пропатити
,
јер
јесам
сачувати
здравље
,
завршити
школа
кад
и
како
требати
.
Већ
досад
јесам
стећи
лепо
име
у
наш
књижевност
.
али
сад
,
кад
јесам
избити
на
широк
колски
пут
,
где
моћи
јурити
у
каријера
,
весео
и
поносан
,
не
скретати
слепачки
у
ћорсокак
.
загледати
најпре
где
ићи
;
узети
ствар
за
онај
што
јесам
и
људи
онакав
какав
јесам
...
па
,
онда
,
неки
ви
јесам
срећан
пут
!
пре
а
после
,
ви
хтети
видети
да
јесам
жртва
који
ви
чинити
тај
девојка
огроман
.
Чиме
она
јесам
моћи
надокнадити
?
задовољење
сличан
потреба
?
не
!
потреба
који
ви
осећати
код
жена
јесам
готово
неосетан
.
задовољство
који
она
ту
осећати
јесам
што
стварати
задовољство
љубљеном
човек
.
ви
хтети
моћи
сакрити
свој
љубав
и
ви
хтети
овај
жена
компромитовати
.
и
шта
онда
долазити
?
ви
хтети
бити
или
обичан
човек
,
па
хтети
јесам
оставити
,
бацати
она
у
лице
њен
прошлост
и
утеха
да
ви
јесам
први
и
да
хтети
бити
последњи
.
или
хтети
остати
частан
човек
,
и
...
узети
јесам
за
жена
.
тај
ви
погрешка
хтети
ники
опростити
,
јер
свет
не
веровати
у
частан
људи
и
опраштати
само
рђав
.
тај
хтети
жена
постати
препрека
за
сав
:
породица
,
друштво
,
каријера
.
цео
ваш
живот
бити
отровати
.
-
али
,
господин
-
Стајић
,
ви
јесам
не
познавати
.
Још
ја
досад
никад
јесам
споменути
брак
.
Што
се
пак
тицати
ја
...
-
ах
,
ви
јесам
два
бедан
створ
,
-
продужити
уредник
.
-
ако
продужити
,
тај
што
хтети
се
догодити
десити
се
независан
од
ви
.
пресећи
накратко
ваш
лудост
...
Човек
се
не
спрдати
са
љубав
...
ви
хтети
бити
победити
на
један
или
други
начин
.
ја
ви
добро
познавати
,
Кремић
.
мислити
да
ви
ја
не
одвајати
од
онај
који
јесам
у
стање
да
за
један
кригла
пива
протурити
у
лист
шта
ко
хтети
.
ја
знати
да
јесам
ви
частан
човек
.
и
баш
зато
,
господин
Кремић
,
овај
проба
на
који
ви
стављати
ваш
судбина
-
како
бити
се
тај
рећи
у
какав
шаблонски
роман
-
јесам
опасан
за
ви
.
узети
се
на
ум
,
јер
обично
добар
људи
падати
низак
.
они
други
,
тај
велик
рестл
човечанство
,
средњи
дух
и
обичан
срце
,
они
наћи
без
по
мука
компромис
између
добра
и
зло
,
између
дужност
и
страст
,
што
она
допуштати
да
живити
без
борба
и
пораз
.
кад
падати
,
они
се
дочекивати
на
нога
као
мачак
.
они
се
много
не
убијати
,
не
изненађивати
ники
,
подизати
мало
ларма
око
себе
,
тако
да
моћи
да
се
лечити
и
да
отпочети
понова
.
оканити
се
да
тражити
свој
срећа
по
недопуштен
забран
страст
,
јер
видити
да
јесам
страст
камен
спотицање
у
живот
цео
свет
...
пазити
да
тај
камен
не
бити
у
ваш
живот
катастрофа
.
у
тај
тренутак
електрика
синути
поново
.
по
кафана
се
зачути
псовка
на
рачун
безимен
Друштва
.
редакциски
шегрт
,
сав
црн
по
лице
од
штампарски
бој
,
прићи
уредник
и
запитати
он
брзо
,
не
прекидати
реченица
,
као
да
јесам
научити
напамет
:
-
послати
ја
господин
Душан
да
ви
упитати
:
хтети
ли
да
закључити
лист
.
сав
јесам
готово
.
Остаће
три
шиф
слога
за
понедељак
.
-
неки
причекати
,
сад
хтети
ја
...
Хоћете
ли
још
по
један
шнит
?
боље
хтети
се
спавати
,
-
обратити
се
уредник
Кремић
.
-
требати
да
пустити
још
овај
вест
...
зајаукати
белгиски
безимењак
,
па
хтети
сам
нудити
трамвајски
карта
.
глава
пета
.
интиман
бура
.
Ускршњи
празник
јесам
се
примицати
.
договорити
јесам
се
да
хтети
заједно
изаћи
на
Велика
петак
да
целивати
плаштаница
.
бити
јесам
тачно
заказати
време
и
место
где
хтети
се
састати
,
улица
куда
хтети
проћи
,
место
где
хтети
се
одморити
и
сав
појединост
који
заљубити
волити
да
одређивати
и
у
ситан
свој
план
.
бити
јесам
све
готово
,
кад
Милош
доћи
Љубица
и
јавити
он
да
се
госпа
Селена
одлучити
да
и
она
изаћи
са
Зорка
.
-
онда
немати
ништа
од
наш
састанак
,
-
рећи
Кремић
љутит
и
претпоставити
да
се
одрећи
виђење
са
Зорка
него
да
се
претварати
пред
њен
мајка
,
говорити
ви
свој
драгана
и
да
крити
сав
заљубљен
поглед
.
али
он
Зорка
јавити
поново
да
хтети
мајка
испратити
одмах
после
црква
.
Милош
пристати
.
свет
јесам
бити
нагрнути
на
саборни
црква
око
четири
сат
,
нарочито
онај
свет
у
Београд
који
ићи
у
црква
само
на
бденије
и
свадба
.
Свечана
служба
одслужити
се
уз
пратња
клепало
.
пред
олтар
бити
јесам
подигнути
раскошан
гробница
Син
Божијег
,
пун
цвеће
,
светлост
и
злато
.
Четири
војник
с
нож
на
пушак
чувати
јесам
господњи
гроб
.
свет
јесам
нагрнути
да
пољубити
излизан
платно
,
на
који
јесам
бити
претставити
измучен
тело
Галилејчев
.
Кремић
јесам
бити
много
побожан
.
ипак
јесам
он
годити
овај
свечаност
и
многобројан
народ
,
клепало
,
војник
,
пушак
и
крст
.
Сећао
се
сличан
прилика
кад
јесам
бити
мали
,
у
Ужице
,
тамошњи
скроман
гробница
и
Здравка
Еркуле
,
који
јесам
бити
почастан
клисара
и
лупати
у
клепало
.
у
црква
јесам
бити
откако
јесам
свршити
гимназија
,
те
он
јесам
пријати
мирис
тамјан
и
воштан
свећа
.
као
круна
сав
бити
јесам
очекивање
Зорка
,
који
јесам
бити
жељан
дан
и
ноћ
,
Зорка
бледети
и
добар
,
који
јесам
његов
мисао
улепшавати
све
више
.
она
јесам
стајати
до
сам
сто
,
с
леви
страна
у
црква
,
окружен
гомила
девојка
.
Ништа
на
она
,
ни
држање
ни
одело
,
јесам
јесам
одвајати
од
осталог
свет
,
али
Кремић
јесам
бити
лако
разликовати
јесам
у
гомила
глава
као
булка
у
поље
пшеница
.
Зорка
јесам
бити
на
чела
свега
,
садржавати
све
и
око
себе
расипати
зрака
као
златан
крст
на
гроб
господњи
.
Зорка
он
јесам
такође
спазити
.
с
време
на
време
,
она
бити
се
окренути
и
послати
он
један
осмех
пун
љубав
,
срећа
и
захвалност
.
Милош
јесам
остати
до
крај
служба
и
причекати
да
Зорка
пољубити
плаштаница
.
кад
јесам
видити
да
се
већ
примакнути
гробница
,
Милош
се
прогурати
и
стати
на
ивица
гомила
куда
јесам
Зорка
требати
да
проћи
.
она
јесам
проћи
разговарати
са
мајка
,
и
,
неопажен
ни
од
који
,
повући
он
за
пеш
од
капут
.
тај
јесам
бити
уместо
пољубац
.
Драгутин
јесам
бити
остати
код
кућа
и
обећати
да
хтети
изаћи
кад
се
девојка
вратити
кућа
са
госпа
-
Селена
,
тај
остатак
време
до
уречен
састанак
Милош
провести
јесам
на
Калимегдан
.
по
небо
се
гонити
облак
,
који
јесам
опомињати
да
хтети
бити
киша
.
-
јесам
ли
се
много
тргнути
кад
јесам
ти
повући
за
капут
,
-
рећи
он
Зорка
врло
расположити
,
кад
се
најзад
састати
.
-
ти
јесам
бити
тако
шик
,
мој
сладак
Ерица
,
и
гледати
ја
заљубљено
,
да
јесам
тај
усред
црква
хтети
пољубити
...
-
куд
хтети
да
ићи
?
-
запитати
Драгутин
.
Љубица
предложити
да
се
ићи
на
пива
.
-
код
Круна
?
-
тамо
јесам
сав
сам
Јеврејин
.
-
код
српски
Краљ
?
-
како
хтети
!
-
одговорити
Милош
и
уздахнути
.
Зорка
он
погледати
зачудити
и
запитати
:
-
Шта
значити
тај
дубок
уздах
?
-
Ништа
!
-
насмејати
се
Кремић
.
-
данас
јесам
много
радити
,
па
јесам
прилично
уморан
.
-
хајдемо
...
хајдемо
.
Пива
хтети
ти
разгалити
.
бити
јесам
увелико
топло
.
али
,
сто
јесам
још
бити
наместити
пред
кафана
него
јесам
само
врата
и
прозор
бити
широм
отворен
.
Друштво
се
посадити
за
један
сто
.
али
јесам
ту
дувати
од
прозор
,
те
се
они
поново
преместити
.
Зорка
,
расположен
као
дете
,
прћити
јесам
усна
као
да
јесам
хтети
да
казати
да
она
се
ту
не
допадати
.
-
Шта
ти
овде
фалити
?
-
упитати
Милош
.
-
овде
јесам
канабе
тако
тесно
,
-
одговорити
Зорка
размажено
.
-
Пукоше
ја
леђа
.
Кремић
,
ко
јесам
овај
премештање
још
више
нервирати
,
изнурен
рад
тај
дан
,
план
,
па
и
не
мислити
шта
говорити
,
рећи
:
-
Тешко
онај
ко
ти
бити
жена
.
Зорка
он
погледати
један
дубок
поглед
,
као
да
јесам
хтети
да
испитати
јесам
ли
тај
сав
шал
,
па
навикнути
да
људи
сматрати
за
добар
док
се
о
противан
не
уверити
,
она
несташан
дохватити
чаша
,
куцнути
јесам
о
Милошево
,
и
рећи
смејати
се
:
-
ја
хтети
бити
само
твој
!
-
не
,
никада
!
-
пресећи
јесам
Кремић
,
чудити
се
и
сам
одлучност
свој
глас
.
млад
жена
,
који
јесам
бити
већ
принети
чаша
уста
,
изненадити
овај
свиреп
одлучност
,
спустити
јесам
на
сто
недодирнут
и
занемити
.
Драгутин
и
Љубица
јесам
се
бити
повући
у
један
угао
.
комад
њихов
разговор
допирати
јесам
с
час
на
час
до
Милош
.
Љубица
јесам
говорити
о
богатство
свој
отац
и
тврдити
да
јесам
он
одвојити
тридесет
хиљада
динар
за
њен
мираз
,
који
јесам
дати
на
приплод
тамошњи
штедионица
с
услов
да
он
за
тај
сума
гарантовати
члан
управа
цео
свој
имање
.
Ранковић
јесам
опет
правити
план
како
хтети
убрзо
положити
испит
,
ослободити
се
војска
,
венчати
се
с
Љубица
и
отићи
с
она
на
југ
,
на
мора
,
па
онда
у
Париз
,
да
се
усавршити
у
језик
,
и
он
да
положити
докторат
.
песник
љубав
посматрати
јесам
час
овај
пар
који
јесам
све
ићи
на
рука
,
а
час
свој
драгана
који
јесам
седети
клонуо
глава
и
мутан
очи
.
он
се
чудити
променити
свој
друга
који
се
тако
лако
решити
на
женидба
,
он
који
јесам
по
десет
пут
загледати
један
крагна
док
јесам
не
купити
.
јесам
ли
тај
бити
разлог
новац
или
баш
овај
девојка
раскошан
и
неукусан
тоалета
,
бујан
кос
,
преластан
очи
и
леден
лице
,
као
у
реклама
за
миришљав
сапун
који
јесам
човек
малочас
видети
на
зид
какав
берберница
?
његов
живац
бити
сувише
заморити
да
разрешити
овај
проблем
,
те
Кремић
хтети
да
започети
један
лак
разговор
са
Зорка
,
као
да
се
ништа
јесам
десити
.
-
погле
онај
келнер
,
-
рећи
она
он
,
-
како
слатко
пухати
,
сакрити
иза
пећ
.
рећи
бити
да
се
сав
топити
у
цигара
!
Зорка
не
одговорити
ништа
.
Кремић
се
поново
наљутити
.
он
јесам
схватати
како
тешко
моћи
пасти
један
жена
који
јесам
погрешити
отказ
љубав
онај
човек
због
који
јесам
загазити
у
грех
.
јер
жена
не
одвајати
љубав
од
брак
.
она
приносити
љубав
на
жртва
сав
и
сматрати
јесам
за
вечит
,
док
човек
,
па
макар
он
бити
и
добар
,
видити
у
свој
љубав
само
један
епизода
.
он
поклањати
овај
веза
само
један
момент
,
један
део
свој
живот
,
док
жена
обухватати
цео
будућност
,
не
заустављати
се
ни
на
ивица
гроб
,
продуживати
свој
мисао
чак
и
на
други
свет
и
везивати
се
за
човек
једном
за
свагда
,
једном
за
цео
вечност
.
-
ти
јесам
јогуница
!
-
прекорити
Милош
свој
драгана
,
па
дохватити
један
новина
,
обешен
више
себе
и
стати
она
читати
,
не
схватати
смисао
ни
први
реченица
.
-
ви
моћи
располагати
ваш
женидба
како
хтети
,
-
одговорити
он
Зорка
.
-
али
,
немати
права
да
ја
вређати
...
људи
јесам
бруталан
и
свиреп
,
пфуј
!
она
се
угристи
за
усна
да
не
заплакати
.
Милош
јесам
погледати
тако
невесео
и
блед
,
и
бити
он
јесам
жао
.
он
јесам
несвесно
упоредити
са
Љубица
,
који
јесам
ту
седети
поред
она
,
здрав
,
млад
,
богат
,
бесан
,
и
безбрижан
правило
план
за
сјајан
будућност
.
он
обузети
жалост
за
Зорка
,
искрен
,
несебичан
жалост
.
он
зажелити
да
и
Зорка
бити
тако
млад
,
здрав
,
богат
и
безбрижан
,
али
не
ради
он
већ
радити
она
сам
,
да
бити
весео
и
савршен
онако
како
мајка
жети
свој
деца
,
брат
сестра
,
сестра
брата
.
откад
овај
чист
и
несебичан
осећај
јесам
затрести
његов
груда
!
али
,
у
исти
доба
он
се
загледати
у
свој
судбина
.
као
сав
биће
обдарити
танан
нерв
,
он
изазвати
лако
пред
себе
свој
потреба
и
будућност
;
и
цео
његов
природа
задрхтати
кад
видити
колико
он
требати
још
помоћ
,
како
мало
имати
да
одвојити
од
себе
за
други
,
и
како
он
јесам
будућност
још
магловит
и
претећи
.
овај
два
осећање
,
љубав
према
ближњи
и
љубав
према
себе
сам
сукобити
се
оштро
у
његов
срце
.
он
осетити
да
једно
морати
надјачати
.
он
јесам
волети
себе
изнад
сав
,
али
јесам
осећати
да
не
моћи
бити
себичан
и
свиреп
према
свој
драгана
.
и
млад
песник
покушати
да
измирити
овај
два
осећање
,
да
она
наместити
један
до
други
или
бар
одложити
за
доцније
њихов
отсудан
битак
.
он
се
клети
Зорка
да
јесам
волити
као
драгана
,
као
пријатељ
,
мајка
и
сестра
,
као
себе
сам
,
као
сав
најзад
,
али
да
јесам
не
моћи
узети
за
жена
због
мали
плата
,
несигуран
положај
,
обавеза
према
породица
,
обавеза
према
она
сам
.
-
сав
се
моћи
кад
се
хтети
,
-
одбијати
јесам
Зорка
.
-
у
почетак
бити
бити
тешко
,
плата
јесам
мали
,
али
доцније
...
нем
чиновник
који
јесам
умрети
од
глад
.
А
кад
се
имати
хлеб
...
-
хлеб
...
хлеб
,
-
прекинути
јесам
Кремић
.
-
Мислиш
ли
да
јесам
све
казати
кад
се
казати
:
хлеб
.
ваљда
у
живот
имати
још
нешта
сем
хлеб
.
-
љубав
.
-
ти
знати
да
ти
ја
волити
,
Зорка
,
и
кад
ти
овако
морати
да
говорити
,
ја
више
жалити
него
ти
.
-
па
кад
ја
волити
,
што
ја
хтети
за
жена
?
-
опирати
се
Зорка
.
-
ти
говорити
као
дете
.
зар
нем
људи
који
се
волити
а
не
живити
у
брак
?
колико
пак
имати
други
који
јесам
црква
венчати
,
а
посред
она
немати
ни
сенка
љубав
.
брак
јесам
што
и
љубав
...
ах
,
Зорка
,
не
говорити
ја
више
о
он
,
ја
презирати
данашњи
брак
...
он
јесам
пун
лаж
и
рачун
;
не
кварити
ја
визија
који
јесам
о
ти
створити
.
ја
ти
волити
баш
због
тај
што
ти
не
рачунати
,
што
јесам
као
други
жена
...
Иначе
,
ја
хтети
мислити
да
јесам
сав
овај
рачун
,
да
јесам
твој
љубав
један
лажан
маска
...
-
Милош
!
...
ох
,
не
,
Милош
,
не
говорити
тако
,
не
мислити
тај
.
ја
ти
јесам
заволети
да
бити
ти
преварити
.
ја
желити
твој
срећа
.
ја
јесам
мислити
на
брак
;
без
престанак
ја
јесам
мислити
на
љубав
;
управо
,
они
јесам
нераздвојан
везати
за
мој
душа
;
тај
јесам
два
реч
који
значити
један
исти
.
ах
,
како
бити
волети
изаћи
с
ти
,
овако
заједно
,
рука
под
рука
,
у
свет
,
међу
познат
,
и
ведар
чела
показати
свако
:
овај
јесам
човек
који
ја
јесам
драг
;
јесам
,
видити
сав
,
ми
двоје
се
волити
и
живити
заједно
.
-
Шта
ми
овако
недостајати
,
Зорка
?
Шта
ми
се
тицати
свет
?
Шта
марити
хтети
ли
он
знати
да
се
волити
или
не
.
-
не
,
Мика
.
ти
се
варати
.
свет
значити
много
.
ја
у
он
радити
,
зависити
од
он
.
он
јесам
кадар
да
ми
скршити
и
уздигнути
.
-
али
,
Зорка
,
што
се
ја
више
крити
,
сав
хтети
наш
љубав
бити
сладак
,
и
мио
онај
тренутак
овако
уграбити
,
украсти
...
-
не
...
не
...
Срећа
се
не
грабити
и
не
красти
,
-
јецати
јесам
Зорка
.
-
не
...
не
,
мој
Милош
.
не
говорити
ја
тако
...
оставити
ја
нада
.
рећи
ја
:
не
данас
,
не
сутра
,
али
једном
зацело
!
-
тај
јесам
могућно
!
-
одлучно
одговорити
Милош
.
-
тај
јесам
могућно
?
-
поновити
Зорка
упитни
.
-
дакле
ти
кидати
све
што
јесам
између
ми
.
како
јесам
тај
ја
другојачије
замишљати
!
ах
,
колико
људи
толико
и
ћуд
,
колико
срце
толико
и
љубав
.
Зорка
окренути
глава
од
свој
драгана
и
занети
се
гледати
на
улица
,
камо
јесам
већ
падати
мрак
.
изненадно
,
она
се
тргнути
,
окренути
се
Милош
и
рећи
он
:
-
Слушај
,
Милош
.
ја
јесам
знати
да
се
овај
брак
не
моћи
брзо
остварити
.
али
јесам
веровати
да
јесам
он
бар
твој
циљ
,
твој
жеља
.
тај
ја
јесам
давати
права
да
ти
волити
.
сад
видити
да
јесам
се
преварити
.
ја
више
не
моћи
да
ти
волити
,
јер
хтети
да
јесам
ничији
наложница
.
они
се
обојити
стрести
од
овај
реч
који
први
пут
пасти
између
она
,
и
заћутати
,
не
разумевати
једно
друго
и
остајати
свако
на
свој
страна
.
Милош
се
поново
загледати
у
новина
,
а
Зорка
на
улица
.
из
други
одељење
кафана
допирати
јесам
тупо
куцање
лопта
на
билијар
.
ко
знати
докле
бити
они
остати
тако
задубити
,
да
она
не
тргнути
Љубичин
глас
:
-
Зорка
,
хтети
ли
с
ми
?
овај
девојка
,
који
јесам
већ
увелико
бити
отпочети
лов
на
муж
,
чути
јесам
сав
шта
јесам
говорити
Милош
и
Зорка
.
она
се
побојати
да
она
Милошев
теорија
не
отргнути
Драгутин
,
чији
јесам
изглед
на
велик
будућност
обећавати
она
оно
што
она
очев
имање
јесам
давати
.
Кремић
не
приметити
да
се
Љубичин
позив
односити
само
на
Зорка
,
те
он
одговорити
уместо
она
:
-
да
,
да
,
и
ја
хтети
сад
...
келнер
,
платити
!
пред
она
јесам
бити
широк
црн
улица
с
венац
немоћан
електрични
сијалица
.
са
небо
јесам
сијати
хладан
и
блед
месец
,
ноћ
падати
густ
и
влажан
.
они
се
несвесно
упутити
на
Калимегдан
.
Драгутин
и
Љубица
се
изгубити
убрзо
.
Главне
стаза
бити
јесам
јако
осветлити
.
неколико
шетач
ићи
јесам
лено
и
полако
.
даље
по
споредан
стаза
ширити
се
црн
ноћ
и
увијати
парк
у
неки
жалосну
свечаност
.
Милош
и
Зорка
се
јесам
добро
осећати
на
овај
јак
светлост
.
Између
она
јесам
бити
пасти
један
тежак
реч
који
она
јесам
обојити
покрити
стид
.
стога
они
претпоставити
споредан
стаза
и
загазити
у
мрак
.
кроз
тек
олистао
грање
видети
се
зелен
рефлекс
електрични
светлост
на
главним
стаза
.
Ноћ
јесам
бивати
сав
густ
.
дубок
тишина
мутити
јесам
само
неразговетан
песма
овај
леп
парк
.
они
јесам
ићи
стопа
пред
стопа
,
обузети
овај
велик
тишина
самоћа
и
тиштање
свој
бол
.
све
тако
,
држати
се
градски
платно
,
они
избити
на
један
узвишен
место
,
на
домак
Сава
,
оградити
гвозден
оградица
и
перуника
.
они
застати
изненадити
призор
који
се
отворити
пред
њихов
очи
.
хиљадити
лампион
и
сијалица
описивати
јесам
џиновски
полукруг
Београд
,
који
јесам
почињати
од
Калимегдан
,
пети
се
на
Славија
и
Бањица
,
па
се
спуштати
преко
Топчидерског
брдо
на
Чукарица
и
савски
обала
.
испод
варош
тећи
јесам
црн
Савин
вод
и
сливати
се
с
раван
обала
на
супротан
страна
у
бескрајан
морски
пучина
.
у
пристаниште
горети
јесам
само
један
лампион
и
бацати
сав
светлост
на
нов
зграда
царинарница
,
бео
и
као
изникао
из
земља
.
унаоколо
се
видети
црн
силуета
лађа
и
дирек
на
шлеп
.
један
задоцнео
пароброд
промицати
јесам
поред
тајанствен
бедем
београдски
тврђава
,
прелазити
у
Дунав
и
пловити
уз
вод
ка
Земун
,
чији
се
правилан
кеј
назирати
у
мрак
.
сав
јесам
тај
бити
покрити
висок
простран
небо
,
пун
звезда
.
испод
она
,
на
један
клупа
,
у
сенка
липа
седети
јесам
Драгутин
и
Љубица
,
и
грлити
се
без
бојазан
да
она
ко
не
опазити
.
преко
раме
млад
човек
видети
се
глава
преплануо
студенткиња
,
затворен
очи
и
утопити
у
задовољство
.
Милош
јесам
стајати
непомичан
.
светлост
,
помешати
од
блед
звезда
и
удаљен
општински
осветљење
правило
он
јесам
лице
још
блед
,
још
невесео
.
Зорка
он
погледати
и
бити
ганути
.
она
јесам
бити
биће
који
јесам
љубав
позив
,
који
не
моћи
да
гледати
страдање
ближњи
.
у
несрећа
свој
драгана
,
она
заборавити
свој
мука
.
без
реч
,
она
се
пропети
на
прст
,
положити
рука
на
Милошев
рам
,
притиснути
он
на
усна
пун
и
благ
пољубац
,
и
предати
се
будућност
онако
без
сигурност
,
као
Колумбо
кад
јесам
возити
ка
непознат
земља
,
надати
се
у
дно
дух
наградити
за
свој
љубав
.
један
локомотива
писнути
жалосно
негде
далеко
...
даље
од
железнички
станица
.
глава
Шесто
.
уранак
.
не
требати
жалити
што
се
губити
неки
наш
обичај
.
место
она
долазити
нов
,
исто
тако
леп
,
исто
тако
свечан
и
занимљив
.
или
се
стар
,
као
сваки
мода
,
повраћај
,
обновити
и
подмладити
,
те
постајати
још
примамљив
због
мирис
прошлост
и
прашина
заборав
који
јесам
она
покривати
.
до
пре
неколико
година
у
Београд
јесам
мало
ко
знати
за
Ђурђевски
уранак
.
сад
се
он
славити
,
из
година
у
година
,
сав
више
и
интиман
.
година
кад
се
догађати
овај
прост
драма
два
људски
срце
Ђурђев-дан
јесам
осванути
врло
пријатан
.
облак
,
који
јесам
уочи
празник
претити
киша
,
растурати
јесам
се
одмах
по
сунчев
залазак
.
на
земља
се
спустити
млак
пролетњи
ноћ
,
пун
процветао
јоргован
и
олистао
грана
.
многи
звезда
сијати
јесам
на
небо
.
нов
топлота
лет
који
се
објављивати
и
треперење
преластан
априлски
ноћ
јесам
очи
давати
да
се
склопити
.
Шум
природа
наваљивати
јесам
са
свити
страна
.
груда
јесам
тражити
слободан
ваздух
,
живац
пољски
свежина
,
а
срце
јесам
куцати
за
пролетњи
занос
и
пољубац
.
група
народ
црнети
јесам
по
београдски
улица
,
будан
као
да
јесам
дубок
ноћ
,
и
јурити
у
поље
и
шум
.
Општина
јесам
штедети
светлост
.
трамвај
јесам
шкрипати
на
сав
пруга
.
дуг
шетни
воз
образовати
се
на
железнички
станица
.
из
варошки
парк
допирати
јесам
звук
војни
музика
.
по
брдо
се
видети
весео
ватра
.
Ноћна
тишина
јесам
звонити
од
песма
,
подврискивање
мушко
и
смех
жена
.
оба
заљубљен
пар
са
Дорћол
сићи
јесам
са
трамвај
код
монопол
и
оставити
госпа
-
Селена
да
продужити
пут
с
комшинка
до
Топчидер
.
окренути
јесам
преко
мост
и
корачати
као
да
она
неко
јурити
.
-
Зашто
трчати
?
-
Лакше
,
лакше
.
они
јесам
тако
говорити
једно
други
,
али
тек
што
бити
успорити
ход
,
опет
бити
њин
корак
бити
дуг
и
брз
,
и
они
јесам
трчати
уз
Топчидерско
брдо
,
хипнотизован
сав
онај
црн
гомила
народ
који
јесам
хитати
поред
она
као
јато
мушица
на
светлост
.
-
где
хтети
она
наћи
?
-
упитати
Милош
свој
драгана
,
мислити
на
госпа
-
Селена
и
комшинка
.
-
они
хтети
бити
код
трамвајски
чекаоница
,
па
хтети
прво
у
Кошутњак
на
кафа
и
доручак
,
-
испрекидано
одговорити
млад
жена
,
сав
задуван
од
брз
ход
и
срећа
који
јесам
знати
узрок
.
-
после
моћи
отићи
мало
до
Раковица
или
Кијево
.
наврх
Топчидерског
брдо
застати
јесам
да
предахнути
.
зор
јесам
пуцати
.
први
сунчан
зрак
избацивати
јесам
румен
прамење
као
ракетле
,
иза
један
село
чији
се
кућа
белити
у
брдо
даље
од
Торлак
.
Ноћ
јесам
скупљати
крило
,
вући
она
полагано
преко
Булбулдер
,
Дунаво
,
банатски
равница
,
изнад
шум
у
Кошутњак
,
Банов
брдо
и
по
модар
Савин
вода
,
да
она
саставити
више
Земун
,
као
да
јесам
ту
хтети
да
да
последњи
отпор
сунце
,
који
јесам
,
уверено
у
свој
снага
,
свечано
и
победоносно
објављивати
сав
долазак
.
из
росан
долина
дизати
се
сив
прамен
магла
.
ваздух
се
белити
.
из
таман
сенка
долазити
јесам
неразговетан
шум
пробуђен
природа
и
свет
.
наједанпут
замукнути
све
.
по
природа
прснути
један
бисеран
сјај
.
капљица
на
дрвеће
,
роса
по
трава
,
прозор
на
околни
вила
и
два
велик
вод
,
који
јесам
квасити
Београд
,
засветлити
као
дијамантски
ватра
и
окренути
се
сав
ка
један
тачка
,
ка
место
где
се
бити
појавити
сунце
.
онај
јесам
бити
велик
и
блистав
.
јесам
допуштати
да
се
гледати
у
он
.
у
тај
тренутак
Зорка
јесам
посматрати
Милош
,
нешто
блед
од
неспавање
,
како
упорно
гледати
у
сунце
.
она
јесам
тада
упоређивати
овај
човек
,
замршен
кос
и
меланхоличан
осмех
на
лице
,
са
један
слика
који
јесам
бити
,
независан
од
он
,
урезати
у
срце
,
вишу
од
реалност
и
неприродан
.
-
Чудновато
!
-
рећи
он
она
.
-
ја
изгледати
да
јесам
ја
и
лане
излазити
овамо
рано
,
да
јесам
бити
Ђурђев-дан
,
ноћ
бити
исто
овако
мек
,
сунце
излазити
иза
исти
онај
дрво
,
да
јесам
ја
двоје
стајати
на
овај
исти
место
где
јесам
телеграфски
дирек
чворнат
и
крив
,
и
да
јесам
ти
тако
бити
замислити
и
леп
.
и
још
нешто
:
ја
се
чинити
данас
да
јесам
се
ја
још
раније
видети
и
да
се
познавати
одавно
.
твој
поглед
,
твој
глас
,
очи
и
тај
невесео
осмех
који
ти
играти
око
усна
,
сећати
ја
један
слика
који
ја
давно
носити
у
срце
.
Божа
мој
,
кад
јесам
се
ја
први
пут
видети
?
кад
се
спустити
у
Топчидер
,
они
приметити
читав
мравињак
од
шетач
,
кола
,
сто
и
корпа
.
плав
јутро
овај
ђурђевдански
дан
дрхтати
јесам
изнад
овај
гомила
,
песковит
стаза
,
росан
шумарак
и
разнобојан
цвеће
.
Голуждрава
циганчад
свирати
овде
онде
.
са
сав
страна
одјекивати
песма
,
кикот
,
шал
,
дозивање
,
звиждање
,
њакање
,
лајање
и
сав
облик
људски
и
животињски
глас
.
код
трамвајски
чекаоница
Зорка
једва
наћи
госпа
-
Селена
,
те
се
сав
,
с
комшинка
заједно
,
кренути
у
Кошутњак
.
Милош
и
Зорка
јесам
се
одвајати
један
од
други
.
за
доручак
јесам
седети
заједно
.
Милош
она
јесам
помагати
да
исећи
хлеб
.
рука
јесам
рука
додиривати
.
поглед
се
упијати
у
поглед
.
после
доручак
Кремић
позвати
цео
друштво
у
кафана
да
она
частити
.
-
драг
воља
,
-
рећи
један
комшинка
.
-
бог
ја
,
ја
јесам
још
уморан
,
-
одговорити
бабица
.
-
моћи
бити
један
кафа
,
али
да
ја
јесам
овде
...
овако
да
се
не
мицати
.
најести
јесам
се
гибаница
,
па
хтети
да
пукнути
.
-
Нађа
дрво
,
па
хтети
бити
кафа
,
-
одговорити
овај
бабица
.
-
дете
,
ви
млад
,
накупити
дрво
,
па
имати
време
и
за
кафана
,
-
готово
заповедити
госпа
Селена
.
оба
љубаван
пар
дигнути
се
као
на
команда
и
заћи
у
шум
.
али
,
тек
што
измакнути
испред
очи
познат
,
они
се
ћутке
одвојити
један
од
други
и
ударити
разним
пут
.
Милош
и
Зорка
поћи
стаза
који
водити
лево
од
Хајдучке
чесма
.
око
она
јесам
бити
суварак
на
сваки
корак
,
али
они
продужити
ићи
све
дубље
у
шум
,
наносити
други
мисао
.
стаза
који
јесам
ићи
бити
јесам
сав
влажан
од
јутарњи
свежина
.
онај
велик
и
блистав
сунце
јесам
моћи
продрети
кроз
зелен
сплет
буков
лишће
,
већ
јесам
се
његов
зрак
примећивати
само
овде
онде
,
по
дрвеће
,
као
сјајан
тачка
.
по
земља
јесам
трулити
блед
лањски
лишће
,
наслагати
у
дебео
слој
.
ваздух
јесам
бити
сладак
као
млеко
и
мирисати
на
загоретина
.
један
веверица
црн
дугачак
реп
несташан
јесам
скакати
испред
она
,
с
грана
на
грана
,
и
гледати
она
упитни
свој
ситан
мишји
очи
.
око
њихов
глава
пролетати
јесам
гундељ
,
безбрижан
и
глуп
.
на
један
глог
стајати
јесам
један
тица
,
налик
на
врабац
,
само
дуг
реп
и
са
три
жут
пруга
на
глава
.
она
јесам
мрдати
са
свој
место
,
стојећи
тако
у
поза
као
да
јесам
хтети
да
се
фотографисати
.
тек
она
приметити
кад
она
се
они
приближити
,
те
прнути
на
други
олистао
глог
и
запевати
.
њен
песма
,
који
се
састајати
из
три
тон
:
два
кратак
,
а
трећи
врло
отегнути
,
бити
јесам
прост
али
допадљив
.
Тица
се
одзивати
њен
други
,
исти
песма
,
тај
цео
шум
одјекивати
од
овај
три
прост
тон
.
заљубљен
пар
јесам
осећати
овде
жив
,
бесмртан
природа
,
чути
јесам
њен
дах
,
видети
њен
кретање
,
треперење
,
живот
,
разумевати
њен
широк
филозофија
безбрижност
и
заборав
;
осећати
се
и
јесам
један
део
тај
зеленило
који
се
рађати
,
живити
,
умирити
и
обнављати
,
весело
и
безбрижно
,
покоравати
се
несавладљив
закон
нешта
општи
,
цео
,
нешта
што
измицати
човечји
разум
и
што
јесам
савршен
од
он
.
уздах
загушен
дивљење
излазити
јесам
један
за
други
из
њихов
груда
.
њихов
поглед
прелетети
јесам
у
екстаза
са
чаробан
сенка
дрвеће
тек
додирнут
светлосни
тачка
на
стар
лањски
лишће
,
сув
и
блед
,
што
се
пресијавати
из
сребро
у
злато
;
а
њихов
уш
се
жедно
напрезати
да
чути
песма
безбрижан
гундељ
и
онај
тица
са
три
жут
пруга
на
глава
.
али
,
њихов
уста
јесам
одлучно
ћутала
,
занемети
под
утисак
јак
живот
у
природа
.
они
јесам
ступати
плашљиво
и
полагано
,
бојити
се
да
не
нарушити
овај
миран
сагласност
и
свечаност
у
шума
.
Идући
тако
,
они
стигнути
на
један
пропланак
,
који
се
ширити
у
шума
као
острво
у
мора
од
буков
лишће
.
сив
стабло
бук
ограђивати
јесам
овај
ливадица
и
дизати
се
увис
као
стуб
неки
диваљ
црква
.
Гледајући
овај
живити
зид
,
пун
шаренило
од
буков
кор
,
млад
песник
помислити
да
јесам
наш
стар
права
радити
што
јесам
такав
место
бирати
за
храм
свој
бог
.
гомила
срна
,
који
јесам
пасти
на
овај
пропланак
,
поплашити
се
од
она
и
у
диваљ
бегство
сјурити
се
низ
брдо
.
-
ја
не
моћи
даље
,
-
рећи
Зорка
,
они
се
посадити
на
један
оборен
стабло
.
Милош
пребацити
рука
преко
раме
свој
драгана
.
он
се
занети
у
њен
очи
и
дивити
она
се
као
да
јесам
сваки
тренутак
откривати
у
она
по
један
нов
лице
.
око
она
јесам
бити
дубок
тишина
,
непомућиван
ништа
што
јесам
људски
и
извештачено
.
они
јесам
бити
далеко
од
гомила
,
људски
разговор
и
прашњив
улица
где
јецати
трамвај
.
сунце
се
пети
увис
.
сив
буква
бацати
јесам
тајанствен
сенка
по
ливада
.
један
прамен
зрак
падати
јесам
на
Зоркин
кос
и
свој
златан
боја
оживљавати
њен
лице
,
румен
од
јутарњи
свежина
.
-
твој
јесам
очи
пун
сенка
,
као
овај
пропланак
,
-
рећи
она
Милош
занети
.
-
где
јесам
ти
узети
тај
очи
?
-
мајка
ја
јесам
дирати
да
имати
очи
као
у
мачак
,
-
одговорити
Зорка
обрадовати
.
-
ја
сад
први
пут
чути
да
јесам
онај
леп
.
-
Чина
ја
се
да
она
досад
јесам
никад
видети
.
Гледајући
у
она
,
ја
видити
таман
бој
планина
,
широк
облак
,
талас
вод
...
млад
песник
не
довршити
реченица
него
нагнути
глава
и
пољубити
Зоркин
усна
,
црвен
као
јагода
.
она
затворити
очи
.
Зашто
жена
затварати
очи
кад
се
љубити
?
Зашто
оне
претпостављати
ноћ
дан
кад
одређивати
час
љубав
?
да
ли
тај
долазити
код
она
од
урођен
стид
према
голотиња
или
што
оне
не
волити
одвише
прецизан
слика
стварност
?
-
ах
,
мој
Мика
!
доста
јесам
.
-
поновити
ја
тај
реч
.
Кажи
ја
још
једном
:
мој
Мика
!
ти
умети
тако
лепо
да
тепати
.
твој
глас
...
он
приличити
очи
,
он
јесам
таман
,
дубок
и
кадифаст
.
кад
жена
хтети
да
се
занимати
са
човек
који
она
се
допадати
,
она
умести
да
ућутати
тако
да
овај
натерати
,
против
он
сам
,
да
говорити
,
да
отварати
уста
и
свој
срце
.
Зорка
не
поновити
оно
што
јесам
Милош
хтети
,
него
један
осмех
склопити
свој
усна
,
наслонити
се
на
његов
рам
и
загледати
се
у
његов
очи
.
они
остати
неколико
тренутак
тако
нем
и
занесен
један
у
други
.
тај
јесам
бити
један
велик
љубав
,
који
се
родити
без
велик
узрок
,
као
што
јесам
сав
велик
љубав
.
млад
човек
јесам
волети
свој
драгана
због
овај
или
онај
,
због
њен
лице
или
њен
очи
,
кос
и
стас
,
умиљатост
или
дух
.
он
она
јесам
волети
само
због
тај
што
она
јесам
волети
.
и
он
она
јесам
искрено
говорити
:
-
јесам
никад
мислити
шта
јесам
на
ти
лепо
.
јесам
ли
тај
твој
очи
,
твој
глас
?
...
ја
не
знати
,
ти
ја
се
допадати
сав
.
ја
на
ти
не
видити
ништа
ружан
.
тај
јесам
за
ја
нешто
друго
него
остати
девојка
,
неки
други
биће
,
један
нарочит
створ
,
родити
и
одредити
за
ја
.
поред
ти
,
ја
се
сав
предавати
свој
осећај
,
ја
она
не
одмеравати
,
не
питати
она
одакле
долазити
.
ја
у
она
наслућивати
твој
душа
,
твој
тело
,
твој
тоалета
,
цео
ти
...
на
свет
имати
свакојако
још
леп
жена
;
пардон
,
Зорка
,
можда
и
леп
,
али
оно
што
ја
се
у
ти
допадати
нем
ниједан
,
јер
ја
волити
ти
такав
какав
јесам
.
ја
не
знати
шта
јесам
савршенство
лепота
.
многи
жена
који
јесам
цео
свет
сматрати
за
прав
лепотица
ја
јесам
остављати
хладан
.
кад
бити
бити
сликар
и
кад
бити
хтети
да
насликати
леп
жена
,
ја
бити
ти
насликати
,
какав
ти
видити
.
ја
имати
неки
сав
појам
о
лепота
.
управо
,
ја
он
немати
никакав
,
ја
имати
ти
,
и
тај
ја
учити
шта
јесам
тај
.
ја
не
тражити
правилан
грчки
нос
,
лице
бео
као
алабастер
и
очи
небесан
плаветнило
.
тај
за
ја
немати
никакав
вредност
.
ја
бити
зајаукати
од
бол
кад
бити
неки
мајстор
покушати
да
усавршити
твој
нос
према
закон
естетика
.
Наружили
бити
ти
кад
бити
твој
бледолик
лице
претворити
у
белина
алабастер
.
ја
волити
да
твој
очи
остати
твој
,
а
сваки
твој
поглед
да
остати
твој
,
лично
твој
...
Зорка
наградити
драгана
један
љубак
осмех
,
па
он
онда
рећи
благо
и
у
шала
:
-
ја
јесам
заборавити
да
јесам
поћи
у
дрво
.
Пожуримо
се
,
јер
хтети
наш
комшинка
проћи
воља
за
кафа
.
део
ТРЕЋИ
.
прав
љубаван
пар
,
на
земља
залутати
,
како
јесам
чудно
ваш
страдање
!
уколико
јесам
ваш
срце
близ
један
други
,
утолико
се
она
осећати
раздвојити
.
сила
Придом
.
глава
први
.
РУЖА
и
трн
.
-
Шта
јесам
госпа
-
Селена
данас
?
-
забринуто
упитати
Кремић
свој
драгана
.
-
сад
јесам
баш
срести
на
степеница
.
ја
јесам
поздравити
љубазно
,
али
она
проћи
поред
ја
ћутке
и
брзо
као
бесан
.
лице
она
јесам
бити
позеленити
као
жуч
.
-
ах
,
оставити
јесам
,
молити
ти
,
-
одговорити
он
Зорка
.
-
Још
јутрос
се
наљутити
на
касапин
што
она
јесам
дати
парац
који
јесам
хтети
,
па
јесам
љут
цео
дан
.
молити
ти
,
склонити
се
данас
од
она
,
јер
она
морати
да
на
неки
искати
сав
гнев
.
ја
јесам
већ
двапут
изгрдити
.
-
Зашто
?
-
ех
,
зашто
!
...
Низашто
!
она
јесам
сав
теже
угодити
.
љутити
се
и
грдити
.
тај
јесам
тако
узимати
једном
дваш
преко
недеља
,
као
деца
,
готово
без
икакав
повод
.
али
,
не
мислити
на
тај
...
где
јесам
купити
овај
руж
?
како
јесам
диван
...
она
јесам
двоје
бити
у
Љубичин
соба
и
с
Љубица
чекати
Драгутин
,
па
да
изићи
у
поље
.
бити
јесам
недеља
после
подне
.
напољу
јесам
бити
ведро
,
свеже
,
росно
и
весело
.
сунце
се
бити
тек
помолити
иза
облак
који
он
јесам
дотле
заклањати
,
па
упола
преломљен
зрак
огрејати
кров
с
други
страна
улица
,
сив
простран
двориште
,
зид
у
кућа
и
један
група
дечурлија
који
се
играти
кликерати
у
прашина
насред
пут
.
Милош
јесам
бити
врло
добар
воља
.
нестрпљиво
јесам
загледати
у
часовник
,
вртети
се
на
столица
и
грдити
Драгутин
што
он
још
немати
.
овај
ведар
мајски
дан
који
јесам
доћи
после
један
кишовит
ноћ
благо
он
јесам
испуњавати
груда
,
одушевљавати
он
и
вући
изван
кућа
.
неки
сладак
грозница
преливати
он
се
кроз
крв
.
обузимати
он
један
занос
за
нешта
велик
и
необичан
.
соб
он
јесам
бити
тесан
.
Час
јесам
добијати
воља
да
певати
,
скакати
и
трчати
,
а
час
јесам
желети
ништа
него
јесам
дубоко
дисати
лак
плаветан
ваздух
што
јесам
долазити
кроз
прозор
,
и
губити
се
у
неки
сан
несвестица
.
-
Ранковић
морати
да
покварити
сваки
уживање
тај
свој
ситан
посао
.
зар
тај
јесам
моћи
да
оставити
за
други
пут
?
-
грдити
јесам
Милош
свој
пријатељ
.
-
Штета
јесам
да
се
губити
време
кад
јесам
дан
овако
леп
.
не
знати
на
шта
ја
овај
потсећати
.
Пролеће
јесам
,
а
ја
се
чинити
час
да
јесам
лето
,
а
час
да
јесам
зима
.
ах
,
данас
јесам
сав
четири
годишњи
доба
ујединити
свој
лепота
.
ваздух
јесам
млак
као
у
лето
,
небо
ведро
као
у
септембар
,
сунце
блед
као
да
јесам
усред
зима
,
а
ипак
ја
осећати
како
трава
расти
и
да
пролеће
слава
свој
победа
.
како
јесам
сав
нежно
и
узвишено
око
ми
...
Зорка
,
погледати
овај
сунце
,
онај
јесам
блед
и
пријатељски
као
осмех
сажаљење
.
Зорка
не
одговорити
ништа
.
она
се
ћутке
наслонити
на
Милошев
рам
и
занети
се
гледати
у
плав
ваздушан
пучина
који
се
таласати
испред
прозор
.
-
Што
ти
јесам
песник
!
-
прогунђати
Љубица
,
који
се
у
дно
соб
задубити
у
читање
један
писма
.
-
блед
сунце
осмехивати
се
осмех
сажаљење
!
...
Шта
бити
рећи
мој
отац
,
да
ви
чути
,
Кремић
?
он
бити
се
доиста
осмехнути
осмех
сажаљење
.
A
propos
,
отац
ја
писати
да
јесам
по
јевтин
пар
купити
још
један
камени
мајдан
.
сад
се
прав
железница
,
па
велим
:
пар
хтети
намлатити
.
млад
песник
не
дирнути
Љубичин
потсмехивање
песнички
језик
,
али
њен
последњи
фраза
о
камени
мајдан
растерати
он
занос
поезија
и
пресећи
сваки
одушевљење
.
он
се
намрштити
,
скинути
Зоркин
рука
са
свој
раме
и
прићи
прозор
.
у
соба
настати
тајац
.
Кремић
јесам
ћутљив
посматрати
како
се
деца
играти
кликер
.
сунце
јесам
стајати
с
његов
леви
страна
и
,
спуштати
се
са
зенит
,
обасјавати
кроз
чист
и
редак
ваздух
романтичан
панорама
дунавски
обала
.
Зорка
јесам
бити
криво
што
Љубица
дирати
Милошев
поезија
,
па
она
хтети
одвратити
исти
мера
,
те
запитати
свој
драгана
:
-
јесам
ли
,
Милош
...
јесам
ли
ти
кадгод
мислити
да
намлатити
пар
?
Кремић
се
окренути
и
погледати
млад
жена
један
дуг
упитни
поглед
.
он
не
схватити
прав
смисао
Зоркин
питање
,
тај
одговорити
после
мали
почивка
:
-
понекад
ја
желити
да
јесам
богат
...
врло
богат
,
милионер
,
милијардер
,
други
Крез
.
-
охо
!
тај
јесам
знати
,
-
насмејати
се
Зорка
.
-
да
,
тај
јесам
истина
,
али
ја
не
желити
новац
ради
новац
.
ја
он
чак
презирати
.
он
јесам
лажан
и
превртљив
.
и
кад
имати
новац
,
ја
хитати
да
он
се
отарасити
.
платити
шта
јесам
који
дужан
,
а
оно
што
ја
остати
ја
се
трудити
да
потрошити
што
брже
...
што
пре
.
он
ја
жуљити
,
несносан
ја
јесам
...
и
чак
измишљати
где
шта
моћи
потрошити
.
-
ехе
,
па
што
онда
волити
да
јесам
богат
?
-
умешати
се
Љубица
.
-
не
,
ја
јесам
казати
да
увек
волити
да
јесам
богат
.
Већ
каткад
...
кад
осетити
потреба
за
шта
.
ја
волити
угодност
,
слобода
,
добар
дело
,
а
тај
сав
коштати
.
понекад
ја
се
јавити
жеља
да
се
кренути
на
пут
око
свет
,
а
ја
тада
можда
немати
ни
за
трамвај
до
Топчидер
...
ето
тако
,
други
пут
на
пример
,
пожелити
да
сазидати
дом
за
сиромашан
студент
,
основати
један
велик
књижеван
лист
или
отплатити
дуг
краљевина
Србија
.
у
свет
бити
се
моћи
створити
толико
добар
дело
,
да
се
имати
новац
...
-
требати
она
чинити
и
кад
се
немати
...
-
приметити
Зорка
као
за
себе
.
-
А
јесам
ли
мислити
кадгод
како
да
доћи
до
тај
богатство
?
-
запитати
Љубица
.
-
док
јесам
бити
млад
и
читати
хиљаду
и
један
ноћ
,
уздисати
јесам
што
немати
какав
Аладинов
кандило
,
а
доцније
...
неколико
пута
јесам
се
успавати
с
мисао
да
ићи
у
Русија
...
-
у
Русија
?
-
тамо
Црногорац
пронаћи
увек
по
један
кнегиња
!
-
Милош
?
-
пребацити
он
Зорка
у
шала
.
Милош
се
осмехнути
и
погледати
јесам
.
она
јесам
бити
обучен
у
бео
ланен
хаљина
.
тај
прост
материја
,
без
велик
украс
,
а
бео
као
снег
у
планина
,
припијати
се
уза
Зоркин
гибак
тело
и
свој
белина
оцртавати
фин
линија
њен
струка
.
бити
јесам
пребацити
нога
преко
нога
,
склопити
рука
око
десни
колено
,
чији
се
благ
округлина
наслућивати
под
лак
платно
,
и
држати
глава
нешто
нагнут
унапред
.
њен
мек
кестењаст
кос
,
забацити
устрану
,
купати
јесам
свој
сенка
њен
паметно
чела
.
благ
и
удаљен
румен
ватра
избијати
јесам
из
њен
очи
црнити
као
водити
у
хлад
од
врба
,
а
њен
поглед
,
који
се
јесам
видети
,
просипати
јесам
нежан
светлост
по
њен
бледолик
образ
,
заровашен
немилостив
рука
време
.
два
таман
црта
сенчити
јесам
узак
кут
њен
уста
и
откривати
болећив
осмех
њен
срце
.
крупан
румен
руж
,
од
онај
мајски
руж
који
тако
брзо
прецветавати
,
крваво
се
пресавијати
по
њен
још
неразвијен
груди
и
бацати
црвен
светлост
на
њен
врат
и
подбрадак
.
Зорка
јесам
бити
врло
љубак
тако
изгубити
у
плаветнило
овај
пролетњи
дан
и
очи
замишљен
пред
слутња
који
јесам
јесам
плашити
.
-
Љубица
,
окрен'те
се
зид
!
-
рећи
Милош
и
нежно
загрлити
глава
свој
драгана
.
тек
што
млад
човек
одвојити
усна
са
Зоркин
уста
,
кад
се
на
врата
зачути
куцање
и
Драгутин
ући
.
они
он
једва
дочекати
.
Милош
оставити
свој
грдња
за
доцније
.
девојка
се
стати
гуркати
око
огледало
,
намештати
свој
шешир
.
Младић
јесам
она
журити
да
што
пре
бити
готов
.
у
тај
се
нагло
отворити
врата
.
у
соб
упад
госпа
Селена
,
зелен
као
ијед
.
-
где
јесам
ја
оставити
кашичица
за
кафа
?
-
обратити
се
она
Зорка
оштар
,
поднареднички
тон
,
не
погледати
на
остати
.
Зорка
се
збунити
и
једва
промуцати
:
-
Чина
ја
се
,
на
полица
.
-
Шта
на
полица
?
на
какав
полица
,
кад
јесам
немати
?
-
сиктати
јесам
госпа
Селена
.
-
јесам
ја
ваљда
ћорав
...
и
ти
јесам
ја
некакав
девојка
...
пфуј
,
не
знати
још
ни
где
шта
стајати
у
кућа
.
Кремић
осетити
један
оштар
непријатност
у
срце
кад
госпа
Селена
рупа
у
соб
.
као
да
њен
дах
унети
мраз
у
овај
одаја
осветљен
благ
мајски
сунце
.
она
јесам
брисати
плаветан
бој
ваздух
,
навлачити
сив
облак
снежан
иглица
и
подизати
студен
јануарски
ветар
.
А
кад
овај
жена
почети
да
грдити
његов
драгана
,
ту
блед
девојка
у
хаљина
од
ланен
платно
и
с
два
таман
црта
око
уста
који
јесам
откривати
један
болећив
осмех
,
овај
непријатност
се
претворити
у
љутина
.
доњи
вилица
почети
да
играти
у
млад
човек
.
он
покушати
да
себе
савладати
и
стати
посматрати
жучно
лице
старичин
.
млад
човек
јесам
добро
познавати
тај
црн
очи
,
мали
уста
и
уздигнут
чела
.
тај
јесам
бити
Зоркин
очи
,
уста
и
чела
.
али
јесам
сав
тај
бити
унаказити
некакав
пакосна
рука
:
очи
засути
водњикав
жутило
,
смежурати
уста
старачки
грч
,
избраздати
чела
дубок
бора
и
по
сав
лице
просути
жуч
и
пакост
.
постепено
,
пред
Кремићев
поглед
нестајати
јесам
овај
старица
.
њен
сомотан
блуза
старински
крој
и
сукња
на
карнер
облачити
јесам
неки
други
жена
,
који
Зорка
јесам
никакав
род
,
неки
пакосна
странкиња
,
завидљив
вештица
,
који
јесам
хтети
на
он
ни
да
се
осврнути
,
а
рушити
он
и
кварити
оно
што
он
јесам
мио
:
његов
Зорка
,
обучен
у
бео
,
са
мајски
ружа
на
груди
,
обрва
танак
и
црн
као
крити
од
ластавица
,
болећив
насмејан
усна
,
паметан
чела
и
питом
срце
.
један
јак
грч
стезати
он
срце
.
нестајати
он
ваздух
.
у
уш
он
звонити
.
хладан
зној
пробијати
он
чела
.
он
јесам
осећати
да
се
примицати
нешто
неочекивано
,
да
хтети
се
десити
страшно
што
јесам
моћи
да
спречити
.
-
наместити
јесам
се
као
грофица
,
и
остављати
сирот
мајка
сам
код
кућа
,
да
се
сам
бринути
за
ти
...
јесте
,
да
се
пржити
око
ватра
и
да
гледати
како
сунце
залаз
,
док
се
мој
други
шетати
по
Калемегдан
,
-
грмети
јесам
госпа
Селена
.
Кремић
осетити
сав
неправда
који
јесам
мајка
чинити
кћерца
.
Падоше
он
на
ум
Зоркин
реч
:
"
зар
се
и
ја
јесам
моћи
удат
као
други
...
овај
бљутав
живот
девојка
...
"
цео
свој
младост
жртвовати
јесам
овај
жена
не
тражити
ништа
за
себе
.
и
сад
кад
хтети
да
изићи
мало
на
чист
ваздух
,
да
и
она
продисати
дах
живот
као
и
остати
људи
,
овај
матор
жена
,
који
јесам
већ
једном
нога
у
гроб
,
завидети
овај
срећа
свој
ћерка
и
жалити
се
што
она
не
моћи
тако
исто
да
изићи
и
живити
живот
младост
.
Милош
јесам
очекивати
да
се
Љубица
и
Драгутин
умешати
између
мајка
и
ћерка
и
да
Зорка
одбрана
.
али
јесам
Драгутин
учтиво
ћутао
,
правити
се
мањити
од
маков
зрно
,
док
се
Љубица
задовољно
смејати
госпа
-Селенином
праскање
.
напољу
јесам
бити
и
даље
свеже
и
весело
.
сунце
јесам
приређивати
илуминација
по
кров
на
други
стран
улица
.
врабац
јесам
пролетати
и
цвркутати
.
цео
панорама
дунавски
обала
облачити
се
у
празнични
руво
и
веселити
се
.
супротност
између
овај
светковина
пролеће
и
трагичност
Зоркин
судбина
потрести
он
још
више
.
он
се
згадити
на
овај
свиреп
мајка
,
на
тај
хладан
пријатељ
;
он
се
згадити
и
на
себе
сам
,
на
овај
лажан
положај
који
јесам
овде
заузимати
.
млад
човек
осетити
оков
лаж
који
јесам
јесам
подизати
као
заклон
око
свој
љубав
,
да
бити
бити
што
безбрижан
.
-
Шта
јесам
ја
добар
од
њен
мајка
и
њен
пријатељ
?
-
питати
се
он
.
-
Зорка
ја
моћи
с
пун
права
замерити
да
ја
од
она
тражити
само
користити
...
а
кад
доћи
тренутак
да
се
она
помоћи
,
ја
ћутети
као
залити
и
гледати
да
се
извући
са
што
мање
трошак
.
у
тај
тренутак
Милош
јесам
изгледати
сам
себе
као
грабљив
рачунџија
,
мародер
,
као
последњи
човек
,
који
напад
на
туђ
жртва
,
већ
обезоружати
,
и
одузимати
она
и
онај
што
она
јесам
још
остати
.
-
гле
,
гле
,
руж
!
...
-
продужавати
јесам
разјарен
госпа
Селена
.
-
и
доликовати
ти
...
претурити
јесам
тридесети
,
а
још
се
китити
,
матор
уседелицо
!
...
јако
хтети
ти
сести
плести
.
Милош
се
стегнути
грло
.
даље
јесам
моћи
ћутати
.
али
,
бујица
реч
који
јесам
хтети
рећи
запушавати
он
грло
.
он
учинити
натчовечански
напор
да
говорити
.
први
реч
ни
јесам
јесам
разумети
,
али
после
његов
глас
грмнути
:
-
ја
ви
забрањивати
,
госпођа
,
да
преда
ја
грдити
госпођица
.
Иначе
...
гнев
јесам
бити
тако
деформисати
лице
Милошево
да
се
госпа
Селена
уплашити
и
замукнути
.
она
се
учинити
да
хтети
јесам
сад
смрвити
грчевито
стегнут
песница
младићев
.
Милош
прогутати
пљувачка
,
па
презриво
додати
:
-
ви
јесам
узрок
тај
што
јесам
грдити
.
јесам
ви
стид
да
свој
дете
називати
уседелица
...
вештицо
један
.
млад
човек
се
тргнути
јесам
од
свој
реч
.
за
тренутак
у
соба
настати
мучан
тишина
.
споља
се
чути
како
се
деца
свађати
око
кликер
.
госпа
Селена
јесам
стајати
као
укопати
на
сав
место
.
дотле
она
још
овај
ники
јесам
рећи
.
Очекивала
јесам
да
још
шта
доћи
.
али
,
кад
Милош
не
проговорити
више
ништа
,
она
полетити
на
он
:
-
и
тај
тај
ја
да
казати
,
рђа
ужички
?
...
зар
ти
ја
да
завађати
с
мој
дете
,
сорта
шеретски
,
напоље
...
напоље
!
разјарен
жена
хтети
да
он
дочепати
за
кос
,
али
јесам
Милош
ухватити
за
оба
рука
,
присилити
јесам
да
сести
на
један
столица
,
и
мирно
изићи
из
соб
.
глава
други
племенит
пријатељ
госпа
Селена
јесам
удвостручити
свој
пажња
на
Зорка
и
сав
сила
се
трудити
да
спречити
њен
састанак
с
Милош
.
кад
бити
она
кадгод
угледати
заједно
,
ма
тај
бити
на
пар
реч
,
она
бити
грдити
Зорка
,
називати
јесам
свакојак
име
,
клети
страшан
клетва
,
како
само
наш
жена
тај
умети
,
и
мучити
овај
сирот
биће
,
да
се
њен
тело
,
мршав
као
у
тица
,
сав
трести
од
душеван
мука
.
Кремић
јесам
беснети
против
стар
госпођа
,
тај
више
што
јесам
јесам
моћи
ништа
спречити
у
њен
матерински
права
.
Често
пута
се
јесам
моћи
уздржати
,
и
пред
Зорка
јесам
грдити
њен
мајка
.
-
Чудим
се
само
како
јесам
моћи
провести
цео
сав
век
са
овакав
жена
,
-
говорити
она
јесам
он
.
-
не
говорити
тако
,
Милош
.
она
јесам
мој
мајка
и
жети
ја
добра
.
само
,
шта
хтети
...
она
јесам
такав
.
требати
да
се
свађати
,
ако
не
баш
због
овај
,
а
оно
због
чекати
други
,
-
полако
одговорити
млад
жена
замишљен
и
забринут
.
-
Видиш
,
Зорка
,
ја
ти
доиста
волити
,
волити
ти
више
него
што
јесам
икад
ико
волети
;
али
,
кад
ти
видити
тако
забринут
и
невесео
,
ја
жалити
што
се
раније
јесам
удати
.
-
ех
,
Милош
,
како
јесам
тај
бити
могућно
!
Шта
бити
радити
с
мајка
?
који
бити
човек
трпети
овај
жена
који
јесам
тако
тешко
уговети
,
тежити
него
дете
.
-
зар
јесам
она
морати
остати
поред
ти
?
она
имати
свој
пензија
,
па
неки
живити
где
она
јесам
воља
.
-
какав
пензија
!
...
она
јесам
немати
.
А
,
да
,
ја
ти
о
тај
јесам
никад
говорити
.
и
боље
јесам
радити
!
-
како
тај
?
она
непрестано
говорити
о
свој
пен-зији
...
објаснити
ја
.
-
у
тај
јесам
сав
наш
несрећа
.
мој
отац
бити
јесам
срески
начелник
.
кад
јесам
умрети
,
оставити
ми
јесам
један
кућа
и
приличан
пензија
.
моћи
јесам
мирно
живети
да
јесам
остати
у
Ћуприја
.
али
,
мајка
не
хтети
.
она
јесам
увек
волети
да
живити
у
Београд
и
да
бити
госпођа
.
продати
јесам
кућа
...
ја
се
не
сећати
добро
,
али
тако
нешто
...
готово
будзашто
,
па
јесам
се
преселити
овамо
.
после
се
мајка
преудати
за
један
порезник
...
-
тај
јесам
знати
.
-
боље
јесам
...
Што
ја
терати
да
ти
причати
о
тај
...
-
али
,
Зорка
?
-
мој
очух
јесам
бити
древан
пијаница
.
Пошто
се
оженити
,
опијати
се
још
више
.
најзад
он
истерати
из
служба
.
отада
јесам
живети
сав
троје
од
онај
дело
пензија
који
јесам
ја
припадати
после
мајчин
удадба
...
да
јесам
бити
слога
,
још
јесам
моћи
ићи
којекако
.
али
,
очух
се
опијати
тако
,
тући
мајка
па
и
ја
...
ах
,
молити
ти
,
не
говорити
више
о
тај
.
Кремић
не
хтети
испитивати
шта
јесам
даље
бити
са
Зоркин
очух
.
јесам
јесам
хтети
више
мучити
,
већ
зарити
глава
у
њен
недра
и
остати
тако
непомичан
.
он
она
јесам
жалити
искрено
.
Жалећи
она
,
жалити
јесам
и
себе
.
она
обадвоје
јесам
бити
детињство
отровати
.
сузити
јесам
он
врцати
на
очи
.
млад
човек
јесам
крити
свој
лице
по
недра
свој
драгана
и
роптати
угушити
,
као
пас
који
осећати
да
јесам
привезати
за
плот
и
да
јесам
немоћан
.
-
ах
,
живот
јесам
мучан
.
он
јесам
пустиња
који
доносити
сваки
невоља
.
-
Милош
!
-
благо
он
јесам
корети
млад
жена
.
-
не
бунити
се
против
живот
.
Баш
и
да
јесам
тај
што
ти
казати
,
зар
ми
он
јесам
дати
онај
што
јесам
леп
,
наш
љубав
?
Шта
ми
се
тицати
пустиња
,
кад
ми
љубав
нудити
зелен
оаза
,
где
жуборити
бистар
извор
,
где
расти
чудан
биљка
са
широк
лишће
,
мирисан
оаза
који
освежавати
поветарац
занос
и
радост
.
мој
Милош
,
твој
љубав
јесам
леп
и
истинит
награда
за
мој
живот
,
усамљен
и
тежак
.
ја
јесам
толико
жудити
за
један
права
љубав
,
да
јесам
умети
ценити
.
ох
,
ја
хтети
умести
сачувати
и
повећати
овај
што
ја
јесам
бог
дати
на
земља
,
срећа
да
ја
ти
волити
.
Мика
љубити
,
дигнути
свој
глава
вољен
и
дати
ја
твој
усна
да
она
пољубити
.
они
остати
тако
један
момент
,
приљубити
један
уз
други
и
заћутао
,
метати
у
свој
миловање
сав
неостварљив
жеља
свој
болан
љубав
,
који
јесам
борба
чинити
сав
јак
,
и
сав
мука
и
радост
од
живот
,
који
она
јесам
мучити
и
опијати
наизменце
.
али
јесам
тај
бити
редак
момент
кад
јесам
моћи
остати
насамо
и
миловати
се
,
момент
који
јесам
се
морати
грабити
и
красти
.
Милош
јесам
нарочито
бити
криво
што
јесам
се
Драгутин
и
Љубица
моћи
састајати
кад
хтети
и
где
хтети
.
овај
јесам
више
ни
од
ко
крити
да
јесам
близу
једно
други
и
да
јесам
верити
.
Ранковић
се
спремати
да
завршити
школа
,
а
Љубица
да
отићи
кућа
и
видити
колик
хтети
мираз
добити
.
како
јесам
млад
песник
желети
да
и
његов
положај
бити
тако
лак
и
чист
!
...
али
,
баш
зато
он
се
све
више
приљубљивати
уза
свој
несрећан
драгана
,
чији
јесам
бол
и
незгода
имати
нарочит
драж
,
драж
нешта
необичан
,
драж
задовољство
који
долазити
као
награда
за
претрпљен
брига
и
патња
.
Пошто
се
више
јесам
моћи
састајати
тако
често
као
раније
,
Зорка
јесам
увек
кад
јесам
моћи
добацивати
Милош
неколико
редак
написан
њен
читак
рукопис
.
тај
јесам
бити
онај
комадић
хартија
сав
могућ
бој
и
формат
који
заузимати
сладак
место
у
љубаван
архив
.
млад
песник
она
јесам
имати
пун
један
кутија
:
"
око
пет
сат
требати
да
изићи
у
варош
да
купити
фул
.
али
јесам
сигуран
,
јер
не
знати
да
ли
хтети
ја
мајка
допустити
.
ако
не
изићи
до
пет
и
по
,
значити
да
јесам
могућно
.
у
тај
случај
,
молити
ти
,
изићи
ти
и
проћи
поред
мој
прозор
.
Хоћу
да
ти
видити
.
један
велик
пољубац
"
.
"
мој
драгана
,
хтети
јесам
да
ти
дати
још
један
пољубац
док
јесам
мајка
говорити
с
твој
газдарица
,
али
...
нажалост
,
тај
јесам
већ
бити
ухватити
магла
.
ипак
,
ево
ти
овај
неколико
редак
,
да
она
довече
,
кад
доћи
,
прочитати
пре
него
што
заспати
.
ја
хтети
на
она
притиснути
онај
пољубац
који
ти
јесам
моћи
дати
.
ја
хтети
лећи
рано
,
али
хтети
неки
време
читати
Књижевни
гласник
,
који
хтети
узети
из
твој
соб
.
сутра
,
ако
време
бити
лепо
,
изићи
хтети
у
шетња
,
јесам
ли
?
за
вечерас
:
спавати
слатко
,
сањати
и
мислити
да
јесам
у
твој
наручје
.
до
виђење
,
ја
ти
стезати
на
срце
,
мој
срце
волити
"
.
испод
писма
стајати
јесам
нацртан
:
пољубац
.
"
Драга
!
Женица
јесам
врло
,
врло
тужан
:
ох
,
тако
тужан
!
грдити
јесам
,
али
јесам
пољубити
чим
јесам
видити
"
.
"
данас
по
подне
,
кад
јесам
проћи
око
три
сат
поред
твој
соб
,
ослушнути
јесам
и
чути
јесам
те
како
ркати
.
јесам
ти
хтети
пробудити
"
.
"
Мил
драг
.
ја
јесам
заједно
са
Љубица
и
Драгутин
.
тек
што
јесам
се
она
двоје
вратити
из
варош
.
Драгутин
хтети
однети
овај
писма
у
твој
соб
.
Шта
ти
радити
?
тај
јесам
у
кафана
...
јесам
ли
пијан
?
лак
ноћ
,
лола
;
спавати
слатко
и
одморити
твој
глава
од
пиће
.
ја
ти
волити
,
али
само
малчице
.
хиљаду
сладак
пољубац
"
.
"
у
пет
и
по
сат
на
Теразије
,
тамо
где
јесам
дати
да
ти
се
бријач
наоштрити
...
ја
хтети
бити
тачан
.
"
"
како
јесам
смести
!
од
три
сат
и
четврт
ја
јесам
потпуно
сам
...
"
испод
овај
написати
јесам
јасан
писаљка
:
"
ево
већ
избијати
четири
,
а
ти
још
јесам
завирити
у
кућа
.
данас
хтети
изићи
.
али
вечерас
...
до
виђење
,
Мил
драг
.
"
"
мој
драг
.
немати
готово
начин
да
се
састати
.
мајка
јесам
стално
на
опрез
.
ја
хтети
изићи
у
варош
око
пет
час
.
Чекај
ја
тамо
"
где
јесам
бити
жандарм
"
.
надати
се
да
јесам
добро
радити
и
да
јесам
миран
.
тај
јесам
боље
и
за
ти
и
за
ја
.
али
,
овај
јесам
жалосно
,
овако
увек
бити
под
надзор
.
морати
се
тражити
шта
боље
,
јесам
ли
,
драгати
?
...
ја
ти
љубити
у
мисао
по
твој
благ
очи
,
плавити
као
парац
небо
што
се
видити
са
мој
прозор
.
ја
љубити
и
твој
мали
,
шиљат
нос
,
који
јесам
сав
црвен
од
кијавица
.
на
твој
мио
усна
ја
метати
,
нажалост
само
у
мисао
,
један
дуг
и
нежан
пољубац
.
доцније
,
ја
хтети
ти
он
дати
у
ствар
.
Милош
мити
,
попити
један
чај
,
па
онда
изићи
у
шетња
са
онај
који
ти
једино
моћи
волети
до
гроб
.
Зорка
.
"
"
Ноћас
јесам
бити
болестан
цео
ноћ
.
мајка
јесам
преседети
поред
ја
и
мењати
ја
хладан
облога
.
али
,
ја
јесам
мислити
на
ти
,
мој
анђео
,
и
време
јесам
брзо
пролазити
.
Чуле
јесам
кад
јесам
се
вратити
кућа
.
после
пол
ноћ
,
мангуп
!
"
"
Љубица
се
спремати
на
пут
,
а
ја
ти
писати
.
Шта
ти
моћи
написати
?
ти
знати
све
.
изненадно
,
ја
се
осећати
невесео
.
Зашто
?
тај
нем
смисао
,
ја
знати
,
ја
јесам
тако
срећан
.
Срећнија
јесам
него
икад
што
јесам
досад
бити
.
Можда
ја
растуживати
баш
овај
велик
срећа
.
ја
јесам
глуп
и
саможив
.
али
ја
из
глава
не
избијати
један
мисао
...
један
дан
и
ти
хтети
овако
паковати
ствар
.
да
,
ти
хтети
успети
и
отићи
на
страна
.
ах
,
тај
дан
,
ја
хтети
се
одвојити
од
ти
,
мој
Милош
.
ти
хтети
отићи
далеко
,
врло
далеко
,
у
неки
земља
који
не
познавати
,
а
који
хтети
бити
сигурно
врло
леп
.
тамо
хтети
се
све
смешити
на
ти
,
ти
хтети
живети
срећно
тако
далеко
од
ја
.
од
цео
ја
само
хтети
тај
мој
мисао
пратити
.
понеки
пут
,
свакако
,
спомен
на
ја
и
на
срећан
тренутак
који
јесам
заједно
провести
опоменути
те
на
ја
са
задовољство
.
тај
хтети
се
ражалостити
за
један
тренутак
,
можда
и
за
читав
дан
.
па
после
,
неки
нов
ствар
заменити
мој
спомен
и
...
сав
хтети
бити
свршен
.
А
ја
несрећан
,
ја
хтети
остати
тежак
дух
и
расцепљен
срце
без
свој
Милош
,
далеко
од
он
.
један
хартија
,
пожутети
од
време
,
који
хтети
ја
показивати
твој
мило
лице
...
и
пољубац
...
и
неколико
сузних
писмо
...
драг
Мил
,
љутити
се
,
грдити
ја
,
не
волити
ја
више
,
али
помисао
да
хтети
ја
тај
отргнути
залуђивати
ја
.
Милош
мити
,
ја
хтети
да
исцепати
овај
писма
,
али
не
...
ја
хтети
ти
он
дати
само
да
ти
показати
како
мислити
на
ти
.
не
грдити
ја
сутра
што
јесам
мислити
на
жалосне
ствар
.
тај
јесам
само
стога
што
ти
волити
.
сутра
,
кад
бити
у
твој
наручје
,
сав
хтети
заборавити
.
јесам
ли
,
мој
живот
?
лак
ноћ
,
лак
ноћ
...
како
јесам
тешко
одвојити
се
од
ти
чак
и
у
писмо
...
један
нежан
пољубац
и
сав
мој
мисао
.
-
Четвртак
,
@card@
мај
.
"
сутрадан
по
овај
писма
Зорка
јесам
уграбити
прилика
и
доћи
Милош
.
-
мајка
јесам
лећи
да
се
одморити
.
Неће
се
дигнути
пре
три
сат
.
како
јесам
ти
,
мој
драгана
?
јесам
ли
се
лепо
провести
у
кафана
?
Милош
јесам
бити
весео
.
Сувише
он
се
бити
такнути
писма
који
он
јесам
Зорка
синоћ
оставити
.
видети
јесам
јасно
да
јесам
права
овај
што
радити
.
Зорка
јесам
говорити
истина
.
један
дан
он
хтети
отићи
да
тражити
добар
срећа
,
а
она
?
...
цео
јутро
лутати
јесам
по
мрачан
лавиринт
овај
мисао
.
пред
он
јесам
стајати
само
два
излаз
:
жртвовати
себе
или
она
.
Кремић
јесам
бити
још
сувише
млад
и
добар
да
жртвовати
онај
који
јесам
волети
,
а
одвише
саможив
да
јесам
себе
принети
на
жртва
.
ипак
јесам
себе
осуђивати
.
и
кад
он
јесам
Зорка
бити
обиснути
о
врат
и
тепати
он
сладак
љубаван
реч
,
он
јесам
запитати
:
-
ти
јесам
синоћ
бити
врло
жалосна
...
несрећан
?
ја
несрећан
?
-
Зачуди
се
млад
жена
одвајати
свој
усна
од
његов
и
гледати
он
са
осмех
пун
љубав
и
занос
.
-
ја
несрећан
?
...
ја
јесам
као
гладан
човек
који
јесам
добити
парац
хлеб
;
он
јесам
жедан
,
он
бити
хтети
још
и
чаша
водити
,
али
јесам
више
несрећан
.
-
ја
не
заслуживати
толики
љубав
,
Зорка
.
Зашто
ја
толико
волити
?
-
о
,
мој
драг
љубити
,
ти
знати
добро
зашто
те
ја
волити
...
ни
због
шта
други
већ
због
ти
сам
.
ја
ти
волити
за
сав
срећа
који
јесам
ја
дати
...
који
јесам
ја
открити
у
мој
живот
,
досад
тако
празан
и
жалосном
.
ја
ти
волити
,
мој
племенит
пријатељ
,
због
твој
дух
правити
и
чистити
;
ја
ти
волити
због
твој
замршен
кос
,
због
тај
необријан
брада
,
и
због
још
много
други
којешта
.
тај
јесам
леп
у
онај
што
ја
јесам
живот
дати
.
од
дан
кад
јесам
ти
познати
...
нарочито
од
тренутак
кад
јесам
постати
твој
,
мој
живот
бити
нов
,
а
онај
срећа
који
јесам
дотле
само
сањати
ја
јесам
проживети
са
ти
,
у
твој
наручје
.
ја
осећати
како
ти
волити
.
ево
,
овде
у
груди
.
тај
стегнути
,
тај
бол
и
петак
.
не
умети
да
ти
казати
како
јесам
тај
огроман
бол
...
не
,
тај
јесам
врло
сладак
мука
који
тиштити
,
тај
јесам
терет
од
свила
који
ја
притискати
груда
.
да
ли
тај
тај
осећати
,
мој
Милош
?
-
ти
знати
добро
,
Зорка
,
да
ти
ја
волити
.
и
мој
љубав
бости
.
пипнути
ја
чела
!
...
Видиш
,
овако
...
понекад
,
чинити
ја
се
да
јесам
оно
од
даска
,
тако
ја
јесам
глава
тежак
.
-
али
,
ја
хтети
да
ти
патити
!
-
мазити
се
млад
жена
.
-
кад
јесам
ти
овде
,
тај
пролазити
.
твој
присуство
ја
лечити
.
ти
ја
живот
претварати
у
сан
.
Иначе
...
имати
час
кад
ја
јесам
људски
лице
одвратан
.
овај
новинарски
посао
...
све
исто
,
сваки
дан
исти
реч
,
исти
похвала
и
грдња
,
па
овај
занаџиски
патриотизам
,
срачуњен
на
купчев
петпарац
!
и
цео
тај
публика
,
који
волити
старински
фраза
и
мелодрама
,
тако
јесам
прост
и
досадан
.
да
ти
јесам
само
један
дан
да
преседети
и
посматрати
ко
долазити
у
уредништво
,
какав
величина
кршити
прст
за
један
добар
реч
реклама
.
па
онда
тек
онај
што
се
не
писати
!
...
ја
видити
овај
Београд
изнутра
...
ах
,
да
знати
како
јесам
одвратан
!
-
не
,
Мика
,
ти
претеривати
,
заморити
јесам
се
.
не
предавати
се
сав
посао
.
Пиши
као
и
други
,
без
велик
напор
и
занаџиски
.
Кремић
се
бити
замислити
и
јесам
слушати
шта
он
Зорка
говорити
,
па
продужити
гласно
свој
мисао
:
-
да
,
овај
биће
који
се
неприличан
називати
ближњи
постајати
ја
несносан
.
сит
јесам
овај
Београд
,
овај
крупан
и
ситан
пас
који
се
отимати
око
исти
кости
.
ја
бити
бежати
од
она
и
њихов
урлање
,
и
отиснути
се
не
знати
ни
ја
куд
,
само
далеко
,
што
даље
,
са
ти
,
са
мој
...
и
још
који
пријатељ
...
да
,
један
врло
мали
број
пријатељ
...
да
проводити
један
тај
живот
не
без
рад
и
мука
,
али
без
овај
злоба
и
ситан
рачун
,
без
пакост
и
овај
подземан
борба
,
живот
истина
и
правда
.
-
ох
,
тај
јесам
и
мој
сан
!
-
уздахнути
Зорка
.
-
како
бити
ја
тек
желети
отићи
некуд
с
ти
,
остати
увек
поред
ти
и
љубити
ти
без
зазор
и
слободно
.
овај
скривање
бацати
таман
сенка
на
цео
мој
срећа
.
пардон
,
Мика
,
срце
ја
се
стегнути
кад
помислити
да
она
,
тај
наш
срећа
,
јесам
допустити
и
да
јесам
грешан
.
па
кад
морати
да
остати
по
неколик
сат
да
ти
не
видити
!
...
да
знати
како
јесам
тај
тешко
.
немати
ја
ствар
који
ја
највише
требати
.
Чина
ја
се
да
јесам
изгубити
један
део
себе
сам
.
мој
драг
волити
,
ти
обузимати
цео
мој
мисао
.
твој
мио
слика
пратити
све
што
радити
,
све
што
мислити
.
иако
јесам
тада
далеко
,
ти
јесам
близу
ја
.
твој
душа
јесам
у
ја
.
ако
ти
каткад
затребати
,
не
тражити
јесам
;
тај
хтети
бити
узалуд
;
она
јесам
код
ја
,
она
се
...
Зорка
застати
.
спољни
врата
шкрипнути
.
неко
прећи
претсобље
у
два
корак
и
закуцати
на
врата
Милошев
соб
.
Кремић
облити
хладан
зној
.
он
једва
промуцати
:
-
ко
јесам
тај
?
-
отворити
,
господин
-
Милош
,
-
зачути
се
опор
глас
госпа
-
Селена
.
место
да
се
збунити
још
више
,
Милош
се
наједанпут
освестити
и
куражан
одговорити
:
-
извинити
,
госпођа
,
ја
јесам
сад
у
посао
.
кроз
четврт
сат
ја
хтети
доћи
код
ви
.
-
али
,
отворити
,
ја
хтети
сад
с
ви
да
говорити
.
Кремић
план
на
овај
заповеднички
тон
.
глас
он
задрхтати
од
љутина
.
-
оставити
ја
на
мир
.
ја
сад
немати
време
.
-
пустити
ја
мој
ћерка
!
-
цикнути
госпа
Селена
и
задрмати
врата
.
-
Госпођицу
Зорка
?
...
она
јесам
овде
!
-
бранити
се
Милош
.
-
отворити
!
...
ја
хтети
звати
у
помоћ
!
-
цикати
јесам
глас
споља
све
више
.
Зорка
јесам
стајати
насред
соб
.
њен
бледолик
лице
бити
јесам
још
блед
,
без
крв
као
мртвац
.
она
јесам
унезверено
гледати
око
себе
као
да
јесам
тражити
куда
да
побећи
.
наједанпут
,
она
се
сав
заруменити
.
један
нервозан
осмех
згрчити
њен
усна
.
она
се
упутити
врата
и
отворити
соб
.
госпа
Селена
устукнути
испред
отворен
врата
.
мајка
и
ћерка
гледати
јесам
се
сад
,
можда
за
први
пут
,
очи
у
очи
.
тај
јесам
се
гледати
два
наш
поколење
;
један
чиновнички
,
укрућен
,
огрезнути
у
званичан
форма
и
извештачен
господство
,
пропао
,
скршен
и
оголео
;
и
друго
,
млад
поколење
,
који
јесам
на
себе
примити
голотиња
и
дуг
свој
отац
,
и
који
,
грцати
под
незаслужен
обавеза
,
трудити
се
да
нов
пут
,
добар
или
зао
,
поштен
или
нечастан
,
доћи
до
свој
права
на
живот
.
Милош
јесам
бити
такође
устати
и
,
држати
грчевито
дрвен
упијач
у
десни
рука
,
бесвестан
јесам
посматрати
шта
хтети
се
десити
.
мајка
и
ћерка
јесам
се
гледати
тако
укочено
неколико
тренутак
.
тада
план
нешто
диваљ
у
сив
очи
госпа
-
Селена
.
она
зграбити
Зорка
за
оба
рука
,
и
,
као
да
јесам
хтети
удавити
,
одвући
јесам
у
њихов
стан
.
Кремић
полетити
на
врата
,
да
одбрана
свој
драгана
.
али
он
,
на
пол
пут
,
задржати
један
мисао
,
чврсто
као
у
гвожђе
ухватити
.
-
Шта
јесам
ти
она
?
...
Муж
?
не
.
вереник
?
ни
тај
.
милосник
,
да
,
и
тај
најгора
врста
милосник
,
који
не
помишљати
да
ма
кад
свој
име
крунисати
свој
наклоност
...
милосник
који
јесам
готов
да
оставити
свој
драгана
чим
он
више
не
бити
требати
.
Шта
она
ти
сад
моћи
помоћ
?
за
тренутак
јесам
спасти
од
матерински
гнев
,
а
до
крај
живот
изложити
јесам
презирати
комшилук
?
тај
комшилук
,
тај
скуп
познат
људи
,
свет
у
који
они
живити
,
једва
чекати
да
се
десити
какав
скандал
и
порадовати
се
туђ
зло
.
у
један
овакав
веза
,
свет
не
знати
и
не
видити
ништа
друго
до
гол
форма
.
јер
се
права
драма
крити
у
срце
.
тек
кад
бити
се
моћи
загледати
до
дно
овај
крвав
комад
месо
,
незаинтересован
посматралац
бити
се
ужаснути
од
самртан
мука
и
људски
бол
који
бити
смотрити
онде
где
јесам
замишљати
само
један
привремено
љубакање
.
глава
ТРЕЋА
.
иза
сунцокрет
.
одмах
после
онај
дан
кад
јесам
госпа
Селена
затећи
свој
ћерка
у
Кремићев
соба
,
млад
песник
иселити
се
из
банатски
улица
,
да
бити
избегнути
какав
велик
скандал
.
јесам
имати
време
да
соб
пробирати
,
тај
јесам
узети
први
који
он
се
учинити
погодан
.
тај
јесам
бити
типичан
београдски
соб
за
самац
у
Палилула
,
чији
јесам
цео
намештај
одисати
на
телалница
.
у
она
јесам
бити
ништа
сувишан
:
гвозден
болнички
кревет
,
четвртаст
прост
сто
као
у
кафана
,
олупан
умиваоник
,
један
истрвен
огледало
чији
јесам
жут
рам
бити
већ
сав
поцрнети
,
реклама
један
парфимериски
радња
и
неколико
пришпендлан
фотографија
претстављати
јесам
сав
удобност
овај
стан
.
Зорка
јесам
подигнути
свој
обрва
,
танак
као
крило
у
ластавица
,
кад
јесам
први
пут
ући
у
овај
соб
.
-
Шта
јесам
знати
да
радити
,
-
извињавати
се
Кремић
.
-
требати
се
журити
.
истина
,
по
овај
цена
се
моћи
наћи
ипак
нешто
боље
.
али
ја
се
допасти
што
ја
газдарица
рећи
да
јесам
слободан
;
моћи
довести
ко
хтети
.
на
други
место
имати
бити
ваздан
неприлика
.
-
али
јесам
авлија
велик
,
читав
улица
.
-
тако
јесам
тај
у
Београд
.
увек
морати
да
нешто
фалити
.
најзад
,
шта
марити
.
ники
ти
ваљда
не
познавати
овде
.
-
не
казати
тај
због
себе
,
-
одговорити
Зорка
.
-
него
се
бојити
да
ти
не
бити
досадно
...
-
навикнути
јесам
ја
и
на
горе
.
-
Међутим
,
код
госпа
-Кате
јесам
се
имати
на
шта
пожалити
...
бар
да
имати
један
канабе
!
млад
жена
јесам
имати
права
.
требати
јесам
да
соб
бити
много
раскошан
да
бити
Милош
заборавити
низак
отоман
,
поставити
турски
цица
,
где
јесам
толико
пута
грлити
Зорка
и
ћаскати
наслонити
на
њен
груда
.
ни
тамо
намештај
јесам
бити
богзна
шта
,
али
се
Кремић
бити
навикнути
на
он
,
сродити
се
с
он
.
сад
он
се
чинити
да
бити
се
осећати
као
на
небо
да
се
моћи
извалити
на
тај
отоман
,
сведок
њихов
нежан
тренутак
;
он
бити
љубити
онај
зарђао
рингла
свој
раније
соб
који
бити
помицати
унапред
чим
бити
Зорка
доћи
код
он
,
и
спавати
бити
као
дете
у
онај
постеља
,
на
чији
јесам
плех
бити
насликати
неки
циганка
.
Упоређујући
свој
нов
соб
са
тај
ствар
,
за
који
јесам
бити
везати
неколико
леп
месец
свој
живот
,
он
се
чинити
да
јесам
изгнати
у
туђина
,
да
јесам
ваздух
покварен
,
сто
прашњив
,
постеља
прљав
,
огледало
порекло
из
неки
јаван
радња
,
а
они
наредник
који
јесам
укочено
стајати
на
фотографија
очајно
досадан
,
наметљив
и
свиреп
.
у
овај
момент
гађење
,
Кремић
бити
подигнути
кратак
парац
цвилих
који
јесам
замењивати
завеса
,
отворити
прозор
и
стати
посматрати
узак
и
дуг
покалдрмисан
авлија
.
на
средина
овај
насељен
двориште
расти
јесам
један
велик
,
суморан
дуд
,
око
који
јесам
бити
вечито
разапети
неки
кецеља
и
гаћице
.
Чамотни
стан
са
себе
и
кујна
и
увешплављен
завеса
на
прозор
ређати
јесам
се
један
за
други
,
запуштен
као
и
становник
који
јесам
она
насељавати
.
око
прозор
јесам
расти
густ
сунцокрет
.
Чупаве
жена
залевати
јесам
помије
овај
крупан
биље
,
тај
јесам
из
он
ударати
накисео
воњ
на
покварен
вод
и
маст
.
због
тај
јесам
овај
биље
расти
још
крупан
ти
јесам
Зорка
дирати
свој
драгана
да
живити
у
бамбус
.
један
јектичав
келнер
кашљати
јесам
по
ваздан
седити
у
хлад
сунцокрет
.
Милош
бити
се
још
више
згадити
на
овај
бедан
изглед
свој
двориште
,
поново
набити
на
ексер
парац
цвилих
,
и
,
онако
обући
,
бацити
бити
се
на
постеља
.
тада
јесам
покушавати
да
шта
читати
.
Очи
јесам
он
пажљиво
прелазити
с
ред
на
ред
,
али
се
мисао
јесам
моћи
привезати
за
књига
,
и
млад
човек
бити
тако
прочитати
цео
страна
,
а
да
он
јесам
ко
упитати
шта
јесам
прочитати
,
не
бити
умести
ни
реч
рећи
.
његов
мисао
јесам
ићи
у
банатски
улица
,
ројити
се
изнад
онај
велик
сандук
трговачки
хуманитарност
и
,
пажљив
него
машта
један
романсијер
,
изазивати
слика
девојка
који
ту
живити
,
мршав
девојка
са
црн
очи
као
вод
у
сенка
од
врба
.
-
три
сат
...
Шта
ли
она
радити
?
-
питати
се
он
.
јунски
сунце
јесам
свиреп
пећи
кроз
комад
од
цвилих
,
разапет
између
два
ексер
на
прозор
.
Јектичав
келнер
кашљуцати
јесам
суво
.
инсект
се
појављивати
.
мува
зујати
.
Кремић
јесам
осећати
немоћ
у
цео
тело
.
овај
врућина
,
сталан
брига
и
растанак
са
Зорка
утицати
јесам
на
он
врло
.
приметно
јесам
осећати
да
слаб
.
истрвен
огледало
он
јесам
показивати
његов
омршавео
лик
.
његов
развијен
јагодица
се
указивати
из
дан
у
дан
сав
више
.
образ
он
упадати
.
руменило
нестајати
.
рука
он
горети
у
ватра
,
а
глава
тежити
као
да
јесам
од
олово
.
Милош
јесам
помишљати
да
се
лечити
.
знати
јесам
да
он
само
Зорка
моћи
помоћ
.
он
она
јесам
желети
да
јесам
ту
поред
он
сваки
тренутак
,
не
ради
грљење
и
пољубац
:
тај
јесам
долазити
само
као
последица
што
јесам
ту
,
један
поред
други
.
Већ
она
јесам
желети
да
јесам
узети
за
рука
,
загледати
се
у
њен
очи
,
чути
њен
име
из
свој
уста
и
дисати
онај
ваздух
који
она
дисати
.
-
да
знати
,
Зорка
,
како
јесам
дан
дуг
и
тужан
,
-
говорити
бити
она
он
кад
бити
она
најзад
доћи
,
-
овако
кад
ти
јесам
код
ја
,
овај
бескрајан
јунски
дан
где
ја
сунце
пећи
петнаест
час
,
тако
безбрижно
,
тако
увредљив
за
мој
жалост
.
кад
ти
јесам
поред
ја
,
живот
престајати
око
ја
,
ја
више
немати
радост
,
срећа
,
за
ја
више
нем
мир
.
рад
ја
бости
,
нерад
ја
мучити
свој
празнина
.
ако
изићи
да
шетати
,
ја
сам
нога
понети
тамо
на
место
где
јесам
најчешће
бити
.
али
,
ни
тамо
више
ја
не
осећати
задовољство
.
она
јесам
пуст
без
ти
.
на
сваки
корак
ја
сретати
понешто
од
прошли
дан
,
кад
ники
јесам
бити
између
ми
.
тај
сув
спомен
јесам
само
монотон
оквир
где
се
осећати
затворити
.
твој
бити
премашивати
твој
спомен
,
оно
брисати
све
,
и
ја
само
ти
тражити
по
самоћа
видик
.
док
она
јесам
тај
говорити
,
млад
жена
бити
он
савити
рука
око
врата
и
гледати
он
цео
свој
очи
,
свој
леп
,
мрк
очи
,
где
имати
само
један
мали
бео
део
са
оба
страна
,
благ
,
замишљен
очи
који
имати
деца
кад
она
се
причати
о
медвед
.
Зорка
јесам
обично
долазити
око
пет
час
.
Кремић
јесам
распознавати
њен
ситан
ход
још
са
дно
двориште
.
како
бити
ући
,
она
бити
се
заједљиво
окренути
по
цео
соба
,
напрћити
усна
и
понудити
сав
драгана
један
кратак
пољубац
.
млад
песник
јесам
палити
цигарета
у
знак
задовољство
,
сести
на
нераспремљен
постеља
и
посматрати
свој
драгана
.
она
јесам
,
дискретно
и
ћутети
,
скидати
рукавица
,
спустити
она
на
сто
,
па
бити
један
лак
забацивање
десни
рука
вадити
игла
из
кос
и
скидати
сав
шешир
.
Обично
бити
она
се
тада
закачити
један
прамен
њен
кестењав
кос
,
природно
уковрчен
,
тај
бити
она
стрести
глава
,
да
бити
он
истурити
са
чела
.
-
јесам
ли
сад
задовољан
?
...
Кажи
,
драг
!
-
говорити
он
јесам
она
,
прилазити
да
он
дати
други
,
дуг
и
влажан
пољубац
.
као
бенгалски
ватра
што
мењати
обичан
изглед
ствар
,
тако
јесам
Зоркин
присуство
уносити
нешта
сладак
и
романтичан
у
Милошев
душа
и
позлаћивати
он
жалосну
спољашњост
овај
стан
за
самац
.
-
ох
,
Зорка
,
ја
јесам
срећан
,
ја
јесам
срећан
човек
у
Београд
,
-
одговорити
бити
она
њен
драган
,
заборавити
на
сав
претрпљен
мука
.
-
али
,
требати
да
ја
разумети
...
ма
како
да
човек
волити
један
жена
и
ма
какав
поверење
да
имати
у
она
,
он
јесам
увек
више
мање
љубоморан
.
-
али
,
Милош
,
ја
ти
никад
јесам
дати
повод
да
тај
бити
,
-
бунити
се
Зорка
.
-
Баш
зато
ти
и
казати
.
ја
немати
никакав
разлог
.
али
,
овај
раздаљина
између
ми
...
ја
се
чинити
да
јесам
сав
људи
који
се
налазити
у
твој
близина
као
биће
привилегован
.
и
тај
ја
мучити
.
ја
бити
хтети
да
јесам
само
ја
с
ти
.
непријатно
ја
јесам
да
помислити
да
јесам
с
неки
други
,
ма
бити
и
с
твој
сродник
.
изгледати
ја
да
ти
тако
губити
од
твој
мирис
и
целина
.
да
,
љубити
жена
,
ма
како
да
јесам
...
-
ја
јесам
твој
љубити
жена
,
не
?
ох
,
рећи
ја
понова
тај
реч
.
она
јесам
тако
сладак
кад
излазити
из
твој
уста
обожаван
.
рећи
ја
јесам
још
и
увек
.
Кажи
ја
да
ја
волити
и
како
ја
волити
.
да
знати
како
ја
пријати
овај
тренутак
кад
ја
ти
тако
говорити
!
они
ја
надокнађивати
све
и
ја
јесам
срећан
.
дуг
,
дубок
и
грчевит
пољубац
бити
јесам
одговор
.
сав
устрептати
,
као
млад
бреза
наврх
планина
Зорка
се
привијати
уз
Милош
и
говорити
он
нежно
.
-
не
говорити
ја
више
да
јесам
љубоморан
.
ја
хтети
да
ти
патити
због
ја
.
ох
,
ти
немати
зашто
да
јесам
љубоморан
,
мој
љубав
.
да
знати
само
како
јесам
ја
сав
људи
досадан
кад
јесам
поред
ја
!
ах
,
Мика
,
понеки
пут
кад
јесам
сам
,
шта
бити
дати
да
долетити
к
ти
,
бар
само
за
тренутак
,
да
ти
дати
један
сладак
пољубац
и
казати
ти
један
реч
охрабрење
.
кад
бити
се
довољно
наразговарати
и
наљубити
,
Зорка
јесам
устајати
и
спремати
чај
у
исти
плехан
Милошев
самовар
у
који
јесам
некад
кувати
чај
заједно
са
Љубица
.
али
,
и
тада
јесам
бити
време
да
ћаскати
и
да
се
грлити
.
Често
пут
дешавати
се
да
Зорка
јесам
весео
.
тада
јесам
Милош
заборављати
на
свој
неприлика
и
тешити
јесам
:
-
не
знати
шта
јесам
госпа
-
Селена
.
богами
ти
се
дивити
како
јесам
трпити
.
како
тај
жена
не
рачун
да
ти
требати
нешто
више
од
ручак
и
вечера
.
-
ти
се
варати
,
Милош
.
мој
мајка
јесам
крив
мој
несрећа
.
ја
мучити
овај
глуп
живот
што
он
водити
,
овај
лаж
.
-
не
говорити
тако
,
Зорка
.
зар
ја
ти
више
не
волити
?
-
ох
,
Мика
,
ти
знати
добро
да
ти
ја
волити
али
...
Претурајући
тако
по
свој
душа
,
они
јесам
често
пута
долазити
до
онај
што
јесам
хтети
да
оставити
настрану
,
за
доцније
,
до
онај
што
јесам
хтети
да
сакрити
један
од
други
.
с
реч
на
реч
,
они
јесам
долазити
поново
на
један
загонетка
који
јесам
тако
бити
тешко
решити
и
који
она
јесам
често
пута
завађати
.
-
како
јесам
бити
слепити
,
Милош
.
сад
ја
видити
јасно
прав
пут
који
јесам
требати
ићи
најпре
!
ако
јесам
доиста
тако
,
иако
јесам
свестан
да
јесам
наш
брак
немогућ
,
онда
јесам
наш
љубав
грешан
чак
и
што
постојати
;
ја
јесам
већ
бити
грешан
кад
се
зачињати
у
наш
срце
и
кад
ја
јесам
ништа
чинити
да
спречити
њен
зачетак
.
ја
јесам
се
подавати
наш
осећај
,
и
ја
јесам
бити
слаб
и
затварати
јесам
очи
кад
она
јесам
највише
требати
отворити
.
-
ја
не
видити
зашто
јесам
ја
грешан
!
ја
ники
не
чинити
зло
,
ники
не
трпити
ништа
због
ми
...
-
Вараш
се
,
Милош
.
доиста
,
мој
мајка
јесам
љут
по
свој
природа
,
кад
овај
разлог
не
бити
постојати
,
она
бити
наћи
други
повод
да
се
љутити
.
али
,
сав
један
.
тај
разлог
постојати
,
и
она
патити
.
замислити
твој
мајка
на
њен
место
.
па
и
овако
...
да
твој
мајка
знати
какав
јесам
врста
наш
љубав
,
она
ја
никад
не
бити
опростити
...
-
не
,
Зорка
,
ти
не
познавати
мој
мајка
.
она
јесам
много
патити
и
умести
опраштати
.
Наше
прилика
јесам
обичан
...
не
требати
на
она
примењивати
ни
обичан
морал
.
-
Баш
у
тај
јесам
наш
кривица
што
јесам
ја
хтети
необичан
ствар
...
управо
,
ја
јесам
хтети
онај
што
и
други
хтети
,
али
на
необичан
начин
;
ја
јесам
поћи
крив
пут
,
да
бог
да
да
он
добро
изићи
.
-
Наша
ситуација
јесам
мучан
.
не
требати
јесам
бар
с
наш
страна
погоршавати
.
-
да
,
наш
јесам
ситуација
мучан
.
тако
јесам
,
не
требати
јесам
погоршавати
,
али
зар
јесам
требати
оставити
овако
тежак
и
несносан
?
да
ти
знати
,
Милош
,
како
јесам
ја
тешко
,
и
шта
не
бити
дати
да
бити
ти
моћи
волети
слободно
.
но
...
ти
имати
права
.
не
мислити
о
тај
.
тај
хтети
већ
једном
доћи
кад
хтети
ми
задати
доста
брига
.
ја
хтети
горко
испаштати
.
и
тај
хтети
бити
права
.
Дошавши
до
тај
мртав
тачка
,
они
бити
заћутати
.
обадвоје
бити
се
предати
свој
мисао
и
слушати
како
некакав
старински
часовник
откуцавати
у
суседној
соба
.
после
дуг
мучан
почивка
онај
бити
дигнути
глава
.
у
тај
тренутак
јесам
њихов
лице
бити
блед
и
унакажен
унутрашњи
борба
.
Механички
,
они
бити
пружити
један
други
оба
рука
,
и
у
природан
потреба
да
заштићивати
једно
друго
,
они
бити
се
стегнути
у
грчевит
загрљај
,
у
један
од
онај
сладак
загрљај
који
долазити
после
свађа
,
као
леп
сунчев
зрак
после
киша
.
-
за
ја
јесам
безмеран
утеха
кад
ти
осећати
овако
близу
себе
,
и
кад
знати
да
ја
ти
волити
,
-
грцати
јесам
Зорка
у
тај
момент
чути
и
инстинкт
.
-
ох
,
Мика
,
хвала
,
хвала
.
хвала
ти
за
добро
који
ја
чинити
.
твој
љубав
ја
надокнађивати
све
.
не
остављати
ја
без
она
,
јер
хтети
остати
свиреп
сам
!
да
,
волити
ја
,
волити
ја
много
,
ја
заслуживати
твој
љубав
уистини
,
ја
јесам
она
достојан
,
тај
јесам
само
хвалисање
,
тај
јесам
истина
.
сав
изломити
од
узбуђење
и
пољубац
,
Зорка
јесам
уморно
прилазити
огледало
и
намештати
свој
кос
.
кад
јесам
бити
готов
,
она
он
једном
рећи
:
-
подигнути
завеса
,
хтети
да
видити
твој
бамбус
.
Још
мало
па
хтети
почети
да
цветати
.
како
јесам
крупан
и
леп
!
како
јесам
сав
примамљиво
где
јесам
ти
.
ах
,
ја
ти
толико
волити
да
ја
јесам
тешко
оставити
ти
.
глава
ЧЕТВРТА
НОЋНИ
воз
-
ама
,
шта
јесам
ти
?
ти
изгледати
...
како
да
казати
...
као
аветиња
!
-
упитати
Богдан
Васић
Милош
.
они
јесам
бити
сам
у
редакција
.
усијати
сунце
јесам
пробијати
њихов
капут
,
разапети
на
прозор
.
ваздух
јесам
бити
сув
.
Намештај
јесам
пећи
као
да
јесам
бити
потпалити
.
кад
он
Васић
рећи
овај
,
Милош
несвесно
подигнути
глава
и
одговорити
полако
као
болесник
.
-
не
знати
ни
ја
прав
разлог
.
с
дан
у
дан
опадати
.
просто
примећивати
како
мршавити
.
некакав
потајан
грозница
ја
рити
кроз
жила
.
апетит
јесам
готово
изгубити
.
само
осећати
жеђ
.
Чина
ја
се
,
попити
бити
читаво
језеро
.
-
јесам
ли
питати
лекар
?
-
ах
,
лекар
!
Шта
они
знати
?
данас
ја
преписати
плав
водица
,
а
сутра
црвен
.
или
ја
саветовати
:
добар
храна
,
стан
у
сунце
,
чист
ваздух
и
стар
вино
...
умести
бити
се
и
ја
јесам
лечити
на
тај
начин
.
Видиш
,
Богдана
,
друга
тај
не
бити
моћи
рећи
...
али
ти
хтети
разумети
.
овај
новинарски
позив
ја
јесам
исисати
.
Често
пута
већ
не
знати
шта
да
писати
.
Чина
ја
се
да
јесам
један
ствар
сто
пут
рећи
.
ево
сад
,
требати
још
два
шлајфна
да
исписати
али
не
моћи
да
мрднути
.
-
Мор
,
писати
шта
бити
.
сав
изгледати
паметно
...
како
да
казати
...
кад
јесам
наштампати
.
-
тако
се
некад
осећати
огорчити
да
ја
доћи
да
овај
перо
гађати
господин
-
Стајић
у
чела
као
да
јесам
он
крив
.
ах
,
да
ја
јесам
да
оставити
сав
овај
,
да
бежати
,
али
куда
?
...
ја
не
осећати
колико
јесам
везати
за
земља
,
за
овај
што
радити
,
као
старински
роб
везати
за
имање
на
који
јесам
се
родити
.
како
јесам
овај
наш
данашњи
слобода
само
један
празан
реч
!
куд
моћи
да
ићи
...
шта
моћи
да
радити
?
у
други
служба
чекати
ја
сав
овај
,
па
можда
и
још
горе
!
-
Што
не
ићи
мало
кућа
?
тамо
јесам
планина
...
.
како
да
казати
,
чист
ваздух
.
тај
хтети
ти
пријати
,
сигуран
јесам
.
Милош
погледати
у
Васић
сав
изненадити
.
Већ
јесам
седам
година
како
се
одвојити
од
кућа
.
тек
јесам
бити
свршити
шести
разред
гимназија
.
у
Ужице
јесам
више
бити
школа
,
тај
јесам
седми
разред
продужити
у
Београд
.
кад
јесам
овамо
доћи
,
бити
он
јесам
веома
тешко
.
први
три
дан
јесам
само
плакати
.
Тешка
жалост
за
завичај
притискивати
он
душа
.
мислити
јесам
да
бити
он
доста
бити
само
да
видити
она
три
прозор
свој
кућа
,
обојити
бледо-плавом
боја
.
кад
год
јесам
моћи
одвојити
који
пар
,
куповати
јесам
дописни
карта
са
слика
и
писати
дугачак
писма
свој
мајка
и
браћа
.
Чим
јесам
свршити
седми
разред
,
јесам
чекати
ни
да
он
се
сведоџба
написати
,
него
јесам
исти
вече
појурити
кућа
.
и
доцније
јесам
жудити
за
свој
.
али
,
тај
јесам
бити
све
мање
и
мање
.
постепено
,
из
дан
у
дан
,
из
месец
у
месец
,
из
година
у
година
,
млад
човек
се
навикавати
на
страна
варош
и
нов
,
самачки
живот
.
рана
борба
за
насушан
хлеб
одвајати
он
јесам
сав
више
од
лице
и
ствар
из
детињство
,
нов
утисак
сакривати
он
успомена
са
домаћи
праг
,
а
великоварошки
трка
за
успех
заносити
он
,
као
бујица
,
у
коловрат
амбиција
и
саможивост
.
писма
који
јесам
писати
кућа
бити
јесам
све
краћати
,
а
дописни
карта
са
слика
сав
ређе
.
два
три
пут
јесам
пропустити
распуст
да
отићи
кућа
,
већ
остати
у
Београд
,
ради
какав
добар
кондиција
и
место
.
сад
јесам
већ
бити
три
година
од
како
јесам
последњи
пут
бити
у
Ужице
.
Кремић
јесам
и
даље
волети
свој
,
волети
јесам
мајка
,
браћа
и
мали
сестра
,
који
се
бити
тек
родити
онај
година
кад
јесам
требати
отићи
први
пут
од
кућа
.
али
се
он
сад
бити
навикнути
да
на
она
мислити
као
на
неки
идеја
,
као
нешто
што
волити
,
али
што
јесам
далеко
од
ми
,
и
постојати
независан
од
ми
.
данас
пак
,
кад
он
Васић
поменути
да
требати
да
отићи
кућа
,
наједанпут
он
се
јавити
жеља
да
отићи
тамо
.
млад
човек
осетити
тај
жеља
исто
тако
јак
и
неодређен
као
и
онај
неодређен
душеван
бол
када
јесам
први
пут
преноћити
у
овај
велик
стран
варош
и
видети
шта
јесам
оставити
напуштати
свој
кућа
и
завичај
.
Пожели
да
видити
мајка
да
ли
јесам
остарети
,
сестра
да
видити
да
ли
јесам
порасти
,
да
видити
стар
брата
и
с
он
се
,
као
матор
људи
,
поразговарати
о
породичан
посао
и
брига
,
и
да
видити
осталу
браћа
,
који
јесам
већ
сад
велик
и
озбиљан
ђак
.
али
како
?
јесам
ли
могућно
оставити
Зорка
?
Шта
хтети
она
рећи
?
па
препород
и
господин
Стајић
?
Нешто
у
он
прошаптати
:
-
сав
јесам
могућно
кад
се
хтети
.
и
млад
човек
осетити
неки
безазлен
радост
и
лакоћа
у
душа
што
се
решити
да
посетити
свој
породица
.
тај
дан
знати
јесам
да
хтети
имати
много
послати
у
уредништво
,
па
јесам
рећи
Зорка
да
не
долазити
код
он
,
него
да
се
наћи
око
шест
час
,
па
да
се
мало
прошетати
.
Тачно
у
време
који
јесам
бити
заказати
Кремић
јесам
бити
пред
велик
кућа
један
београдски
винара
у
Душанов
улица
.
Прошло
јесам
бити
читаво
пола
час
,
Зорка
се
јесам
појавити
.
млад
човек
јесам
већ
мислити
да
јесам
она
,
мимо
обичај
,
бити
шта
спречити
и
да
не
моћи
доћи
,
те
се
решавати
да
се
вратити
у
варош
,
кад
се
Зорка
појавити
иза
први
ћошак
.
она
јесам
бити
врло
блед
и
корачати
уморно
.
-
Шта
јесам
ти
?
-
упитати
Милош
забринути
.
-
ах
,
ништа
,
Милош
...
не
питати
ја
,
молити
ти
.
они
,
ћутети
,
савити
за
један
плот
и
несвесно
се
упутити
ка
Дунаво
.
Зорка
јесам
бити
узети
под
рука
свој
драгана
.
с
час
у
час
јесам
наслањати
свој
глава
на
његов
рам
и
дисати
дубоко
.
на
њен
округао
врат
,
који
јесам
слободно
излазити
из
летњи
блуза
,
бити
јесам
набрекнути
један
жила
с
леви
страна
и
грчити
се
нервозно
.
-
ама
,
шта
ти
јесам
,
Зорка
?
-
питати
она
јесам
млад
човек
још
забринут
.
-
ах
,
Мика
,
да
знати
како
ја
мајка
изгрдити
.
ни
најгора
женски
не
заслуживати
оно
што
ја
јесам
она
рећи
.
зато
јесам
и
одоцнити
.
претити
ја
јесам
да
хтети
да
скочити
у
Дунав
ако
наставити
да
се
састајати
са
ти
.
ја
јесам
разумети
,
жалити
јесам
,
али
шта
ја
моћи
!
ја
ти
волити
.
овај
јесам
јаче
од
ја
.
ја
ти
не
моћи
оставити
.
дати
ја
један
пољубац
...
да
знати
како
јесам
он
жедан
.
они
бити
стигнути
до
железнички
пруга
који
водити
на
кланица
,
па
се
попети
на
насип
и
једном
узак
,
пешачки
стаза
продужити
тако
не
знати
ни
сам
куда
.
бити
јесам
мало
прехладити
.
сунце
више
јесам
пећи
у
тема
.
Вечерњи
поветарац
пиркати
јесам
са
обала
.
Дунав
се
плавити
као
чивит
.
по
узак
стазица
куда
јесам
ићи
увијати
се
купина
и
доцветавати
последњи
цвеће
.
далеко
од
она
,
у
прашина
сунчев
зрака
,
жутити
се
низак
поље
,
засађен
салата
и
купус
.
у
дубина
хоризонт
гомилати
се
један
на
други
кланични
зграда
чудан
облик
.
Голуждрава
деца
из
предграђе
јурити
јесам
неки
патак
на
рит
око
пруга
али
,
овај
заљубљен
пар
јесам
видети
ништа
од
тај
.
Милош
се
дуго
решавати
да
ли
да
казати
Зорка
да
јесам
намеран
да
ићи
у
Ужице
.
бојати
се
да
хтети
јесам
још
више
онерасположити
.
Већ
јесам
бити
доћи
до
крај
пољана
кад
Кремић
рећи
:
-
да
не
бити
бити
боље
да
се
ја
на
неки
време
уклонити
из
Београд
.
Госпа
Селена
хтети
ја
заборавити
.
А
и
,
право
да
ви
казати
,
осећати
да
ја
јесам
потребно
да
мало
променити
ваздух
и
одморити
се
код
свој
кућа
.
ти
знати
:
мој
испит
,
овај
рад
на
препород
,
и
све
овај
што
јесам
имати
да
претрпити
...
на
његов
велик
чудо
,
Зорка
лепо
примити
овај
новост
.
она
он
рећи
да
јесам
тај
још
најбоље
.
-
ја
хтети
бити
страшно
без
ти
,
мој
Мика
.
-
говорити
он
јесам
она
.
-
ја
ти
волити
и
тешко
ја
јесам
растати
се
са
ти
.
али
ти
имати
права
.
ако
овако
продужити
,
мајка
јесам
кадар
да
све
учинити
...
-
да
скочити
у
Дунав
?
-
не
тај
,
али
да
ми
створити
ваздан
неприлика
...
да
се
жалити
господин
-
Стајић
,
тужити
тај
полиција
...
да
,
ја
хтети
бити
врло
тешко
,
али
исто
тако
ја
хтети
да
ти
уживати
.
отићи
кућа
,
проживети
који
недеља
без
брига
,
и
вратити
ја
се
весео
и
задовољан
.
Хоћу
да
се
угојити
,
ти
јесам
тако
смршати
.
требати
да
видити
све
,
да
посетити
сав
она
место
о
који
јесам
ја
говорити
...
Видећеш
,
тај
хтети
ти
добро
чинити
.
не
избегавати
ипак
друштво
,
него
се
забавити
.
па
кад
се
вратити
,
ти
хтети
ја
о
сав
говорити
.
онда
где
се
надати
најлакше
успети
,
наићи
јесам
на
велик
сметња
.
господин
Стајић
јесам
хтети
да
чути
о
какав
одсуство
.
-
у
Маћедонија
тек
што
јесам
планути
,
а
Пај
једнако
пити
,
господин
Васић
спавати
до
подне
,
а
ви
се
прохтети
да
правити
излетити
.
-
не
,
господин
-
Стајић
,
ја
јесам
до
излет
,
него
јесам
озбиљно
болестан
.
зар
не
видити
?
-
легнути
у
вече
раније
,
па
ето
ви
здравље
!
-
изобиловати
јесам
уредник
препород
у
савет
.
-
посати
ја
јесам
изморити
,
-
одговорити
Кремић
.
-
Већ
ништа
паметно
не
моћи
да
смислити
.
-
не
тражити
ја
од
ви
Кантов
филозофија
.
лак
стил
,
нешто
занимљиво
и
по
који
патриотски
фраза
...
.
тај
јесам
све
.
-
ма
који
лекар
да
се
обратити
,
знати
да
бити
ја
одмах
наредити
да
оставити
Београд
.
-
ех
,
ех
,
млад
хипохондриста
!
Шта
мислити
тек
доцније
...
А
што
јесам
ићи
сад
у
мај
кад
јесам
бити
никакав
посао
!
Милош
помислити
да
редактор
попуштати
,
па
ударити
у
танак
жица
,
не
знати
да
излив
такав
врста
јесам
у
стање
да
обрлатити
никакав
,
а
нарочито
српски
трговац
.
-
ви
знати
донекле
мој
историја
,
-
стидљиво
рећи
млад
песник
.
-
тај
јесам
управо
,
поред
мој
здравље
,
главни
разлог
.
морати
што
пре
отпутовати
из
Београд
,
ако
хтети
да
не
чинити
зло
...
-
да
не
чинити
зло
!
...
ротква
стругати
!
...
знати
ли
ви
,
ужички
чивија
,
да
ми
у
живот
више
шкодити
добар
својство
него
што
ми
шкодити
рђав
.
Милош
се
не
намрштити
на
онај
назив
чивија
.
давно
јесам
навикнути
да
он
грдити
што
јесам
порекло
из
тај
варош
на
глас
.
али
се
запањити
пред
овај
мисао
о
доброта
.
толики
цинизам
јесам
се
надати
ни
од
овај
париски
питомац
.
-
знати
шта
,
-
обратити
се
он
опор
свој
уредник
,
пошто
он
проћи
прво
изненађење
,
-
ја
ви
тражити
одсуство
без
плата
.
тај
не
коштати
ништа
.
ако
хтети
тако
,
добро
;
ако
не
,
онда
...
уредник
се
донекле
одобровољити
.
-
добро
,
добро
!
-
рећи
он
.
-
радити
како
хтети
.
јесам
тај
ствар
до
новац
.
само
једно
хтети
да
ви
казати
:
сад
мој
лист
моћи
опстати
и
без
ја
сам
.
у
свет
имати
врло
мало
људи
који
јесам
потребан
,
а
немати
ники
без
ко
се
не
моћи
.
А
кад
мислити
да
отпутовати
?
-
Што
пре
!
-
одговорити
Кремић
суво
.
Милош
се
спремати
за
пут
.
измењати
јесам
са
свој
драгана
фотографија
.
купити
јесам
поклон
за
мајка
и
деца
.
паковати
ствар
.
јавити
кућа
да
хтети
поћи
.
али
он
се
непрестано
чинити
да
овај
радити
у
шала
и
да
јесам
немогућан
да
се
он
растати
са
Зорка
.
оба
фотографија
јесам
испасти
врло
добро
.
-
како
јесам
тај
леп
!
-
говорити
он
јесам
млад
жена
гледати
у
његов
портрет
.
-
ја
јесам
љубоморан
.
ја
хтети
да
јесам
ти
тако
леп
.
-
не
збијати
шал
,
Зорка
,
-
одговорити
она
Кремић
.
-
како
јесам
ти
замислити
на
слика
!
-
јер
јесам
мислити
на
ти
,
мој
очи
.
лола
један
,
тај
не
казати
да
јесам
и
ја
леп
.
-
тај
се
по
себе
разумети
.
-
доиста
,
ја
јесам
оволико
интересантан
.
али
ја
јесам
пријатно
што
јесам
тако
изићи
...
не
због
ја
,
већ
да
ти
се
више
допасти
.
само
моћи
да
уобразити
да
јесам
ја
такав
и
у
природа
,
па
после
кад
се
вратити
да
се
преварити
...
.
и
да
ти
се
више
не
допасти
овако
без
слика
.
неколико
дан
што
она
јесам
бити
остати
до
растанак
провести
јесам
што
се
моћи
боље
.
госпа
Селена
се
одобровољити
што
Милош
одлазити
из
Београд
и
допуштати
Зорка
да
излазити
још
тај
неколико
дан
.
Чак
она
јесам
забранити
да
увече
изићи
и
испратити
Милош
на
станица
.
тај
вече
јесам
бити
мек
,
мрачан
,
летњи
ноћ
,
кад
јесам
небо
бескрајно
велик
и
пун
звезда
,
ноћ
тих
и
чаробан
,
сејачица
сан
и
лаж
.
Електрична
светлост
улични
лампа
обасјавати
јесам
само
калдрма
и
онај
специјалан
флора
који
пред
кафана
цветати
у
зелен
дрвен
сандук
.
Драгутин
јесам
узети
на
се
да
се
постарати
око
пртљага
,
тај
јесам
Милош
и
Зорка
ступати
сам
кроз
тај
ноћ
,
опојан
и
дрхтав
.
у
дно
њихов
дух
скупљати
се
један
љут
киселина
који
се
рђаво
подударати
са
овај
ноћ
и
који
она
јесам
уједати
за
срце
.
али
се
они
јесам
вајкати
,
јер
јесам
хтети
још
више
ожалостити
једно
друго
,
ићи
јесам
рука
под
рука
,
правити
шал
и
смејати
се
.
корак
по
корак
,
па
се
указати
и
станица
.
њен
фронтал
несразмерно
велик
према
висина
цео
зграда
,
зјапити
јесам
као
чељуст
неки
гладан
чудовиште
.
око
овај
врата
тискати
се
гомила
свет
и
њихати
један
талас
светлост
.
тек
у
дубина
видети
се
нешто
празан
,
мрачан
и
загонетно
као
пут
судбина
.
киселина
се
пети
у
грло
и
гристи
све
јаче
.
с
час
на
час
нестајати
јесам
њихов
веселост
.
Шала
јесам
бивати
сав
усиљен
,
а
напоран
осмех
жалосно
се
ширити
по
лице
као
сенка
.
гомила
путник
тискати
се
око
збуњен
љубаван
пар
.
куд
журити
овај
свет
?
који
циљ
заслуживати
сав
овај
мука
путовање
и
селидба
?
на
каса
јесам
се
видети
уплашен
лице
,
који
јесам
журно
давати
новац
и
бојати
се
да
не
задоцнити
за
воз
.
један
учтив
жандармериски
каплар
јесам
бележити
име
сваки
путник
.
Носачи
јесам
вући
куфер
и
горњи
капут
,
котарица
и
балон
вино
.
тамо
амо
стрчати
јесам
изнад
њихов
глава
штап
и
кишобран
,
прикачити
уз
какав
куфер
.
воз
се
формирати
.
Чиновници
трчкарати
из
један
соб
у
други
.
однекле
допирати
куцање
телеграф
.
најзад
доћи
и
тај
време
кад
први
звоно
у
рука
вратарев
зацичати
кроз
срце
и
кад
се
казати
:
"
па
,
писати
ја
...
"
Кремић
се
попити
у
вагон
,
погледати
да
ли
јесам
сав
ствар
ту
,
па
сићи
.
Ранковић
се
начинити
да
тражити
неко
у
врх
возати
.
Зорка
јесам
стајати
опуштен
рука
,
нешто
пребледео
и
раширен
очи
,
као
да
јесам
хтети
да
наћи
нешто
,
да
се
нешта
сетити
.
она
се
још
осмехивати
.
Милош
она
прићи
.
-
па
,
писати
ја
...
-
почети
Зорка
,
а
глас
она
задрхтати
.
она
хтети
још
нешто
рећи
,
али
замуцнути
и
ућутати
као
да
се
јесам
моћи
сетити
шта
требати
да
казати
.
-
Хоћу
...
немај
брига
...
чим
стигнути
кућа
.
неко
зајецати
поред
она
.
они
се
осврнути
као
да
се
тај
она
тицати
.
један
постарији
човек
,
по
изглед
паланчанин
,
са
дебео
златан
ланац
на
трбух
,
бити
се
попети
на
степеница
вагон
.
пред
он
јесам
стајати
један
млад
пар
и
плакати
.
-
Што
јесам
тај
деца
!
-
благо
она
јесам
тешити
чича
и
јесам
савлађивати
суза
који
јесам
он
се
већ
сијати
у
подадуо
плав
старачки
очи
.
кад
се
Милош
и
Зорка
погледати
,
они
опазити
да
се
и
њихов
очи
променити
,
и
да
јесам
бити
,
онако
као
у
чича
,
светао
и
влажан
.
-
Што
јесам
тај
деца
!
-
понављати
јесам
чича
.
-
Пиши
ја
много
о
твој
,
о
цео
фамилија
,
о
Борка
и
Никола
и
о
мали
Добринка
.
ја
бити
тако
хтети
...
-
заустити
Зорка
,
али
немогаде
даље
него
грунути
у
плач
.
Кремић
јесам
хтети
да
утешити
,
али
...
-
Што
јесам
тај
деца
!
-
понављати
јесам
онај
чича
већ
сад
кроз
плач
.
сарадник
препород
загрцнути
и
јесам
,
и
заплакати
се
.
обојити
јесам
се
трудити
да
се
умирити
,
али
,
уколико
јесам
се
савлађивати
,
утолико
јесам
сав
више
плакати
.
-
похитати
.
Кремић
,
ево
већ
и
последњи
звоно
!
-
рећи
он
Драгутин
,
који
се
у
тај
мах
наћи
поред
он
.
Милош
се
попити
у
вагон
.
онај
чича
,
који
јесам
стајати
на
врата
,
уклонити
се
и
замакати
у
коридор
.
Зорка
прићи
свој
драгана
и
гледати
он
кроз
суза
.
-
ја
хтети
се
опет
видети
,
јесам
ли
,
Милош
?
око
она
јесам
бити
ноћ
,
мрачан
и
тих
.
кондуктер
јесам
затворити
врата
на
вагон
.
Ружичаст
пламен
фењер
у
његов
рука
примицати
се
све
ближе
и
расипати
неки
миран
и
озбиљан
светлост
.
Милош
се
сагнути
да
пољубити
Зорка
.
кондуктер
наредити
:
-
Извол'те
у
кола
?
неки
у
дно
станица
викнути
:
-
готово
.
Кремић
се
пожурити
да
отворити
прозор
.
воз
се
кренути
.
Зорка
потрчати
да
још
једном
видити
свој
драгана
.
-
Мика
,
Мика
драг
,
чути
ли
ја
,
-
крикнути
она
.
-
мој
глас
изговарати
твој
име
.
али
,
поред
она
јесам
већ
пролазити
прозор
други
вагон
,
и
воз
одјурити
као
да
јесам
пун
странац
.
кад
отворити
прозор
,
Милош
спазити
,
нејасно
као
у
сан
,
један
циметаст
женски
хаљина
како
трчати
за
воз
,
па
онда
крај
станица
,
мрак
и
више
ништа
.
он
отићи
у
сав
куп
,
посртати
,
и
пустити
срце
на
воља
да
плакати
колико
хтети
.
тај
јесам
бити
више
плач
.
тај
јесам
бити
конвулзиван
јецај
који
он
јесам
трести
цео
тело
.
-
Хоћеш
ли
један
цигарета
?
-
чути
се
један
глас
пред
он
.
тај
јесам
бити
онај
чича
.
-
ето
,
и
ја
јесам
она
оставити
!
...
млад
јесам
.
луд
јесам
.
А
овај
Београд
јесам
шарен
гуја
.
али
шта
хтети
!
посао
...
кад
он
јесам
плач
мало
уминути
,
Милош
изаћи
у
коридор
.
воз
јесам
већ
пролазити
кроз
Топчидер
не
заустављати
се
.
млад
човек
јесам
шетати
с
крај
на
крај
вагон
и
несвесно
загледати
у
понеки
куп
,
из
који
јесам
допирати
весео
глас
.
Ноћ
јесам
бити
необично
мрачан
и
дрхтав
као
љубавников
душа
.
кроз
она
јесам
летети
воз
тако
брзо
да
јесам
варница
правити
усијан
,
испреплетан
конац
око
прозор
.
Још
даље
у
мрак
видети
се
неки
нејасан
кугла
светлост
који
јесам
трчати
заједно
са
воз
.
Милош
јесам
гледати
кроз
тај
ноћ
,
посматрати
овај
варница
и
кугла
светлост
,
загледати
се
у
путник
,
и
ништа
јесам
видети
.
његов
свеж
бол
испуњавати
јесам
све
.
његов
мисао
бити
јесам
отупити
за
сав
.
тек
с
време
на
време
сетити
се
онај
циметаст
хаљина
који
јесам
трчати
за
воз
и
груда
он
затрести
стар
јецај
.
воз
јесам
јурити
вратоломан
брзина
кроз
мрак
,
лупати
точак
,
трести
гвожђарија
и
хуктати
.
уморан
од
сав
утисак
тај
вече
,
Кремић
се
посадити
у
коридор
на
место
који
јесам
одредити
за
кондуктер
,
и
загледати
се
у
онај
нејасан
лопта
светлост
што
се
видети
кроз
прозор
и
трчати
заједно
са
воз
.
он
јесам
разазнавати
шта
јесам
тај
.
бити
он
јесам
пријатно
да
јесам
тако
посматрати
и
да
не
знати
одакле
она
долазити
.
његов
глава
се
одмарати
и
завијати
у
магла
путнички
полусан
,
где
човек
знати
да
не
спавати
,
али
јесам
сигуран
да
јесам
будан
.
јесам
знати
колико
јесам
овај
трајати
,
кад
воз
стати
.
свуда
јесам
владати
апсолутан
мир
.
Милош
изићи
на
врата
да
видити
због
шта
се
воз
зауставити
.
тај
јесам
бити
некакав
станица
.
на
песак
пред
она
светлуцати
јесам
два
фењер
.
даље
од
станица
,
преко
нејасан
ограда
од
дебео
греда
и
станични
бунар
,
видети
јесам
се
први
силуета
кућа
некакав
паланка
који
јесам
спавати
спокојно
и
неосветљен
.
Тишина
јесам
владати
свуда
и
падати
на
душа
,
тежак
као
несрећа
.
глава
пета
ЗАВИЧАЈ
лак
шушањ
сукња
и
једва
чујан
притварање
врата
једва
пробудити
Милош
.
он
отворити
очи
и
зачуђен
поглед
око
себе
.
изнад
он
се
белити
таваница
,
скоро
окречити
.
неки
нарочит
ваздух
,
чист
и
плав
,
лелујати
се
тамо
амо
.
златан
сунце
продирати
јесам
кроз
застрт
прозор
и
осветљавати
један
парац
зид
.
у
угао
,
према
постеља
,
стајати
јесам
икона
свет
Никола
.
пред
она
јесам
висити
скромно
кандило
од
сребро
с
плав
чашица
за
зејтин
.
иза
икона
вирити
јесам
кит
лањски
босиљак
.
соб
мирисати
на
тамјан
и
очистити
ствар
.
доле
,
са
улица
,
ћула
се
неразумљив
погађање
сељак
и
грађанин
.
разумевати
се
само
да
јесам
тај
јужни
говор
.
Кремић
јесам
тај
сав
бити
познати
,
мило
,
пријатељски
,
али
далеко
од
он
и
превучен
неверица
и
сан
.
-
колико
јесам
сат
?
...
где
јесам
ја
овај
.
-
питати
се
он
буновно
.
-
ко
јесам
тај
бити
у
соба
?
...
или
ја
тај
само
сањати
?
Милош
затворити
очи
поново
.
али
,
наједанпут
он
сав
бити
јасно
.
лако
као
на
крило
,
из
његов
груда
сам
излетити
један
реч
који
јесам
бити
тако
давно
изговорити
:
-
мајка
!
у
ходник
се
зачути
поново
шум
широк
сукња
.
врата
се
отворити
,
и
у
соб
ући
његов
мајка
.
Кремић
јесам
бити
стигнути
кућа
око
поноћ
.
уморан
од
неспавање
и
пут
на
поштански
кола
од
Крагујевац
до
Ужице
,
он
јесам
добро
видети
овај
старица
,
унезверен
од
радост
и
срећа
.
сад
она
јесам
пак
посматрати
и
уживати
у
један
благ
осећање
који
он
јесам
обузимати
душа
.
мајка
јесам
бити
у
цицан
рећи
са
сив
и
плав
пруга
.
под
црн
сомотски
крагна
стајати
јесам
старински
златан
брош
.
глава
јесам
бити
повезати
прост
повезача
од
бео
платно
.
испод
овај
се
делити
њен
редак
смеђ
кос
у
два
плетеница
,
остављати
између
себе
широк
бео
бразда
.
време
јесам
бити
посути
по
овај
кос
,
некад
тако
бујан
,
прашина
сед
влас
.
по
чела
,
још
светао
и
паметан
,
свиреп
се
скупљати
борити
.
у
уста
она
недостајати
један
предњи
зуб
,
и
око
усна
се
хватати
горак
грч
староста
.
али
,
у
њен
свео
образ
дубити
се
још
онај
два
стар
сладак
рупица
који
јесам
издавати
њен
доброћудан
осмејак
.
њен
снага
бити
јесам
још
крепак
,
а
очи
,
тај
очи
тако
благ
и
плав
,
бити
јесам
пун
живот
и
неки
дубок
доброта
,
као
код
свити
жена
који
јесам
рано
остарети
због
много
деца
и
домаћи
брига
.
стар
жена
јесам
гледати
Милош
забринут
,
плашљив
и
пресрећан
:
-
она
,
јесам
хтјети
да
ти
пробудити
!
-
извињавати
се
мајка
.
-
Још
јесам
вријеме
ручак
...
моћи
јесам
још
спавати
,
дијета
.
Дошла
јесам
само
да
видити
е
да
ти
шта
требати
.
прилегнути
још
мало
.
уморан
јесам
,
мој
дијета
.
Кремић
она
јесам
слушати
и
мислити
.
-
како
јесам
остарети
!
Још
који
година
па
моћи
свашта
бити
...
и
шта
јесам
она
имати
од
живот
?
родити
се
овде
,
удати
се
у
исти
сокак
,
никуд
се
јесам
макнути
.
њен
живот
јесам
бити
један
дуг
поларан
ноћ
,
пун
брига
и
дужност
,
а
без
иједан
задовољство
и
права
.
сваки
година
по
један
рођење
или
смрт
.
Муж
осоран
,
мрзовољан
и
тиранин
.
Кућа
пун
деца
.
с
радња
се
пропасти
.
Муж
пасти
у
постеља
.
Несрећа
одбити
пријатељ
и
укинути
родбински
веза
.
требати
се
борити
сваки
дан
да
деца
имати
шта
јести
.
кад
се
ручати
,
морати
се
бринути
за
вече
.
огрлица
,
бунда
,
дијамантски
грана
,
тепелук
и
сав
што
јесам
бити
њен
и
тако
тесно
везати
за
њен
младост
,
отићи
јесам
у
мучан
тренутак
.
остати
она
јесам
само
тај
брош
,
тако
познати
,
тако
мити
и
поштовати
,
као
онај
сребрн
кандило
,
као
икона
свет
Никола
,
закићен
кит
лањски
босиљак
.
па
ипак
,
Милош
она
јесам
никад
чути
да
се
вајкати
на
бог
,
да
роктати
против
живот
и
судбина
.
-
Хоћеш
ли
да
доручковати
?
бојити
се
да
не
покварити
ручак
.
спремити
јесам
ђувеч
,
а
сад
мијесити
гибаница
...
знати
да
ти
тај
волити
.
али
кафа
моћи
попити
.
Јуче
јесам
јесам
пржити
,
мирисати
као
измирна
.
Милош
она
јесам
гледати
занесено
,
и
желети
да
она
рећи
:
-
не
,
мајка
;
оставити
све
;
само
ти
остати
овде
и
гледати
ја
тако
тај
твој
добар
очи
.
да
знати
како
јесам
онај
благ
,
мајка
,
да
знати
како
ја
тај
лечити
.
како
јесам
слатко
овако
гледати
ти
,
овде
испод
овај
таваница
скоро
окречити
,
овако
пред
изрибан
сребрн
кандило
и
старински
икона
свет
Никола
;
овако
кад
јесам
сунце
тако
златан
и
кад
зид
игра
од
његов
вунаст
пламен
.
ах
,
мајка
,
да
знати
како
јесам
тешко
бити
далеко
од
ти
.
али
он
она
не
бити
разумети
,
па
бити
јесам
бити
срам
и
жао
,
те
Милош
одговорити
:
-
добро
.
јесам
уморан
.
ја
хтети
сад
устати
...
имати
ли
хладан
вод
?
...
гле
,
тестија
?
откад
јесам
јесам
видети
!
у
Београд
нем
тестија
.
Кремић
јесам
устати
и
полако
се
облачити
.
Чудан
осећај
он
јесам
обузимати
душа
.
тај
велик
соб
,
како
јесам
јесам
они
звати
,
изгледати
он
јесам
мален
као
кутија
.
Чист
убрус
,
проткан
свила
,
који
јесам
нов
извадити
из
сандук
у
његов
почаст
,
чинити
он
се
сувише
рапав
.
авлија
,
који
он
јесам
бити
тако
простран
кад
се
у
она
играти
клис
,
изгледати
он
јесам
сад
тесан
,
а
башта
,
у
који
јесам
се
зеленити
стар
познат
шљива
,
чинити
он
се
да
се
у
она
човек
не
моћи
да
окретати
.
па
ипак
,
тај
велик
соб
,
застрти
старински
поњава
,
бити
он
јесам
баш
мити
што
јесам
тако
мали
;
убрус
он
јесам
пријати
што
јесам
рапав
;
авлија
и
башта
он
се
допадати
баш
због
тај
што
јесам
тесан
.
Изишао
јесам
у
ходник
и
посматрати
кроз
напрсо
прозор
овај
ствар
,
тако
старински
,
тако
дубоко
урезати
у
његов
душа
и
живот
.
онај
чудан
осећај
,
помешати
од
срећа
и
жалост
,
кувати
он
се
у
груди
,
обузимати
он
цео
и
разнежавати
он
дубоко
,
до
срце
,
да
јесам
млад
човек
бити
готов
на
смех
и
на
плач
.
тај
јутро
Кремић
јесам
бити
узети
ништа
више
него
кашичица
сладак
од
јагода
,
чаша
свеж
вод
и
шољица
црн
кафа
,
али
он
јесам
грозница
нестати
као
рука
однесен
.
он
јесам
дубоко
удисати
чист
ваздух
,
који
јесам
долазити
са
околни
брдо
и
мирисати
на
покошен
ливада
.
слатко
јесам
пушити
цигара
за
цигара
.
јесам
хтети
да
сметати
мајка
,
који
јесам
спремати
ручак
,
па
јесам
изићи
у
кафана
.
тај
се
кафана
звати
некад
код
два
багрен
,
али
кад
јесам
у
варош
увести
електрични
осветљење
,
багрен
јесам
посећи
,
тај
јесам
мештанин
прозвати
овај
кафана
код
два
пањ
.
свет
јесам
бити
заузети
дневни
посао
,
тај
јесам
бити
мало
гост
:
неколико
пензионер
,
два
три
наставник
из
гимназија
,
један
беспослен
бакалин
и
два
пропао
трговац
.
један
јесам
играти
домине
,
други
јесам
читати
новина
,
а
сав
се
разговарати
о
политика
.
Међа
она
јесам
седети
и
кафеџија
,
млад
човек
са
сив
очи
и
ћелав
теме
.
Милош
се
осећати
у
неприлика
пред
тај
стар
људи
који
јесам
он
познавати
још
као
дечко
у
шлофрок
,
тај
се
повући
у
дно
кафана
и
преко
један
новина
посматрати
шта
се
радити
.
али
он
људи
брзо
приметити
и
стати
он
да
запиткивати
.
морати
јесам
одговарати
те
о
овај
те
о
онај
,
о
нов
зајам
и
свој
служба
,
о
наследник
престол
и
неки
Ужичанин
који
јесам
напрасан
умрети
у
Београд
.
-
ама
,
шта
ради
мој
Микић
?
-
упитати
он
један
од
она
два
пропао
трговац
,
који
јесам
носити
жут
полуцилиндер
и
гладити
два
крај
свој
брада
à
la
Ристић
.
-
који
Микић
?
-
зачудити
се
Милош
.
-
па
мој
Микић
,
шта
се
чудити
!
бог
ја
,
он
добро
упалити
.
Жена
он
донети
као
ником
његов
.
Кажу
,
пун
он
кућа
као
сат
.
Јес
,
јес
...
и
ако
јесам
!
Ђидија
јесам
тај
.
алал
он
мој
ћајица
.
судија
јесам
;
зимус
он
нудити
за
претседник
у
Алексинац
,
али
он
хтети
...
Неће
човек
из
Београд
.
А
и
куд
хтети
...
ваљда
у
Ужице
,
међу
овај
споменик
.
Кремић
јесам
познавати
овај
старац
по
виђење
,
али
јесам
знати
његов
син
.
ипак
он
бити
жао
да
казати
како
не
познавати
његов
Микић
,
те
он
рећи
да
јесам
здрав
и
да
он
јесам
жена
к'о
грофица
.
-
Јес
'
...
јес
'
,
кад
ићи
истурити
се
као
старати
Книћанка
...
сав
се
трести
под
она
.
после
јесам
разговор
отићи
на
други
страна
,
на
неки
кулук
,
тај
јесам
Милош
моћи
мирно
посматрати
овај
заспао
паланачки
физиономија
.
бити
она
јесам
само
неколико
,
а
већ
јесам
претстављати
цео
Ужице
.
као
у
сав
варош
који
пропадати
,
живот
у
Ужице
јесам
лако
схватити
.
он
се
цео
садржати
у
четири
реч
:
споменик
,
деца
,
боранија
и
прогнаник
.
споменик
јесам
тај
два
пропао
трговац
и
остати
остатак
стар
гарда
ужички
трговац
који
изумирати
из
година
у
година
.
за
Лијевљанима
јесам
отићи
Јањић
,
Каљевић
,
Орловић
,
Ускоковић
,
Јевтовић
и
многи
други
.
Још
се
само
држати
двојица
тројица
,
потпомогнут
син
.
туг
обузимати
човек
кад
видити
овај
споменик
,
са
увек
чист
и
укрућен
кошуља
од
шесетњак
,
увијен
брк
и
намрштен
веђа
,
како
полагано
корачати
,
са
бројаница
у
рука
,
од
кућа
у
кафана
и
из
кафана
кућа
.
тек
да
она
жеља
мина
,
они
бити
заустављати
сељак
са
врећа
вуна
,
загледати
роб
и
цењкати
се
са
он
,
иако
јесам
намеравати
да
јесам
купити
.
тај
бивши
човек
моћи
имати
да
појести
и
попити
,
моћи
бити
у
сав
задовољан
,
али
јесам
он
већ
свршити
сав
живот
и
жалити
за
стар
време
,
кад
се
радити
с
Босна
и
кад
јесам
некако
све
другојачије
бити
.
он
јесам
тада
радио
као
галијаш
,
мучити
се
много
више
,
али
јесам
живити
од
свој
рука
и
бити
сав
газда
.
и
у
тај
дуг
час
старчев
,
ником
корисног
живот
,
он
претурати
по
памет
и
осмехнути
се
кад
се
сетити
како
јесам
тада
бити
:
оседлати
свој
зеленко
,
припасти
пун
ћемер
,
заденути
за
појас
пиштољ
,
мекинтош
метнути
у
теркија
,
напунити
бисага
пршута
и
погача
,
на
уш
натук
астрагански
шубара
,
опкорачити
коњ
,
бацити
жена
и
деца
нешто
бакаруша
за
походња
,
па
онда
заиграти
коњ
по
калдрма
сав
до
Татинца
,
и
тек
ту
,
где
се
Ужице
губити
,
завијено
у
плав
магла
праскозорје
,
распасти
из
пиштољ
и
запевати
колико
он
грло
доносити
монотон
ужички
песма
:
равно
поље
жао
ја
јесам
на-а-а
тај
,
Што
ја
драг
отићи
низа-а-а
ти
!
-
нек
се
знати
кад
газда
-Мјајло
ићи
у
Биоград
.
А
сад
?
они
хтети
се
тешко
кад
пожалити
.
тек
кад
попити
који
више
ракија
,
протрљати
свој
велик
меснат
нос
и
прозборити
као
за
себе
:
-
ех
,
тако
ти
јесам
тај
,
мој
ђевер-Лако
,
уз
нешто
тај
долина
!
...
ја
јесам
ти
сад
онај
споменик
...
онај
камење
на
Марковица
на
који
писати
:
"
Стана
,
путник
,
и
прочитати
.
погинути
храбар
војник
!
...
"
ко
знати
шта
бити
бити
од
она
да
она
јесам
бити
деца
.
Огорчени
на
трговина
,
који
она
јесам
без
њихов
кривица
избацити
на
улица
,
отац
јесам
допуштати
свој
деца
да
се
она
одати
.
сав
јесам
она
давати
на
школа
.
син
овај
људи
мрк
поглед
и
огрнут
капут
учити
јесам
како
јесам
ко
моћи
,
и
по
свршен
школа
школа
трчати
јесам
у
државни
служба
да
се
што
пре
дочепати
бео
хлеб
и
двадесетшестог
.
отуд
толико
Ужичанин
по
сав
грана
државни
рад
,
од
одгајивач
пастув
па
до
министар
;
отуда
и
толики
повикати
на
она
.
многи
од
тај
деца
,
који
јесам
бити
први
међу
свој
друг
и
показивати
сјајан
способност
за
будућност
,
враћати
јесам
се
свој
воља
овамо
у
овај
умрли
паланка
,
далеко
од
талас
живот
и
могућност
да
сав
талент
претворити
у
вредност
.
они
јесам
тако
извршивати
духовно
самоубиство
,
одрицати
се
свој
каријера
,
примати
очев
дуг
и
родитељ
заслађивати
последњи
дан
по
цена
свој
младост
.
Забачено
,
без
икакав
савремен
саобраћајни
средство
,
отсећи
од
свој
природан
пут
,
у
брдовит
и
сиромашан
предео
,
Ужице
јесам
осудити
на
лаган
али
сигуран
смрт
.
они
који
јесам
имати
деца
или
она
овај
јесам
моћи
спасти
,
исељавати
се
,
да
бар
не
таворити
и
црвенити
онде
где
она
цео
свет
познавати
.
цифра
становништво
опадати
стално
,
један
због
велик
морталитет
,
који
јесам
опет
узрок
оскудица
,
а
други
због
овај
расељавање
.
да
јесам
овај
последњи
узрок
,
опадање
се
не
бити
приметити
,
јер
јесам
редак
кућа
без
троје
четворо
деца
,
а
имати
доста
пример
да
појединац
имати
деветоро
,
десеторо
,
па
и
више
деца
.
ко
немати
пород
,
на
он
се
указивати
прст
и
с
потсмех
се
називати
огорео
пањ
.
Кремић
јесам
радознало
гледати
људи
и
ствар
око
себе
.
сав
она
јесам
познавати
.
он
јесам
дубоко
осећати
како
се
јесам
променити
из
основа
,
а
сав
овај
остати
јесам
исто
и
на
свој
место
као
да
он
јесам
јуче
оставити
.
један
тих
сажаљење
обузимати
он
душа
према
тај
окамењен
људски
прилика
и
тако
речит
ствар
који
јесам
још
ту
стајати
од
његов
ран
детињство
.
он
пожелити
да
што
више
видити
од
овај
,
свега
овај
што
јесам
бити
давно
заборавити
а
што
јесам
ипак
ту
стајати
и
стрпљиво
он
чекати
да
се
вратити
и
понудити
он
свој
стар
пријатељство
,
тај
изићи
из
кафана
на
пијаца
,
који
јесам
бити
пун
говеда
.
извоз
стока
,
џелеп
,
само
јесам
блед
слика
некадањи
ужички
трговина
.
Пређашње
болта
,
с
велик
подела
рад
,
свести
јесам
се
на
пиљарница
,
где
се
моћи
купити
све
почети
од
пол
кила
пасуљ
до
анзихтскарта
.
овај
радња
држати
нов
људи
,
ужурбан
лице
,
ситан
очи
и
са
шајкача
на
глава
,
људи
доћи
са
село
,
боранија
како
она
стар
трговац
називати
,
нов
људи
који
јести
проја
,
вајкати
се
на
велик
порез
и
куповати
од
управа
фонд
имање
стар
газда
.
с
пијаца
се
Кремић
упутити
у
парк
.
овај
шеталиште
се
налазити
ван
варош
,
с
други
страна
Ђетиња
,
на
један
падина
дивљачан
Забучје
.
он
посећивати
ђак
и
чиновник
.
Државне
службеник
сачињавати
обично
ужички
син
.
ако
имати
ко
са
други
страна
,
јесам
доћи
овамо
свој
воља
,
већ
по
казна
,
те
она
Ужичанин
звати
прогнаник
.
овај
прогнаник
викати
први
година
на
сав
уста
да
по
жив
глава
хтети
остати
у
Ужице
,
други
година
стављати
примедба
да
бити
овај
или
оно
моћи
боље
бити
,
а
трећи
:
мешати
се
с
мештанин
на
слава
и
свадба
,
играти
заједно
домине
и
не
мислити
више
да
тражити
премештај
.
како
доћи
у
парк
,
Милош
поћи
стаза
који
водити
на
камени
тераса
у
врх
планина
.
овај
тераса
он
јесам
бити
фамилијаран
.
он
јесам
ту
бити
како
код
свој
кућа
.
ту
јесам
долазити
још
као
дете
,
а
после
као
младић
,
ту
се
спремати
и
за
испит
и
писати
први
песма
.
одатле
се
пружати
диван
изглед
,
који
по
свој
романтика
надмашавати
и
изглед
који
се
показивати
са
савски
тераса
на
Калимегдан
.
висок
брдо
,
обрасти
ситан
или
крупан
зеленило
,
проширити
сив
стена
и
засађен
питом
пропланак
,
долина
,
клисура
,
урвина
,
поље
,
река
,
њива
усред
шум
,
шљивак
,
белина
бреза
у
мрк
растов
гора
,
пустиња
,
питомина
,
варош
,
растурен
село
,
сав
тај
вешто
измешати
међу
себе
рука
неки
тајанствен
уметник
,
давати
чудан
и
живописан
слика
који
се
ретко
другде
моћи
наћи
.
Вис
Милош
уздизати
се
намрштити
Грот
,
као
какав
горостасан
средњевековни
кула
;
на
запад
,
према
он
равњати
се
Бисктош
;
а
према
овај
чамити
јесам
,
на
један
усамљен
стена
,
развалити
ужички
град
,
зачудити
гледати
испод
себе
електрични
централа
и
јесам
разумевати
зашто
хтети
он
овај
воденица
кад
ниједан
кириџиски
коњ
немати
пред
она
.
север
образовати
питом
брежуљак
,
увек
обасјан
сунце
,
пора
,
Глуваћи
и
бијел
гроб
-
старински
гробље
,
где
јесам
власт
одавно
забранити
мештанин
да
на
тај
тих
,
округласт
брег
уживати
вечит
сан
под
густ
хлад
стар
орах
,
вишња
и
дуња
.
према
бијел
гроб
,
на
исток
,
подигнути
се
Крушчица
,
са
остатак
Карађорђев
шанац
,
који
јесам
надјачати
столетан
кула
Алтоманићевог
замак
.
овај
котлина
,
тако
ревносно
ограђен
живописан
брдо
и
планина
,
пресецати
валовит
Ђетиња
.
при
сунце
,
који
јесам
благо
и
умиљато
,
река
се
беласати
у
врх
котлина
,
па
се
онда
губити
у
грана
непоткресиван
врба
и
јова
,
провлачити
се
брзо
као
змијати
,
долазити
до
парк
,
и
ту
прескакати
један
брана
и
,
сав
запенушен
,
пробијати
кроз
ждрело
,
па
онда
даље
хитати
у
раван
поље
Поморавље
.
испод
грање
промицати
један
чун
;
из
он
се
чути
тенор
неки
заљубљен
гимназиста
:
блед
месец
зашо
за
гора
,
Само
један
гунић
пловити
по
мора
!
...
на
Ђетиња
се
видити
неколик
идиличан
мост
од
греда
,
међу
који
се
поносно
издигнути
камени
мост
,
старински
грађевина
,
који
јесам
обновити
некакав
Турчин
севап
радити
.
тај
мост
везивати
главни
део
град
,
који
се
налазити
с
леви
страна
река
,
са
други
дело
,
и
свој
поцрнео
сила
и
озбиљан
орнаментика
увеличавати
романтика
овај
варош
.
одатле
Кремић
пасти
поглед
на
сам
град
,
који
јесам
мирно
лежати
у
котлина
и
готово
јесам
цео
испуњавати
.
Сунчев
зрак
јесам
се
играти
са
златан
крст
на
саборни
црква
,
њен
јединим
украс
.
око
црква
јесам
се
црвенити
кров
варошки
кућа
,
покрити
ћерамида
.
овај
скроман
стан
злопознат
Ужичанин
,
где
јесам
се
одиграти
толики
непознат
грађански
трагедија
,
махом
јесам
двоспратан
и
практички
сазидан
.
Међа
она
се
издигнути
,
као
какав
орлушина
,
достојанствен
зграда
кр
.
срп
.
реалка
-
како
на
она
писати
златан
слово
.
овај
кућа
са
свој
симетрија
,
очит
солидност
,
озбиљан
и
пријатан
стило
,
моћи
се
мерити
са
леп
и
велик
зграда
у
унутрашњост
Србија
,
па
и
у
Београд
.
Читав
њен
горњи
спрат
се
издигнути
изнад
осталих
кућа
и
свој
израђеност
и
страначки
лепота
одударати
чудновато
од
она
.
лево
од
реалка
,
иза
зелен
гомила
од
шљива
и
орах
,
у
један
прав
улица
,
који
водити
на
стар
пијац
,
Милош
спазити
два
бео
димњак
.
срце
он
се
испунити
неки
сузном
нежност
.
тај
јесам
његов
кућа
.
он
јесам
добро
познавати
тај
два
бео
димњак
,
покрити
са
по
два
поцрнео
цигла
,
познавати
и
онај
испрскати
ћерамида
по
кров
и
три
насмејан
прозор
,
обојити
избледео
плав
боја
.
Кремић
јесам
бити
готово
срећан
посматрати
овај
бео
кућица
у
сунце
,
овај
зид
на
који
се
још
јесам
истрти
име
очев
фирма
,
настрешица
од
даска
,
обојен
фирнајз
,
улупљен
олук
,
плав
насмејан
прозор
,
на
који
стајати
завеса
уздигнут
у
вид
звезда
,
плехан
вртешка
наврх
кров
и
баџа
.
сав
овај
мртав
ствар
,
до
јуче
заборављен
,
изазивати
јесам
он
леп
споменути
на
његов
детињство
.
али
,
човек
никад
јесам
срећан
како
бити
моћи
бити
.
и
млад
песник
склизнути
мисао
,
даље
од
тај
кућа
,
даље
и
од
тај
познат
брдо
,
и
отићи
,
брже
него
на
крило
,
тамо
где
се
грлити
два
велик
вод
,
и
пред
он
поникнути
велик
кућа
у
банатски
улица
,
њен
гвозден
капија
,
узак
ходник
,
наплочано
влажно
двориште
,
мрачан
степеница
,
необојен
дрвен
трем
који
водити
у
Зоркин
соб
,
њен
соб
сасвим
бео
и
најзад
она
...
у
хаљина
циметаст
бој
,
с
пренеражен
очи
и
како
трчати
да
зауставити
воз
.
ах
,
како
јесам
у
тај
тренутак
Милош
Кремић
зажелети
да
јесам
она
поред
он
,
она
,
његов
драгана
,
тај
мршав
девојка
с
бледолик
лице
и
очи
црн
као
талас
Ђетиња
.
он
јесам
хтети
да
она
показати
овај
миран
паланка
,
овај
живописан
брдо
,
свој
кућа
са
три
насмејан
прозор
,
и
да
она
открити
сав
тај
нежан
осећај
који
јесам
он
тада
наваљивати
на
душа
.
али
...
и
Милош
,
каогод
Зорка
једном
у
први
тренутак
њихов
познанство
,
уздахнути
:
-
Зашто
јесам
стар
од
ја
!
глава
Шесто
на
ти
јесам
сад
...
"
@card@
.
јул
,
недеља
после
подне
.
мој
драг
Мил
,
мој
радост
,
срећа
мој
и
утеха
,
мој
Ера
врло
волити
,
ја
ти
волити
.
-
ја
ти
слати
мој
сладак
и
дубок
мисао
,
и
желити
да
имати
крило
да
полетити
к
ти
за
један
тренутак
и
измамити
један
осмејак
на
твој
љубљеним
усна
.
надати
се
да
хтети
овај
писма
радосно
запалити
твој
поносан
поглед
,
јер
оно
долазити
са
три
дан
путовање
од
онај
који
јесам
остати
овде
где
ми
се
срећа
смешити
пун
пет
месец
.
јутрос
јесам
добити
карта
.
хвала
,
драг
.
мило
ја
јесам
што
ти
се
допадати
тамо
.
ах
,
да
знати
,
мој
радост
,
како
ти
волити
,
како
јесам
жељан
ти
,
али
ипак
,
остати
код
свој
сав
дотле
док
ти
бити
пријати
,
и
вратити
ја
се
здрав
и
чио
.
знати
да
јесам
весео
и
да
ти
јесам
време
дуго
.
зато
јесам
се
одмах
по
ручак
затворити
у
мој
соб
.
Хоћу
да
ти
писати
много
,
да
имати
шта
да
читати
.
село
јесам
на
један
фотељица
-
ти
јесам
знати
-
она
плав
.
метнути
јесам
један
књига
на
колено
.
и
тако
ти
писати
,
мој
Милош
.
мајка
мислити
да
се
одмарати
,
јер
јесам
овамо
велик
врућина
.
Осећам
се
врло
добро
у
овај
фотеља
где
јесам
толико
пута
заједно
седети
,
један
до
други
.
сав
јесам
мирно
око
ја
,
тај
јесам
у
мисао
сав
с
ти
.
ја
јесам
здраво
и
добро
,
што
и
ти
желити
.
кад
се
изгубити
онај
неваљао
воз
који
ти
јесам
однети
,
ја
јесам
се
вратити
кућа
с
Ранковић
.
он
јесам
бити
добар
,
и
тешити
ја
.
Можеш
мислити
како
јесам
плакати
.
допратити
ја
јесам
до
сам
кућа
.
мајка
ја
јесам
грдити
.
напротив
,
откако
јесам
отићи
,
она
се
помирити
са
ја
и
врло
јесам
љубазан
.
твој
сладак
фотографија
метнути
јесам
више
мој
постеља
.
Шта
ја
се
тицати
ако
јесам
ко
видити
.
успети
јесам
да
ми
одвојити
тело
,
али
дух
никада
.
ја
увек
моћи
видети
твој
мило
лице
,
који
ја
се
смешити
.
изјутра
,
кад
се
пробудити
,
онај
јесам
прво
...
а
увече
,
онај
јесам
последњи
што
видити
.
да
знати
како
јесам
леп
рам
у
који
јесам
ти
урамити
.
платити
јесам
он
осам
динар
.
тај
ти
казати
само
да
видити
како
јесам
скупоцен
и
леп
...
тај
рам
у
који
јесам
слика
мој
драгана
.
јесам
ли
задовољан
,
драг
,
што
јесам
ти
урамити
у
злато
?
тај
јесам
тако
леп
ту
;
ја
ти
гледати
и
шапутати
ти
:
драг
и
мио
,
мој
мали
Мика
,
Микица
,
ја
хтети
да
плакати
мислити
на
овај
сладак
име
који
ти
сад
не
моћи
чути
из
мој
уста
.
тај
ја
се
осмехивати
и
гледати
ја
с
толико
љубав
.
ох
,
како
ти
ја
волити
,
Милош
драг
,
дати
да
ти
дати
један
дуг
,
дуг
и
сладак
пољубац
.
Сећаш
ли
он
се
још
?
ах
,
како
јесам
тешко
бити
далеко
од
ти
.
сад
,
драгати
,
већ
јесам
четири
сат
.
ја
јесам
обећати
мајка
да
изићи
заједно
у
шетња
.
требати
дакле
да
свршити
овај
писма
.
Ранковић
хтети
ја
он
однети
у
пошта
,
тако
да
још
данас
отићи
,
јер
поштар
недеља
после
подне
не
купити
писма
по
Дорћол
.
ја
ти
грлити
цео
свој
срце
,
и
увек
јесам
у
мисао
с
ти
.
ја
ти
стезати
на
мој
груда
и
давати
ти
један
дуг
пољубац
,
који
ти
осећати
...
рећи
докле
?
...
збогом
,
драгати
,
збогом
!
до
виђење
!
бити
здрав
и
срећан
!
Милош
драг
,
не
бити
тужан
,
и
написати
ја
један
дугачак
писма
.
онај
хтети
утешити
и
ти
и
ја
.
твој
за
навек
Зорка
.
"
среда
,
@card@
.
јун
.
подне
.
драг
Мил
,
само
два
три
реч
да
ти
се
извинити
што
ти
досад
не
писати
.
мој
мајка
јесам
болестан
.
назепсти
јесам
у
недеља
кад
јесам
изићи
у
шетња
.
бити
јесам
велик
врућина
.
ево
већ
три
ноћ
како
не
спавати
.
Вечерас
хтети
остати
поред
она
један
жена
из
комшилук
.
надати
се
да
хтети
она
скоро
боље
бити
.
сутра
хтети
ти
писати
опширно
.
сад
,
извинити
.
овај
јесам
картати
само
да
не
бринути
ништа
.
она
хтети
доћи
у
петак
изјутра
.
надати
се
да
хтети
ти
одобровољити
за
цео
дан
.
хиљаду
пољубац
.
Зорка
.
"
П
.
с
.
спавати
ја
се
да
једва
отварати
очи
.
Још
један
пољубац
.
"
"
петак
,
@card@
.
јун
.
@card@
час
пре
подне
.
драг
Милош
,
мој
мајка
јесам
озбиљно
болестан
.
лекар
немати
много
нада
,
а
ја
нимало
.
ја
јесам
као
сломити
и
не
моћи
да
писати
.
ја
ти
волити
из
сав
срце
,
али
,
драг
,
мој
време
и
мој
глава
припадати
мој
мајка
за
овај
тренутак
.
знати
да
хтети
ја
разумети
.
молити
ти
,
не
жалостити
се
.
тај
јесам
морати
доћи
једанпут
.
мада
ја
јесам
увек
бити
исти
мишљење
,
а
нарочито
наш
последњи
свађа
,
ипак
,
Мил
,
она
јесам
мој
мајка
и
ја
патити
кад
она
патити
.
Срећом
,
она
спавати
много
.
сутра
хтети
ти
писати
једном
карта
.
Могућно
да
хтети
она
сутра
бити
боље
,
али
ја
не
веровати
.
ах
,
Мил
драг
,
како
бити
ја
желети
да
ја
ти
утешити
.
па
опет
,
боље
што
ти
јесам
засад
овде
.
ја
не
бити
сад
,
поред
сав
,
моћи
бити
с
ти
.
драг
,
пазити
на
себе
,
мислити
на
ја
,
али
не
бити
невесео
,
преклињати
ти
.
-
ја
јесам
врло
уморан
.
Ноћас
јесам
нешто
мало
спавати
,
јер
јесам
један
комшинка
бдила
над
мајка
.
она
много
бунцати
,
јер
јесам
у
ватра
.
јадан
мајка
,
шта
хтети
радити
без
она
.
ах
,
Мика
,
како
ја
јесам
тешко
.
збогом
,
Милош
.
до
виђење
!
ја
ти
љубити
из
сав
срце
.
опростити
ја
што
ти
сад
запостављати
.
ти
увек
искрен
Зорка
"
"
@card@
.
јул
.
Милош
,
мој
мајка
јесам
умрети
јутрос
у
@card@
сат
.
ја
јесам
врло
несрећан
.
Зорка
.
"
"
@card@
.
јул
.
Увече
.
добар
вече
,
Мил
.
јесам
болестан
,
не
бринути
се
.
наравно
да
јесам
врло
тужан
.
рука
јесам
ја
пун
посао
.
Нарочито
ја
досађивати
посета
и
изјава
саучешће
.
досад
јесам
знати
да
имати
оволико
познаник
.
опростити
ако
на
тај
не
обраћати
довољно
пажња
,
али
ја
ти
не
заборављати
.
сутра
хтети
ти
писати
опширно
.
твој
искрен
Зорка
.
"
"
@card@
.
јул
.
опростити
ја
,
Милош
,
што
ти
још
опширно
не
писати
.
Почела
јесам
писма
,
али
јесам
немогућан
завршити
он
.
овај
посета
и
други
ствар
стално
ја
прекидати
.
са
здравље
јесам
добро
,
али
ја
јесам
срце
жалосно
.
Милош
,
пазити
на
себе
и
мислити
на
ја
.
сутра
хтети
тај
писма
свршити
.
онај
хтети
бити
дугачак
.
до
виђење
!
твој
Зорка
"
"
Четвртак
,
после
подне
.
@card@
сат
.
мој
драг
Мил
,
извинити
ја
што
јесам
ти
толико
оставити
без
новост
и
појединост
.
ја
знати
да
јесам
ти
у
мисао
поред
ја
и
да
ја
разумети
.
ја
јесам
провести
поред
мој
мајка
@card@
година
свој
живот
.
делити
јесам
с
она
њен
брига
као
и
њен
задовољство
.
ја
јесам
се
увек
слагати
у
главним
ствар
.
она
јесам
бити
често
пута
уморан
,
слаб
,
али
никад
озбиљно
болестан
.
изненадно
прошли
понедељник
остати
у
постеља
и
рећи
ја
да
јесам
назепсти
.
лекар
,
који
јесам
доћи
после
подне
,
видити
да
она
јесам
срце
слабо
,
те
он
тај
више
забринути
него
назеб
.
сутрадан
,
он
ја
рећи
да
она
јесам
срце
боље
,
али
да
бронхит
напредовати
.
тај
ја
јако
забринути
.
у
среда
,
мајка
пропљува
крв
.
много
јесам
крв
изгубити
из
леви
плућни
крило
.
тај
она
јесам
јако
ослабити
,
али
и
олакшати
.
бити
јесам
толико
изнурити
да
јесам
моћи
метнут
кашика
у
уста
.
ја
јесам
бити
око
она
и
дан
и
ноћ
,
и
неговати
јесам
као
мало
дете
.
тај
јесам
велик
утеха
за
ја
.
у
четвртак
,
доктор
ја
рећи
да
хтети
пре
@card@
сат
наступити
промена
,
врло
брз
,
и
да
не
требати
болесница
да
остављати
сам
.
твој
газдарица
ја
јесам
помоћи
тај
ноћ
.
сутрадан
,
у
петак
,
бити
јесам
конзилијум
.
лекар
ја
не
оставити
много
нада
,
али
ја
један
од
она
рећи
да
опасност
не
морати
тако
брзо
наступити
.
ја
јесам
бити
тако
уморан
,
и
да
не
бити
мајка
опазити
како
јесам
озбиљно
болестан
,
ја
примити
понуда
један
Јеврејка
из
комшилук
да
провести
ноћ
поред
она
.
у
десет
сат
увече
,
ја
оставити
мајка
и
лећи
да
се
одморити
.
спавати
јесам
до
седам
сат
изјутра
.
пробудити
се
сав
уплашити
,
јер
јесам
преспавати
цео
ноћ
не
мрднути
сместа
.
Јеврејка
ја
рећи
да
ја
јесам
мајка
много
боље
,
да
спавати
и
никако
се
не
бити
.
Још
ја
рећи
да
јесам
нешто
говорити
,
али
у
ватра
,
и
да
јесам
рећи
:
"
ја
знати
да
ја
ти
волити
,
Зорка
.
"
кад
се
приближити
њен
постеља
,
ја
јесам
зовнути
.
али
ја
она
не
одговорити
ништа
.
дисање
она
јесам
бити
као
и
раније
,
кратак
али
правилан
.
хтети
она
дати
медицина
,
али
она
не
могаде
да
прогутати
,
и
,
на
мој
ужас
,
не
отворити
очи
.
ја
се
утешити
да
јесам
тај
само
слабост
,
и
хтети
да
она
поново
пружити
тај
медицина
што
поткрепљивати
,
али
мајка
не
могаде
поново
ништа
узети
.
ја
разумети
одмах
да
све
ићи
на
горе
,
вратити
се
у
соб
,
тај
се
брзо
спремити
.
око
осам
сат
твој
газдарица
,
који
ја
се
опет
наћи
на
рука
око
мајка
,
позвати
ја
.
мајка
јесам
дисати
тешко
.
ја
видети
да
више
нем
спас
.
узети
јесам
за
рука
.
она
јако
уздахнути
два
три
пут
,
не
будити
се
.
затим
,
сав
бити
свршен
.
сутрадан
,
по
подне
.
драг
Мил
,
не
моћи
да
написати
два
реч
а
да
ја
ко
не
прекинути
.
увек
се
понешто
наћи
.
ја
јесам
здраво
,
али
јесам
жалосна
и
утучен
.
Драгутин
ја
се
наћи
на
рука
.
бити
јесам
врло
добар
у
овај
тренутак
.
морати
ти
признати
,
Милош
,
да
јесам
боље
што
ти
јесам
овде
за
овај
време
.
имати
јесам
могућност
да
се
објаснити
с
мајка
.
ја
јесам
се
поново
сложити
,
и
она
јесам
отићи
бог
на
истина
с
уверење
да
јесам
ја
волити
.
њен
смрт
јесам
бити
тако
леп
,
Милош
,
не
моћи
замислити
.
без
мука
и
мирно
,
она
јесам
заспати
занавек
.
Чак
јесам
моћи
ни
наслутити
озбиљност
свој
болест
.
у
сав
свој
жалост
,
ја
јесам
ипак
миран
,
јер
ја
знати
,
поред
сав
,
све
што
јесам
радити
у
живот
бити
јесам
да
усрећити
и
утешити
свој
мајка
.
ако
јесам
се
понекад
посвађати
,
тај
јесам
она
радити
само
за
мој
добра
,
јер
се
она
плашити
да
ја
се
што
рђаво
не
десити
.
остати
јесам
сав
заборавити
.
остајати
ја
само
дубок
туг
што
знати
да
јесам
занавек
одвојен
од
она
.
драг
мајка
,
ја
хтети
ти
волети
увек
.
не
бити
љубоморан
,
Мил
,
на
мој
бол
,
разумети
ја
и
опростити
што
ја
јесам
у
мој
срце
вечит
растанак
с
мој
мајка
тежити
него
жалост
што
јесам
се
ми
двоје
растати
.
ја
осећати
како
ја
се
срце
кидати
и
ја
јесам
се
цео
предати
свој
бол
.
оставити
време
овај
отворен
рана
.
разумети
ја
ако
ти
запостављати
и
ако
мој
писма
јесам
више
љубазан
.
ипак
,
тај
јесам
мање
мој
добар
пријатељ
у
овај
свет
.
у
мој
сломљен
срце
имати
сада
место
само
за
пријатељ
.
тај
јесам
мој
пријатељ
,
Милош
,
мој
драг
Милош
.
опростити
ја
што
ти
више
не
слати
пољубац
.
ја
јесам
искрен
,
ја
ти
она
сад
не
бити
моћи
дати
.
разумети
ја
,
Мика
.
требати
да
прекинути
писма
.
Пиши
ја
,
много
и
често
.
на
ти
јесам
сад
да
показати
колико
ја
волити
.
и
ако
ја
волити
,
ти
хтети
ја
разумети
и
дати
ја
сав
твој
наклоност
,
остављати
на
страна
онај
што
јесам
у
љубав
материјалан
.
онај
ја
сад
вређати
.
Мил
,
твој
очи
за
тренутак
да
пољубити
.
погледати
ја
.
ти
јесам
ја
разумети
.
до
виђење
,
Милош
.
Уживај
код
свој
кућа
,
али
бити
паметан
,
јер
јесам
мој
црнина
донекле
и
твој
.
не
бринути
се
за
ја
.
сав
хтети
бити
боље
.
пазити
на
свој
здравље
,
узимати
оно
што
јесам
ти
препоручити
,
и
не
бити
жалостан
.
ја
ти
стезати
рука
и
наслањати
свој
уморан
глава
на
твој
рам
.
за
тај
увек
нежан
и
искрен
Зорка
.
"
Београд
,
@card@
.
јул
.
драг
Милош
,
не
мислити
што
ти
ја
не
писати
тако
често
да
ти
заборављати
или
да
ти
волити
мање
.
не
мислити
тако
,
мој
пријатељ
.
али
,
удар
јесам
бити
тако
брз
и
суров
за
ја
,
и
ја
јесам
понекад
тако
уморан
и
очајан
!
и
затим
,
сав
овај
брига
,
овај
трчање
тамо
амо
,
и
овај
самоћа
притискивати
ја
,
и
ја
патити
,
мој
Мил
.
да
знати
како
јесам
без
мајка
!
не
,
тај
јесам
ништа
одвојити
се
од
она
за
неки
време
,
али
овако
знати
да
јесам
никад
хтети
видети
,
да
јесам
се
растати
занавек
...
ох
,
како
бити
хтети
да
јесам
она
поред
ја
,
да
ја
да
храброст
,
снага
кад
ја
тај
затребати
!
ти
ја
тешити
...
да
,
требати
бити
храбар
.
против
смрт
не
моћи
се
ништа
.
за
ја
јесам
велик
утеха
што
јесам
мој
мајка
отићи
на
онај
свет
помирити
са
ја
и
уверити
да
јесам
ја
волити
.
мислити
да
јесам
ти
писати
како
јесам
први
недеља
по
твој
одлазак
изићи
заједно
у
шетња
.
мада
тужан
због
твој
одлазак
,
ја
бити
готово
срећан
,
јер
мам
бити
весео
и
добар
воља
.
бити
јесам
четири
сат
када
јесам
изићи
.
напољу
јесам
бити
велик
врућина
.
Изишле
јесам
до
Калимегдан
и
узети
по
један
сладолед
пред
киоск
.
при
повратак
ударити
јесам
преко
Панчићев
парк
.
мајка
сести
на
један
клупа
.
бити
она
јесам
тешко
.
Рече
ја
да
јесам
назепсти
и
да
она
јесам
добро
.
дисати
јесам
доста
тешко
.
али
,
ја
јесам
мислити
да
тај
долазити
од
њен
нервоза
.
како
јесам
после
бити
,
ти
већ
знати
:
сутрадан
јесам
остати
у
постеља
.
али
,
ја
јесам
тако
срећан
што
јесам
с
она
изићи
овај
последњи
пут
,
јер
јесам
она
волети
увек
да
се
шетати
са
ја
.
када
ја
доктор
рећи
да
моћи
свашта
бити
,
у
четвртак
увече
,
ја
не
могадох
зауставити
суза
,
и
седити
поред
она
ја
бризнути
у
плач
.
она
јесам
бити
већ
у
ватра
,
али
кад
ја
видити
како
плакати
,
она
се
освестити
,
метнути
ја
рука
око
врата
и
рећи
ја
како
јесам
срећан
што
јесам
толико
волити
и
да
јесам
требати
добро
да
неговати
,
давати
она
лек
који
поткрепљивати
,
па
хтети
брзо
оздравити
.
само
,
велим
,
требати
да
јесам
добро
пазити
.
ја
јесам
запитати
хтети
ли
заборавити
сав
жалост
који
јесам
она
чинити
.
она
ја
рећи
да
никад
ништа
јесам
имати
против
ја
и
да
јесам
срећан
што
ја
видити
тако
близу
поред
себе
.
ја
она
тада
рећи
:
-
да
господин
Кремић
знати
да
јесам
ти
тако
болестан
,
он
бити
бити
врло
жао
.
Хоћеш
ли
он
опростити
ако
ти
јесам
што
увредити
?
она
ја
одговорити
:
-Да
,
он
јесам
добар
,
он
имати
добро
срце
,
али
ти
хтети
бити
срећан
с
он
.
тај
јесам
бити
све
.
Вис
јесам
јесам
смести
питати
,
бојити
се
да
не
разумети
како
се
плашити
за
њен
живот
.
Милош
,
у
несрећа
,
као
и
у
срећа
,
човек
јесам
саможив
.
да
,
и
ја
јесам
врло
саможив
,
ја
говорити
само
о
себе
и
онај
што
ја
бости
.
Лакше
ја
бити
кад
ти
се
овако
изјадати
.
веровати
ја
,
ја
мислити
на
ти
без
престанак
,
али
ја
спречавати
овај
посао
који
имати
тушта
и
тма
после
овакав
случај
.
имати
ваздан
формалност
да
посвршавати
.
где
се
окренути
,
свако
ја
држати
по
један
говор
.
Сит
јесам
тај
изјава
сажаљење
.
да
знати
како
ти
наместити
уздах
и
лепо
склопљен
реченица
падати
тупо
на
ожалошћен
срце
.
затим
имати
толико
да
шити
.
сав
хаљина
требати
променити
.
Ранковић
јесам
бити
врло
добар
према
ја
.
он
се
спремати
за
испит
и
јуче
ја
рећи
да
ти
много
поздравити
.
за
овај
време
бити
јесам
често
поред
ја
и
трчати
по
варош
те
за
овај
те
за
онај
што
ја
јесам
требати
.
он
јесам
метнути
један
велик
венац
природан
цвеће
на
крст
мој
мајка
.
Пиши
ја
шта
ти
сад
радити
.
пазити
на
тај
кашаљ
,
бар
из
љубав
према
ја
.
тај
јесам
добар
знак
у
овај
доба
година
.
хвала
ти
на
јутрошњи
карта
.
како
бити
ја
хтети
бити
у
тај
тих
улица
чији
ја
слика
слати
.
ох
,
Милош
,
да
знати
како
ја
јесам
понеки
пут
живот
досадан
,
како
бити
желети
да
се
једном
и
са
ја
свршити
!
како
се
осећати
усамљен
.
овај
велик
кућа
,
па
овај
људи
...
да
знати
само
како
јесам
жедан
један
пољубац
,
не
љубаван
већ
пријатељски
,
пољубац
који
давати
утеха
и
храброст
,
пољубац
нада
.
збогом
,
Милош
,
твој
Зорка
.
"
глава
седми
.
сфинкс
.
у
соба
јесам
бити
тихо
.
сунце
јесам
пробијати
кроз
жут
пруга
на
ланен
завеса
и
позлаћивати
старински
орахов
орман
у
угао
.
један
велик
плав
мува
зујати
јесам
и
лупати
крило
по
зид
.
-
јесам
,
ја
јесам
тај
само
сањати
,
-
радосно
уздахнути
Кремић
.
он
склопити
очи
да
поново
заспати
.
али
јесам
се
капак
отварати
против
његов
воља
,
очи
гледати
укочено
у
окречен
плафон
,
и
срце
лупати
узбуђено
.
-
Шта
јесам
овај
ја
!
као
да
јесам
још
дерати
.
Шта
јесам
ја
тај
сањати
?
Богдан
Васић
јесам
писати
дневни
веста
на
мој
место
у
препород
и
рукопис
крити
од
ја
.
тај
јесам
бити
све
,
али
откуда
ја
овај
страх
?
Милош
јесам
бити
пријатно
мислити
на
сав
сан
и
покушати
поново
заспати
,
али
се
само
претурати
по
постеља
,
обузет
мрачан
унутрашњи
мука
,
који
ми
тако
покаткад
обузети
изненадно
и
без
икакав
нарочит
разлог
.
-
да
,
да
,
Васић
јесам
писати
дневни
веста
...
на
немачки
језик
.
затим
јесам
доћи
некакав
кола
...
фијакер
;
да
ли
јесам
бити
фијакер
?
...
не
фијакер
него
онај
затворен
болнички
кола
са
бео
крст
позади
.
на
бок
јесам
седети
уредник
...
да
,
добро
он
се
сећати
,
с
томпус
у
зуб
,
и
...
госпа
Селена
...
јесам
ли
тај
баш
бити
госпа
Селена
?
...
кукати
јесам
акцентовати
по
нишки
.
из
кола
јесам
висити
један
мртав
женски
глава
,
пун
блато
и
речни
травуљина
.
али
,
тај
јесам
бити
Зорка
,
-
задрхтати
Милош
и
стати
се
уверавати
сав
сила
.
-
јесам
,
јесам
,
тај
јесам
бити
Зорка
,
знати
добро
...
тај
јесам
бити
мали
радница
из
официрски
задруга
,
она
Анђа
...
-
ти
јесам
будан
?
-
упитати
он
мајка
који
ући
у
тај
тренутак
.
-
Још
јесам
рано
;
што
не
спавати
?
...
ево
имати
један
писма
.
тај
јесам
бити
Зоркин
писма
од
@card@
.
текући
месец
.
-
кад
хтјети
устати
,
само
ја
викнути
.
ја
јесам
доље
у
авлија
.
имати
нешто
да
пропрати
,
-
рећи
он
мајка
и
дискретно
се
удаљити
из
соб
.
Чим
мајка
изићи
,
Милош
грчевито
дохватити
писма
и
стати
он
отварати
.
као
у
инат
,
хартија
јесам
бити
јак
,
тај
се
измицати
прст
,
и
писма
се
јесам
дати
лако
отворити
.
да
јесам
тај
бити
писма
ма
од
који
други
,
Кремић
бити
зацело
исцепати
завој
.
али
,
све
што
јесам
долазити
од
Зорка
он
јесам
поштовати
као
неки
фетиш
,
као
светиња
.
овај
писма
он
се
чинити
као
свет
запис
,
који
требати
пажљиво
чувати
,
тај
јесам
млад
човек
савлађивати
узбуђење
и
са
један
врста
страхопоштовање
отварати
завој
.
у
писма
јесам
бити
ништа
нарочит
.
Зорка
јесам
бити
жалосна
-
што
јесам
природно
,
и
молити
он
да
јесам
за
тренутак
поштедити
од
излив
љубав
и
нежност
.
Милош
прочитати
писма
пажљиво
још
по
један
пут
.
да
,
Зорка
се
цео
предавати
свој
бол
,
али
јесам
сваки
њен
реч
дисати
љубав
за
он
.
и
Кремић
вратити
писма
у
коферт
,
принети
папир
усна
и
пољубити
овај
читак
ред
,
побожно
као
јеванђеље
.
Зоркин
писма
он
разбити
нерасположење
од
рђав
сан
.
Милош
се
осетити
потпун
,
весео
и
чио
.
пун
овај
унутрашњи
задовољство
,
који
јесам
откривати
ником
,
он
се
обући
упола
и
сићи
да
потражити
мајка
.
-
јесам
ли
још
шта
доћи
,
мајка
?
-
упитати
јесам
он
кад
јесам
наћи
.
-
Ништа
!
-
одговорити
он
она
ужурбано
.
-
Причекај
ја
мало
.
сад
хтети
тај
ја
посути
.
вод
јесам
тазе
...
тек
што
јесам
јесам
донијети
са
чесма
.
само
да
оциједити
овај
Добринкин
хаљиница
.
-
замислити
дрскост
!
-
одговорити
он
увређено
,
сетити
се
један
ствар
.
-
и
писати
јесам
она
још
.
А
они
ни
да
мрднути
.
данас
ја
јесам
требати
да
стигнути
или
број
или
одговор
.
тај
...
обичан
учтивост
налагати
да
се
сарадник
слати
број
када
јесам
у
отсуство
.
-
не
љутити
се
,
Мика
.
људи
имати
посао
,
-
разумеде
мајка
на
шта
Милош
мислити
,
и
прострети
један
дечји
хаљиница
од
шарен
циц
на
плот
.
-
тај
не
ићи
тако
брзо
.
Можда
хтети
сутра
добити
.
-
јесам
ја
,
мајка
,
до
читање
препород
.
кад
сав
новина
читати
у
кафана
,
моћи
и
тај
.
али
ја
љутити
тај
простаклук
...
тај
што
ја
занемаривати
,
заборављати
.
ја
тај
јесам
заслужити
,
веровати
ја
!
...
Шта
бити
тек
радити
да
јесам
она
тражити
нешто
више
?
-
е
,
мој
дијета
.
Шта
хтети
...
тако
јесам
тај
!
требати
трпјети
!
-
требати
трпети
,
-
поновити
у
себе
Милош
,
и
хтети
доказати
мајка
да
не
требати
трпети
,
да
требати
тражити
свој
права
и
отимати
се
,
борити
се
за
он
.
али
,
мајчин
очи
бити
тако
плав
и
благ
да
он
заћутати
и
окренути
разговор
на
други
страна
.
из
кућа
јесам
изићи
,
по
обичај
,
права
у
кафана
на
кафа
.
Прочитао
јесам
сав
новина
изузев
препород
,
који
јесам
срицати
један
омален
,
пун
пензионер
,
низак
чела
и
отворен
уста
као
у
теле
.
Већ
Милош
хтети
да
изићи
,
кад
пензионер
оставити
новина
.
са
штап
под
пазухо
,
Кремић
узити
препород
само
да
он
прегледати
,
јер
од
дуг
чекање
бити
јесам
изгубити
воља
да
он
читати
.
у
дно
дневни
Веста
стајати
јесам
белешка
:
новинарски
Веста
:
г
.
Милош
Кремић
престати
јесам
бити
сарадник
препород
.
Кремић
овај
јесам
никако
очекивати
,
те
у
први
мах
примити
новост
тако
хладно
као
да
се
јесам
тицати
он
.
тек
кад
оставити
новина
и
махинално
се
упутити
низ
Стар
пијаца
у
парк
,
он
осетити
како
он
се
срце
стегнути
и
један
физички
бол
притискивати
он
у
врх
груда
.
он
се
сетити
како
јесам
скупо
бити
платити
овај
место
.
бити
јесам
свршити
гимназија
и
уписати
се
на
правни
факултет
.
прилика
јесам
се
бити
изменити
.
на
универзитет
јесам
бити
благодејање
.
Почетком
година
кондиција
се
јесам
моћи
наћи
.
Кући
се
јесам
хтети
обраћати
.
Живело
се
од
стар
кредит
.
али
јесам
газдарица
почети
да
гунђати
,
а
ашчија
да
приговарати
.
непознат
и
потребит
,
Милош
јесам
обијати
праг
свуда
где
се
моћи
шта
наћи
да
се
зарадити
,
али
јесам
на
сав
место
наилазити
на
слегање
раме
.
Нарочито
јесам
долазити
у
министарство
Унутрашњих
Дел
,
где
јесам
неколико
његов
друг
добити
место
за
практикант
.
инспектор
јесам
бити
неки
болећив
чичица
,
који
јесам
сав
деца
поумирати
.
примати
он
јесам
лепо
,
дивити
се
његов
одличан
диплома
са
испит
зрелост
,
храбрити
он
да
не
очајавати
и
обећавати
он
место
за
практикант
чим
се
који
упразнити
.
један
дан
умрети
неко
од
Милошев
друг
.
Кремић
јесам
бити
с
он
ни
најмање
интиман
,
једва
он
јесам
и
познавати
,
али
немати
други
посао
,
отићи
он
на
пратња
.
Већ
јесам
спровод
бити
доћи
до
Теразије
,
кад
Милош
дочути
да
јесам
покојник
бити
практикант
у
министарство
Унутрашњих
Дел
,
тај
оставити
пратња
и
мртвачки
кола
,
па
права
у
министарство
.
"
господин
-
инспектор
,
упразнити
се
један
место
!
"
"
који
?
"
"
тај
и
тај
...
сад
он
баш
опојати
"
.
инспектор
он
јесам
погледати
један
дуг
,
зачуђен
поглед
,
који
се
посматрати
Горкијев
тип
,
па
се
после
насмејати
.
"
добро
,
поставити
ти
,
али
ники
не
говорити
,
јер
хтети
она
се
пријавити
још
двадесет
"
.
и
таман
,
после
три
дан
,
кад
послужитељ
изнети
потписан
акт
да
јесам
Кремић
поставити
,
ући
у
министарство
један
угледан
владин
човек
са
свој
синовац
,
који
јесам
такође
мислити
на
овај
место
.
али
јесам
бити
доцкан
,
министар
јесам
бити
потписати
акт
о
постављење
,
и
Кремић
свечано
увести
у
соб
за
препис
.
Четири
пунокрван
практикант
,
који
имати
фикс-идеју
да
се
организовати
и
који
залагати
зимски
капут
чим
пукнути
први
зрак
пролеће
,
дочекати
он
лепо
и
посадити
на
покојников
место
.
Дадоше
он
и
његов
држаља
;
само
он
променити
перо
,
тек
да
не
бити
његов
судбина
.
у
овај
мемљив
соба
,
где
јесам
пет
перо
резигнирано
шкрипати
по
читав
дан
,
Милош
јесам
провести
два
година
,
бојити
се
сваки
први
у
месец
да
не
бити
истерати
у
интерес
штедња
.
тај
јесам
постати
бесплатан
сарадник
препород
за
патриотизам
и
уметност
.
колико
јесам
морати
потрошити
државни
концепт-хартије
писати
измишљен
допис
из
Серез
и
оценити
француски
драма
,
посматран
са
трећи
галерија
,
док
се
уредник
јесам
најзад
одлучити
да
он
одредити
плата
,
узети
он
за
сталан
сарадник
и
извући
из
препис
.
на
листа
јесам
радити
ревносно
као
за
себе
сам
.
препород
јесам
бити
још
млад
.
требати
јесам
запирати
на
сав
страна
док
лист
не
освојити
публика
.
и
сад
,
кад
се
број
штампати
у
дванаест
хиљада
примерак
,
у
шта
имати
много
Милошев
личан
заслуга
,
Милош
јесам
свршити
,
Милош
моћи
ићи
.
Кремић
јесам
жалити
изгубљен
плата
од
@card@
динар
месечно
.
љутити
он
јесам
само
неправда
што
јесам
тако
отпуштен
,
цинички
као
покућар
.
дисати
јесам
дубоко
и
корачати
оштро
као
човек
који
се
спремати
да
се
с
неки
бити
.
али
,
постепено
,
он
покушати
да
разумети
уредник
.
овај
човек
,
који
јесам
господарити
јаван
мнење
у
Србија
,
посматрати
јесам
људи
као
посао
.
сав
разумети
значити
све
опростити
.
и
љутина
се
претворити
у
широк
бол
који
тиштити
,
бол
што
јесам
тако
,
бол
што
се
ту
не
моћи
ништа
помоћ
и
изменити
.
у
тај
мисао
доћи
јесам
у
парк
.
диваљ
брдо
,
који
јесам
општина
помало
облагорођавати
садити
по
он
воћка
и
просецати
стаза
,
бити
јесам
готово
пусто
.
тек
овде
онде
сусрести
бити
се
понеки
ђачић
у
везен
чарапа
и
црвен
опанак
,
који
се
спремати
за
понован
испит
.
Шљиве
јесам
рудити
по
млад
шљивик
.
сагорео
трава
се
белити
.
однекуд
јесам
пиркати
поветарац
.
у
хлад
од
багренов
шумити
јесам
један
планински
чесма
.
пегав
опао
лишће
,
још
живо
,
лепршати
се
по
пут
.
Тица
јесам
ћутети
скакати
с
грана
на
грана
.
сунце
више
јесам
пећи
.
и
у
бистар
ваздух
се
осећати
први
дан
јесен
,
иако
јесам
још
увелико
бити
лето
по
календар
.
Милош
се
поново
обрести
на
свој
тераса
од
камен
.
крај
он
јесам
бити
дугачак
клупа
,
поцрнети
од
киша
и
време
.
али
,
он
претпоставити
да
се
извалити
у
сув
сагорео
трава
.
тако
лежати
у
трава
,
он
јесам
слушати
шушкање
лишће
и
посматрати
Ужице
,
чији
јесам
се
једнолик
кров
црвенити
дубоко
испод
очи
млад
песник
.
на
крај
хоризонт
примећивати
се
планина
,
још
кршевит
,
тежак
и
сив
као
олово
.
он
поново
распознати
два
бео
димњак
и
плав
прозор
свој
кућа
.
али
,
сада
он
овај
кућица
јесам
више
изазивати
леп
спомен
из
детињство
.
мисао
који
јесам
он
сад
обузимати
бити
јесам
тежак
и
сив
,
као
тај
планина
на
крај
хоризонт
.
млад
човек
се
осећати
далеко
од
онај
наиван
срећа
који
јесам
познати
први
дан
кад
јесам
по
повратак
из
Београд
посматрати
са
овај
место
овај
димњак
и
прозор
.
на
ум
јесам
он
долазити
спомен
који
дотле
јесам
ником
говорити
.
Сећао
се
мрачан
фигура
свој
отац
.
сад
јесам
разумевати
онај
његов
три
дубок
бор
који
јесам
он
стајати
између
веђа
и
кад
се
смејати
.
сетити
се
невесео
слава
,
оскудан
Божић
и
пост
за
време
мрскати
.
сетити
се
свој
први
одлазак
у
Београд
,
по
ноћ
и
пешке
.
један
тица
пролетити
поред
он
.
-
Кажу
,
-
помислити
Милош
,
-
да
,
кад
тић
излазити
из
гнездо
,
ако
који
не
моћи
летети
,
мајка
он
помагати
свој
крило
...
ко
јесам
ја
помоћи
кад
јесам
полетети
у
свет
?
тада
Милош
пасти
на
ум
рећи
његов
стар
брата
,
полицијски
писар
,
кад
он
јесам
млад
песник
замерити
што
се
не
жена
?
-
јесам
брак
што
и
песма
,
где
јесам
сав
мука
да
се
ум
сликовати
са
друм
,
-
одговорити
он
јесам
он
.
-
поред
љубав
имати
и
дужност
,
поред
драгана
постојати
породица
.
ја
јесам
сав
бити
песник
,
али
...
Видећеш
,
после
занос
долазити
доба
кад
јесам
човек
потребно
да
заузети
један
озбиљан
место
и
да
бити
уважити
.
тај
реч
јесам
бити
пропратити
један
кисео
осмех
,
који
јесам
говорити
онај
што
уста
јесам
хтети
да
казати
:
-
зар
ти
мислити
да
под
полициски
блуза
не
смести
куцати
један
човечји
срце
?
и
ја
јесам
волети
и
имати
узвишен
жеља
.
зар
ја
не
бити
марити
бити
учен
правник
,
начелник
министарство
,
професор
универзитет
,
финансиски
експерт
или
конзул
?
сав
ја
волити
ствар
леп
и
угодан
.
али
,
требати
јесам
спасти
кућа
,
требати
јесам
да
онај
старац
,
који
сад
спавати
у
Доварје
,
не
остати
без
кров
над
глава
,
требати
јесам
спасти
овај
деца
.
ти
јесам
бити
лако
...
имати
јесам
већ
шеснаест
година
кад
јесам
кућа
остављати
.
како
јесам
пак
Кремић
друкчије
говорити
Зорка
о
сав
што
се
налазити
испод
тај
два
бео
димњак
.
он
јесам
бити
заборавити
на
мрачан
дан
криза
.
јесам
се
сећати
жандарм
и
окружни
инжињер
,
који
јесам
премеравати
тај
кућица
са
три
плав
прозор
,
да
јесам
спрема
за
јаван
лицитација
.
у
његов
прича
јесам
бити
ни
сенка
од
драма
;
прича
јесам
бити
идила
,
где
отац
сећи
бадњак
,
мајка
риба
тепсија
за
меден
колач
,
снег
се
кравити
,
поток
жуборити
,
и
чути
се
песма
попац
сребренаст
звук
.
Милош
се
махати
у
џеп
,
да
наћи
ма
шта
чим
бити
се
забавити
и
отерати
овај
црн
мисао
.
он
наћи
два
последњи
Зоркин
писма
и
стати
она
читати
поново
.
тек
сад
,
ранити
свој
сопствен
бол
,
Милош
схватити
сав
ширина
рана
који
јесам
смрт
задати
његов
драгана
.
пре
тај
,
он
јесам
из
њен
крика
чути
једино
тон
који
јесам
одисати
само
љубав
према
он
.
он
јесам
поимати
шта
значити
изгубити
последњи
сродник
,
изгубити
мајка
и
остати
јесам
у
свет
,
без
икоји
на
ко
се
човек
моћи
отворено
и
с
права
наслонити
.
сад
јесам
пак
тај
јасније
видети
сав
беда
свој
драгана
и
дубоко
разумети
како
се
овај
срце
,
који
јесам
он
толико
волети
,
неутешан
кидати
и
крварити
.
тај
јесам
један
жив
човек
викати
за
помоћ
:
"
ја
јесам
здрав
,
али
утући
.
ја
осећати
како
ја
се
срце
кидати
и
ја
јесам
се
цео
предати
свој
бол
.
оставити
време
овај
отворен
рана
.
разумети
ја
ако
ти
запостављати
и
ако
мој
писма
више
јесам
љубаван
.
ипак
,
тај
јесам
мање
мој
добар
пријатељ
.
у
мој
сломљен
срце
имати
сад
место
само
за
пријатељ
...
на
ти
јесам
да
показати
колико
ја
волити
;
и
ако
ја
волити
,
ти
хтети
ја
разумети
и
дати
ја
сав
твој
наклоност
.
"
"
ох
,
Милош
,
да
знати
како
ја
јесам
живот
понеки
пут
досадан
,
како
бити
желети
да
се
једном
и
са
ја
свршити
.
како
се
осећати
усамљен
.
да
знати
само
колико
јесам
жедан
један
пољубац
,
не
љубаван
већ
пријатељски
,
пољубац
који
давати
утеха
и
храброст
,
пољубац
нада
.
"
сав
јесам
бити
тихо
око
он
.
с
час
на
час
ветар
бити
благо
покренути
лишће
,
и
оно
бити
зажуборити
готово
нечујно
.
Ужице
јесам
лежати
поред
Ђетиња
мирно
и
умиљато
.
сунце
се
примицати
зенит
и
краљевски
раскош
просипати
сјајан
срма
свој
зрака
на
овај
извикан
град
.
у
тај
сребрнаст
светлост
сав
јесам
постајати
јасније
:
црква
у
средина
,
велик
зграда
реалка
,
артиљериски
круг
и
просјачки
кровињара
око
бијел
гроб
.
Слично
тај
,
у
овај
тренутак
,
јак
светлост
сазнање
јесам
продирати
у
Милошев
душа
и
осветљавати
он
и
забачен
кут
.
-
ја
сад
тек
видити
шта
јесам
радио
,
-
мислити
јесам
он
.
-
ја
јесам
радио
као
дете
који
пружати
свој
рука
за
сав
што
углед
:
свој
играчка
или
месец
.
до
овај
тренутак
,
он
јесам
веровати
да
јесам
добро
све
што
јесам
желети
,
да
јесам
тачно
све
што
јесам
радио
.
али
,
сад
за
први
пут
,
кад
се
овај
изненадан
светлост
просути
по
његов
душа
и
осветлити
све
,
пред
он
се
живот
појавити
као
загонетка
.
требати
она
јесам
решити
да
бити
се
моћи
живети
.
бити
моћан
значити
јесам
заборавити
на
други
,
бити
човек
значити
јесам
заборавити
на
себе
.
бити
и
једно
и
друго
крити
се
у
магла
загонетка
.
млад
човек
подупрети
се
на
лакат
и
загледати
се
у
плав
ваздух
који
јесам
треперити
испод
он
.
он
осетити
да
хтети
овај
тренутак
,
провести
на
каменит
тераса
,
имати
одлучан
утицај
на
његов
живот
.
-
Шта
да
радити
?
-
питати
се
он
.
у
један
човек
сакрити
јесам
више
људи
.
-
требати
јесам
остати
овде
,
не
ићи
даље
,
живети
онако
како
јесам
твој
отац
живети
,
радовати
се
његов
жалост
,
-
говорити
јесам
један
човек
у
Милош
.
-
Шта
јесам
ти
сад
?
оставити
јесам
оно
што
јесам
имати
,
а
шта
јесам
наћи
тамо
где
јесам
отићи
?
...
остати
јесам
дошљак
,
човек
који
ићи
с
трбух
за
крух
,
човек
који
хтети
да
заузети
туђ
место
,
пас
који
отимати
комад
месо
из
уста
други
пас
.
и
тамо
јесам
сиротиња
као
и
овде
.
земља
јесам
свуда
један
.
само
,
тај
јесам
тамо
туђ
,
непознат
,
без
средство
и
потпора
.
против
ти
јесам
сав
,
а
ти
јесам
против
сав
.
требати
јесам
...
-
Шта
:
требати
јесам
!
...
-
чути
се
други
човек
,
рапав
и
себичан
.
-
Што
јесам
учинити
више
се
не
да
изменити
.
зар
се
моћи
вратити
назад
у
овај
замрети
град
,
међу
овај
споменик
,
где
људи
не
живити
већ
трунути
?
требати
напред
!
-
куда
напред
?
-
питати
јесам
први
човек
.
-
окупити
око
себе
онај
што
волити
,
и
живити
за
он
.
да
знати
какав
јесам
сласт
чинити
добар
други
,
како
јесам
слатко
живети
за
други
!
Човек
не
осећати
увреда
назадовољен
славољубље
ни
мука
од
немање
средство
.
задовољан
јесам
са
онај
што
радити
,
са
онај
што
моћи
.
он
пред
себе
видити
јасно
плод
свој
дело
и
уживати
што
јесам
његов
живот
неузалудан
.
-
али
,
тај
јесам
живот
ситан
људи
,
-
одговорити
други
човек
.
-
он
бити
се
исцелити
ситан
рана
човечанство
,
а
угушити
сав
велик
плод
овај
огорчити
утакмица
у
живот
.
велик
дело
измицати
се
ситан
обзир
.
за
велик
мах
требати
и
велик
слобода
.
Косач
не
жалити
за
булка
који
покосити
.
тај
јесам
за
ситан
живот
...
-
али
,
ти
јесам
ни
за
свирепство
без
који
се
не
моћи
у
велик
свет
.
тада
се
зачути
и
трећи
човек
,
онај
човек
који
јесам
Милош
обузимати
цео
кад
бити
се
домашити
перо
и
стих
.
-
овај
мучан
загонетка
који
тај
живот
постављати
,
-
рећи
он
он
,
-
јесам
вечит
драма
у
који
се
кршити
људски
род
.
тај
јесам
толико
тражити
један
велик
предмет
.
ето
тај
он
,
па
радити
.
млад
песник
се
обрадовати
овај
мисао
,
али
се
она
оба
глас
насмејати
подругљиво
.
-
Речи
јесам
воденица
без
брашно
.
зар
писати
кад
требати
радити
?
Милош
обор
глава
.
пред
његов
очи
се
појавити
кисео
осмех
његов
брата
.
тај
осмех
пасти
на
Зоркин
писма
.
сав
три
онај
човек
јесам
ћутала
.
али
,
Милош
осетити
у
дно
срце
да
се
решење
загонетка
налазити
у
тај
неколик
ред
,
написан
Зоркин
читак
рукопис
:
"
на
ти
јесам
сад
да
показати
колико
ја
волити
;
ти
хтети
ја
разумети
и
дати
ја
сав
свој
наклоност
.
"
Кремић
уздахнути
.
Зашто
овај
уздах
у
момент
кад
се
човек
решавати
на
добар
дело
?
јесам
ли
он
бити
уздах
задовољство
или
уздах
за
откуп
доброта
?
доле
,
далеко
испод
Милош
,
белити
се
два
димњак
и
осмехивати
се
прозор
,
обојити
избледео
плав
боја
.
млад
човек
се
сетити
стар
жена
,
који
јесам
дати
цео
себе
за
тај
кућа
и
њен
реч
.
-
да
,
требати
трпети
!
-
поновити
он
њен
реч
и
уздахнути
још
једанпут
.
али
,
овај
уздах
јесам
више
бити
нејасан
.
он
јесам
долазити
из
дубина
са
који
јесам
бити
спасти
тежак
терет
неодлучност
.
глава
осми
.
ЈАЧА
него
смрт
.
"
Крагујевац
,
@card@
.
јул
.
Драга
Зорка
,
тек
што
јесам
се
скинути
са
воз
,
осећати
потреба
да
се
с
ти
поразговарати
,
бар
овако
преко
овај
карта
.
јутро
јесам
.
тек
четири
сат
.
преко
пут
ја
на
пијаца
се
скупљати
надничар
с
мотика
на
раме
.
време
јесам
дивно
за
путовање
.
сав
јесам
тако
весело
око
ја
,
а
ја
јесам
сам
и
тужан
.
сад
жалити
што
јесам
се
кренути
на
пут
.
овде
се
хтети
задржавати
.
Чекам
пошта
па
да
се
одмах
кренути
.
како
јесам
ти
?
не
бити
невесео
,
мој
злато
.
ја
ти
слати
хиљаду
сладак
пољубац
,
и
волити
ти
више
него
икад
,
ако
јесам
тај
могућно
.
м
.
Пожега
,
@card@
.
јул
.
мити
мој
мали
,
поздрављати
ти
на
улазак
у
мој
округ
.
Већ
мирисати
клека
однекуд
.
само
још
три
сат
,
па
хтети
бити
у
Ужице
.
мој
мајка
хтети
се
обрадовати
много
.
предати
ја
се
већ
оцртавати
ужички
планина
,
суморан
и
фамилијаран
.
путовати
јесам
удобно
,
јер
јесам
бити
много
путник
.
до
виђење
прексутра
.
сутра
требати
да
се
одморити
.
ја
ти
волити
и
грлити
нежно
.
увек
твој
Милош
.
"
Ужице
,
@card@
.
јул
,
уторак
после
подне
,
@card@
сат
и
четврт
.
мој
драгати
Зора
,
добар
дан
.
одморити
јесам
се
,
прошетати
по
варош
,
прочитати
твој
драго
писма
,
који
јесам
јутрос
доћи
,
и
мислити
на
ти
.
у
тај
мисао
ево
доћи
јесам
у
свој
соб
,
да
ти
писати
и
да
ти
развеселити
.
твој
писма
ја
јесам
јако
обрадовати
;
прочитати
јесам
он
неколико
пута
,
и
још
толико
пута
пољубити
твој
мали
фотографија
.
мој
јесам
врло
добар
;
мајка
јесам
вечито
око
ја
;
стар
брат
јесам
престати
да
се
потсмевати
мој
песма
;
деца
не
ићи
у
школа
,
тај
јесам
по
ви
дан
у
поље
.
мали
Добринка
већ
почињати
да
помагати
мајка
.
умести
да
плести
чарапа
и
треба
боранија
.
да
знати
како
јесам
смешан
кад
припасти
мајчин
кецеља
,
уозбиљити
се
и
почети
да
радити
.
правити
јесам
мајмун
.
ја
јесам
непрестано
дирати
.
Ужице
ја
се
допадати
више
него
што
јесам
тај
очекивати
.
улица
јесам
чист
и
прав
.
нем
палата
као
у
Београд
,
али
ни
онај
чатрља
који
се
подизати
поред
тај
палата
.
Куће
јесам
простити
;
ипак
јесам
турски
као
што
ти
мислити
.
тај
јесам
узрок
пожар
који
јесам
пре
четрдесет
година
уништити
главни
део
варош
.
тада
јесам
Ужице
још
радити
са
Босна
,
тај
се
одмах
подигнути
из
пепео
.
Још
само
понеки
ћепенак
,
на
који
самарџија
куцати
у
самарица
,
опомињати
ја
да
јесам
Ужице
бити
некад
турски
.
али
сад
,
не
дати
Божа
да
се
десити
нешто
тако
,
мој
варош
бити
остати
црн
згариште
,
а
овај
мало
мештанин
што
се
још
овде
задржати
разићи
бити
се
по
свијет
куд
јесам
отићи
и
други
њихов
рођака
и
пријатељ
.
некада
јесам
овај
гомила
миран
кућа
бити
наш
први
варош
после
Београд
.
ја
се
још
сећати
песма
који
јесам
мајка
успављивати
деца
:
ој
Ужице
,
мали
Цариград
,
Док
бити
,
лијепо
ли
сијати
!
кроз
ти
се
проћи
не
моћи
,
од
дућан
и
од
базрђан
,
од
ћошак
и
од
ћепенак
,
од
зумбул
и
мирисан
ђул
,
од
момак
и
од
ђевојка
.
стар
Ужичанин
се
сећати
са
сласт
тај
доба
.
Турчин
у
Ужице
бити
јесам
родом
одатле
,
богат
,
миран
,
питом
и
у
дослук
с
хришћанин
.
Нарочито
се
њихов
жена
пазити
.
мој
баба-Манда
дружити
се
само
са
була
и
с
она
пити
ракија
из
ибрик
.
турски
утицај
се
одржати
још
у
говор
и
карактер
.
језик
,
који
јесам
иначе
чист
као
суза
,
пун
јесам
турски
реч
.
стар
Ужичанин
јесам
код
кућа
још
у
многи
као
Турчин
:
жена
она
дворити
,
јести
прст
,
и
волити
да
се
разметати
.
имати
и
сад
пример
да
који
стар
мераклија
легнути
жена
у
крило
,
и
док
он
она
шушкати
по
глава
,
он
спавати
.
јесам
ретко
да
који
газда
шетати
изјутра
по
двориште
у
спаваћи
одело
,
док
кирајџика
,
који
јесам
из
место
,
кикотати
се
и
пружати
прст
на
он
.
волити
титула
.
кад
јесам
један
мој
земљак
добити
за
владин
посланик
,
недеља
дан
јесам
стајати
пред
огледало
,
лупати
се
по
прса
и
понављати
:
"
Матковић
,
краљев
посланик
!
"
Жене
ретко
кад
излазити
сам
на
улица
,
а
кад
изићи
,
строго
пазити
да
који
мушкарац
не
пресећи
пут
.
не
знати
да
ли
тај
овај
занимати
,
али
јесам
ја
сав
тај
тако
близу
и
пријатељски
,
да
ја
јесам
мило
да
ти
причати
о
тај
.
ја
бити
бити
потпуно
срећан
да
јесам
ти
још
овде
.
али
,
тај
јесам
тако
далеко
...
далеко
иза
Сарић
осоја
,
где
шум
бреза
ожалошћавати
зелен
вегетација
клека
и
купина
.
па
ипак
,
ти
јесам
близу
,
ти
ја
чути
.
хтети
бити
још
да
ти
писати
,
али
јесам
и
овај
много
за
један
писма
.
у
мисао
,
ја
узимати
твој
глава
обожаван
у
свој
рука
,
и
ја
јесам
стезати
на
уздрхтао
срце
.
ја
љубити
твој
трепавица
,
влажан
од
суза
;
драг
душа
,
не
бити
тужан
;
бити
весео
онако
као
што
јесам
кад
јесам
ја
поред
ти
.
да
знати
како
јесам
мити
кад
јесам
весео
!
бити
радостан
,
мој
драгана
,
јер
јесам
наш
љубав
велик
.
Зора
врло
волити
,
мој
срце
ја
бости
,
врло
бости
,
ја
осећати
у
груди
један
дубок
рана
.
тај
јесам
рана
од
наш
растанак
.
она
ја
бости
,
али
тај
јесам
сладак
бол
,
јер
долазити
од
наш
љубав
.
Шаљем
тај
сладак
пољубац
и
свој
нежан
мисао
.
твој
Мика
.
"
Ужице
,
@card@
.
јул
.
хвала
ти
на
карта
који
јесам
ја
послати
,
мој
драг
пријатељица
.
колико
јесам
пута
проћи
заједно
тај
улица
!
...
ах
,
како
јесам
тешко
бити
без
тај
шетња
.
кад
гледати
тај
слика
и
мислити
на
Београд
,
чинити
ја
се
да
јесам
тај
неки
други
земља
,
неки
други
свет
,
срећан
од
ми
у
овај
мали
паланка
,
где
трава
расти
по
сокак
.
надати
се
да
хтети
ја
скоро
писати
опширно
.
примити
сав
мој
нежност
и
миловање
.
твој
Милош
.
П
.
с
.
надати
се
да
госпа
Селена
јесам
озбиљно
болестан
.
не
бринути
се
.
тај
хтети
проћи
.
Пиши
ја
.
Још
један
поздрав
и
пољубац
.
м
.
"
Ужице
,
@card@
.
јул
.
твој
кратак
писма
јако
ја
јесам
забринути
.
сирот
госпа
Селена
,
како
тако
да
назепсти
!
бити
јесам
увек
здрав
.
Шта
она
бити
наједанпут
да
пасти
у
постеља
?
али
,
не
требати
очајавати
.
сав
хтети
тај
проћи
за
дан
два
.
тај
јесам
само
некакав
јак
назеб
.
надати
се
да
хтети
ја
скоро
јавити
да
јесам
сав
добро
.
и
ти
хтети
бити
весео
,
јесам
ли
,
Зора
?
неговати
свој
мајка
,
али
чувати
и
сам
себе
,
да
се
много
не
уморити
,
па
да
се
и
ти
не
оболестити
,
далеко
тај
бити
од
ми
-
како
тај
казати
мој
мајка
!
молити
ти
,
извештавати
ја
што
чешће
о
стање
болест
и
не
плашити
се
.
веома
ти
волити
твој
Мика
.
"
Ужице
,
@card@
.
јул
.
твој
писма
ја
јесам
запрепастити
.
узимати
велик
учешће
у
твој
огроман
бол
.
како
се
све
мењати
,
како
план
пропадати
,
све
пролазити
,
и
јуче
не
наличити
на
данас
.
Чувај
свој
здравље
,
који
ја
јесам
скуп
на
земља
.
сав
мој
тај
поздрављати
и
учествовати
у
твој
жалост
.
бити
храбар
и
волити
ја
.
сутра
писма
опширно
.
твој
м
.
"
"
Субота
,
@card@
.
јул
,
после
подне
.
мити
мој
Зора
,
данас
јесам
пазарни
дан
,
тај
јесам
цео
варош
оживети
.
имати
ваздан
ствар
да
се
видити
,
али
ја
више
волити
да
се
овако
заклонити
у
свој
соб
и
да
ти
писати
.
Пишући
чинити
ја
се
да
јесам
заједно
с
ти
,
тамо
иза
онај
сунцокрет
,
да
ја
миловати
твој
заљубљен
поглед
,
и
да
јесам
окружити
твој
пријатељски
брига
.
у
мисао
ја
се
ти
приближавати
и
љубити
ти
твој
обрва
,
танак
и
црн
као
крило
у
ластавица
.
ја
се
огледати
на
твој
очи
,
миран
као
водити
у
хлад
врба
мој
завичај
;
и
ја
ти
волити
цео
ватра
мој
врео
срце
и
сав
поезија
мој
дух
,
који
трептети
за
ти
као
ваздух
изнад
усијан
крш
,
што
се
бео
преда
ја
.
немати
ништа
довољно
јак
у
свет
да
уништити
мој
љубав
,
ни
да
јесам
смањити
.
ја
ти
волити
и
бити
срећан
као
што
јесам
досад
бити
;
па
и
ако
ја
срећа
оставити
један
дан
,
ја
хтети
ти
волети
исто
оволико
,
па
и
више
ако
јесам
могућно
.
ја
веровати
у
ти
као
пустињак
који
веровати
у
свој
бог
;
ја
и
знати
да
ја
ти
волити
,
јер
јесам
ја
дати
све
што
моћи
један
жена
дат
љубљеном
човек
.
али
,
ја
тај
још
јесам
довољно
,
ја
јесам
незахвалан
,
ја
не
знати
граница
мој
осећање
,
јер
ја
ти
волити
безграничан
,
а
ти
јесам
тако
далеко
од
ја
.
све
друго
јесам
тако
мало
,
и
завичај
и
породица
,
и
живот
и
смрт
.
и
због
тај
што
јесам
далеко
од
ја
,
ја
жалити
и
оплакивати
срећа
који
јесам
проћи
,
дан
,
шетња
и
тренутак
кад
јесам
бити
мој
срце
близ
.
опростити
ја
што
ти
бунити
у
твој
култ
мртав
;
извинити
ја
што
не
видити
твој
црнина
,
јер
јесам
мој
љубав
бацити
вео
на
сав
други
што
јесам
ти
.
да
,
ја
ти
више
никад
не
моћи
заборавити
и
тешко
ја
јесам
кад
ти
знати
далеко
од
себе
.
наслонити
твој
глава
,
мој
јање
ожалостити
,
на
мој
груда
увек
широк
за
ти
и
тако
узак
за
остати
свет
,
о
,
светити
мој
мисао
,
о
,
мој
леп
Дорћолка
,
који
волити
више
него
свој
мајка
,
више
него
гроб
свој
отац
,
више
него
браћа
и
сестра
,
више
но
и
мој
песма
,
о
,
пети
мој
младост
.
Поштуј
и
чувати
мој
љубав
,
волити
мој
осећај
према
ти
који
испуњивати
сав
мој
срце
.
да
ти
моћи
замислити
како
јесам
ја
украсити
твој
слика
у
мој
срце
,
како
ја
брижљиво
чувати
споменути
наш
дан
и
ноћ
,
проведен
заједно
,
како
ја
поштовати
,
као
свет
путир
,
најмању
стварчица
из
наш
заједнички
живот
,
тај
бити
се
поносити
сам
себе
и
наш
љубав
,
леп
и
велик
,
какав
свет
још
не
познавати
.
ја
пролазити
кроз
сав
завичај
као
странац
,
ја
посматрати
овај
брдо
,
људи
и
ствар
,
некад
тако
дубоко
везати
за
ја
,
само
да
бити
ти
моћи
писати
о
она
.
мој
душа
остати
јесам
у
Београд
,
мој
бити
јесам
расути
по
обала
Дунаво
и
Сава
,
у
некалдрмисан
банатски
улица
,
тамо
"
где
јесам
бити
жандарм
"
,
по
јалија
,
Булбулдер
,
по
бедем
београдски
тврђава
,
по
твој
соба
,
око
ти
,
по
твој
очи
и
твој
пријатељски
недро
.
заборавити
свој
црнина
ћерка
мислити
на
ја
,
као
што
јесам
ја
заборавити
све
што
јесам
ти
;
волити
ја
као
што
ти
ја
волити
,
поштовати
наш
љубав
као
што
јесам
ја
поштовати
,
залити
њен
цвеће
свој
суза
као
што
он
ја
заливати
сваки
јутро
и
вече
,
те
цветати
бујан
и
крваво
,
о
,
цвет
мој
живот
,
о
,
душа
мој
дух
.
ја
ти
волити
толико
да
се
бојити
да
ти
јесам
способан
да
ја
довољно
волити
.
ох
,
не
!
тај
јесам
истина
.
тај
ја
волити
...
ја
знати
како
ја
ти
волити
.
Нећу
више
ни
о
шта
други
да
ти
писати
.
неки
овај
писма
говорити
само
о
мој
љубав
.
Пиши
ја
много
.
загрлити
ја
и
затишкај
овај
рана
који
јесам
отворити
наш
растанак
,
пољубити
мој
чела
који
горети
као
у
грозница
,
и
мој
усна
тако
сув
.
не
мислити
да
јесам
наш
љубав
против
црнина
;
не
презирати
јесам
,
јер
хтети
презрети
онај
што
јесам
најбоље
у
ми
.
Наша
љубав
јесам
награда
за
смрт
,
она
јесам
цена
наш
живот
,
па
јесам
једина
леп
ствар
ми
дати
у
овај
свет
тако
хладан
и
рђав
.
волити
ја
,
дакле
,
још
више
ти
,
тако
обучен
у
црн
хаљина
;
не
стезати
срце
који
куцати
за
ја
чак
и
кад
он
покривати
црн
креп
,
и
украсити
наш
љубав
твој
туг
,
росан
цвеће
који
се
рађати
у
бол
.
твој
Милош
.
"
Ужице
,
@card@
.
јул
.
Јуче
јесам
примити
твој
добар
писма
,
драг
душа
,
и
тек
јесам
тај
јуче
разумети
како
требати
.
опростити
ја
што
не
моћи
задржати
бујица
мој
љубав
,
те
нарушити
твој
црнина
.
данас
ти
волити
исто
толико
,
али
јесам
много
присебан
.
тај
хтети
се
зачудити
кад
ти
казати
да
јесам
јуче
тражити
од
мајка
благослов
за
наш
брак
.
она
се
обрадовати
и
пристати
одмах
.
док
ја
овај
писати
,
у
мој
соб
допирати
глас
наш
сусетка
.
тај
мој
мајка
давати
част
за
наш
веридба
.
мој
брат
стар
се
зачудити
,
али
се
јесам
противити
.
они
хтети
ти
сав
писати
сутра
.
ја
остајати
овде
до
половина
август
.
тада
требати
да
ја
војни
комисија
преглед
и
последњи
пут
.
изгледати
ја
да
отуд
хтети
имати
никакав
сметња
.
Чим
се
тај
свршити
,
ја
хтети
доћи
у
Београд
и
потражити
какав
место
у
државни
служба
.
дакле
,
до
скори
виђење
,
драг
женица
.
тај
јесам
већ
пред
бог
мој
жена
,
а
тада
хтети
бити
и
пред
људи
.
тај
јесам
ја
умести
увек
разумети
.
твој
љубав
јесам
бити
моћан
и
победити
јесам
сав
препрека
.
отсад
се
све
мењати
.
Између
ми
немати
ништа
што
ми
растављати
.
само
ми
смрт
моћи
раставити
.
ах
,
ја
ти
толико
волити
да
ја
се
чинити
да
ни
смрт
јесам
довољно
јак
да
ми
раставити
.
ја
хтети
се
поново
састати
,
јесам
ли
?
...
остати
увек
један
поред
други
и
делити
добро
и
зло
наш
судбина
.
кроз
отворен
прозор
ја
видити
плав
небо
тако
ведро
и
весело
,
и
ја
се
чинити
да
хтети
наш
судбина
отсад
бити
тако
ведар
и
насмејан
.
ја
тражити
од
ти
само
љубав
.
не
мислити
да
јесам
тај
мало
.
Дајући
ја
сав
твој
наклоност
,
ти
се
цео
предавати
ја
.
мој
воља
бити
твој
,
мој
срећа
,
мој
несрећа
тај
хтети
подносити
са
ја
.
знати
да
мој
живот
хтети
бити
весео
увек
,
али
твој
задатак
бити
да
он
развеселити
.
здраво
јесам
што
и
ти
желити
.
овамо
немати
велик
новост
.
да
,
рећи
хтети
ти
,
почети
јесам
да
мислити
о
један
драма
.
материјал
ја
давати
наш
љубав
.
у
она
јесам
запазити
неколико
важан
момент
,
који
се
,
повезати
један
идеја
,
фаталан
привлачити
у
један
целина
.
Покушаћу
да
почети
.
ствар
јесам
врло
тежак
.
требати
доста
рутина
,
занатство
,
добар
детаљ
и
сигуран
стило
.
али
,
шта
ја
стајати
да
покушати
!
извинити
што
морати
да
прекинути
овај
писма
.
Комшинке
ја
непрестано
звати
да
она
причати
о
ти
.
ја
ти
волити
.
твој
Милош
"
.
глава
деветати
.
меланхолија
.
задовољство
да
се
учинити
једно
добро
дело
-
који
јесам
Кремић
осетити
кад
јесам
свој
драгана
понудити
свој
име
-
јесам
трајати
дуго
.
млад
човек
јесам
још
довољно
волети
себе
сам
да
овај
биљка
један
више
љубав
ухватити
корен
у
његов
душа
.
хиљада
разних
ситница
обичан
живот
,
тако
напуњен
себичност
и
брига
за
што
добар
комад
хлеб
,
низати
се
пред
он
и
кварити
он
благ
мисао
љубав
за
ближњи
.
Милош
јесам
несвесно
упоређивати
шта
јесам
други
радити
у
овај
прилика
,
испадати
особењак
у
свој
очи
и
сумњати
у
будућност
који
он
јесам
чекати
.
сав
јесам
бити
против
његов
решење
:
његов
година
,
зарада
,
дужност
да
помоћи
стар
брата
који
јесам
узети
на
се
цео
терет
њихов
кућа
,
навика
,
па
и
сам
природа
.
-
Шта
хтети
бити
после
десет
година
?
-
питати
се
он
.
-
Хоћу
ли
јесам
ја
и
тада
волети
?
кад
се
већ
почети
са
питање
шта
хтети
бити
после
десет
година
,
човек
заборављати
на
обичан
ситница
,
пад
с
трамвај
или
други
несрећан
случај
,
који
се
сутра
моћи
десити
и
покварити
сав
план
.
његов
машта
тежити
да
продрети
до
крај
помрчина
и
заустављати
се
тек
на
амбис
који
се
,
пре
а
после
,
појављивати
у
тај
мисао
.
-
свет
хтети
се
загледати
кад
ми
видити
рука
под
рука
.
Шта
хтети
рећи
овај
мали
паланка
,
који
не
потресати
никакав
страст
и
који
у
тај
прилика
не
допуштати
никакав
измена
,
већ
тражити
да
се
радити
онако
како
јесам
од
отац
останути
синути
.
људи
хтети
се
прћити
,
а
жена
хтети
правити
гласне
примедба
.
свет
хтети
хтети
да
разумети
шта
се
крити
у
наш
срце
.
Кремић
јесам
често
пута
говорити
да
он
се
не
тицати
тај
свет
,
чији
се
бич
звати
рекла-казала
,
али
јесам
сада
признавати
себе
да
јесам
говорити
искрено
.
да
,
он
јесам
сада
ићи
и
даље
,
и
видети
да
много
штошта
што
јесам
радио
и
што
радити
бити
јесам
не
због
овај
одређеног
пријатељ
и
познаник
,
већ
због
тај
свет
,
због
тај
гомила
људи
који
јесам
сав
пријатан
и
мио
,
али
који
тако
у
гомила
чинити
нешто
заједнички
,
један
целина
,
што
јесам
веће
ма
од
који
појединац
и
заслуживати
да
се
за
она
радити
,
да
се
према
њен
мишљење
управљати
и
према
њен
воља
повијати
.
-
Наш
брак
хтети
бити
објава
рат
цео
овај
свет
који
умести
тако
свиреп
да
бити
свој
бич
.
Хоће
ли
Зорка
бити
срећан
у
тај
борба
него
овако
,
миран
и
повучен
у
сав
стан
на
крај
варош
и
живот
?
Хоћу
ли
ја
моћи
издржати
овај
тежак
искушење
у
који
ми
стављати
наш
љубав
?
Нећемо
ли
ја
бити
као
два
зликовац
,
везан
за
један
ланац
,
који
се
најзад
омрзнути
?
док
се
млад
човек
борити
са
овај
мисао
,
доскора
тако
далек
од
он
,
његов
изгубљен
поглед
прелетати
јесам
ужички
пејзаж
,
суров
и
тежак
као
његов
дотадањи
живот
.
онај
дугачак
улица
са
искварен
калдрма
,
по
који
се
сијати
још
бар
од
последњи
киша
,
овај
кућа
сазидан
просто
и
практички
,
башта
по
који
расти
боранија
и
празилук
,
и
овај
сунце
који
клизити
по
хоризонт
,
натмурити
и
сажаљиво
,
дефиловати
јесам
поред
он
,
а
заједно
с
она
и
његов
детињство
и
сав
таман
слика
његов
прошлост
.
он
јесам
видети
себе
као
дечко
,
који
после
мршав
вечера
буљити
над
књига
пред
чкиљав
лампица
,
обешен
о
зид
;
сећати
се
себе
и
у
срећан
час
школски
живот
,
час
школски
излет
,
кад
се
морати
да
крити
у
какав
врбљак
да
појести
парац
проја
и
сир
,
који
он
јесам
мајка
спремити
,
док
јесам
његов
друг
доносити
момак
пун
корпа
печење
и
колач
.
на
ум
он
долазити
београдски
ашчиница
,
у
који
јесам
започети
престонички
живот
поред
прљав
штампарски
шегрт
и
са
ђувеч
,
у
који
јесам
замакати
свој
црн
нокат
чокалија
из
Магарева
.
тај
тренутак
јесам
бити
свиреп
тежак
,
али
она
јесам
он
подносити
,
јер
он
јесам
помагати
и
тешити
зелен
нада
да
хтети
тај
све
једном
проћи
,
и
он
хтети
постати
сав
човек
.
како
јесам
он
тада
замишљати
сав
улазак
у
државни
служба
,
напредовање
у
она
,
свој
бећарски
соб
,
тренутак
кад
се
човек
решавати
на
женидба
и
свој
вереница
,
који
јесам
требати
да
он
помоћи
да
учинити
још
последњи
корак
у
онај
што
јесам
називати
живот
.
тај
живот
...
тај
јесам
бити
широк
хоризонт
,
вечито
обасјан
сунце
,
где
јесам
водити
тих
и
где
се
живити
срећно
као
у
онај
римски
врт
који
јесам
виђати
по
анзихтскарта
,
пун
сенка
од
кипарис
и
опојан
мирис
,
који
се
дизати
из
бео
мермеран
урна
.
и
сад
,
кад
он
јесам
требати
мало
,
још
година
два
стрпљење
,
па
да
остварити
тај
сан
,
зар
да
се
вратити
натраг
у
скомрачење
,
у
горак
сиротиња
,
у
свет
презрен
и
гладан
,
у
црн
оскудица
,
који
јесам
још
гора
него
што
јесам
бити
његов
,
јер
јесам
без
нада
,
јер
јесам
вечит
.
кад
бити
тако
са
свој
мисао
доћи
до
крај
и
осетити
нужност
да
раскинути
сав
што
он
везивати
са
Зорка
,
пред
он
бити
се
раширити
таман
амбис
,
пун
језа
и
смрт
,
и
из
тај
језовит
помрчина
подигнути
бити
се
благ
спектр
његов
драгана
,
онај
Зорка
који
он
се
урезати
у
душа
онај
пролетњи
дан
кад
она
јесам
поклонити
један
руж
,
говорити
о
новац
и
први
пут
се
посвађати
са
њен
мајка
.
у
бео
хаљина
од
ланен
платно
,
с
глава
нагнут
унапред
,
њен
мек
кестењаст
кос
,
забацити
устрану
,
купати
јесам
њен
сјајан
чела
.
благ
и
дубок
ватра
јесам
избијати
из
њен
очи
,
а
њен
поглед
који
се
јесам
видети
просипати
јесам
светлост
по
њен
блед
образ
.
два
таман
црта
сенчити
јесам
кут
њен
уста
и
откривати
болећив
осмех
њен
срце
.
крупан
румен
руж
пресијавати
се
у
крв
,
расцветавати
се
на
њен
још
неразвијен
груди
и
бацати
црвен
светлост
на
њен
врат
и
подбрадак
.
она
он
јесам
посматрати
,
тако
благ
и
бео
,
и
сањати
један
сан
.
-
ох
,
јесам
могућно
,
ја
не
моћи
покварити
сан
овај
жена
,
-
говорити
јесам
Милош
у
себе
.
-
он
јесам
праведан
накнада
за
њен
промашен
живот
.
али
јесам
занос
опет
трајати
до
први
појава
стварност
.
бити
јесам
довољан
осмех
какав
огорчен
бећар
на
брак
или
какав
мудар
мисао
,
прочитати
у
који
дневни
листа
:
"
Човек
тако
волити
...
уносити
цео
себе
у
тај
осећај
.
китити
љубљену
жена
леп
украс
свој
машта
.
али
,
ускоро
љубав
прелазити
у
навика
,
тело
се
умарати
,
душа
обузимати
разочарење
,
човек
негодовати
,
па
се
чак
и
гадити
,
а
жена
-
ђинђува
који
се
замишљати
да
јесам
идол
-
падати
са
свој
амвон
ниско
,
сасвим
ниско
.
"
тако
јесам
млад
човек
ићи
из
један
крајност
у
други
.
преломити
јесам
бити
врло
нагнути
.
он
јесам
патити
.
ники
јесам
смести
да
говорити
свој
мука
,
који
он
јесам
гристи
као
отров
и
освајати
из
дан
у
дан
.
како
јесам
он
бити
дуг
дан
,
јести
тако
сам
себе
и
живити
у
овај
миран
паланка
.
који
ништа
јесам
трзати
из
њен
мртвачки
сан
!
уморан
ока
он
јесам
посматрати
кржљав
клека
расут
по
Забучје
,
слушати
тихо
отицање
Ђетиња
преко
плићак
у
каљав
сплет
непоткресан
врба
,
и
тражити
смисао
бео
стаза
који
јесам
се
из
варош
пети
у
брдо
и
губити
се
у
густ
шума
шичурака
и
глог
.
овај
тежак
тишина
јесам
владати
преко
цео
дан
у
варош
;
сав
јесам
изгледати
као
заспати
,
као
помрети
.
Увече
,
један
наранџаст
пламен
синути
кроз
улица
;
сијалица
се
запалити
и
овај
гробница
жив
људи
се
претставити
још
мртав
према
хладан
електрични
светлост
.
-Шта
ли
сад
она
радити
?
-
питати
се
Милош
.
-
тако
сам
...
у
онај
три
велик
соб
?
у
свиреп
борба
његов
мисао
,
овај
паланка
,
клека
,
непотресан
врба
,
стаза
по
брдо
и
овај
људи
који
пролазити
поред
он
замрети
и
једнолик
,
чинити
јесам
се
Кремић
да
јесам
се
нарочито
скупити
око
он
да
он
мучити
.
у
тај
тренутак
он
јесам
желети
највише
да
бити
поред
Зорка
да
она
метнути
рука
на
рам
,
загледати
се
у
њен
добар
очи
и
запитати
јесам
шта
да
радити
.
тек
јесам
бити
месец
дан
откако
јесам
се
растати
,
а
он
се
чинити
читав
вечност
.
далеко
од
Зоркин
нежност
,
млад
човек
јесам
изгледати
као
да
јесам
у
изгнанство
.
цео
овај
месец
дан
јесам
он
вредети
један
минута
проведен
поред
његов
драгана
.
недостајати
он
јесам
нешто
што
он
јесам
бити
пријатан
у
живот
.
матерински
брига
и
чар
родне
земља
јесам
бити
далеко
од
тај
да
он
задовољити
тај
празнина
.
јер
навика
потпун
љубав
држати
душа
и
чути
под
јарам
исто
тако
свиреп
као
и
навика
на
алкохол
и
коцка
.
Милош
јесам
патити
свиреп
.
он
јесам
изазивати
слика
свој
драгана
.
или
још
чешће
,
њен
блед
лик
он
јесам
посећивати
сам
,
непозван
и
привучен
инстинкт
његов
задовољити
страст
.
тек
што
бити
изјутра
отворити
очи
,
већ
јесам
се
његов
мисао
ројити
тамо
далеко
,
у
банатски
улица
,
над
онај
велик
кућа
и
Зоркин
соб
.
и
најмања
ситница
у
живот
се
утискивати
у
његов
срце
и
изазивати
он
упоређење
са
живот
проведен
поред
његов
драгана
.
цео
његов
дух
се
уносити
у
тај
мисао
,
испуњен
успомена
,
на
преживео
нежност
,
и
постепено
она
јесам
претварати
у
фикс-идеју
.
Најтеже
јесам
бити
увече
.
Варош
опустити
још
у
први
мрак
.
на
Милошев
срце
стровалити
се
црн
тежина
планински
ноћ
.
како
јесам
он
изгледати
дуг
овај
ноћ
кад
јесам
легати
увек
с
исти
фикс-идејом
и
узалуд
се
борити
да
уништити
покретљивост
свој
дух
у
сладак
несвест
сан
.
тек
што
он
сан
додиран
трепавица
,
а
један
појединост
из
живот
проведен
поред
драгана
искрснути
он
пред
очи
,
и
млад
човек
се
предати
сав
мисао
и
маштање
.
Већ
петао
увелико
певати
по
околни
двориште
,
а
често
пута
зор
забелити
на
прозор
кад
се
сан
смиловати
и
затворити
он
уморан
очи
.
у
овај
мука
,
који
јесам
претити
цео
његов
биће
,
његов
природа
се
узбунити
против
он
сам
и
он
се
запитати
:
-
па
шта
јесам
тај
жена
?
у
шта
јесам
она
другојачији
од
осталих
?
ако
јесам
леп
,
још
имати
леп
жена
;
ако
јесам
добар
,
она
јесам
једина
добар
жена
на
свет
.
Шта
јесам
овај
са
ја
?
јесам
ли
ја
толико
остарети
да
јесам
постати
роб
један
навика
?
али
бити
Милош
одмах
осетити
да
он
не
волити
овај
жена
што
јесам
леп
,
добар
,
племенит
или
паметан
.
моћи
јесам
много
штошта
наћи
ан
она
што
бити
се
моћи
поправити
.
него
она
јесам
он
волети
такав
какав
јесам
,
волети
јесам
што
јесам
осећати
да
јесам
она
његов
,
да
он
припадати
,
да
јесам
један
део
он
сам
.
поред
тај
,
он
јесам
осећати
да
он
не
недостајати
толико
Зорка
колико
њихов
састанак
,
заједнички
шетња
,
који
јесам
чинити
сваки
дан
,
поверљив
разговор
о
породичан
брига
,
планирање
будућност
и
сав
онај
ситан
нежност
који
заљубљен
биће
обасипати
једно
друго
.
у
овај
момент
чамити
,
Кремић
јесам
најрадије
бежати
ван
варош
,
у
шум
,
и
ту
,
извалити
на
модар
увек
влажан
маховина
и
глава
наслоњен
на
чворнат
корен
какав
буква
,
проводити
јесам
по
неколик
час
гледати
како
између
врх
дрво
облак
јездити
један
преко
други
.
овај
час
провести
у
тишина
природа
умиривати
јесам
бура
који
јесам
незасићен
љубав
уносити
у
његов
срце
,
и
уверавати
он
да
јесам
потребно
да
водити
више
рачун
о
себе
и
сав
здравље
.
његов
мука
јесам
бити
тежак
и
болан
,
да
јесам
морати
затражити
лек
.
рад
,
у
известан
тренутак
,
забављати
човек
и
умањивати
јалов
борба
мисао
.
рад
који
се
волити
јесам
илузија
да
се
човек
приближивати
жељен
циљ
.
Милош
јесам
тај
и
тражити
:
да
осетити
како
ићи
напред
к
онај
што
он
јесам
потребно
,
к
онај
што
тражити
цео
његов
душа
,
те
се
сав
бацити
на
посао
,
на
рад
око
свој
драма
.
испрва
јесам
мислити
да
написати
драма
само
у
један
чин
.
али
,
његов
срце
,
набијен
патња
и
љубав
,
давати
он
јесам
материјал
који
се
измицати
узак
обим
један
чин
.
неколико
главних
појединост
,
који
јесам
запазити
у
свој
бол
,
оживљавати
јесам
он
склоп
радња
један
велик
драма
,
у
који
се
жртвовати
два
људски
срце
,
и
она
мисао
да
јесам
живот
загонетка
који
убијати
,
онај
сфинкс
који
он
се
појавити
пре
неколик
дан
на
каменит
тераса
,
обасјавати
он
јесам
цео
догађај
ватра
један
идеја
.
Кремић
јесам
бити
тешко
започети
,
а
после
јесам
већ
ићи
.
он
јесам
бити
од
онај
биће
који
вредити
више
него
што
се
о
она
мислити
,
биће
који
под
свој
скромност
крити
дубок
душа
и
силина
стваралачки
дар
.
овај
људи
пролазити
живот
са
лице
врло
тих
.
Ништа
на
она
не
свраћати
пажња
околина
.
свет
она
сматрати
готово
за
неосетљив
.
тек
кад
успети
,
њихов
околина
отворити
очи
,
изненадити
се
појава
овај
људи
који
јесам
дотле
тако
мирно
пролазити
не
свраћати
пажња
ники
,
и
сагледати
лепота
њихов
дух
,
неокаљан
и
светло
,
као
што
јесам
лепота
планина
покривен
снег
.
ту
леден
лепота
потресати
немиран
осетљивост
срце
,
као
земљотрес
вулкански
предео
.
они
радити
на
штедити
себе
,
предавати
се
цео
свој
посао
,
поштовати
бол
и
не
стидети
се
свој
суза
.
нахрањен
лектира
,
живот
,
запажање
,
сталан
размишљање
,
и
загрејан
топлина
мисао
који
он
јесам
одушевљавати
,
млад
песник
,
озбиљан
и
тужан
у
исти
мах
,
бити
се
пресавити
на
старински
сто
њихов
велик
соб
и
писати
.
Жут
завеса
на
прозор
јесам
он
одвајати
од
осталог
свет
и
садашњи
момент
,
а
његов
машта
,
раскошан
и
крилат
,
преносити
он
са
цео
његов
љубав
у
свет
мисао
,
осећај
и
илузија
.
сив
табак
простити
нешпартан
хартија
,
купити
у
исти
књижара
где
јесам
некад
куповати
буквар
и
копирајући
слика
,
постати
он
дуго
тражен
исповедаоница
.
по
она
јесам
цичати
перо
,
као
дете
који
се
заценити
од
дуго
задржаван
плач
,
рити
по
душа
и
срце
,
раздирати
ожиљак
,
отварати
зарастао
рана
,
стављати
мелем
на
скорашњи
бол
и
бележити
на
овај
сив
хартија
,
можда
и
против
Милошев
воља
сав
што
јесам
досад
осетити
,
па
и
онај
што
јесам
тако
брижљиво
крити
од
стран
људи
,
познаник
,
друг
,
браћа
,
родитељ
,
свој
драгана
,
па
и
себе
сам
.
капљати
по
капља
црн
мастило
падати
јесам
на
овај
неисписан
табак
,
и
стварати
матица
филтрован
речитост
.
Реч
јесам
вући
реч
.
један
личност
јесам
изазивати
други
.
његов
мисао
,
који
се
у
обичан
разговор
отимати
његов
усна
,
послушно
се
предавати
шиљат
перо
и
изражавати
се
,
тачно
и
јасно
у
дијалог
драмски
јунак
.
али
,
овај
расположење
јесам
увек
бити
.
на
Милош
јесам
нападати
,
као
јато
чавка
тренутак
црн
сумњичење
у
себе
сам
,
разнолик
разочарење
,
технички
тешкоћа
и
мучан
малодушност
.
требати
јесам
знати
мера
реч
,
казати
онолико
колико
јесам
потребно
писац
да
казати
,
а
упутити
глумац
да
допунити
и
гледалац
да
осетити
.
требати
јесам
наћи
ваздан
ситан
трошак
,
да
личност
излазити
на
бина
по
логика
ситуација
,
а
не
по
команда
редитељ
.
морати
се
један
личност
из
живот
допуњавати
други
сличан
,
да
бити
тип
испасти
потпун
.
требати
јесам
премазати
много
штошта
,
да
се
личност
не
познати
сам
између
гледалац
.
у
тај
тренутак
мука
и
малодушност
,
перо
јесам
висити
над
хартија
суво
и
без
покрет
.
Међутим
,
требати
јесам
продужити
.
да
,
требати
јесам
продужити
не
због
хонорар
у
изглед
ни
због
ташт
слава
да
се
име
штампати
у
новина
,
већ
јесам
требати
продужити
што
неки
тајанствен
сила
,
усадити
у
душа
,
јесам
дати
назад
,
јесам
допуштати
одмор
и
гонити
јесам
напред
,
као
уморан
војник
што
подигнути
марш
на
јуриш
и
гонити
он
у
смрт
или
победа
.
тада
јесам
требати
покренути
цео
воља
,
натерати
глава
да
се
везати
за
игра
замишљен
лутак
,
љутина
цигара
казнити
груда
што
тражити
одмор
и
присилити
перо
да
се
повлачити
по
хартија
,
па
ма
писати
шта
бити
.
мисао
јесам
испадати
бледети
,
реч
незаокругљен
,
разговор
натегнути
,
али
се
перо
постепено
загревати
,
мисао
поново
капати
кроз
капља
мастило
,
срце
падати
у
нервни
занос
и
,
на
Милошев
чуђење
,
појава
испадати
добра
,
а
често
боље
него
да
она
јесам
написати
кад
јесам
бити
најбоље
воља
за
писање
.
тада
јесам
он
,
један
нем
геста
,
јесам
себе
стезати
рука
и
честитати
.
глава
десети
напред
па
ШТА
бити
!
-
не
,
моћи
,
мајка
,
назепсти
!
...
да
јесам
шта
заборавити
?
-
замишљено
рећи
Милош
и
окренути
се
око
себе
.
-
само
до
капија
.
јесам
хладно
...
Поштар
јесам
однијети
куфер
.
Кључеви
јесам
код
ти
?
мајка
и
син
изићи
из
соб
,
повући
свако
у
свој
мисао
.
у
велик
претсобље
хркати
јесам
два
млад
брата
.
старински
часовник
јесам
избијати
секунда
стрпљиво
и
успављивати
.
према
прозор
се
сијати
кров
приземан
кућа
у
двориште
,
опрати
од
киша
.
споља
јесам
долазити
хук
вод
.
-
Веља
хтети
се
сутра
вратити
из
срез
?
-
упитати
Милош
у
пол
глас
,
да
не
бити
пробудити
деца
.
-
да
,
сутра
.
бог
ја
хтети
се
намучити
.
откуд
баш
ноћас
да
ударити
овај
киша
?
-
одговорити
мајка
и
уздахнути
.
Милош
не
рећи
ништа
.
бити
јесам
време
да
се
ићи
.
он
се
окренути
по
претсобље
,
загледати
још
једном
старински
часовник
,
који
јесам
висити
изнад
огњиште
на
свод
,
велик
дрвен
кревет
,
у
који
јесам
спавати
два
зајапурен
дечји
глава
,
и
слика
један
црномањаст
девојка
чудно
обући
,
који
јесам
бити
прилепити
на
дувар
,
слика
са
колач
што
јесам
купити
на
последњи
вашар
.
обузимати
он
неки
наиван
расположење
;
јесам
он
се
ићи
из
овај
кућа
,
где
јесам
све
познавати
и
разумевати
,
где
јесам
сав
бити
његов
,
близак
,
вољен
.
на
црквен
торањ
избити
тупо
два
сат
.
-
да
пробудити
дјеца
да
се
поздравити
?
-
упитати
он
мајка
.
-
Биће
она
жао
да
тако
отићи
.
-
не
,
не
,
боље
нек
спавати
.
ево
тај
овај
ситница
,
па
она
подела
као
походња
,
-
одговорити
Кремић
суморно
и
поћи
да
сићи
,
али
се
зауставити
пред
степеница
,
прићи
кревет
и
нагнути
се
над
браћа
.
један
суза
се
скотрљати
са
његов
ока
и
пасти
на
Борков
образ
.
Дечко
се
буновно
дигнути
,
погледати
око
себе
унезверено
,
па
се
опет
спустити
у
постеља
и
продужити
да
спавати
.
кад
мајка
отворити
врата
са
степеница
удар
свеж
и
мокар
мирис
на
расквашен
земља
.
Киш
јесам
лити
као
из
кабао
.
сав
околни
стреја
певати
јесам
некакав
песма
,
невесео
као
одлазак
.
-
заврнути
јак
.
Биће
ти
хладно
,
-
рећи
он
мајка
промењен
глас
.
-
па
писати
ја
...
не
заборавити
ја
.
поздрав
вјереница
и
казати
она
да
ја
писати
и
она
.
не
чекати
,
дијета
,
да
ти
ја
увијек
говорити
.
Видиш
да
не
видити
добро
;
нарочито
кад
писати
,
очи
ја
засјена
.
А
дјеца
јесам
тешко
ухватити
...
или
јесам
у
школа
или
у
игра
.
Милош
се
стегнути
срце
.
осетити
како
он
плач
пун
гуша
.
али
се
савладати
,
да
не
бити
расплакати
мајка
и
рећи
:
-
ти
јесам
зима
.
Што
јесам
обући
што
топлије
?
...
требати
да
се
пожурити
.
поздрав
Веља
,
и
деца
...
Борка
,
Никола
и
мали
Добринка
.
млад
човек
хтети
рећи
још
нешто
слатко
,
нешто
што
умањавати
бол
,
али
се
не
сетити
ништа
паметан
,
тај
се
сагнути
и
притиснути
топао
пољубац
на
мајчин
рука
.
она
он
узити
глава
у
свој
рука
и
пољубити
он
у
образ
.
Још
један
пољубац
у
образ
и
рука
,
и
сав
бити
свршен
.
Милош
се
наћи
насред
улица
.
јесам
се
смести
окретати
.
бојати
се
да
се
још
више
не
разнежити
и
одложити
пут
.
тек
кад
доћи
на
дно
улица
,
он
се
окренути
.
далеко
,
у
мрак
,
у
киша
,
где
се
беласати
два
димњак
,
назирати
се
један
прилика
.
остатак
неки
светлост
,
који
јесам
долазити
ни
откуда
,
обасјавати
јесам
њен
порхетски
рекла
и
жут
остарео
лице
.
Кремић
убрзати
корак
и
покушати
отурити
мисао
који
он
јесам
сад
свега
обузимати
:
-
куд
хтети
поново
?
...
Шта
хтети
бити
са
ја
...
с
ми
?
...
докле
хтети
се
потуцати
по
туђ
кров
и
тражити
нега
код
туђ
мајка
?
...
Шта
хтети
ја
Београд
,
она
очајан
борба
толики
као
што
јесам
ја
?
зар
јесам
боље
остати
овде
и
радити
међу
свој
колико
се
моћи
и
како
се
моћи
?
али
,
он
се
отимати
овај
мисао
,
корачати
брзо
и
гледати
да
јесам
забашурити
,
мислити
како
хтети
изгледати
његов
први
састанак
са
Зорка
.
и
млад
човек
јесам
све
више
одмицати
од
тај
мали
кућа
са
три
прозор
обојити
избледео
плав
боја
,
и
од
онај
прилика
у
порхетски
рекла
који
јесам
стајати
као
окаменити
у
киша
и
мрак
.
Ноћ
јесам
бити
још
дубок
.
Оштра
хладноћа
,
који
јесам
долазити
из
киша
,
ледити
јесам
суморан
пејзаж
.
из
црн
атмосфера
јесам
пљуштати
вод
,
пресијавати
се
на
улични
светлост
.
Куће
јесам
се
сагибати
под
терет
вод
и
изгледати
још
сиротније
и
јадан
.
по
рђав
калдрма
се
правити
дубок
бар
.
Електричне
сијалица
,
на
груб
стуб
од
необојен
дрво
,
обвијати
јесам
се
магла
од
капљица
и
тињати
ружичаст
светлост
.
тајанствен
тишина
јесам
владати
у
овај
кишовит
ноћ
упркос
струјање
олук
и
капање
стреја
.
два
блед
лампион
означавати
јесам
главну
гостионица
у
варош
,
где
јесам
требати
сачекати
пошта
.
пред
она
јесам
киснути
избушен
чадор
,
који
јесам
момак
заборавити
да
скупити
.
на
тротоар
се
јесам
видети
жив
дух
.
даље
,
у
брдо
,
видети
јесам
се
још
неколик
сијалица
,
чији
јесам
светлост
,
врло
блед
,
дрхтати
као
да
се
хтети
угасити
на
киша
.
горе
,
сасвим
горе
,
небо
јесам
бити
црн
као
бездан
.
тек
с
време
на
време
,
запарати
бити
овај
црнина
један
муња
,
један
од
онај
кратак
муња
који
не
грмити
,
и
више
глава
Милошев
бити
се
указати
стеновит
венац
Забучје
,
диваљ
и
осенчен
непровидан
падина
,
до
који
светлост
јесам
допирати
.
кафана
јесам
зјапити
пуст
.
прљав
и
поцепан
новина
јесам
висити
за
врата
,
обешен
о
штап
.
у
келнерај
јесам
спавати
јадан
чупав
глава
.
лопта
и
так
јесам
стајати
на
билијар
онако
како
јесам
она
оставити
онај
који
јесам
последњи
играти
овај
вече
.
из
трпезарија
,
заклонити
кратак
завеса
,
чути
се
звецкање
сребро
и
чешљање
карта
.
Кремић
поћи
тамо
да
прекратити
време
,
али
се
сетити
да
играч
можда
не
бити
бити
права
,
па
се
предомислити
,
примакнути
столица
ка
улаз
у
кафана
и
загледати
у
киша
,
који
јесам
падати
равномерно
и
ревносно
као
да
никад
хтети
престати
.
Милош
јесам
стрпљиво
чекати
пошта
.
Већ
јесам
више
мислити
на
Зорка
.
али
,
радост
што
хтети
видети
свој
драгана
и
жалост
што
остављати
кућа
сударати
јесам
се
у
његов
срце
,
те
он
правити
равнодушан
према
сав
.
у
тај
тренутак
бити
он
јесам
свеједно
да
поћи
што
раније
или
да
се
вратити
кућа
,
па
се
чак
не
бити
ни
противити
да
вечито
остати
тако
слушати
меланхоличан
топот
време
по
општински
калдрма
.
у
тај
се
зачути
и
тутањ
незграпан
поштански
кола
.
сив
покисао
арњеви
се
појавити
иза
један
угао
и
уставити
пред
механа
.
у
кола
јесам
већ
бити
путник
.
они
се
збити
и
начинити
место
млад
човек
.
овај
се
неспретно
увући
унутра
наслонити
глава
на
куфер
,
који
јесам
поштар
бити
метнути
у
шараге
,
и
кола
се
кренути
.
поред
он
проћи
Стар
пијаца
,
са
камени
чесма
који
јесам
подигнути
опанчарски
еснаф
,
два
пањ
,
реалка
,
црква
,
рабатан
кућа
по
варош
,
и
већ
се
указати
царина
,
крај
Ужице
.
колико
јесам
млад
човек
желети
да
доћи
тај
тренутак
кад
хтети
се
кренути
свој
драгана
!
сад
пак
кад
јесам
овај
време
доћи
,
он
јесам
равнодушно
гледати
измицање
овај
место
који
он
јесам
дотле
задржавати
,
и
јесам
веровати
да
хтети
за
два
дан
бити
у
Београд
,
сићи
на
онај
исти
перон
који
јесам
оставити
у
суза
,
и
загрлити
толико
жељен
жена
онај
исти
који
јесам
тада
,
у
циметаст
хаљина
,
очајнички
трчати
за
воз
.
кола
јесам
ићи
полако
уз
брдо
,
али
стално
напред
.
Већ
јесам
бити
изићи
из
Ужице
,
проћи
Ајдучко
гробље
,
где
на
један
споменик
писати
:
"
погинути
од
зликовачки
жандармски
рука
"
,
и
већ
се
примицати
Трешњица
,
последњи
ужички
брдо
на
овај
пут
.
Киш
јесам
почети
да
престајати
.
поред
пут
јесам
струјати
мутан
поток
у
вид
мали
водопад
.
са
исток
јесам
свитати
.
око
кочијаш
и
коњски
глава
постепено
се
ширити
видети
.
поред
пут
јесам
се
све
јасније
указивати
телеграфски
дирек
,
шипражје
,
плот
,
вратница
,
скривен
сељачки
кућица
,
шљивак
пун
плав
воће
,
а
за
она
се
пружати
жут
кукурузни
њива
и
видети
се
разнолик
брдо
,
иза
који
се
дизати
сив
прамен
магла
и
обећавати
леп
дан
.
с
лишће
јесам
још
капати
вод
и
бућкати
у
блато
на
пут
.
овде
онде
сретати
јесам
се
сељак
како
ићи
бос
по
пут
,
а
опанак
и
чарапа
држати
под
пазухо
.
окиснути
ситан
планински
коњчић
,
с
дугачак
длака
и
оптеретити
с
оба
страна
свој
пупаст
трбух
,
склањати
јесам
се
с
пут
пошта
и
замишљен
махала
глава
.
са
ведрина
у
природа
разведравати
се
и
Милошев
душа
.
Певушио
јесам
,
разговарати
се
са
сапутник
,
дирати
кочијаш
и
псовати
рабаџија
који
се
јесам
хтети
склонити
с
пут
окисао
арњеви
званичан
кола
.
Већ
јесам
бити
проћи
Пожега
,
кад
Милош
извадити
последњи
писма
Зоркин
и
стати
он
читати
,
мада
он
јесам
досад
бити
већ
неколико
пута
прочитати
.
"
мој
драг
,
-
писати
он
она
,
-
хтети
да
ти
написати
још
овај
неколико
реч
пре
него
што
се
вратити
у
Београд
.
надати
се
да
хтети
тај
онај
затећи
још
код
свој
кућа
.
јутрос
јесам
примити
твој
карта
.
хвала
ти
по
сто
пут
.
али
,
ја
већ
не
умети
да
ти
писати
,
толико
се
радовати
што
хтети
ти
поново
видети
.
Тражила
јесам
соб
за
ти
,
и
надати
се
да
да
јесам
наћи
један
како
требати
.
Очекујем
још
један
карта
од
ти
где
хтети
ја
јавити
дан
и
час
твој
долазак
,
да
бити
се
твој
газдарица
знати
управљати
,
и
да
бити
ти
ја
изићи
на
станица
у
сусрет
.
соб
јесам
врло
леп
са
засебан
улаз
,
окренути
Дунаво
,
ах
,
тамо
где
јесам
толико
пута
излазити
заједно
у
шетња
.
надати
се
да
хтети
бити
задовољан
.
ево
тај
адреса
:
таковски
улица
број
@card@
,
код
госпођа
Нешић
.
соб
стајати
@card@
динар
.
ако
хтети
доручак
,
онда
још
@card@
динар
.
други
појединост
казати
ти
између
пољубац
.
ја
хтети
гледати
на
сваки
начин
да
изићи
на
станица
.
ако
доћи
воз
у
четири
сат
,
онда
хтети
остати
заједно
на
вече
.
но
,
не
марити
,
моћи
доћи
и
изјутра
,
ја
хтети
поранити
.
ох
,
ја
не
моћи
ништа
више
да
казати
.
луд
јесам
од
срећа
што
хтети
ти
видети
поново
.
Знаш
ли
ти
добро
колико
ти
волити
?
хвала
на
марама
који
ја
јесам
послати
твој
сестрица
.
да
знати
како
ја
јесам
бити
мило
кад
јесам
јесам
примити
!
како
бити
ја
стегнути
на
срце
тај
девојчица
и
волети
јесам
,
јер
јесам
она
од
твој
крв
!
како
она
ја
волити
,
она
сав
,
твој
цео
фамилија
драга
!
како
бити
ја
хтети
да
она
видити
,
да
јесам
ја
они
већ
примити
међу
себе
,
да
бити
она
показати
колико
она
ја
волити
.
да
знати
како
ја
јесам
јутрошњи
карта
пријати
где
ја
казати
да
ја
они
волити
.
ох
,
ја
хтети
да
ја
твој
волити
,
ја
тај
хтети
.
кад
бити
само
заборавити
да
јесам
ја
стар
од
ти
!
Мика
,
казати
она
да
ја
тај
опростити
,
ја
ти
молити
.
ја
јесам
крив
и
ја
тај
не
моћи
поправити
.
сад
ти
слати
жеља
за
срећан
пут
;
пољубац
хтети
наћи
у
свој
нов
соба
.
твој
искрен
Зорка
"
П
.
с
.
ти
моћи
знати
да
јесам
омршати
од
сав
жалост
који
јесам
имати
,
и
хтети
се
зачудити
кад
ја
такав
видити
.
Јуче
јесам
бити
код
мој
доктор
.
дати
ја
јесам
добар
савет
.
Нарочито
ја
јесам
препоручити
да
штедити
снага
.
до
виђење
,
мој
анђео
.
З
.
Милош
јесам
читати
овај
писма
и
у
себе
понављати
да
јесам
овај
љубав
леп
што
он
јесам
живот
дати
.
и
овај
жена
,
код
који
јесам
љубав
загосподарити
цео
њен
биће
,
волити
он
онако
како
јесам
он
желети
да
се
волити
.
али
,
млад
човек
јесам
бити
задовољан
јесам
себе
,
и
сад
,
кад
се
примицати
жуђен
циљ
,
где
он
чекати
љубити
жена
раширен
рука
,
он
се
осећати
много
мање
срећан
него
онај
дан
кад
он
јесам
тај
исти
жена
упола
обећати
први
састанак
.
пут
јесам
бити
заморан
и
дугачак
.
кола
јесам
силазити
с
један
брдо
на
други
.
сунце
који
јесам
обасјати
после
киша
почети
јесам
досађивати
.
куфер
јесам
жуљити
глава
.
Кремић
ја
хватати
путнички
полусан
с
час
на
час
,
после
ко
се
млад
човек
будити
још
уморан
.
око
осам
час
увече
стигнути
јесам
у
Крагујевац
.
Милош
јесам
хтети
коначити
,
већ
јесам
продужити
пут
ноћни
воз
.
уморан
од
вожња
у
неудобан
поштански
кола
,
заспати
јесам
одмах
после
Лапово
.
Већ
јесам
бити
увелико
сванути
кад
се
пробудити
.
око
он
сасвим
други
предео
.
јесам
бити
више
диван
ужички
брдо
обрастао
у
шум
и
бујад
,
ни
расут
село
где
се
сељак
довикивати
с
брдо
на
брдо
,
ни
постан
њива
где
мршав
стока
крив
леђа
орати
камен
и
прљуша
.
воз
јесам
јурити
кроз
таласаст
равница
Шумадија
.
унаоколо
јесам
бити
све
обрадити
и
питомо
.
огроман
њива
бујан
кукуруз
таласати
се
око
железнички
пруга
као
надошао
простран
вод
.
Подмлађена
трава
у
ливада
одисати
јесам
пољски
мирис
.
из
рогоз
се
дизати
магла
.
Жива
ограда
,
начинити
од
ситан
багрење
,
бити
јесам
се
уресити
сребрн
ђердан
роса
.
с
време
на
време
угледати
бити
се
какав
богат
ушорен
село
,
где
се
јасно
распознавати
школа
и
судница
.
овде
онде
видети
јесам
се
радник
,
људи
и
жена
,
који
јесам
остављати
рад
и
зачудити
гледати
у
ватрен
кола
што
јесам
хуктати
пред
она
.
поред
сваки
сумњичење
који
он
јесам
мучити
,
Милош
јесам
осећати
струјање
један
пријатан
нестрпљење
да
се
што
пре
примакнути
свој
циљ
.
он
јесам
видети
јасно
да
јесам
близу
Београд
,
познавати
јесам
тај
рогоз
из
који
се
дигнути
јутрењи
пар
,
те
заспати
споредан
станица
,
вијадукт
који
јесам
водити
преко
један
амбис
,
воћњак
на
један
купаст
брег
,
где
јесам
висити
крушка
поцрвенети
и
позлатити
јесењи
,
два
бео
стена
између
који
јесам
једва
промицати
воз
;
он
јесам
познавати
и
тај
сунце
који
јесам
сијати
изнад
један
група
окресан
раст
,
господствен
,
много
господствен
него
у
његов
гол
завичај
.
млад
човек
јесам
поздрављати
осмех
овај
крушка
,
стена
,
вијадукт
и
овај
господствен
сунце
богат
крај
,
јер
јесам
он
они
уверавати
да
јесам
сав
ближе
Београд
.
Већ
се
појавити
Авала
,
у
чији
јесењи
голишавост
се
показивати
разорен
Порчин
град
,
за
она
се
појавити
бео
пармак
ограда
у
Кошутњак
,
па
онда
срнути
,
Топчидер
с
хладовит
уређен
стаза
,
шећеран
фабрика
.
воз
писнути
и
ући
у
београдски
станица
.
Кремић
се
пожурити
и
скочити
на
перон
.
Носачи
који
јесам
улазити
у
вагон
и
путник
с
врх
воз
сметати
он
да
прегледати
цео
перон
.
он
се
обазирати
око
себе
.
али
,
јесам
видети
ники
.
изненадно
крај
један
гвозден
стуб
он
се
обрести
пред
један
женски
прилика
.
-Мико
!
два
благ
ока
јесам
он
гледати
испод
велик
црн
вео
,
опточен
на
крај
.
Милош
јесам
зачудити
гледати
тај
црн
вео
,
хаљина
и
шешир
жалост
,
и
питати
се
откуда
тај
очи
да
пасти
у
тај
црнина
.
-Мико
!
-
још
јесам
звонити
Зоркин
глас
.
Кремић
јесам
бити
спремити
читав
беседа
,
лепо
изабран
реч
као
у
песма
,
који
хтети
поздравити
свој
вереница
,
али
овај
призор
дубок
црнина
он
збунити
,
и
он
промуцати
:
-Како
јесам
црн
,
Зорка
!
али
се
брзо
тргнути
,
спустити
ствар
,
који
јесам
држати
у
рука
,
на
калдрма
,
и
загрлити
свој
драгана
нежно
и
болећив
.
јесам
ли
много
уморан
,
Мика
?
-
упитати
он
она
,
и
један
суза
заблистати
у
њен
ока
.
један
носач
узити
јесам
Милошев
ствар
и
упитати
услужно
:
-
требати
ли
фијакер
?
млад
човек
јесам
испуштати
рука
свој
вереница
и
ићи
јесам
напред
кроз
свет
,
не
познавати
ники
и
не
чути
ништа
.
замало
још
,
па
се
пред
он
почети
низати
неједнак
београдски
кућа
,
и
коњ
каскати
стрм
,
рђаво
калдрмисан
улица
.
део
ЧЕТВРТИ
.
Хоћу
у
твој
срце
,
после
таман
јад
,
да
оставити
један
носталгија
дуг
:
па
све
када
проћи
,
да
се
сећати
тада
са
бол
на
срећа
,
с
радост
на
туг
.
Јован
ДУЧИЋ
.
глава
први
.
у
ходник
.
Начелник
јесам
примати
од
@card@
до
@card@
час
,
али
јесам
већ
бити
проћи
једанаест
,
а
ники
од
публика
који
јесам
чекати
јесам
бити
примљен
.
Послужитељ
који
јесам
стајати
пред
његов
врата
,
мршав
старац
,
чист
као
нов
марјаш
,
а
озбиљан
као
митрополит
,
презриво
јесам
мерити
очи
ужурбан
свет
и
одговарати
званично
на
сав
питање
:
-
Начелник
не
примати
.
имати
један
господин
.
не
познавати
он
.
сигурно
јесам
нешто
важно
.
Већ
јесам
она
двапут
доносити
кафа
.
Милош
јесам
бити
свеједно
да
ли
хтети
бити
примити
пре
а
после
,
па
јесам
стрпљиво
шетати
кроз
дугачак
,
мрачан
ходник
,
који
јесам
служити
за
чекаоница
,
и
размишљати
шта
хтети
рећи
кад
он
пустити
унутра
.
с
начелник
се
познати
на
један
патриотски
збор
,
тај
јесам
мислити
да
јесам
најбоље
да
се
он
обратити
за
служба
.
тај
јесам
бити
човек
из
народ
,
без
велик
школски
спрема
,
али
учтив
,
пажљив
и
приступачан
.
свој
вредноћа
јесам
постигнути
да
накнадити
онај
што
он
школа
јесам
дати
и
постати
стручњак
у
царински
посао
,
а
бистрина
умести
јесам
да
се
начинити
потребан
и
прокрчити
себе
пут
.
овај
тих
човек
,
који
јесам
склапати
сув
став
царински
тарифа
,
интересовати
се
и
осталим
врста
јаван
рад
,
узимати
јесам
жив
учешће
у
политика
,
и
,
на
Кремићев
велик
изненађење
,
познавати
јесам
његов
стих
и
знати
начинити
неколико
паметан
опажање
.
-
Пишите
...
писати
,
господин
Кремић
,
-
говорити
јесам
он
млад
песник
.
ви
умести
да
писати
искрено
и
из
срце
.
ви
знати
за
шта
живити
.
јер
тај
јесам
све
што
ми
од
живот
остајати
,
по
неколико
тренутак
песнички
занос
.
Видећете
како
јесам
сав
друго
ништа
,
државни
служба
и
удобан
канабе
,
пун
плата
и
орден
бео
орао
.
не
малаксати
,
не
очајавати
;
признање
једном
морати
доћи
.
А
шта
ви
се
тицати
,
најзад
,
шта
мислити
овај
или
онај
.
у
гомила
који
не
писати
имати
много
људи
који
трпити
исти
бол
;
они
хтети
ви
разумети
,
и
њихов
захвалност
бити
ваш
добар
награда
.
светлост
јесам
долазити
у
ходник
само
с
један
прозор
,
који
се
савити
у
дно
,
напрснути
и
замрљати
.
ваздух
јесам
бити
неизветрен
,
пун
прашина
.
из
канцеларија
јесам
ударати
задах
на
стар
хартија
и
буђа
.
у
тама
,
који
јесам
господарити
овај
ходник
,
једва
јесам
се
назирати
замишљен
глава
што
јесам
џеџати
пред
начелников
врата
.
с
час
на
час
затандркати
бити
електрични
звоно
.
Мршави
чича
бити
загледати
лено
у
нумера
,
па
кад
бити
видети
да
тај
не
звонити
начелник
,
поправити
бити
свој
митрополитски
озбиљност
,
и
,
као
доајен
послужитељ
,
отсечно
бити
наредити
једном
од
свој
колега
,
који
јесам
пушити
у
врх
ходник
,
да
видити
шта
имати
.
један
блед
секретар
,
с
похабан
канцелариски
капут
,
лено
се
вући
кроз
ходник
и
правити
лице
као
да
он
убити
посао
;
а
свежањ
акт
који
јесам
држати
на
прса
говорити
јесам
уплашен
публика
:
-С
пута
!
не
сметати
господин
у
званичан
посао
.
врата
од
архива
јесам
бити
широм
отворен
.
густ
облак
од
дувански
дим
јесам
лебдети
изнад
сагнут
глава
,
који
јесам
нешто
писати
стегнут
зуб
и
празан
очи
.
свуда
јесам
почивати
канцелариски
тишина
,
свечан
и
досадан
,
али
се
Милош
чинити
да
чути
туп
бат
неки
зарђати
машинерија
,
који
лупа
и
окретати
се
а
не
израђивати
ништа
,
достојанствен
и
тром
машинерија
који
се
звати
државни
служба
.
Већ
јесам
бити
проћи
три
година
откако
се
Кремић
бити
одвојити
од
овај
мрачан
година
,
озбиљан
послужитељ
,
секретарски
величина
и
овај
зарђао
државни
машинерија
чији
се
рад
сводити
на
пуњење
архива
и
пијење
кафа
.
он
јесам
шетати
кроз
тај
ходник
,
загледати
пресавијен
табак
хартија
који
јесам
држати
у
џеп
,
очекивати
да
начелник
почети
да
примати
,
али
још
јесам
моћи
да
веровати
да
јесам
он
доћи
поново
ту
да
тражити
,
да
молити
да
он
примити
у
тај
неизветрен
канцеларија
,
да
се
помешати
у
тај
гомила
празан
глава
,
да
убијати
време
пити
кафа
и
испуњавати
бескористан
образац
,
сав
ради
тај
да
бити
један
дан
моћи
пролазити
кроз
тај
ходник
,
пун
плашљив
публика
,
лено
,
са
изглед
човек
који
давити
тежак
званичан
посао
,
и
са
акт
пред
соб
који
хтети
говорити
:
-
с
пут
!
...
не
сметати
господин
у
званичан
посао
.
али
,
тај
неизветрен
ваздух
и
задах
на
стар
хартија
увлачити
се
у
његов
груда
као
неки
опојан
дим
.
млад
човек
се
навикавати
на
митрополитски
глава
начелников
послужитељ
.
Почињао
да
поштовати
рад
практикант
у
архива
.
Осећао
сав
величина
одговорност
који
легати
на
државни
чиновник
што
завијати
зелен
табак
,
превртати
дебео
ишпартан
књига
и
објашњавати
се
нешто
између
себе
,
поверљиво
и
озбиљно
.
Већ
јесам
заборављати
шта
се
догађати
напољу
,
да
ли
јесам
лепо
време
и
имати
ли
ко
код
Москва
.
пред
он
се
губити
Београд
,
са
неједнак
кућа
и
стрм
улица
,
а
појављивати
један
фиктиван
варош
,
који
јесам
престоница
,
центар
државни
власт
,
и
за
овај
варош
простирати
се
земља
Србија
,
тако
исто
фиктиван
,
без
ишта
други
до
граница
поједини
округ
и
црвен
тачка
који
јесам
претстављати
седиште
државни
власт
.
изнад
тај
шарен
земља
јесам
лупати
трошан
и
достојанствен
машинерија
државни
служба
,
и
млад
човек
јесам
пажљиво
обилазити
намрштен
послужитељ
,
загледати
се
у
празан
очи
практикант
у
архива
и
склањати
се
са
страхопоштовање
с
пут
секретаров
акт
.
онај
господин
који
се
толико
бити
задржати
код
начелник
,
сув
,
дуг
,
уковрчен
брада
и
задовољан
лице
,
изићи
из
канцеларија
.
публика
се
начети
око
врата
.
-
одбити
!
-
љутити
се
послужитељ
.
и
стока
се
по
ред
лизати
.
како
се
ти
звати
?
Електрично
звоно
зазвонити
кратак
и
енергичан
.
Начелник
почети
да
примати
.
пре
него
што
јесам
ма
ко
моћи
ући
,
послужитељ
јесам
улазити
најпре
,
клањати
се
до
земља
,
питати
да
ли
моћи
пустити
тај
и
тај
,
и
овај
рад
понављати
са
сваки
посетница
.
посати
око
примање
се
удвајати
тај
.
али
,
шта
тај
марити
!
Послужитељи
тако
дати
цена
сваки
акт
свој
газда
и
подизати
један
врста
култ
око
њихов
посвећен
персона
.
-
Шта
јесам
нов
,
г
.
Кремић
?
-
упитати
начелник
млад
човек
кад
он
најзад
пустити
унутра
.
Милош
се
збунити
.
весео
изглед
начелников
соб
,
ружичаст
намештај
покрити
пиротски
ћилим
,
зелен
електрични
лампа
на
сто
,
скептичан
осмех
око
начелников
усна
,
краљев
портрет
у
масиван
позлаћен
рам
и
блистав
сунце
који
јесам
испуњавати
соб
,
сав
јесам
тај
бити
тако
далеко
од
онај
дуг
мрачан
ходник
који
јесам
мирисати
на
буђа
и
стар
хартија
да
се
Кремић
морати
да
прибрати
.
Начелник
јесам
стајати
иза
сто
,
наслонити
свој
велик
сељачки
рука
на
гомила
акт
.
Риђа
брада
он
јесам
расти
у
неред
и
сенчити
он
горак
уста
.
изнад
намрштен
обрва
издизати
се
меснат
енергичан
нос
.
Проређена
кос
на
теме
пресавијати
се
на
млаз
сунце
који
јесам
шибати
са
прозор
.
-
Шта
ради
г
.
Стајић
?
-
упитати
он
поново
начелник
и
загледати
се
у
Милош
свој
шиљаст
и
проницав
очи
.
-
ја
јесам
више
у
препород
,
-
одговорити
Милош
,
па
продужити
брзо
и
не
довршавати
реченица
,
као
да
се
бојати
да
не
изгубити
кураж
и
прећутати
оно
што
јесам
хтети
рећи
.
-
због
тај
јесам
и
доћи
,
господин
-
начелник
...
ви
ја
познавати
...
и
молити
ви
да
ја
наћи
један
место
у
ваш
министарство
.
знати
ја
...
Начелник
јесам
тај
очекивати
.
његов
скептичан
осмех
се
појачати
,
а
обрва
се
намрачити
још
више
.
ипак
,
његов
глас
не
изгубити
ништа
од
свој
првашњи
мекота
кад
рећи
:
-
хм
...
хм
,
требати
ја
какав
документ
,
диплома
.
ви
јесам
свршити
?
...
-
права
,
-
одговорити
Милош
збунити
.
-
јесам
ли
ви
тај
сведоџба
?
...
ах
,
добро
,
добро
...
требати
још
да
написати
један
молба
,
на
цео
табак
,
и
да
прилепити
таксени
марка
од
пол
динар
.
написати
јесам
,
господин
-
начелник
,
-
одвратити
Кремић
и
из
џеп
извући
један
превијен
табак
хартија
.
Начелник
прочитати
летимичан
молба
,
загледати
још
једанпут
диплома
,
а
нарочито
универзитетски
печат
и
ректоров
потпис
,
па
хартија
оставити
на
сто
и
Милош
пружити
рука
:
-
имати
празан
место
у
царинарница
на
Сава
;
надати
се
да
ви
тамо
хтети
бити
рђаво
...
ви
бити
волети
да
се
овај
што
пре
свршити
?
да
,
молити
ви
,
господин
-
начелник
.
добро
...
добро
,
гледати
да
што
пре
ухватити
министар
.
за
недеља
два
дан
бити
све
свршен
...
о
,
молити
,
немати
ништа
,
збогом
!
врата
на
соба
заклопити
се
,
и
Милош
се
поново
наћи
у
дугачак
мрачан
ходник
.
Послужитељ
се
клањати
пред
он
и
трљати
рука
очекивати
бакшиш
.
један
жена
јесам
шаптати
да
јесам
сад
на
она
ред
.
некакав
сув
човек
,
у
масном
полициски
шињел
,
без
прописан
дугмад
,
питати
јесам
Кремић
поверљиво
:
јесам
ли
начелник
добар
воља
?
А
Милош
јесам
,
независан
од
сав
овај
,
мислити
како
јесам
сав
тај
бити
брз
и
прост
него
што
се
надати
,
како
јесам
имати
још
нешто
да
казати
;
он
јесам
хтети
да
се
примити
за
цариник
,
већ
за
писар
министарство
,
ако
јесам
могућно
.
хтети
јесам
да
се
вратити
,
да
објаснити
шта
јесам
хтети
,
да
показати
свој
права
,
да
се
позвати
на
случај
свој
друг
...
али
,
послужитељ
он
јесам
већ
захваљивати
на
добивен
напојница
;
она
жена
који
јесам
бити
на
ред
већ
јесам
улазити
код
начелник
,
истеран
полициски
писар
закопчавати
јесам
сав
шињел
,
из
дно
ходник
се
појављивати
онај
блед
секретар
с
гомила
акт
.
задах
на
стар
хартија
и
буђа
се
осећати
још
више
.
Милош
убрзати
корак
и
изићи
из
министарство
.
напољу
јесам
бити
светао
дан
,
кад
јесен
сејати
благо
до
мио
воља
.
давно
прецветао
лала
подмладити
се
под
мртав
грана
јасмин
.
по
калдрма
се
јурити
гуштеров
.
финансиски
парк
се
купати
у
светлост
насмејан
сунце
,
жут
као
поново
процветао
лала
.
лак
ветар
ћарлијати
јесам
и
мешати
сув
прашина
са
риђ
јесењи
лишће
,
који
јесам
тек
спасти
са
ћелав
дрвеће
.
у
исти
доба
,
ударати
јесам
нешто
по
тротоар
и
кров
,
као
киша
.
тај
јесам
зрео
кестење
падати
из
напрсо
љуска
и
уплашен
женскиња
измамљивати
крика
из
груда
.
А
небо
јесам
бити
плав
као
зумбулов
цвеће
,
просипати
роса
као
да
јесам
пролеће
,
смејати
се
са
свој
висина
и
као
да
ми
јесам
хтети
рећи
:
-
брзо
,
брзо
,
овај
јесам
крај
.
ја
давати
све
,
више
немати
шта
да
очекивати
.
не
штедити
ја
,
ја
умирати
сутра
.
тај
јесам
бити
леп
доба
у
Београд
,
кад
јесам
сав
тако
лепо
и
кад
свет
,
који
се
вратити
из
бања
,
крстарити
по
улица
,
тражити
какав
авантура
.
помодан
хаљина
и
свилен
блуза
јесам
се
светлити
по
тротоар
.
трамвај
јесам
бити
пун
.
фијакер
јесам
јурити
средина
улица
.
оно
што
песник
јесам
разумевати
погађати
јесам
обичан
људи
који
јесам
хитати
да
не
пропуст
ниједан
задовољство
овај
мртав
лишће
и
риђ
атмосфера
,
овај
доба
година
кад
јесам
дан
кратак
и
скупоцен
,
редак
и
разнежен
,
допадљив
у
свој
последњи
напор
да
наличити
на
пролеће
и
младост
.
пред
кафана
јесам
сав
сто
бити
заузети
.
људи
јесам
се
сударати
на
тротоар
.
свако
се
весело
и
учтиво
извињавати
.
одасвуда
се
чути
жагор
,
мешати
се
дубок
мушки
глас
са
пискав
женски
грло
,
и
чути
се
неки
неиспеван
песма
,
који
садржати
сетан
журба
ка
срећа
који
јесам
умести
искористити
кад
ми
се
нудити
пун
и
лак
.
овај
жут
сунце
,
весело
у
сав
умирање
,
другачи
јесам
утицати
на
Кремић
него
на
остати
.
он
јесам
ступати
кроз
овај
други
пролеће
хладан
и
суморан
.
Изишав
из
онај
мрачан
и
дугачак
ходник
,
он
јесам
сад
јасно
видети
пут
свој
срећа
,
пун
тај
мрачан
и
дугачак
тунел
који
јесам
мирисати
на
стар
хартија
.
и
он
јесам
завидети
овај
свет
што
не
видити
тако
јасно
трасиран
пут
свој
живот
,
што
се
предавати
весеље
у
природа
,
не
мислити
на
оно
одакле
јесам
изаћи
и
где
хтети
ући
,
и
јурити
ка
неки
непознат
и
нов
задовољство
.
-
ах
,
они
јесам
сав
на
пут
ка
срећа
,
они
јесам
слободан
и
они
живити
,
они
живити
...
-
понављати
јесам
у
себе
млад
човек
и
замишљено
ступати
кроз
овај
одушевљен
свет
.
-
Шта
јесам
се
ти
...
како
да
казати
...
тако
замислити
?
-
изненадити
он
Богдан
Васић
.
-
Знаш
ли
да
Ранковић
путовати
вечерас
?
-
куда
?
-
зачудити
упитати
Милош
.
-
ти
не
знати
?
...
Већ
јесам
четворица
отићи
...
како
да
казати
...
све
по
хлад
,
један
по
један
.
лист
ћутети
,
јер
јесам
послати
и
из
опозиција
двојица
.
-
ја
ти
не
разумети
.
-
влада
слати
десет
питомац
на
страна
.
двеста
педесет
динар
...
како
да
казати
...
месечно
.
сав
јесам
свршити
кришом
,
кроз
капиџик
и
без
конкурс
.
Драгутин
ићи
за
словенски
права
...
-
јесам
могућно
,
па
он
свршавати
филозофија
?
-
Шта
тај
марити
...
како
да
казати
.
зар
у
наш
дипломатија
немати
људи
који
јесам
свршити
ветерина
?
...
пет
година
на
страна
...
леп
посао
,
како
да
казати
.
ники
јесам
изабрати
од
голодије
.
замислити
Кокић
...
државни
саветник
,
а
тај
он
јесам
трећи
син
...
како
да
казати
...
који
држава
слати
на
страна
.
-
Кокић
јесам
старати
лопужа
,
ама
за
Ранковић
не
моћи
да
веровати
...
он
бити
ја
тај
казати
.
па
његов
симпатија
за
француски
литература
и
...
ти
знати
да
се
он
верити
?
-
око
врба
!
знати
он
шта
радити
...
како
да
казати
.
А
и
ја
испрва
јесам
веровати
,
па
јесам
он
питати
...
Вели
,
литература
моћи
и
јесам
учити
...
а
министар
навалити
на
он
да
се
примити
...
казати
,
јесам
моћи
одбити
...
-
Што
ја
не
понудити
ники
ништа
?
-
отети
се
нехотичан
крик
са
Милошев
уста
.
-
како
да
казати
...
ти
он
веровати
?
требати
јесам
он
видети
овај
дан
како
јесам
обијати
праг
од
један
до
други
...
како
да
казати
...
човек
од
утицај
.
-
А
његов
вереница
?
-
зависити
од
...
како
да
казати
...
-
и
Васић
показати
рука
као
да
бројити
новац
.
-
Што
ти
више
немати
у
препород
?
навратити
који
пут
...
ах
,
ево
Цајт
-овог
дописник
.
у
здравље
!
Васић
се
дохватити
лако
до
шешир
,
опружити
свој
нога
,
дугачак
и
сув
као
шестар
,
и
потрчати
да
стигнути
један
угојен
Јеврејин
.
глава
други
један
остварен
сан
.
са
добивање
служба
јесам
ићи
тако
лако
као
што
јесам
Кремић
очекивати
.
дан
јесам
пролазити
један
за
други
,
а
указ
о
његов
постављење
јесам
излазити
никако
.
Међутим
,
требати
јесам
плаћати
...
јер
јесам
човек
жив
и
трошити
.
па
и
после
постављење
,
Милош
се
јесам
надати
велик
добра
.
Читава
први
три
месец
моћи
се
примати
само
половина
плата
,
колико
јесам
остајати
када
се
одбити
посмртни
плата
,
такса
за
указ
,
порез
и
чиновнички
фонд
.
стога
Зорка
предложити
Милош
да
се
преселити
код
она
.
млад
човек
одбити
у
први
мах
.
сав
се
у
он
бунити
да
примати
помоћ
од
један
жена
,
ма
и
вољен
.
људски
презрење
,
који
штедити
ловац
мираз
,
погађати
љубавник
,
грешан
што
примати
,
ма
бити
у
вид
позајмица
,
новац
од
свој
драгана
.
код
жена
јесам
тај
други
ствар
.
онај
не
замерати
овај
љубавник
ако
овај
волити
искрено
.
она
изгледати
сасвим
просто
и
природно
да
делити
и
кесити
кад
делити
и
постеља
,
и
чак
сматрати
као
знак
хладноћа
кад
љубавник
имати
скрупула
.
због
тај
и
Зорка
замерити
свој
драгана
да
јесам
он
довољно
не
волити
кад
одбијати
овај
што
он
она
још
једино
моћи
дати
.
-
али
,
Зорка
,
бити
паметан
...
настрану
,
како
јесам
ја
...
али
,
шта
хтети
рећи
свет
,
онај
ситан
комшија
који
једва
чекати
да
видити
шта
,
да
бити
моћи
оговарати
...
-
Шта
ја
се
тицати
свет
.
он
говорити
и
овако
свашта
.
ко
хтети
свет
запушити
уста
!
-
одговорити
он
она
,
сав
румен
од
љубав
,
од
онај
правити
,
највише
љубав
који
се
састојати
у
тај
да
се
човек
свести
на
ништа
за
други
.
-
неки
говорити
шта
ко
хтети
!
ти
јесам
мој
вереник
.
тај
јесам
мој
волити
Милош
,
поред
ко
ја
хтети
да
јесам
вечито
.
ја
хтети
више
да
живити
ако
не
знати
да
хтети
отсад
остати
занавек
са
ти
.
јесам
ли
,
Милош
,
ти
пристајати
,
зар
не
?
неки
се
бацити
камен
на
млад
песник
сваки
онај
који
јесам
рећи
да
на
сав
питање
вољен
жена
,
само
да
бити
разбити
облак
њен
сумња
и
изазвати
на
толико
љубљеним
усна
светлост
осмех
и
задовољство
.
Кремић
пристати
,
као
што
јесам
сав
пре
он
радити
,
и
предати
се
свој
судбина
.
Зорка
јесам
удесити
све
што
јесам
моћи
да
сав
драгана
засладити
живот
поред
себе
.
млад
човек
јесам
имати
све
што
он
требати
.
његов
посати
на
драма
одмицати
јесам
необично
брзо
.
по
цео
дан
јесам
остајати
у
свој
соба
и
жалити
за
она
кад
бити
морати
да
изаћи
у
варош
.
тај
више
јесам
бити
суморан
тип
соб
за
самац
,
где
јесам
сваки
кирајџија
остављати
по
један
прљотина
иза
себе
.
од
чаршав
на
сто
до
тацна
за
сапун
на
умиваоник
,
сав
се
слагати
у
овај
соба
.
ствар
јесам
имати
свој
душа
,
а
живот
међу
она
интиман
традиција
.
споредан
врата
јесам
водити
у
Зоркин
соб
,
сав
бео
,
који
јесам
опет
,
без
књига
и
портрет
знаменит
људи
,
а
са
неколико
Милошев
фотографија
и
гомила
разних
женски
ситница
,
давати
други
утисак
,
утисак
да
ту
живити
жена
,
а
тај
жена
да
волити
и
да
јесам
волити
.
млад
човек
јесам
имати
само
да
лупнути
нога
,
и
тај
се
врата
отварати
,
у
соб
долазити
мирис
на
ђурђевак
,
и
Зорка
се
појављивати
насмејан
и
блед
.
готово
сваки
дан
Милош
јесам
примећивати
понешто
лепо
приновити
у
свој
соба
:
пепеоница
за
цигарета
или
зидни
календар
,
леп
бокал
или
удобан
столица
;
ако
ништа
други
а
онај
јесам
бити
променити
букет
цвеће
који
јесам
увек
бити
на
његов
сто
за
писање
.
Кремић
јесам
имати
ни
за
шта
да
се
бринути
.
Зорка
јесам
умести
да
предњачити
његов
мисао
и
да
погађати
шта
он
требати
.
тај
јесам
бити
живот
какав
јесам
Милош
сањати
за
десет
година
откако
јесам
оставити
родну
кућа
и
потуцати
се
по
туђ
праг
,
живот
нежност
,
уман
рад
,
пријатан
брига
,
живот
без
туђинац
у
свој
кућа
,
живот
тих
и
љубаван
.
али
,
задовољство
престајати
бити
задовољство
када
јесам
остварити
.
и
млад
човек
,
пошто
јесам
добити
овај
огроман
добитак
удобност
и
срећа
,
осетити
према
он
презирање
,
слично
онај
осећање
ниподаштавање
који
коцкар
осећати
према
добивен
новац
.
он
се
осећати
у
тај
соба
,
где
јесам
сав
бити
његов
и
за
он
,
као
драгокуп
.
он
јесам
бити
навикнути
на
срећа
;
он
се
бити
сродити
са
оскудица
,
с
њен
два
крајност
:
пуст
јава
и
раскошан
сан
.
он
јесам
недостајати
сад
овај
ломљење
из
крајност
у
крајност
,
и
он
јесам
осећати
један
дубок
празнина
око
себе
,
као
пушач
који
јесам
остати
без
дуван
,
незадовољан
и
несносан
сам
себе
.
али
се
добро
чувати
да
тај
Зорка
не
приметити
,
јер
јесам
знати
колико
бити
јесам
тај
заболети
.
ипак
јесам
Зорка
наслућивати
да
јесам
Милош
тешко
да
ублажити
бол
који
он
јесам
задавати
нарушен
понос
.
-
ја
видити
колик
тај
жртва
чинити
ја
.
ти
моћи
наћи
девојка
,
млад
и
леп
,
који
бити
ти
олакшати
ступање
у
живот
.
због
тај
се
осећати
срећан
кад
моћи
овако
да
ти
помоћи
донекле
,
-
говорити
он
јесам
Зорка
,
припијати
се
уз
он
.
-
и
ја
мислити
понеки
пут
да
јесам
баш
добро
што
се
новац
не
мешати
у
наш
љубав
.
на
ми
јесам
да
створити
свој
кућа
и
да
јесам
одржавати
заједно
и
наш
љубав
.
Милош
можда
јесам
бити
потпун
Зоркин
мишљење
,
али
она
јесам
одобравати
и
говорити
:
-
да
,
ја
се
можда
баш
волити
оволико
што
новац
јесам
посреди
ми
.
без
сумња
,
имати
некакав
разлог
који
ја
не
моћи
да
појмити
сад
,
али
он
постојати
.
трудити
се
да
пребродити
тешкоћа
и
не
губити
поверење
један
у
други
.
дан
јесам
пролазити
полако
,
ветровит
и
кишан
дан
београдски
јесен
,
кад
се
небо
не
видити
и
блато
покривати
калдрма
.
Милош
јесам
проводити
највише
време
поред
Зорка
;
тешити
она
јесам
кад
јесам
плакати
мислити
на
мајка
,
дорађивати
свој
драма
и
трудити
се
да
сакрити
свој
незадовољство
што
ствар
не
ићи
онако
како
јесам
хтети
.
ипак
,
каткад
јесам
моћи
да
спречити
уздах
који
бити
он
затрести
груда
:
Шта
јесам
ти
,
Милош
?
тај
јесам
добро
?
...
-
упитати
бити
он
Зорка
.
-
Видиш
,
овај
дан
тако
црн
...
пун
киша
и
ветар
.
кад
изићи
на
улица
,
чинити
ја
се
да
ја
јесам
блато
до
гуша
.
-
па
не
излазити
...
остати
вечито
овако
поред
твој
драгана
,
који
ти
волити
,
Милош
...
волити
више
него
велик
благо
на
свет
.
-
па
овај
чекање
са
служба
?
...
-
Што
?
Шта
марити
!
...
како
бити
иначе
довршити
свој
драма
...
да
знати
како
ја
јесам
пријатно
кад
јесам
овако
заједно
;
ти
писати
,
а
ја
радити
.
Већ
јесам
при
крај
?
-
Још
имати
да
једанпут
прочитати
и
исправити
оно
што
јесам
рогобатно
.
Можда
хтети
јесам
још
једанпут
преписати
.
али
,
немати
довољно
време
.
према
конкурс
,
требати
да
рукопис
послати
до
@card@
.
децембар
.
али
,
један
дан
Зорка
се
не
задовољити
овакав
одговор
.
-
ти
патити
због
ја
,
Милош
.
ја
се
доиста
бојити
да
ти
се
један
дан
овај
не
учинити
сувише
тешко
...
-
Зорка
,
ја
јесам
овде
тако
лепо
.
искрено
ти
казати
да
ја
боље
не
моћи
бити
.
овај
јесам
бити
увек
сан
мој
живот
,
да
имати
сав
што
жив
човек
требати
да
бити
моћи
радити
.
како
моћи
рећи
да
хтети
ја
се
досадити
?
...
ти
ја
корити
...
-
не
,
не
,
не
говорити
ја
тај
.
тај
јесам
прекор
,
мој
Мика
.
никад
,
никад
ја
хтети
моћи
прекорети
те
ни
за
шта
.
ја
видити
из
дан
у
дан
јасније
твој
вредност
.
ја
разумети
колико
ја
ти
волити
.
тај
јесам
искрен
према
ја
...
много
више
него
што
бити
се
моћи
надати
.
Што
ја
тако
жалостити
у
наш
љубав
,
драгана
,
јесам
што
ја
морати
разумети
све
више
тешкоћа
који
искакати
пред
ти
,
да
испунити
онај
што
јесам
увек
бити
мој
сан
,
мој
жеља
;
те
тешкоћа
ја
мучити
,
Милош
.
и
ја
видити
да
ти
патити
.
-
молити
ти
,
Зорка
,
моћи
да
се
жалостити
.
ти
претеривати
,
-
благо
јесам
јесам
корети
Милош
,
иако
јесам
у
душа
осећати
оно
исто
што
и
његов
драгана
.
-
доиста
,
наш
стање
јесам
онако
како
бити
требати
да
јесам
.
али
,
погледати
око
себе
!
ја
не
стајати
тако
рђаво
.
многи
бити
се
с
ми
разменити
,
а
имати
она
који
бити
ми
моћи
позавидети
.
-
поновити
ја
тај
,
Милош
,
поновити
ја
тај
реч
охрабрење
.
Кажи
ја
да
ти
не
жалити
што
ја
волити
,
и
рећи
ја
да
хтети
ја
бити
твој
жена
.
грдити
ја
.
ја
се
увек
бојити
да
ти
не
изгубити
што
јесам
стар
од
ти
,
што
немати
новац
.
драг
,
не
разумети
ја
рђаво
:
јесам
тај
због
тај
што
мислити
да
ти
волити
новац
,
већ
што
јесам
наш
средство
мали
;
ја
се
бојити
да
она
не
бити
недовољан
,
и
тај
ја
убијати
,
Милош
.
-
ја
јесам
способан
и
здравити
за
рад
.
ја
хтети
моћи
увек
зарадити
оно
што
ми
требати
.
-
ах
,
Мика
,
ја
ти
се
дивити
кад
тако
говорити
и
знати
да
ја
ти
волити
још
много
,
као
увек
,
али
један
дан
тај
хтети
бити
сит
тај
рад
и
тај
одрицање
...
-
Вараш
се
Зорка
;
ја
радити
откако
знати
за
себе
и
ја
јесам
се
навикнути
на
одрицање
.
-
али
,
овај
јесам
други
,
овај
јесам
вечито
.
да
,
ти
ја
добро
разумети
зашто
се
ја
бојити
да
ја
један
дан
не
омрзнути
.
ах
,
Мика
,
опростити
ја
...
ја
не
знати
зашто
јесам
на
овај
земља
?
Чим
ја
имати
један
наклоност
,
она
ја
се
отимати
,
а
ја
јесам
цео
живот
патити
за
други
.
Милош
она
јесам
жалити
,
али
у
исти
доба
он
јесам
бити
незадовољан
.
Осећао
јесам
да
он
требати
да
се
јад
,
да
широм
отворити
груда
и
излити
сав
оно
што
он
пећи
у
дно
срце
.
али
,
он
јесам
волети
овај
жена
,
мршав
као
канаринка
,
толико
да
она
јесам
моћи
задати
још
велик
рана
,
тај
јесам
узити
у
наручје
и
покушати
да
јесам
умирити
.
-
пустити
ја
да
плакати
,
Милош
,
-
говорити
јесам
Зорка
и
крило
лице
сав
уквасити
крупан
суза
.
-
ти
јесам
у
цвет
живот
,
ти
улазити
у
он
,
ти
требати
цео
твој
снага
и
твој
срце
,
да
бити
напредовати
,
живети
како
требати
...
да
јесам
бар
млад
!
...
али
,
кад
ти
бити
свршити
борба
,
ја
хтети
бити
баба
,
и
још
једанпут
-
ти
хтети
имати
задовољство
.
Милош
,
казати
ја
,
казати
ја
искрено
:
хтети
ли
да
бити
слободан
?
-
Зорка
,
моћи
да
јесам
дете
.
ти
видити
да
се
ја
волити
,
а
кад
се
двоје
во
,
они
не
моћи
бити
слободан
,
они
се
не
моћи
раставити
један
од
други
.
Нашто
те
црн
мисао
?
ја
ићи
стално
пут
к
наш
срећа
.
Шта
ми
овде
недостајати
?
Још
мало
,
па
хтети
ја
имати
свој
плата
.
Моћи
хтети
нешто
зарађивати
и
са
страна
.
ја
хтети
се
ускоро
венчати
.
А
ако
сад
тај
не
моћи
урадити
,
тај
не
сметати
да
бити
наш
циљ
.
ја
хтети
радити
,
имати
добар
нада
да
хтети
један
дан
успети
.
ја
хтети
дакле
,
као
и
сав
други
који
имати
један
циљ
у
живот
,
чинити
оно
што
ми
јесам
могућно
,
чекати
,
надати
се
,
не
заустављати
се
пред
препрека
и
не
допустити
да
ми
тешкоћа
победа
.
победа
хтети
бити
награда
...
Зорка
јесам
бити
подигнути
глава
и
слушати
Милош
који
јесам
бити
блед
и
замислити
.
-
дати
ја
твој
уста
;
наслонити
она
на
мој
,
она
јесам
тако
сув
и
жедан
,
-
прекинути
он
Зорка
,
озарен
одушевљење
и
нада
,
и
бацити
он
се
око
врата
.
-
Видиш
ли
ти
,
Мика
,
тај
јесам
мој
једина
радост
.
Можеш
ли
ти
дакле
разумети
да
ја
не
радити
из
рђав
побуда
што
хтети
да
јесам
твој
жена
?
ох
,
како
јесам
сладак
и
сам
тај
мисао
да
хтети
бити
твој
жена
.
понеки
пут
само
,
мој
драгана
,
-
и
заљубљен
жена
притиснути
рука
леви
страна
груда
,
-
учинити
ја
се
да
хтети
ти
овај
пут
бити
врло
тежак
,
па
се
бојити
да
ти
не
скраћивати
срећа
наш
брак
,
ја
који
ти
желити
велик
срећа
,
и
страх
ја
јесам
да
ти
не
загорчати
живот
,
мој
живот
.
млад
жена
јесам
већ
бити
утешити
и
осмехивати
се
на
свој
драгана
.
Међутим
,
Кремић
се
мргодити
.
он
јесам
осећати
такође
потреба
да
бити
утешити
.
код
он
јесам
у
тај
тренутак
избијати
јак
један
психолошки
противуречност
,
који
садржати
цео
један
заљубљен
срце
:
Милош
се
хтети
ослободити
Зорка
,
а
да
се
Зорка
не
ослободити
он
.
и
он
не
могаде
да
зауставити
реч
који
он
се
отргнути
са
уста
-
да
,
ја
хтети
радити
.
ако
не
успети
,
ја
хтети
имати
бар
моралан
срећа
да
јесам
сав
учинити
што
јесам
до
ми
стајати
.
Срећан
израз
се
избрисати
из
Зоркин
лик
.
оно
постати
тако
блед
као
јесењи
дан
који
се
у
тај
тренутак
с
мука
провлачити
кроз
облак
.
-
не
говорити
ја
да
хтети
успети
,
-
рећи
он
она
,
и
поново
он
се
бацити
око
врата
,
припијати
се
око
он
као
да
хтети
она
он
неко
отети
.
-
не
убијати
мој
нада
,
Милош
.
како
се
моћи
другачи
волети
него
надати
се
у
вечност
наш
веза
,
у
брак
,
и
веровати
у
сигурност
наш
обећање
.
ја
хтети
ти
волети
цео
свој
живот
.
ако
се
моћи
волети
и
после
он
,
ја
хтети
ти
волети
и
после
живот
,
за
гроб
и
вечно
.
не
губити
нада
.
ја
хтети
победити
ако
бити
живити
и
здравити
;
ја
хтети
постигнути
сав
циљ
,
ја
тај
веровати
,
и
ја
још
веровати
да
и
ти
тако
мислити
.
али
,
Милош
,
ја
хтети
твој
срећа
,
јер
ја
хтети
моћи
бити
срећан
по
цена
твој
одрицање
.
Још
једанпут
ти
питати
:
хтети
ли
да
бити
слободан
?
Милош
се
осетити
поново
обесхрабрити
пред
бол
овај
жена
који
јесам
зјапити
као
отворити
рана
кроз
њен
зеница
.
он
уздигнути
с
чела
свој
дуг
разбарушен
кос
,
потчинити
се
Зорка
и
пристати
да
чекати
да
нешто
доћи
,
независан
од
он
,
и
уредити
сав
тешкоћа
.
глава
ТРЕЋА
.
на
замрзао
обала
.
знати
ли
да
ви
јесам
опет
реферисати
?
-
рећи
Милош
његов
нов
колега
,
један
млад
царински
приправник
,
који
јесам
тај
лет
бити
свршити
Трговачку
академија
и
у
канцеларија
учити
"
есперанто
"
.
ко
?
господин
Јаков
.
Каже
,
овај
пут
хтети
он
измакнути
.
какав
јесам
тај
,
велим
,
појам
о
државни
служба
да
се
долазити
увек
после
осам
сат
...
али
,
молити
ви
,
-
и
приправник
начин
један
извештачен
гест
каваљерство
,
-
не
говорити
он
да
јесам
ви
ја
тај
казати
.
Шта
ја
се
тицати
!
-
одговорити
он
Кремић
мрзовољно
.
-
неки
ја
доставити
и
министар
,
ако
он
тај
чинити
задовољство
.
горе
место
не
моћи
добити
.
Већ
јесам
бити
месец
дан
како
јесам
Милош
добити
за
цариник
и
ступити
на
дужност
.
пре
тај
он
јесам
знати
ни
где
се
налазити
царинарница
.
мислити
јесам
да
се
посати
састојати
у
тај
да
човек
изићи
на
лађа
који
долазити
из
иностранство
и
присуствовати
излазак
путник
.
Међутим
,
посао
јесам
бити
сасвим
други
,
груб
и
незанимљив
.
требати
јесам
седети
у
мрачан
магацин
,
који
јесам
,
неосветљен
и
решетка
осигурати
,
личити
на
робијашки
радионица
,
отварати
џак
,
разликовати
вуна
од
памук
,
свађати
се
са
трговачки
помоћник
,
клањати
се
пред
старешина
,
водити
глуп
разговор
са
колега
,
и
рачунати
разнети
споредан
такса
,
док
промаја
бити
са
свити
страна
.
способност
се
мерило
број
посвршаван
пакет
на
дан
,
а
интелигенција
се
одређивати
према
врста
роб
који
се
царинити
.
ко
јесам
прегледати
броширан
књига
,
календар
и
мустра
без
вредност
,
бити
јесам
инвалид
,
кретен
;
док
се
са
велик
поштовање
говорити
о
неколицина
чиновник
који
јесам
умести
да
царинити
златан
предмет
и
апотекарски
производ
.
први
дан
Милош
се
интересовати
посао
,
занимати
он
јесам
специјалан
царински
језик
,
непознат
реч
као
позамантерија
и
растована
хартија
,
слушати
јесам
хиљаду
ситан
интрига
који
јесам
се
плести
иза
леђа
,
смејати
се
неслан
виц
,
посматрати
туч
с
бомба
од
хартија
и
уживати
кад
бити
се
понекад
персонал
сложити
и
заједнички
запевати
познат
сокачки
песма
:
неки
уздисати
ко
морати
,
Суза
нек
лити
!
певати
,
Јела
,
весело
,
нек
се
орити
глас
:
песма
мој
живот
једини
јесам
спас
.
али
,
тај
јесам
трајати
дуго
,
а
Кремић
се
досадити
овај
посао
који
се
радити
савијен
леђа
и
празан
очи
,
махинално
као
што
во
оро
.
глава
он
јесам
болети
од
промаја
.
магацин
он
изгледати
као
галија
на
који
јесам
приковати
.
одвратан
он
бити
царински
језик
,
пун
груб
погрешка
као
берберски
љубаван
писма
.
бунити
он
јесам
што
ники
јесам
хтети
да
оценити
његов
права
вредност
,
који
се
налазити
даље
од
царински
речник
и
свеска
декларација
.
самољубље
он
јесам
заоштравати
бол
и
његов
срце
се
пунити
мржња
,
себичност
и
леност
.
трудити
се
на
сваки
начин
да
избегнути
од
посао
,
задоцњавати
,
отезати
рад
,
а
кад
ништа
друго
не
бити
моћи
,
Милош
јесам
излазити
у
двориште
и
шетати
јесам
,
мислити
на
Зорка
,
на
драма
који
јесам
бити
довршити
и
илузија
свој
младост
који
јесам
он
овамо
довести
.
бити
јесам
већ
увелико
зима
.
густ
снег
јесам
покривати
кров
,
двориште
и
улица
.
Сава
се
бити
заледити
.
Жалосно
јесам
изгледати
контура
сандук
и
греда
у
пристаниште
,
занемарен
и
покривен
снег
.
Жут
железнички
станица
у
Земун
мрзао
се
у
зима
и
лед
.
по
цео
пољана
се
видети
само
гладан
гавран
,
који
јесам
злокобно
грактати
.
пред
царинарница
јесам
тапкати
нога
носач
,
узалуд
очекивати
посао
.
преко
лед
се
примећивати
један
зелен
пруга
хладан
вод
,
који
јесам
везивати
оба
обала
;
тај
јесам
пут
који
аустриски
финанс
прелазити
на
наш
страна
и
куповати
ракија
.
блед
сунце
се
једва
назирати
у
ваздух
,
накострешен
од
зима
.
леден
ветар
,
који
јесам
дувати
са
Врачар
,
резати
јесам
као
оштар
сабља
.
Милош
се
мрзао
од
зима
,
шетати
се
по
овај
замрзао
обала
,
али
јесам
волети
више
и
овај
мраз
на
поље
него
да
се
вратити
у
смрдљиво
царински
сместиште
.
Чиновници
јесам
тај
хтети
да
трпити
,
па
јесам
он
тужакати
управник
царинарница
.
управник
јесам
бити
висок
,
пун
,
развијен
човек
,
мишица
као
у
атлета
а
женски
очи
.
он
јесам
бити
човек
који
јесам
моћи
имати
велик
способност
и
замашај
у
живот
.
он
јесам
једини
донекле
разумевати
овај
млад
човек
који
јесам
тражити
од
живот
нешто
више
него
што
он
јесам
царинарница
моћи
дати
,
па
се
правити
глув
на
сав
тужба
Милошев
старешина
,
и
чак
он
јесам
ниједанпут
опоменути
.
управник
јесам
звати
Милош
пјесник
и
с
он
говорити
само
у
десетерац
.
-
Сместиште
ти
љутито
додијати
,
те
се
кренути
мало
статистика
,
не
бити
л
'
тај
се
муза
распјевати
,
-
говорити
јесам
он
и
из
један
одељење
царинарница
премештати
он
у
други
.
али
се
Милош
ни
у
статистика
јесам
моћи
задржати
.
и
као
онај
Гаша
из
песма
,
гурати
јесам
он
из
један
место
у
други
,
док
он
најзад
не
стрпати
у
администрација
.
овај
одељење
се
сматрати
на
београдски
царинарница
на
Сава
као
луд
кућа
.
ко
се
јесам
моћи
ни
за
шта
употребити
,
тамо
јесам
слати
.
канцеларија
се
налазити
у
један
лагум
,
који
јесам
некад
бити
саставни
део
београдски
тврђава
.
доцније
јесам
овај
лагум
претворити
у
католички
црква
,
од
који
јесам
остати
још
икона
некакав
страшан
светац
са
мамуран
очи
и
зверски
уста
.
после
црква
,
овде
се
сместити
један
дилетантски
позориште
,
док
држава
јесам
поново
откупити
овај
лагум
и
употребити
он
за
царинарница
.
Шеф
администрација
бити
јесам
господин
Јаков
,
омален
,
стар
човек
,
који
се
спећи
и
за
који
година
више
јесам
значити
ништа
.
на
нос
он
се
видети
дубок
бразда
,
који
он
јесам
нанети
један
његов
колега
,
још
кад
јесам
цариник
носити
сабља
.
ипак
,
јесам
бити
ружан
,
јер
јесам
личити
на
толики
други
,
празан
и
обичан
људи
.
имати
јесам
румен
лице
,
безбојан
очи
,
образ
брижљиво
избријати
,
уста
као
у
леп
пас
,
чист
кошуља
,
ропски
чела
и
леп
рукопис
.
са
себе
раван
критиковати
јесам
свој
претпоставити
,
одржавати
исти
навика
и
желети
исти
повишица
.
пред
претпостављен
јесам
стајати
са
плашљив
лице
,
очи
пун
дивљење
,
и
говорити
јесам
заслађен
,
упола
затворен
уста
:
"
ја
јесам
потпуно
ваш
мишљење
,
господин
управник
!
"
пред
млад
,
сматрати
јесам
да
он
јесам
дужност
намрштити
обрва
,
раширити
ноздрва
,
дати
свој
глас
оштар
тон
званичност
и
љутит
замакати
перо
у
мастило
.
млад
матурант
Трговачке
академија
,
иако
јесам
критиковати
кришом
господин
Јаково
као
човек
који
јесам
време
прегазити
,
трудити
се
,
можда
ни
јесам
не
знати
,
да
усвојити
сав
његов
манир
.
јер
јесам
у
царинарница
мало
ко
умести
важно
подигнути
глава
као
господин
Јаков
кад
он
доћи
ко
из
публика
званичан
посао
,
наредити
одаџија
да
донети
чаша
вод
,
превити
табак
с
лев
у
десно
,
па
онда
одоздо
на
више
,
раскорачити
се
поред
фуруна
,
па
,
са
рука
у
џеп
од
панталоне
и
ћилибарски
муштикла
у
зуб
,
дебатовати
личан
и
начелан
питање
,
избегавати
оштар
реч
,
хвалити
сељачки
,
нападати
увијено
и
одбијати
густ
дим
кроз
други
крај
уста
.
Трећи
чиновник
овај
канцеларија
јесам
бити
Анта
Оштрило
.
Што
јесам
он
звати
оштрило
,
ники
јесам
знати
.
отац
он
јесам
бити
закупац
сав
мезулана
на
цариградски
друм
.
после
смрт
он
јесам
оставити
велик
имање
,
који
јесам
овај
човек
,
блед
усна
и
понизан
цинцарски
лице
,
упропастити
за
неколик
година
.
по
царинарница
се
причати
чудо
који
јесам
тада
чинити
.
Кажу
да
јесам
усред
лет
посипати
џак
ситан
шећер
по
Јагодина
,
па
се
онда
возити
на
саонице
.
Пошто
јесам
проћердати
све
,
ступити
јесам
у
државни
служба
.
за
двадесет
година
чиновнички
живот
дотерати
јесам
до
цариник
трећи
класа
.
цео
његов
живот
,
заморити
двадесетогодишњи
зевање
,
опустошити
празан
чиновнички
мисао
и
измрцварен
канцелариски
образац
и
страст
,
свести
се
само
на
један
потреба
:
да
куповати
лозов
класни
лутрија
.
-
сад
бити
се
ја
убити
кад
бити
знати
да
хтети
бити
богат
...
бог
ја
,
ви
казати
,
-
говорити
јесам
Оштрило
распоређивати
лоз
на
сав
сто
.
-
сиромах
човек
...
какав
понижење
,
господа
!
Анта
Оштрило
јесам
волети
Милош
као
стар
човек
који
јесам
мило
што
јесам
други
још
млад
те
моћи
правити
глупост
.
због
тај
он
јесам
склањати
од
господин
Јаково
кад
год
јесам
моћи
и
саветовати
он
:
-
Бежа
одавде
!
Видиш
ли
,
овај
матор
кљусина
доћи
хтети
тај
глава
.
сваки
дан
по
један
реферат
.
Срећа
твој
што
јесам
господин
Лукић
управник
,
иначе
...
ићи
ти
,
брата
мој
,
у
суд
,
међу
ти
раван
...
три
година
,
па
јесам
адвокат
,
сав
газда
,
богат
човек
.
Шта
хтети
овде
,
међу
овај
слепац
?
...
ох
,
пусто
што
јесам
газда
!
Кажем
ти
,
да
још
немати
класни
лутрија
,
ја
бити
се
убити
,
бог
ја
!
после
дуг
чекање
,
кад
се
кратак
зимски
дан
отезати
као
гладан
година
,
најзад
се
чути
часовник
на
саборни
црква
како
избијати
пет
сат
.
господин
Јаков
бити
пажљиво
затворити
мастионица
један
рука
,
други
бити
важно
притиснути
дугме
електрични
звонце
,
и
хукнути
као
да
јесам
бог
знати
какав
посао
свршити
.
-
Јована
,
силазити
ли
?
питање
се
односити
на
чиновник
са
други
спрат
царинарница
,
који
јесам
мотрити
на
управник
;
и
чим
бити
овај
изићи
,
силазити
јесам
низ
простран
степеница
од
црвен
камен
и
излазити
у
варош
,
достојанствен
као
мандарина
.
Одаџија
Јован
,
раздрљен
груда
и
поцепан
џеп
на
капут
,
појављивати
се
на
глас
звонце
,
са
један
велик
хлеб
под
пазухо
,
и
одговарати
јесам
промукао
глас
,
кратак
и
груб
:
-
силазити
!
господин
Јаков
јесам
облачити
сав
плав
иберциг
,
који
јесам
носити
усред
лет
као
и
усред
зима
,
ушмркивати
се
у
један
велик
марама
и
остављати
канцеларија
без
збогом
остајати
.
Милош
бити
пожурити
кућа
,
с
један
горчина
у
срце
,
осећај
понижен
и
увређен
.
обузимати
он
јесам
малодушност
,
и
он
се
јадати
Зорка
:
-
ја
патити
,
ја
јесам
тешко
.
Осећам
да
ја
требати
утешити
као
мало
дете
.
да
,
Зорка
,
ти
имати
права
,
ја
више
јесам
дете
,
али
јесам
ја
који
пут
толико
потребан
један
добар
реч
,
реч
утеха
и
охрабрење
.
она
он
јесам
узимати
за
рука
,
привлачити
поред
себе
и
тепати
он
:
-
не
бити
такав
,
драг
.
Сећаш
ли
се
још
онај
доба
кад
јесам
ти
бити
у
Ужице
,
несрећан
што
јесам
далеко
од
ја
,
а
ја
овде
сам
,
оставити
мука
који
ја
јесам
смрт
задати
.
тај
јесам
проћи
,
и
добар
јесам
дан
наступити
.
ја
јесам
наслонити
глава
на
твој
срце
и
ту
наћи
утеха
.
Очекујемо
добар
дан
.
они
хтети
доћи
.
ти
хтети
победити
,
ја
јесам
сигуран
.
ох
,
мој
Мика
,
како
јесам
ти
велик
.
-
али
,
ја
бости
што
тај
и
други
не
видити
,
тај
...
мој
прав
способност
,
па
према
тај
да
ја
дати
рад
.
тај
други
,
за
који
ја
радити
,
тај
свет
који
давати
најбоље
што
имати
...
да
,
доиста
,
ја
чути
око
себе
пуно
леп
реч
;
мој
се
рад
хвала
,
али
ја
требати
,
као
и
осталом
свет
,
нешто
више
од
голих
реч
,
ја
требати
један
сигуран
зарада
,
један
положај
у
друштво
,
као
и
тај
уредник
,
критичар
и
тај
публика
.
мој
пријатељ
...
-
оставити
пријатељ
.
они
се
јављати
у
тренутак
слава
,
кад
требати
честитати
.
Доћи
хтети
тај
тренутак
,
-
говорити
јесам
Зорка
,
а
глас
она
дрхтати
искрено
и
уверено
,
-
али
само
после
борба
.
-
Зорка
,
ја
јесам
кукавица
,
ја
се
не
бојити
борба
,
ја
се
борити
откако
знати
за
себе
.
али
,
ја
јесам
човек
,
мој
снага
имати
граница
,
ја
требати
помоћ
,
као
што
се
и
други
помагати
.
Зашто
ја
ники
не
помоћи
,
зашто
ја
ники
не
понудити
свој
рука
и
нешто
да
ваљати
...
Шта
јесам
добар
од
ја
они
који
се
помагати
,
који
јесам
наћи
добар
место
,
који
јесам
послати
на
страна
...
-
Милош
,
ти
претеривати
.
да
,
ти
заслуживати
помоћ
,
али
тај
још
не
познати
довољно
,
и
затим
...
-
знати
шта
хтети
да
казати
.
.
.
ја
јесам
дошљак
.
остати
јесам
као
и
пре
толико
година
,
кад
јесам
доћи
у
београдски
гимназија
и
кад
јесам
ми
из
унутрашњост
одвојити
у
засебан
клупа
:
ви
,
дошљак
,
да
видити
шта
ви
знати
!
-
не
,
мој
драгана
,
не
рачунати
увек
на
помоћ
други
.
Помогни
се
сам
.
не
допустити
да
на
ти
утицати
ствар
који
не
ићи
онако
како
бити
ти
хтети
.
и
помислити
да
ти
јесам
јесам
,
да
ти
имати
један
душа
...
вај
дошљак
као
и
тај
,
али
који
живити
и
мислити
једино
за
ти
и
који
ти
пружати
рука
који
тражити
да
прећи
мучан
тренутак
овај
живот
.
овај
племенит
уверавање
,
овај
великодушан
Зоркин
разговор
,
овај
хришћански
разлагање
падати
јесам
Милош
у
овај
час
као
роса
који
јесам
освежавати
увенути
цвеће
његов
младост
,
или
боље
:
они
јесам
долазити
као
пријатан
слика
његов
први
сан
,
који
јесам
он
видети
сломити
крило
у
магловит
даљина
прошлост
.
-
ја
желити
за
ти
сјајан
и
велик
каријера
,
не
због
други
шта
већ
да
ти
видити
задовољан
,
срећан
,
-
говорити
он
јесам
млад
жена
,
прекидати
реченица
пољубац
који
он
јесам
покривати
усна
.
-
не
малаксати
,
твој
положај
бити
добар
,
пред
ти
стајати
широк
будућност
,
који
хтети
умести
да
оценити
твој
способност
,
ти
хтети
победити
,
али
требати
чекати
.
-
ох
,
како
јесам
леп
,
Зорка
,
у
тај
улога
утешитељица
,
-
прекидати
она
јесам
Милош
.
-
кад
ти
тако
слушати
,
ја
се
повраћати
храброст
,
мој
благ
и
сладак
душа
.
-
требати
бити
човек
,
-
одушевљено
јесам
настављати
Зорка
.
-
требати
се
лечити
од
слабост
и
мекуштво
.
и
ако
хтети
да
тај
постигнути
,
не
требати
понављати
сваки
дан
:
"
ах
,
како
ја
јесам
тешко
!
ах
,
што
јесам
неправедан
према
ја
!
"
Иначе
хтети
бити
налик
на
онај
људи
који
патити
од
чест
назеб
,
и
који
облачити
по
два
прслук
место
да
се
трљати
хладан
вод
.
требати
бити
храбар
,
требати
се
борити
против
бол
,
против
црн
мисао
,
и
требати
се
сећати
сваки
тренутак
да
ти
имати
један
циљ
у
живот
који
морати
достигнути
.
Утешен
тако
,
млад
човек
бити
стегнути
уза
се
свој
драгана
и
љубити
она
раме
,
сладак
уста
,
дуго
...
све
дотле
док
у
занос
свој
љубав
не
бити
заборавити
на
свет
око
себе
,
тврд
и
хладан
свет
,
покрити
снег
и
лед
.
глава
ЧЕТВРТА
.
последњи
идила
.
у
недеља
,
@card@
.
јануар
@card@
.
година
,
београдски
лист
јесам
објавити
резултат
стечај
који
јесам
народни
Позориште
бити
расписати
за
један
оригиналан
драма
.
од
двадесет
и
четири
понуђен
комад
јесам
примити
само
три
.
први
награда
јесам
пасти
на
сфинкс
,
драма
у
четири
чин
.
писац
јесам
остати
и
даље
непознат
.
у
завој
где
јесам
требати
да
бити
његов
име
оцењивачки
одбор
јесам
наћи
само
овај
кратак
реченица
:
"
писац
хтети
се
јавити
лично
после
први
претстава
"
.
лист
јесам
нагађати
ко
тај
моћи
бити
.
један
јесам
говорити
да
јесам
тај
овај
или
онај
наш
драмски
писац
,
који
се
бојити
пристрасност
критика
,
други
јесам
пак
обећавати
нов
звезда
на
поље
наш
драма
;
један
лист
се
правити
тајанствен
и
процеђивати
кроз
зуб
да
јесам
нов
писац
један
познат
државни
саветник
,
који
хтети
да
се
излагати
оговарање
публика
пре
потпун
успех
,
а
препород
јесам
у
један
нотица
позивати
писац
да
он
интервјуисати
,
обећавати
он
велик
хонорар
и
потпун
дискреција
.
само
Зорка
и
Милош
јесам
знати
тајна
овај
безимен
човек
,
који
јесам
већ
сад
интересовати
цео
Београд
.
млад
човек
јесам
осећати
пун
и
опојан
радост
успех
онако
силно
како
јесам
кадар
да
јесам
осетити
само
људи
који
јесам
дуго
патити
сам
.
трљати
јесам
рука
,
нервозно
прегледати
белешка
у
сав
новина
који
јесам
писати
о
сфинкс
,
певушити
некакав
жалосни
стих
на
весео
глас
,
ићи
из
један
соб
у
други
,
тражити
непрестано
Зорка
,
говорити
она
нешто
без
веза
и
љубити
јесам
по
очи
,
нос
,
врат
и
по
цео
лице
.
Кућа
,
улица
и
варош
бити
јесам
он
тесан
.
сав
јесам
тај
бити
мало
да
обухватити
његов
радост
.
напољу
јесам
падати
снег
.
па
ипак
,
он
предложити
Зорка
да
изићи
у
поље
.
Зорка
јесам
делити
с
Милош
радост
његов
успех
;
пријати
она
јесам
што
јесам
осећати
да
ту
имати
нешто
и
њен
заслуга
.
тај
драма
јесам
поникнути
у
њихов
љубав
,
описивати
јесам
њихов
сладак
тренутак
и
садржавати
сав
грозница
њихов
радост
и
бол
.
успех
она
јесам
изненадити
.
она
јесам
веровати
у
свој
драгана
,
у
његов
осетљив
срце
и
дубок
душа
.
и
она
јесам
радост
испуњавати
цео
унутрашњост
,
и
као
поплава
навирати
на
њен
мали
,
паметан
глава
.
али
,
тај
јесам
радост
остављати
други
утисак
на
она
.
Зорка
јесам
остајати
тих
,
желети
јесам
да
она
двоје
остати
сам
у
свој
топлој
соба
;
Милошев
пољубац
и
удобан
канабе
,
на
који
јесам
седети
,
бити
бити
она
довољан
.
ипак
,
она
не
хтети
кварити
воља
свој
драгана
,
обмотати
свој
скроман
мачак
око
врата
и
сићи
с
он
на
улица
.
трамвај
који
јесам
бити
узети
водити
јесам
само
до
Сењак
.
Милош
не
хтети
чекати
други
,
да
се
возити
до
Топчидер
,
него
узити
Зорка
испод
рука
и
кренути
се
с
она
један
запуштен
пут
,
који
се
провлачити
кроз
виноград
и
водити
на
Царево
Ћуприја
.
пут
јесам
бити
бео
од
снег
.
таман
самоћа
зима
одјекивати
јесам
од
корак
овај
заљубљен
пар
.
Милош
се
осећати
потпуно
срећан
.
јер
човек
јесам
залуд
увек
везивати
поље
са
љубав
.
Ништа
тако
лепо
не
урамљивати
вољен
жена
као
простран
видик
,
брдо
,
шум
,
сеоски
имање
,
слободан
небо
,
мирис
,
цвеће
,
поветарац
и
самоћа
.
овај
зимњи
дан
јесам
бити
цвеће
,
мирис
ни
поветарац
.
али
јесам
поље
у
зими
имати
свој
лепота
,
који
јесам
замењивати
пролећни
мирис
.
тај
јесам
бити
јануарски
дан
без
сунце
.
снег
јесам
падати
крупан
и
мек
.
сваки
пахуљица
јесам
силазити
на
земља
не
журити
се
,
као
да
јесам
хтети
изабрати
место
где
хтети
пасти
.
тек
кад
бити
Кремић
подигнути
глава
,
видети
бити
милијарда
бео
прамен
како
се
одвајати
са
хермелински
небо
,
играти
и
окретати
се
,
веселити
као
деца
.
јесам
се
осећати
ни
најмањи
дах
ветар
.
свуда
унаоколо
владати
јесам
тишина
,
топла
и
божанствен
.
-
како
јесам
леп
овај
пут
.
никад
он
јесам
видети
,
-
рећи
Зорка
тихо
као
да
се
бојати
да
не
покварити
овај
снежан
тишина
,
и
прибити
се
уз
Милош
.
млад
жена
јесам
бити
обучен
у
црнина
.
њен
мали
нос
се
црвенити
.
Чело
она
јесам
бити
још
блед
од
жалост
који
она
јесам
смрт
бити
задати
,
али
се
она
чинити
Милош
бео
,
сав
бео
као
зимски
руж
,
као
вила
,
бео
као
онај
снег
што
јесам
падати
с
небо
тако
тих
,
топао
и
детињаст
.
Кремић
се
не
могаде
задржати
него
јесам
пољубити
у
њен
нос
који
јесам
вирити
из
црн
крзно
обмотан
око
врата
,
и
дубоко
осетити
колико
волити
овај
жена
,
тако
бео
и
кротак
.
-
ах
,
Зорка
,
опростити
ја
што
јесам
се
некада
устезати
да
ти
назвати
свој
жена
.
тај
јесам
мој
мали
жена
,
мој
анђео
и
мој
добар
вила
.
пут
јесам
водити
између
два
обала
.
изгледати
јесам
као
прав
сеоски
друм
.
по
обала
јесам
расти
глог
,
који
се
савијати
под
терет
још
неопао
,
румен
плод
и
одвугао
снег
.
на
један
место
се
видети
црвен
земља
,
из
који
јесам
пиштати
вод
у
крупан
блистав
суза
.
снег
јесам
правити
капица
на
дирек
од
ограда
.
Шумски
врабац
,
одрастао
и
урањен
,
слободно
јесам
скакутати
по
шибље
.
из
један
појата
јесам
режати
велик
жут
пас
.
Иначе
,
нигде
живити
људски
дух
.
у
овај
величанствен
самоћа
близак
природа
занимати
она
јесам
све
,
сеоски
пут
и
црвен
земља
,
шумски
врабац
и
капица
на
дирек
;
Зорка
се
смешити
,
а
Милош
се
топити
од
задовољство
.
близу
царев
Ћуприја
пут
избијати
на
врх
брдо
.
Кремић
се
ту
зауставити
,
да
се
Зорка
одморити
.
његов
поглед
мерити
јесам
ширина
њихов
самоћа
.
на
исток
,
један
низ
остарео
јабланов
водити
јесам
у
Топчидер
,
који
јесам
почивати
остављен
и
мрачан
;
у
он
се
видети
шумица
и
букет
дрвеће
,
по
који
се
још
црнити
лишће
и
противити
се
трулеж
и
смрт
.
даље
,
у
сивина
и
снег
,
назирати
се
оголети
црн
Авала
.
на
запад
јесам
бити
обала
,
замрзао
Сава
,
кржљав
врбов
шибље
по
Циганлија
,
а
иза
она
:
гвозден
костур
мост
на
Сава
,
гора
од
катарка
и
димњак
пароброд
скупљен
у
зимовник
.
даље
,
на
север
,
видети
се
Дунав
,
а
затим
варош
,
сура
и
гол
,
и
остарео
бедем
београдски
тврђава
,
који
јесам
се
губити
у
киша
од
снег
.
на
југ
се
белити
Банов
брдо
,
по
чији
се
њива
ширити
целац
,
заровашити
само
трага
какав
дивљач
,
а
уврх
брдо
се
ћућорити
друмски
механа
.
овај
кућа
,
сазидан
по
старински
план
,
са
зидан
доксат
на
свод
и
један
висок
димњак
,
из
ко
јесам
куљати
прамен
бео
дим
,
бити
јесам
једина
ствар
који
јесам
давати
нешта
људски
овај
самотан
пејзаж
београдски
околина
.
-
јесам
ли
уморан
?
-
упитати
Милош
свој
драгана
,
па
не
чекати
одговор
,
продужити
:
-
хајдемо
до
онај
механа
.
Ништа
јесам
далек
од
Топчидер
.
ја
јесам
тако
пријатно
да
гацати
по
овај
снег
.
Чина
ја
се
да
јесам
овај
један
велик
и
миран
краљевина
који
јесам
бог
створити
само
за
ми
двоје
они
се
кренути
напред
,
не
бојити
се
зима
.
у
њихов
срце
горети
јесам
један
велик
пламен
који
она
јесам
загревати
по
цео
тело
и
претварати
онај
јануарски
дан
без
сунце
у
млак
час
април
.
тај
јесам
бити
пламен
њихов
љубав
.
Широка
као
свет
,
светло
као
сунце
,
моћан
као
бог
,
она
јесам
горети
у
њихов
срце
,
пламтети
пред
њихов
очи
,
водити
она
све
даље
кроз
стаза
завејан
снег
и
ништа
јесам
бити
равно
њен
величина
и
сјај
.
насред
механа
јесам
буктати
плехан
пећ
,
чији
јесам
сулундар
бити
провести
кроз
цео
соб
.
топлота
овај
добар
ватра
развеселити
двоје
драга
.
они
сести
за
један
сто
у
прикрајак
,
и
као
радознао
деца
стати
да
испитивати
место
где
јесам
се
наћи
.
механа
јесам
бити
готово
празан
.
неколико
Шваба
,
радник
из
фабрика
шећер
,
црвен
нос
и
сузних
очи
,
седети
јесам
за
један
сто
,
пити
ракија
и
разговарати
се
озбиљно
о
нешта
на
немачки
језик
,
мешати
по
какав
псовка
на
српски
.
келнер
,
још
дечко
,
у
сељачки
хаљина
,
бити
се
поднимити
на
келнерај
и
пажљиво
слушати
Шваба
као
да
она
јесам
разумевати
.
Зорка
пронаћи
више
свој
глава
један
лисни
календар
,
где
јесам
испод
сваки
датум
стајати
по
један
мудар
реч
.
она
одцепити
данашњи
датум
и
показати
лист
Милош
.
на
листа
јесам
писати
:
@card@
.
недеља
.
срце
нем
бор
Милош
спустити
рука
на
Зоркин
рам
,
и
опити
сав
овај
ствар
рећи
она
:
-
Видиш
,
Зорка
,
кад
јесам
овако
јесам
са
ти
,
чинити
ја
се
да
јесам
у
неки
други
варош
,
у
неки
други
крај
,
земља
,
на
неки
други
планета
.
овај
самоћа
ја
пријати
.
Чина
ја
се
да
ја
ти
у
она
више
припадати
.
немати
ништа
што
ми
растављати
,
обзир
шта
хтети
рећи
свет
...
млад
жена
он
јесам
гледати
очи
пун
љубав
и
говорити
он
:
-
љубити
ја
увек
,
Милош
.
истина
јесам
што
овде
писати
.
срце
нем
бор
...
имати
храброст
,
мој
драгана
.
ја
јесам
увек
твој
,
тај
хтети
увек
и
бити
,
и
само
ја
смрт
моћи
раставити
од
ти
.
-
мој
јесам
срце
пуно
ти
,
Зорка
,
-
одговорити
јесам
Кремић
.
-
ја
ти
волити
тако
дубоко
,
једино
ти
,
да
ти
моћи
бити
срећан
.
ја
јесам
знати
да
јесам
љубав
оволико
јак
.
поред
ти
ја
заборављати
на
сав
,
на
мајка
и
браћа
,
на
...
-
Мика
!
-
прекинути
он
Зорка
.
-
ја
хтети
да
ја
волити
више
него
свој
мајка
и
свој
кућа
.
требати
да
ми
волити
све
подједнако
.
ја
исто
тако
волити
твој
као
ти
...
да
,
ти
нешто
мало
више
.
не
познавати
она
,
а
чинити
ја
се
да
јесам
она
видети
,
и
волити
она
,
јер
у
она
имати
нешта
твој
.
Нарочито
мајка
волити
,
Милош
.
волити
јесам
цео
свој
срце
...
она
јесам
жена
,
а
жена
мајка
патити
више
него
људи
.
ја
јесам
мило
да
овако
говорити
о
твој
,
као
да
јесам
ја
они
већ
примити
међу
себе
,
и
чинити
ја
се
...
келнер
,
који
донети
ужина
,
прекинути
она
у
разговор
.
вино
јесам
бити
нешто
накисело
,
сир
тврд
,
а
кајмак
преслан
.
ипак
се
она
сав
тај
чинити
врло
добро
.
Милош
јесам
говорити
да
тако
питак
вино
нигда
јесам
пити
,
Зорка
јесам
тврдити
да
се
тако
добар
сир
не
моћи
наћи
на
пијаца
,
а
обадвоје
јесам
се
слагати
да
јесам
кајмак
одличан
.
Зорка
јесам
јести
добро
и
припијати
вино
.
лице
она
јесам
обливати
румен
.
сав
се
мање
обазирати
на
Шваба
и
на
сељак
који
она
јесам
служити
.
-
Видиш
,
Милош
,
ја
ти
не
доносити
ништа
више
до
мој
срце
,
-
чаврљати
јесам
она
.
-
али
,
ја
хтети
умести
радити
и
располагати
са
онај
што
зарадити
.
сваки
недеља
хтети
приређивати
овако
...
један
по
један
мали
част
.
ти
хтети
видети
...
наш
живот
хтети
бити
леп
.
ја
хтети
ти
помагати
у
твој
посао
;
ја
хтети
умести
да
ти
разумети
и
подстицати
.
ја
хтети
се
посветити
твој
дело
.
ти
јесам
потребно
да
имати
један
бити
потпуно
уза
себе
.
ја
хтети
ти
начинити
живот
слатко
,
да
хтети
ти
се
милити
наш
огњиште
.
Шта
ја
се
тицати
да
ли
хтети
бити
богат
или
сиромах
,
славан
или
непознат
!
тај
хтети
за
ја
бити
увек
велик
и
имати
љубав
...
пун
,
велик
љубав
,
онакав
љубав
какав
јесам
ја
желети
,
какав
јесам
ти
сањати
,
љубав
права
који
јесам
редак
ствар
на
овај
свет
.
-
ах
,
мој
женица
,
како
ти
ја
волити
.
-
твој
обећање
ја
изводити
на
чистина
,
спасавати
ја
из
мрачан
предео
сумња
и
нискост
.
ја
више
не
црвенити
кад
мислити
на
наш
љубав
.
Ослобођена
јесам
од
срам
,
од
живот
који
јесам
за
ја
.
ја
ти
волити
.
ја
јесам
твој
жена
.
ја
ти
се
сав
давати
и
певати
тај
песма
захвалност
.
неки
јесам
благословен
час
кад
јесам
ја
прићи
...
ух
,
шта
јесам
овај
?
Зорка
крикнути
.
један
кутак
са
дуг
длака
и
благ
,
црвен
очи
бити
она
лазнути
рука
.
-
Марш
-
подвикнути
он
Милош
,
наљутити
.
Куче
се
одмакнути
у
страна
,
стидљиво
подавити
реп
и
остати
тако
,
посматрати
она
обојити
свој
паметан
,
црвен
очи
,
као
да
јесам
хтети
рећи
:
-
не
терати
ја
...
ја
тај
јесам
хтети
...
ја
ви
обадвоје
волити
...
дати
ја
шта
са
ваш
трпеза
.
Зорка
се
брзо
умирити
.
бити
она
жао
куче
,
па
он
зовнути
,
тепати
он
:
-
ходити
овамо
,
слободно
,
лола
један
,
што
јесам
ја
уплашити
.
ходити
да
ти
дати
мало
хлеб
.
де
,
зинути
...
пас
дочепати
хлеб
још
у
ваздух
,
али
он
отурити
брзо
и
стати
гледати
да
он
се
да
шта
друго
,
боље
.
како
и
пас
тражити
нешто
више
од
хлеб
!
-
помислити
Милош
.
Зорка
он
бацити
парац
сир
,
који
кутак
прогутати
на
велик
задовољство
;
она
он
бацити
још
,
и
најзад
све
што
она
јесам
од
мрс
остати
;
кутак
јесам
сладак
јела
и
захвално
вртети
реп
.
-
е
,
сад
мало
хлеб
,
да
не
бити
много
жедан
.
пас
послушно
узити
у
уста
хлеб
,
па
се
онда
сакрити
иза
Зорка
и
кришом
он
испљувати
.
затим
умекшати
сав
поглед
и
поново
доћи
да
тражити
сир
.
-
погледати
ти
мангуп
,
како
ти
јесам
хтети
да
преварити
.
е
,
немати
више
сир
,
сељачки
положара
,
-
викати
он
јесам
Милош
и
претити
он
прст
.
не
викати
он
.
овако
кад
јесам
ми
двоје
срећан
,
ја
бити
хтети
да
јесам
цео
свет
задовољан
...
ти
волити
твој
женица
?
много
,
много
?
дати
пољубац
,
брзо
,
не
гледати
Шваба
,
-
и
ивица
њихов
усна
додирнути
се
блажен
као
што
јесам
се
њихов
срце
дотицати
.
ах
,
само
један
пољубац
!
...
он
јесам
довољан
,
-
благо
јесам
корети
млад
жена
,
угрејан
вино
и
љубав
.
-
ја
осећати
један
жив
бол
што
ти
у
овај
час
не
моћи
да
загрлити
и
упити
се
сав
у
твој
груда
.
ох
,
како
бити
ти
хтети
дати
још
један
пољубац
,
један
једини
,
од
онај
дугачак
пољубац
што
ти
волити
.
ах
,
мој
Мика
,
колико
тај
ја
волити
!
Зоркин
очи
јесам
се
бити
запалити
један
ватра
који
јесам
долазити
из
таман
дубина
биће
,
а
њен
бледолик
лице
се
руменило
од
тај
пожар
.
Милош
се
тргнути
.
-
не
,
Зорка
,
бити
паметан
!
гледати
Шваба
...
-
рећи
она
он
оштро
,
па
видити
да
она
јесам
ражалостити
оштрина
његов
глас
,
покушати
да
тај
загладити
.
-
ох
,
сирот
срце
,
и
ја
желити
тај
пољубац
,
али
не
бити
жалосна
,
сад
хтети
поћи
,
па
хтети
тај
напољу
љубити
колико
хтети
.
Неће
ми
сметати
ники
до
шумски
врабац
.
-
ја
више
јесам
стид
ни
од
ко
.
ја
јесам
твој
.
и
ја
јесам
сигуран
,
кад
бити
мој
мајка
моћи
сад
читати
у
наш
срце
,
она
ништа
не
бити
имати
против
ми
.
твој
љубав
тај
јесам
ја
вратити
све
што
ја
јесам
живот
узети
.
никад
,
никад
не
казати
ја
више
да
хтети
остварити
наш
нада
.
тај
бити
ја
јако
заболети
.
да
знати
колико
јесам
срећан
што
ти
знати
да
јесам
мој
и
да
јесам
мој
овај
љубав
који
ја
давати
!
напољу
јесам
падати
снег
и
ноћ
заједно
.
Вечерњи
ветар
јесам
трести
мртав
дрвеће
,
чији
јесам
се
грана
пружати
очајно
у
мрак
као
црн
ребро
неки
давно
иструлити
,
огроман
лешина
.
из
смрзао
шум
и
скривен
земља
јесам
долазити
нејасан
глас
пун
језа
.
Зорка
стегнути
крзно
око
врата
.
Увуче
уста
и
нос
у
мек
длака
.
узити
под
рука
свој
драгана
и
прибити
се
уз
његов
развијен
рам
.
Милош
јесам
бити
заврнути
јак
од
капут
на
очи
,
набити
шешир
и
трудити
се
да
свој
леђа
заклонити
млад
жена
од
ветар
.
А
ветар
јесам
дувати
све
јаче
.
Ноћ
покривати
усамљен
предео
.
снег
постајати
просен
и
летети
у
очи
.
Очију
изгубљен
у
помрачина
,
двоје
драга
се
журити
да
стигнути
на
први
трамвајски
станица
,
док
јесам
мећава
завијати
све
више
њихов
стаза
.
глава
пета
.
Драгутин
и
љубица
Милош
довршити
један
акт
,
упућен
министарство
финансије
,
онако
како
јесам
хтети
господин
Јаков
:
тачно
по
министарски
распис
,
заокругљен
,
безбојан
,
у
онај
такозвани
званичан
стило
који
се
плашити
непосредан
израз
и
имати
за
циљ
да
се
реч
трошити
а
да
се
не
казати
ништа
.
он
бацити
тај
акт
на
пажљиво
распремљен
сто
свој
претпостављен
,
где
јесам
и
најмања
ствар
имати
свој
тачно
одредити
место
,
па
,
кад
се
вратити
за
сав
сто
,
извући
из
џеп
један
писма
,
адресовати
на
госпођица
Зорка
.
Прочитао
он
јесам
већ
двапут
,
и
оба
пута
се
наљутити
.
ипак
он
поново
узити
да
читати
,
као
да
јесам
хтети
да
намучити
себе
.
писма
јесам
бити
од
Драгутин
Ранковић
,
и
гласити
:
"
Лајпциг
,
@card@
.
фебруар
по
нов
.
драг
госпођица
,
овај
дан
се
навршити
година
откако
јесам
имати
част
да
познати
ви
и
свој
мали
црноок
ђаво
,
Љубица
.
ја
јесам
сад
далеко
од
ви
,
у
овај
културан
немачки
варош
,
где
јесам
све
уредити
врло
лепо
,
али
ја
ипак
спомен
гонити
да
ви
написати
неколико
реч
.
прво
,
ја
ви
желити
да
јесам
здраво
и
желити
ви
све
онај
што
се
жети
пријатељ
.
други
и
нарочито
,
ја
ви
лепо
молити
да
ја
опростити
што
јесам
ви
толико
време
оставити
без
новост
о
себе
.
надати
се
да
хтети
ја
опростити
,
госпођица
,
кад
помислити
колико
јесам
бити
заузет
опера
,
концерт
,
музеј
и
сав
онај
нов
ствар
који
човек
сретати
у
културан
свет
,
у
иностранство
.
уосталом
,
ја
јесам
мислити
на
ви
;
ја
никад
хтети
заборавити
на
онај
величанствен
доба
,
тако
лепо
и
безбрижно
,
који
јесам
провести
лањски
пролеће
ми
четворо
:
ви
,
госпођица
,
па
Кремић
,
ђаволаст
Љубица
и
мој
маленкост
.
ох
,
кад
помислити
на
онај
бајан
пролетњи
ноћ
,
на
бео
соб
,
на
ципела
под
пазухо
,
па
онда
на
наш
шетња
по
мали
Калимегдан
и
дуж
Дунаво
,
и
кад
се
сетити
још
многи
други
ствар
...
ах
,
тај
јесам
,
без
сумња
,
бити
више
него
лепо
.
и
сад
јесам
сав
тако
далеко
.
мој
мали
јесам
још
у
Лесковац
,
писати
ја
доста
ретко
,
јер
велим
да
јесам
болестан
.
ипак
се
дописивати
...
тај
јесам
још
све
!
Љубица
јесам
намеравати
да
доћи
овде
,
у
Лајпциг
,
да
продужити
студија
,
али
родитељ
-
као
увек
-
јесам
она
допустити
.
ја
знати
(
овај
јесам
реч
бити
подвући
)
да
од
наш
веридба
хтети
бити
ништа
.
тај
јесам
жалосно
,
али
истинито
.
-
А
Кремић
?
како
јесам
он
?
Шта
ради
његов
драма
?
Ништа
ја
не
писати
.
не
дати
он
да
се
сасвим
пролењити
.
јесам
ли
научити
да
разликовати
вуна
од
памук
?
Пишите
ја
скоро
,
и
,
ако
хтети
да
ја
учинити
један
велик
задовољство
,
послати
ја
ваш
фотографија
.
Шта
још
имати
нов
?
поздравити
Кремић
много
и
казати
он
да
ја
писати
.
примити
,
госпођица
,
уверење
мој
одличан
поштовање
.
Ваш
Драгутин
Ранковић
.
"
кад
прочитати
писма
,
Кремић
се
љутит
дигнути
иза
сто
и
стати
крупан
корачати
с
крај
на
крај
канцеларија
.
-
како
јесам
сав
лако
,
-
мислити
јесам
он
,
-
кад
се
страст
сузбити
.
Живот
тећи
без
сметња
.
воља
се
подударати
са
закон
и
обичај
.
Муче
се
осредњи
мука
.
веровати
се
у
сопствен
врлина
.
од
сав
што
тећи
остајати
само
спомен
без
сумња
више
него
леп
,
и
лако
се
уздисати
:
тај
јесам
жалосно
али
истинит
.
Зашто
ја
немати
овај
способност
напуштање
,
заборав
,
овај
савитљивост
савест
,
који
уживати
већина
људи
?
али
се
у
Милош
побунити
онај
тајанствен
човек
који
јесам
имати
да
захвалити
за
свршетак
свој
школа
,
за
књижеван
репутација
,
за
свој
драма
и
за
сав
што
јесам
бити
лепо
у
његов
живот
.
достојанствен
,
као
глумац
стар
школа
који
правити
трагичан
мина
и
декламовати
,
овај
човек
се
усправити
у
он
и
крикнути
:
-
ха
!
зар
ти
хтети
да
свршити
као
толики
други
,
као
сав
обичан
људи
,
и
да
Зорка
остати
напросто
један
прљав
наложница
?
не
,
не
,
ти
јесам
волити
толико
да
јесам
не
моћи
такав
учинити
.
-
али
-
бранити
се
Милош
против
тај
дело
сам
себе
,
-
ја
живити
међу
тај
обичан
људи
;
ја
ићи
за
закон
и
навика
тај
људи
.
требати
дакле
да
избегавати
,
као
што
радити
и
они
,
све
што
јесам
прекомеран
и
претеран
.
-
не
,
ти
немати
права
,
Милош
.
ја
јесам
ићи
за
закон
тај
људи
,
ја
јесам
усвајати
мишљење
свет
.
љубав
јесам
непристојност
,
уметност
беспослица
,
наука
безбоштво
:
истина
јесам
цинизам
,
иако
свет
тврдити
да
јесам
тако
.
јак
човек
не
слушати
шта
хтети
рећи
свет
.
он
завидети
,
сумњати
у
он
;
напуштати
он
.
он
остајати
усамити
,
изнад
амбис
,
али
увек
на
врх
,
обасјати
златан
сунце
талент
,
и
његов
срце
бити
за
сав
што
јесам
добро
и
високо
да
се
не
бити
више
ломити
у
овај
распра
са
сам
себе
;
да
се
не
бити
окретати
у
тај
вечито
исти
круг
и
мислити
на
ствар
који
јесам
он
толико
мучити
,
Кремић
прићи
прозор
и
стати
посматрати
како
се
топити
снег
.
напољу
јесам
бити
светао
дан
.
сунце
јесам
толико
прелазити
плав
небесан
свод
.
тај
више
јесам
бити
онај
варљив
зимски
сунце
који
сијати
а
не
грејати
.
зрак
више
јесам
бити
кос
,
већ
јесам
падати
права
,
у
свој
обновљен
металан
боја
;
миловати
,
грејати
и
уверавати
да
више
хтети
бити
зима
,
да
јесам
мраз
проћи
.
последњи
снег
,
југов
и
сјајан
,
топити
се
нагло
;
из
црн
кор
на
дрвеће
,
који
се
пресијавати
као
лак
,
цурити
јесам
вод
.
црн
цреп
по
кров
од
кућа
се
показивати
при
врх
и
испуштати
лак
,
једва
видљив
пар
.
снег
јесам
све
више
силазити
на
стреја
.
пун
олук
јесам
се
купати
бео
запенушао
вод
.
по
земља
се
правити
бар
,
и
расти
јесам
пролећни
поток
,
који
јесам
се
чути
како
тећи
,
а
још
заостати
снег
се
превлачити
црнкаст
навлака
,
начињен
од
прљотина
и
раскрављен
земља
.
цео
двориште
јесам
бити
потонути
у
блистав
светлост
нов
светлило
и
вући
срце
у
занос
и
песма
сунце
јесам
наваљивати
и
на
прозор
од
канцеларија
,
али
се
овај
једина
противити
пролеће
и
остајати
мрачан
и
суморан
.
окно
јесам
бити
прљав
.
на
фасцикла
се
рогушити
редни
број
.
по
раф
јесам
почивати
дебео
слој
прашина
;
миран
и
неприкосновен
као
господин
Јаков
.
хартија
који
јесам
покривати
заједнички
сто
бити
јесам
измрљан
мастило
и
бурек
.
млад
приправник
зевати
јесам
над
граматика
есперантски
језик
.
господин
Живан
јесам
бити
одвратан
у
свој
чиновнички
господственост
,
а
Оштрило
дубоко
жалостан
онако
нагнути
над
лозов
класни
лутрија
,
из
који
као
да
јесам
хтети
прочитати
тајна
живот
.
-
кад
јесам
идући
вучење
,
господин
Анта
?
-
упитати
он
Милош
,
тек
да
се
нешто
казати
.
-
Шестог
март
-
одговорити
он
Оштрило
,
па
као
продуживати
ток
свој
мисао
,
додати
:
-
аја
,
господин
-
Кремић
,
хиљадити
се
не
стицати
на
поштен
начин
.
Милош
јесам
бити
спремити
један
пошалица
поводом
идући
вучење
,
али
он
овај
Оштрилова
мисао
помести
и
покушати
да
он
поново
завести
у
лавиринт
мисао
о
спољни
и
унутрашњи
живот
који
јесам
он
толико
мучити
.
он
прићи
прозор
поново
.
Осећао
јесам
како
он
бунити
све
у
канцеларија
,
да
он
све
сметати
,
бости
и
досађивати
.
Међутим
,
пролетњи
сунце
он
јесам
звати
напоље
,
у
слобода
и
светлост
.
-
неки
бити
што
бити
!
-
рећи
он
у
себе
,
и
изаћи
из
канцеларија
не
говорити
ником
ништа
.
Сава
се
бити
откравити
,
нарасти
и
јурити
мутан
и
прљав
.
санта
јесам
пловити
полако
.
понеки
од
она
бити
изненадно
потонути
у
вод
који
она
јесам
носити
.
у
сунце
се
местимично
зеленити
трава
,
избијати
из
земља
,
још
мокрити
од
истопљен
снег
.
по
раван
сремски
поље
указивати
се
комад
црн
земља
,
два
три
земуница
,
и
неодређен
окрајак
шум
на
крај
хоризонт
.
у
пристаниште
се
осећати
известан
живост
.
неколико
бродарски
момак
намештати
јесам
штек
за
локалан
лађа
између
Београд
и
Земун
.
у
агенција
паробродски
друштво
јесам
бити
отворен
прозор
и
врата
;
унутра
се
видети
два
униформисан
човек
како
распремати
канцеларија
.
један
амалин
се
сунчати
на
тротоар
,
узјахати
на
сав
самар
.
и
по
улица
се
осећати
велик
живост
него
зимус
.
Пролеће
,
који
се
објављивати
,
уливати
јесам
у
сав
биће
један
нов
сок
који
препорађати
.
груда
јесам
се
ширити
,
срце
куцати
слободан
.
с
кров
се
цедити
леденица
,
умирати
под
дах
сунце
који
она
јесам
миловати
.
Шегрти
јесам
певати
разбијати
лед
по
калдрма
и
брисати
испред
дућан
.
пред
врата
се
пресавијати
нов
еспап
,
нарочито
добавити
за
пролетњи
сезона
.
један
трговац
из
унутрашњост
,
са
астрагански
шубара
на
глава
и
дебео
златан
ланац
на
прса
,
ићи
јесам
средина
улица
,
посред
блато
,
и
плашљиво
се
обазирати
,
као
сеоски
пас
када
залутати
у
варош
.
на
Калимегдан
јесам
општина
већ
бити
метнути
неколико
префарбан
клупа
.
Ђаци
,
гувернанта
и
пензионер
јесам
се
већ
шетати
по
стаза
.
Мијат
чувар
,
одрастао
и
наочит
Црногорац
,
надзирати
јесам
општински
својина
,
пушити
и
важно
лупкати
прут
по
свој
офиксаним
чизма
.
иза
један
киоск
неки
викнути
Кремић
,
и
два
дугачак
нога
,
као
у
шестар
,
подигнути
пред
он
Богдана
Васић
.
-
Знаш
ли
шта
јесам
бити
са
Љубица
?
-
упитати
Васић
Милош
,
сав
блажити
што
он
моћи
да
саопштити
један
новост
.
-
са
који
Љубица
?
-
ах
,
који
Љубица
...
како
да
казати
!
ти
још
крити
Ранковић
љубав
!
она
се
верити
са
један
артиљериски
мајор
.
Милош
се
изненадити
и
махинално
рећи
:
-
тај
јесам
могућно
!
-
веровати
ја
...
како
да
казати
.
немати
ни
добар
сат
како
јесам
доћи
у
препород
њен
вереник
и
дати
оглас
.
да
он
само
видити
!
Што
јесам
чизма
...
како
да
казати
.
Читаву
повест
развести
да
причати
администратор
о
свој
принцип
...
како
да
казати
...
за
брак
.
Муж
требати
...
како
да
казати
...
да
импонирати
у
сав
свој
жена
,
да
она
набити
ђем
на
уста
,
па
кад
џаракнути
,
како
да
казати
...
мамуза
у
лево
,
онда
:
жена
,
на
лево
,
марш
,
кас
!
Пошто
он
проћи
прво
изненађење
,
Кремић
се
ујести
за
усна
,
и
као
у
тежак
тренутак
кад
јесам
писати
драма
и
јесам
себе
честитати
на
издржљивост
,
рећи
горд
и
потресен
:
-
ја
се
дивити
себе
што
волити
лудо
,
против
сав
принцип
,
против
здрав
разум
,
упркос
сав
и
без
нада
на
будућност
.
Богдан
јесам
волети
Милош
одавно
,
без
задњи
намера
и
суревњивост
,
тај
јесам
имати
да
захвалити
тај
дубок
другарски
оданост
што
јесам
у
тај
тренутак
разумети
да
се
овај
новост
јако
коснути
Милошев
срце
.
стога
репортер
препород
покушати
да
загладити
утисак
,
говорити
:
-
како
да
казати
...
можда
јесам
женски
имати
права
.
Шта
сав
моћи
бити
с
Ранковић
у
Лајпциг
!
и
затим
...
како
да
казати
...
поред
живот
идеалан
постојати
живот
материјалан
.
не
требати
се
љутити
...
и
чист
одлука
јесам
везати
за
земља
.
требати
примити
...
како
да
казати
...
живот
јесам
онакав
какав
јесам
.
Милош
тада
пасти
на
ум
Зорка
.
колико
јесам
лаж
,
претварање
и
брига
морал
претрпети
млад
жена
,
само
да
одржати
сан
свој
љубав
.
ваљати
се
прибојавати
мајка
,
требати
јесам
презати
од
суседа
и
осталог
свет
.
њен
живот
јесам
бити
више
живот
него
мучење
,
где
јесам
зависити
све
,
њен
част
и
будућност
,
мајкин
поштовање
и
спокојство
,
само
од
један
изгубљен
писма
или
достава
,
од
један
знак
или
несмишљен
корак
.
и
сад
јесам
оставити
,
јер
поред
живот
идеалан
постојати
живот
материјалан
...
јер
требати
примити
живот
онакав
какав
јесам
.
-
не
,
никада
!
ја
он
никад
хтети
примити
такав
какав
јесам
,
јер
онда
требати
и
ја
да
бити
тако
варљив
,
тако
лажан
,
злочиначки
.
ах
,
тај
живот
јесам
један
разбојнички
комедија
где
мрак
крити
права
бој
ствар
,
а
људи
гаравити
свој
лице
.
у
тај
живот
јесам
слободно
злостављати
,
убијати
...
Кремић
се
бити
ражљутити
и
млатати
рука
по
ваздух
као
да
се
хтети
одбранити
од
утицај
тај
живот
,
који
јесам
као
орлушина
насртати
на
он
.
-
ти
имати
добро
срце
...
како
да
казати
,
Милош
.
А
тај
не
ваљати
,
рећи
он
мирно
Васић
.
-
људи
са
срце
...
како
да
казати
...
патити
уопште
,
јер
јесам
срце
несрећан
другар
у
живот
.
Богдан
хтети
још
нешто
додати
,
али
заћутати
,
бојити
се
да
не
казати
више
него
што
јесам
требати
.
Милош
такође
не
проговорити
више
ништа
.
и
оба
млад
човек
продужити
сав
пут
поред
млад
бор
,
посматрати
један
парац
градски
платно
,
који
се
видети
уврх
стаза
,
и
пратећи
за
себе
сваки
сав
ток
мисао
.
тек
кад
доћи
до
тај
бедем
,
подигнут
од
цигла
,
Милош
прогунђати
за
себе
,
настављати
свој
мисао
:
-
А
ја
јесам
замерати
,
љутити
се
на
ја
...
и
тај
обојити
,
кад
јесам
се
ја
трзати
пред
бизарност
будућност
који
ја
се
отварати
.
А
они
јесам
жртвовати
себе
,
свој
љубав
,
један
за
Лајпциг
,
друго
за
мајорски
еполета
...
и
тај
тако
лако
:
ја
знати
да
од
наш
веридба
хтети
бити
ништа
!
...
да
ли
јесам
могућно
да
се
тај
тако
бедан
,
жалосно
свршити
!
-
како
да
казати
?
-
тргнути
се
Богдан
,
мислити
да
се
Милош
обраћати
на
он
.
-
сав
се
на
овај
свет
жалосно
свршити
:
нов
капут
и
младост
,
нов
банак
и
велик
страст
!
-
тај
ти
јесам
добро
!
-
горко
се
осмехнути
Кремић
.
доле
,
испод
она
,
тећи
јесам
мутан
Сава
.
по
она
јесам
се
видети
комад
лед
.
санта
јесам
пловити
полако
.
изненадно
бити
један
од
она
потонути
у
вод
који
она
јесам
носити
.
глава
Шесто
.
ВЕЧЕ
свенуо
мимоза
.
Сувишно
јесам
што
законодавац
прописивати
казна
за
прељуба
.
незаконит
љубав
садржати
сам
у
себе
свој
казна
.
двоје
заљубљен
живети
јесам
један
поред
други
и
обасипати
се
узајаман
нежност
,
али
јесам
једно
подносити
јарам
сраман
садашњост
,
а
друго
јесам
презати
од
утвара
будућност
.
овај
два
мука
јесам
подржавати
између
Милош
и
Зорка
један
врста
потмуо
непријатељство
,
који
јесам
хтети
признати
ни
сам
себе
.
ипак
,
они
јесам
осећати
да
не
моћи
бити
један
без
други
,
тај
јесам
,
пред
страх
од
развод
и
признање
,
угушивати
овај
осећање
непријатељство
,
доста
сличан
мржња
.
један
вече
седети
јесам
они
у
Зоркин
соба
.
Милош
јесам
држати
глава
над
књига
,
а
млад
жена
јесам
вести
монограм
на
један
сервијета
.
Кремић
јесам
покушавати
да
разумети
смисао
онај
што
јесам
читати
,
али
јесам
очи
узалуд
прелетати
преко
наштампан
ред
,
јер
се
мисао
јесам
дати
везати
за
књига
,
и
лутати
јесам
по
опасан
регион
сумња
и
малодушност
.
-
како
јесам
лепо
кад
овако
заједно
радити
,
-
ословити
он
Зорка
после
дуг
ћутање
.
-
требати
радити
.
рад
крепити
и
уливати
нада
.
-
Мислиш
?
-
упитати
јесам
Милош
расејати
.
-
истина
,
казати
се
да
јесам
рад
сладак
.
и
ја
јесам
тај
понекад
осетити
.
али
,
тај
јесам
неки
сув
задовољство
.
разговор
опет
запети
.
у
соба
настати
тишина
,
који
јесам
нарушавати
само
пуцкање
ватра
у
пећ
.
Кремић
отурити
књига
и
рећи
испрекидано
:
-
Видиш
,
Зорка
,
ја
код
ти
имати
сав
што
ја
требати
...
све
што
јесам
моћи
само
у
сан
тражити
.
ти
јесам
ја
дати
све
што
један
жена
моћи
дати
,
али
...
понекад
,
овако
кад
јесам
нерасположен
,
чинити
ја
се
да
бити
сав
тај
дати
да
се
вратити
у
онај
доба
кад
јесам
бити
ђак
,
живети
без
ичији
помоћ
и
бити
слободан
.
управо
...
-
и
он
застати
.
Милош
јесам
хтети
овај
рећи
;
он
јесам
хтети
да
себе
пребацити
за
овај
зловоља
који
он
јесам
обузимати
поред
сав
добра
што
он
он
јесам
Зорка
чинити
,
али
се
он
не
поправити
,
јер
не
умеде
да
наћи
онај
израз
,
реч
који
јесам
хтети
.
Зорка
оставити
рад
и
погледати
он
замишљено
.
она
хтети
да
сазнати
прав
смисао
овај
реч
.
Чар
радозналост
учинити
јесам
најзад
несрећан
,
што
бивати
увек
при
сав
дубок
истраживање
кад
она
имати
за
предмет
један
љубав
.
-
Шта
ти
сад
недостајати
?
-
упитати
он
она
.
-
ти
имати
место
,
указни
служба
...
-
не
,
Зорка
,
ти
се
варати
.
ја
баш
казати
да
ја
не
недостајати
ништа
.
ја
имати
све
,
топлу
соб
и
ти
.
али
...
ја
јесам
добро
,
осећати
нешто
непријатно
што
хтети
доћи
,
нешто
недостојан
ја
што
ја
убијати
.
па
онда
,
баш
и
тај
место
,
горе
него
и
један
мој
други
...
-
Нешто
се
морати
радити
.
и
раније
,
тај
јесам
бити
изложити
мука
зарада
.
-
да
,
Зорка
,
и
тај
још
какав
мука
!
али
ја
јесам
тај
посао
изгледати
привремен
,
бити
помешати
са
нада
;
ја
јесам
моћи
рачунати
на
нешто
боље
,
на
срећа
!
...
-
А
сад
?
-
упитати
он
драгати
,
и
један
нервозан
осмех
згрчити
њен
усна
.
Милош
не
одговорити
непосредно
на
питање
,
већ
устати
да
запалити
цигара
,
и
као
независан
од
сав
,
прогунђати
као
онај
његов
колега
у
царинарница
што
куповати
лозов
класни
лутрија
:
-
сиромах
...
остати
увек
сиромах
,
какав
понижење
!
-
Милош
,
тај
ја
досад
јесам
никада
рећи
!
-
уздахнути
млад
жена
.
Кремић
осетити
да
Зорка
трпити
ужасно
,
али
нешто
јаче
од
он
,
нешто
себичан
и
фаталан
што
се
борити
и
не
да
се
угушити
,
терати
он
јесам
да
говорити
.
-
бити
миран
!
-
рећи
она
он
,
а
глас
он
јесам
бити
леден
и
сув
.
-
ја
хтети
више
лагати
...
људски
снага
имати
граница
.
ја
јесам
се
сувише
претварати
и
трпети
.
ја
тај
не
моћи
више
.
али
ја
не
замерати
.
тај
јесам
бити
за
ти
.
Зорка
јесам
бледети
и
очекивати
шта
хтети
Милош
рећи
даље
.
-
ја
знати
шта
јесам
сиротиња
,
-
продужити
млад
човек
,
и
осетити
како
он
срце
заиграти
болно
.
-
она
не
допуштати
ништа
,
она
убијати
све
,
љубав
и
породица
;
она
се
потсмевати
чист
мисао
,
рушити
вера
.
Човек
јесам
човек
кад
јесам
сиромах
.
ја
ти
волити
,
Зорка
,
али
овај
јесам
јаче
од
ја
:
ја
се
не
моћи
поново
вратити
у
сиротиња
.
Зорка
не
рећи
ништа
.
она
сагнути
глава
,
заронити
јесам
у
рука
,
и
остати
тако
непомичан
.
тек
с
време
на
време
моћи
се
приметити
како
она
дрхтати
један
парац
хаљина
на
раме
.
Кремић
она
се
приближити
и
покушати
да
она
одвојити
глава
од
длан
,
говорити
она
:
-
за
име
бог
,
Зорка
,
не
бити
такав
.
ја
не
моћи
да
ти
гледати
како
патити
.
ја
јесам
обојити
несрећан
.
љубити
се
и
гледати
да
умањити
мука
један
други
.
да
,
Зора
,
ја
ти
волити
упркос
наш
сиротиња
,
упркос
будућност
који
ми
претити
,
упркос
онај
што
јесам
ти
рећи
,
упркос
сав
најзад
.
млад
жена
јесам
бити
подигнути
глава
и
слушати
он
.
нада
она
се
повратити
:
један
од
онај
луд
нада
који
се
усправљати
и
пред
очитост
.
-
немати
ситуација
који
се
не
моћи
наћи
излаз
,
-
рећи
он
она
благо
.
-
ја
јесам
запалити
у
један
теснац
,
тај
јесам
истина
.
али
ја
не
рећи
да
се
из
он
не
моћи
изаћи
.
водити
ја
куда
хтети
,
али
ја
не
терати
од
себе
.
видити
у
шта
јесам
ствар
...
да
,
љубити
се
и
гледати
да
умањити
наш
мука
.
Милош
још
јесам
добро
знати
да
жена
не
уживати
у
ствар
који
се
крити
и
да
она
срећа
радовати
потпуно
тек
кад
јесам
моћи
саопштити
свако
.
он
учинити
исти
погрешка
који
јесам
дотле
неколико
пута
чинити
тражити
из
њихов
положај
излаз
у
слободан
љубав
.
-
заиста
,
-
рећи
она
он
,
-
ти
претеривати
кад
толико
полагати
на
брак
.
неки
он
бити
наш
циљ
,
али
не
мислити
више
на
он
:
ствар
вредити
само
онолико
колик
она
вредност
ја
придавати
.
јесам
,
ми
делити
светски
и
божји
закон
.
али
,
зар
међу
ми
не
постојати
цео
један
заједница
срце
који
јесам
утолико
узак
,
јак
,
уколико
више
имати
да
прећи
препона
.
-
не
,
не
,
Милош
.
не
сводити
наш
љубав
на
обичан
терање
кер
.
у
она
бити
ја
бити
напросто
одвратан
!
...
ах
,
како
јесам
бедан
срећа
кад
јесам
грешан
,
како
јесам
у
она
сваки
радост
пун
горчина
.
Милош
,
давно
одвојити
од
свој
кућа
и
одрастати
у
друштво
где
се
материјалистички
,
једном
нарочит
материјалистички
схватање
дизати
култ
,
јесам
разумевати
свој
драгана
.
њен
патња
због
недопуштеност
њихов
веза
разумевати
јесам
као
сујета
што
не
моћи
још
рећи
свако
да
јесам
удати
.
стога
се
наљутити
и
прекорно
рећи
:
-
ја
ти
не
разумети
.
кад
ти
чути
да
тако
говорити
,
чинити
ја
се
да
из
ти
сујета
говорити
.
-
не
,
Милош
,
ти
се
варати
.
ако
јесам
икад
толико
желети
да
постати
твој
жена
,
тај
јесам
бити
,
моћи
ја
веровати
,
због
сујета
да
носити
нечији
име
,
ни
ма
из
какав
рачун
.
тај
јесам
бити
само
зато
да
имати
јаван
права
да
живити
поред
ти
.
они
се
погледати
у
очи
.
тај
се
гледати
вечито
несложан
љубаван
дует
,
човек
и
жена
,
човек
који
прија
забранити
љубав
,
јер
он
не
обвезивати
ништа
,
и
жена
који
тражити
признање
и
вечност
свој
осећај
,
јер
јесам
последица
тај
осећај
тежак
и
вечит
.
у
њихов
очи
јесам
отсјајивала
варница
одлучност
да
свако
бранити
сав
захтев
до
крај
.
Зорка
прекинути
мучан
тишина
први
,
и
пребацити
Кремић
да
јесам
постати
равнодушан
према
она
и
да
јесам
више
не
волити
.
она
јесам
бити
жена
,
и
оне
јесам
такав
:
онај
хтети
да
она
људи
избегавати
,
оне
не
веровати
никад
да
људи
који
она
чупати
из
срце
јесам
они
који
она
волити
највише
.
Кремић
не
хтети
да
примити
битак
и
покушати
још
једанпут
да
ствар
легнути
на
миран
начин
.
-
Шта
јесам
ми
вечерас
!
-
рећи
он
.
-
умирити
се
,
Зора
.
ја
ти
волити
из
дно
дух
.
дати
ја
да
пољубити
твој
очи
.
онај
јесам
леп
кад
јесам
љутити
.
млад
жена
не
осетити
дрхтање
Милошев
глас
,
који
јесам
говорити
да
јесам
овај
што
чинити
последњи
напор
за
мир
.
она
јесам
мислити
да
јесам
у
свој
права
и
јесам
разумевати
један
карактер
другачи
од
њен
,
један
начин
осећање
супротан
њен
.
-
ја
јесам
потребно
да
се
надати
нешта
,
-
наставити
она
,
без
обзир
на
шал
о
њен
очи
.
-
и
кад
ти
волити
,
ја
ти
волити
због
тај
што
јесам
,
што
хтети
бити
,
за
будућност
који
јесам
ја
жедан
и
који
ја
моћи
дати
.
не
измицати
ја
твој
рука
.
не
гурати
ја
од
себе
.
ја
хтети
бити
и
сувише
несрећан
ако
се
раздвојити
.
она
јесам
бити
слаб
и
скрушен
;
готово
јесам
молити
,
у
насушан
потреба
један
жена
да
бити
уверити
...
да
бити
уверити
ма
како
,
ма
бити
помоћу
један
лаж
,
и
да
се
извући
из
ситуација
који
она
јесам
притискивати
.
-
неколико
пута
већ
досад
,
кад
ја
се
чинити
да
разумети
да
овај
задатак
тражити
од
ти
много
жртва
,
помишљати
јесам
се
одрећи
једине
срећа
који
јесам
тражити
од
живот
.
ја
не
моћи
трпети
да
се
тај
због
ја
спуштати
на
простачки
посао
и
да
не
добијати
ни
сто
динар
месечно
.
ако
тај
дан
морати
да
доћи
кад
ја
се
требати
ти
одрећи
...
ето
,
ја
хтети
тај
учинити
,
али
,
Милош
,
данас
јесам
још
рано
за
тај
бол
и
не
говорити
ја
да
хтети
тај
доћи
.
Зорка
бризнути
у
плач
.
њен
јецање
се
забадати
као
оштар
мач
у
Милошев
груда
,
и
он
покушати
да
јесам
утешити
.
-
пустити
ја
да
говорити
и
плакати
,
-
одговорити
он
она
грцати
.
-
кад
год
додирнути
овај
осетљив
место
,
ја
се
осећати
увредити
сам
себе
.
тај
јесам
што
ја
ти
не
волити
нити
што
ја
твој
љубав
јесам
довољан
.
твој
љубав
јесам
тако
велик
.
ја
јесам
знати
;
ја
јесам
осећати
.
али
,
прав
разлог
тај
јесам
мој
година
.
тај
јесам
ужасно
.
ти
тек
улазити
у
живот
,
а
ја
,
још
мало
па
хтети
престати
бити
жена
.
Милош
,
Милош
,
шта
моћи
да
радити
?
...
ја
хтети
да
живити
без
твој
љубав
.
млад
жена
уздахнути
дубоко
,
као
кад
неко
метати
на
један
карта
све
што
имати
,
па
продужити
:
-
ја
ти
преклињати
,
ако
ти
овај
брак
много
бринути
,
оставити
он
једном
засвагда
.
ја
он
хтети
више
.
он
ми
јесам
много
пута
мучити
,
дуго
ми
јесам
растављати
и
измамити
ми
јесам
много
суза
.
он
хтети
ми
омрзнути
...
Милош
,
Милош
,
ја
јесам
врло
несрећан
.
Зорка
бризнути
у
још
велик
плач
.
млад
човек
покушати
да
јесам
утешити
.
али
,
овај
пут
не
помоћи
ни
реч
ни
пољубац
.
Зорка
јесам
осећати
да
се
тај
тренутак
одрећи
свега
,
одрећи
онај
што
она
јесам
бити
накнадити
цео
њен
дотадашњи
живот
,
права
да
умрети
поред
Милош
,
на
његов
рука
и
под
његов
име
,
па
се
предавати
плакати
,
у
који
јесам
изливати
сав
свој
разбијен
сан
.
Кремић
јесам
моћи
да
трпити
женски
суза
,
па
да
бити
она
зауставити
,
он
покушати
да
уплашити
Зорка
и
рећи
она
:
-
добро
,
кад
хтети
да
ућутати
,
ја
отићи
у
кафана
.
метнути
шешир
на
глава
и
причекати
да
он
она
казати
да
не
ићи
.
Обуче
капут
,
изићи
у
ходник
,
а
Зорка
не
одговорити
ништа
него
плакати
као
уцвељен
дете
.
кад
се
Кремић
наћи
у
двориште
,
бити
он
срам
да
се
вратити
,
па
поћи
у
варош
,
иако
јесам
имати
намера
.
напољу
јесам
бити
жалосна
и
влажан
ноћ
.
улица
јесам
се
пунити
леден
магла
.
Куће
јесам
ишчезавати
под
овај
сив
покривач
.
један
пас
јесам
лајати
негде
у
даљина
.
у
мистерија
овај
последњи
зимски
ноћ
,
млад
човек
се
још
теже
осећати
.
ваздух
он
јесам
нестајати
и
тежак
магла
он
притискивати
груда
.
пред
очи
се
ништа
јесам
видети
до
неодређен
маса
маглен
сивина
.
ипак
,
он
јесам
корачати
сигуран
корак
и
брзо
,
рисковати
да
сваки
час
лупити
глава
о
какав
дрво
или
електрични
бандера
.
Нешто
дивље
он
јесам
терати
све
даље
од
онај
кућа
у
банатски
улица
,
који
јесам
толико
волети
,
и
шапутати
он
:
-
спасавати
се
...
спасавати
се
.
у
први
мах
јесам
желети
ништа
.
доста
он
јесам
бити
што
јесам
леден
магла
хладити
његов
чела
,
у
који
јесам
борба
мисао
уносити
грозница
.
али
брзо
опустошен
улица
и
влажан
зима
,
у
који
се
чути
само
вика
онај
гладан
пас
,
покварити
он
задовољство
самоћа
.
Кремић
пожелити
да
наћи
који
други
од
тај
пас
који
он
јесам
пратити
жалосним
урлање
...
који
пријатељ
,
други
или
познаник
,
који
хтети
он
упитати
:
како
ти
јесам
,
шта
ти
јесам
?
Ишао
јесам
из
кафана
у
кафана
,
али
,
као
за
пакост
,
ники
јесам
моћи
наћи
.
у
неки
доба
ноћ
,
он
се
решити
да
више
не
тражити
ники
,
ући
у
први
осветљен
кафана
и
поручити
кафа
.
у
кафана
,
противно
наш
обичај
,
јесам
бити
много
свет
.
два
гимназиста
,
озбиљан
лице
и
с
цигарета
у
усна
,
играти
јесам
билијар
.
за
један
сто
,
прекривен
зелен
чоја
,
играти
јесам
један
друштво
домине
.
за
врата
јесам
спавати
Љуба
Чап
,
наслонити
на
штап
и
чешати
се
у
сан
по
потиљак
.
поред
прозор
јесам
промицати
густ
облак
магла
,
као
какав
прљав
подеротина
.
Милош
се
нервозно
вртети
на
столица
и
тражити
да
се
шта
забавити
.
дуго
се
узалуд
мучити
,
док
случајно
не
углед
полициски
гласник
;
у
он
наћи
интересантан
опис
један
коцкар
,
тај
се
удубити
у
читање
.
-
ево
леп
цвеће
!
-
тргнути
он
Сотир
туробан
,
цвећар
,
колега
Кремићев
по
поезија
.
Милош
јесам
познавати
овај
тип
,
као
и
Љуба
Чапа
,
без
који
Београд
изгледати
да
не
бити
бити
Београд
,
и
куповати
он
цвеће
тек
да
он
што
пазарити
и
истерати
један
осмејак
на
суморан
лице
непризнат
песник
.
стога
он
и
сад
рећи
:
-
дед
,
да
видити
шта
имати
?
Цвеће
јесам
бити
свести
и
промрзнути
,
али
Кремић
ипак
одабрати
неколико
струк
мимоза
,
који
се
још
понајбољи
држати
.
Шта
имати
у
цвеће
да
ми
оно
тако
бити
успомена
и
изазивати
сузну
нежност
у
срце
?
Мимоза
јесам
имати
ни
леп
мирис
ни
леп
бој
;
бити
јесам
старати
и
нагњечити
,
па
опет
она
разнежити
млад
човек
дубоко
,
до
срце
.
несвесно
јесам
он
упоредити
са
Зорка
,
његов
драгана
тамо
доле
,
у
непокалдрмисан
улица
,
на
крај
варош
,
и
замало
он
сузити
не
полетети
на
очи
.
тај
цвеће
,
свести
и
промрзнути
,
чинити
он
јесам
нем
и
оштар
прекор
.
он
се
сетити
свега
што
се
десити
вечерас
између
његов
драгана
и
он
.
на
ум
доћи
сав
појединост
њихов
разговор
.
овако
далеко
он
увидити
ништавност
повод
њихов
свађа
,
контрадикција
у
који
јесам
обојити
упадати
,
и
право
Зоркин
да
тражити
вечност
и
признање
свој
љубав
.
млад
песник
саставити
пажљиво
струк
до
струка
,
па
онда
похитати
кућа
.
у
себе
јесам
осећати
неодољив
потреба
да
тесати
и
бити
утешити
,
да
волити
и
бити
волити
,
да
утирати
суза
и
плакати
.
пут
до
кућа
он
јесам
изгледати
као
преко
бео
свет
.
Трчао
јесам
кроз
магла
,
саплетати
се
о
камење
,
посртати
и
падати
,
али
се
дизати
и
хитати
све
више
и
даље
.
у
Зоркин
соба
јесам
бити
светлост
.
сив
магла
,
као
јато
совуљага
,
надирати
јесам
на
њен
прозор
.
Милош
застати
за
тренутак
неодлучан
.
-
како
ли
хтети
ја
дочекати
?
-
запитати
се
он
,
али
прибрати
одлучност
и
поћи
на
врата
.
на
шум
који
јесам
правити
његов
корак
,
Зорка
скочити
са
постеља
и
,
као
ранити
,
обесити
он
се
око
врата
.
-
мислити
јесам
да
ја
се
више
никад
хтети
вратити
,
-
рећи
он
она
,
савлађивати
један
јецај
.
-
о
,
мој
драгати
,
ти
јесам
се
варати
.
никад
ја
хтети
моћи
оставити
ти
.
да
ти
знати
колико
ја
јесам
потребан
твој
љубав
;
да
ти
знати
како
ја
твој
мисао
пратити
и
колико
тај
волити
!
уверити
у
онај
што
јесам
хтети
,
млад
жена
пустити
плач
на
воља
,
и
у
суза
обливати
поново
задобивен
срећа
.
Милош
се
пак
трудити
да
приближити
свој
уста
њен
лице
,
али
јесам
Зорка
упорно
држати
свој
глава
на
његов
раме
и
плакати
све
више
и
сладак
.
дубок
јецај
јесам
потресати
овај
мршав
тело
.
Кремић
она
јесам
преклињати
да
не
плакати
више
и
опростити
он
:
он
јесам
хтети
изићи
,
-
говорити
она
јесам
,
-
он
јесам
чекати
да
он
она
замолити
да
не
излазити
,
да
он
позвати
натраг
.
-
Милош
...
Милош
,
волити
ја
докле
моћи
,
ја
хтети
ти
волети
увек
,
-
одговарати
он
јесам
она
између
два
јецај
.
-
ја
ти
волити
цео
снага
мој
сирот
биће
.
тај
јесам
мој
једини
циљ
у
живот
...
не
бранити
ја
да
плакати
,
ах
,
како
јесам
слатко
и
плаката
на
твој
раме
.
Кремић
јесам
моћи
да
трпити
овај
суза
.
он
јесам
хтети
да
утешити
свој
драгана
.
ах
,
колико
пута
јесам
млад
песник
исмејавати
драмски
јунак
,
романтичан
љубавник
,
који
падати
на
колено
пред
вољен
жена
.
и
сад
,
он
се
,
понизити
као
роб
,
прострети
пред
нога
овај
дете
у
суза
.
-
сирот
срце
,
пустити
ја
да
превијати
твој
рана
,
-
рећи
она
он
,
грлити
њен
колено
,
и
продужити
она
тепати
љубаван
реч
,
нежан
но
ма
један
жена
.
-
не
плакати
,
драгати
,
ја
јесам
створити
један
за
други
,
тај
јесам
мој
анђео
,
мој
добар
вила
,
мој
обећан
рај
,
накнада
мој
живот
;
не
плакати
,
јер
твој
суза
падати
као
кључати
смола
на
мој
срце
...
-
ти
јесам
сав
мој
добро
на
овај
земља
,
Мика
.
ја
немати
ништа
,
ништа
друго
.
Вечерас
јесам
ја
осетити
смрт
...
овде
,
у
мој
глава
.
не
остављати
ја
,
Милош
.
помислити
,
пријатељ
,
како
бити
бити
свиреп
узети
ја
овај
једину
нада
да
хтети
вечито
остати
поред
ти
.
Милош
волити
,
волити
ја
,
волити
ја
много
,
али
не
бити
тужан
.
ево
,
ја
хтети
више
да
плакати
,
мада
јесам
овај
права
сласт
:
плаката
овако
близу
твој
груда
и
срце
.
устати
,
мој
анђео
.
ох
,
како
ја
јесам
тешко
видети
те
да
патити
.
устати
,
Мика
,
и
рећи
да
ја
волити
.
ох
,
како
ти
ја
волити
!
млад
човек
се
подигнути
тек
упола
,
на
колено
,
загрлити
свој
драгана
око
пас
,
и
,
у
екстаза
свој
љубав
,
он
она
рећи
испрекидано
:
-
ја
не
моћи
замислити
,
веровати
ја
,
да
ми
јесам
могућно
постојати
један
без
други
.
тај
и
ја
,
ја
чинити
један
један
.
Наша
будућност
можда
хтети
бити
миран
,
ни
за
ти
ни
за
ја
.
Биће
сиротиња
,
црн
дан
.
али
,
бити
исто
тако
и
срећа
,
те
још
какав
срећа
!
-
твој
срећа
!
...
али
,
док
ја
остати
и
последњи
дах
живот
,
ја
хтети
бити
роб
твој
срећа
,
ја
хтети
ти
дати
све
,
жртвовати
се
цео
за
твој
будућност
.
ја
знати
да
ја
ти
волити
исто
тако
.
Шта
ми
се
тицати
сиротиња
и
други
свет
.
ти
хтети
видети
како
хтети
ја
умести
начинити
тај
срећан
.
овај
два
биће
,
уједињен
права
љубав
,
љубав
који
јесам
начинити
од
сладострашће
и
самопрегоревање
,
дрхтати
јесам
овако
прибити
један
уз
други
у
прохладан
мистерија
овај
магловит
ноћ
на
крај
зима
.
њихов
кожа
се
јежити
и
зуб
јесам
цвокотати
од
хладноћа
,
али
се
они
јесам
моћи
одлучити
да
се
,
ма
и
за
тренутак
,
одвојити
један
од
други
.
-
јесам
ли
,
Мика
,
ти
хтети
ја
задржати
поред
себе
,
ти
хтети
ја
узети
у
свој
кућа
,
код
твој
мајка
и
твој
браћа
.
ја
она
све
волити
,
-
говорити
јесам
Зорка
и
миловати
разбарушен
кос
свој
драгана
.
-
ја
хтети
бити
стар
сестра
мали
Добринка
,
и
они
хтети
ја
сав
волети
.
ја
хтети
имати
један
кућа
,
један
породица
,
ја
хтети
више
бити
сам
.
ја
хтети
имати
много
браћа
...
тај
јесам
бити
мој
жеља
откако
знати
за
себе
.
јесам
ли
,
мој
Мика
,
тај
хтети
ја
волети
увек
,
и
ја
хтети
бити
срећан
сав
заједно
.
рећи
ја
:
да
,
мој
анђео
;
не
говорити
ја
више
:
не
!
Милош
раширити
рука
и
рећи
нешто
.
тај
реч
јесам
постојати
ни
у
који
језик
.
она
јесам
бити
избити
из
дно
груда
,
сам
,
неартикулисан
,
као
уздах
.
али
,
Зорка
она
јесам
разумети
јасније
него
да
јесам
о
она
читав
књига
написати
.
и
млад
жена
се
предати
свој
драгана
сав
,
као
болестан
дете
.
Кремић
јесам
стегнути
на
груда
и
подигнути
са
земља
лако
,
као
да
јесам
од
хартија
.
Осећао
она
јесам
уза
се
сав
уздрхтао
.
његов
широк
мушки
груда
јесам
се
дизати
и
спуштати
један
јак
ритам
.
и
замало
,
овај
два
намучен
дух
увијати
се
као
змија
у
грчевит
и
сладак
занос
свој
љубав
.
-
ох
,
овај
загрљај
,
он
ја
јесам
вратити
све
!
-
рећи
он
Зорка
кад
се
мало
отрезнити
од
пољубац
,
и
мало
помало
,
као
јагње
,
умирити
се
на
Милошев
груди
.
глава
седми
.
два
драма
.
у
свој
соба
са
један
прозор
и
окренут
Дунаво
,
Милош
јесам
разговарати
са
Зорка
шта
хтети
да
обући
.
имати
јесам
један
леп
пепељаст
костим
који
јесам
облачити
недеља
.
али
,
он
јесам
бити
црн
,
те
према
тај
незгодан
за
свечан
прилика
.
стога
јесам
Зорка
наваљивати
на
свој
драгана
да
се
решити
и
обући
реденгот
.
овај
црн
капут
,
који
јесам
још
моћи
да
поднети
пре
година
дан
кад
јесам
покојни
госпа
Селена
приређивати
чај
за
оба
заљубљен
пар
,
сад
јесам
бити
већ
и
сувише
стар
.
Милошев
друг
,
који
јесам
он
располагати
као
свој
имовина
,
не
бити
он
више
моћи
познат
.
један
време
,
млад
песник
јесам
бити
једини
у
сав
клуб
на
универзитет
који
јесам
имати
црн
одело
,
те
он
јесам
морати
позајмљивати
увек
кад
јесам
ко
имати
да
држати
какав
беседа
,
да
предати
венац
или
дочекати
неко
.
тако
се
готово
цео
један
универзитетски
генерација
провући
кроз
овај
капут
,
дело
један
скроман
кројач
из
предграђе
,
и
дати
он
име
:
патриотски
реденгот
.
црн
хаљина
,
који
јесам
некад
давати
тон
озбиљан
и
свечан
,
почети
јесам
бити
да
жут
;
на
дугмић
се
провидети
гвожђе
;
лакат
јесам
бити
излизан
,
а
пеш
погужван
.
да
се
наш
људи
не
бринути
толико
за
насушан
хлеб
,
можда
бити
овај
хаљина
бити
пажљиво
оставити
у
орман
,
као
спомен
на
прошли
борба
и
бивши
одушевљење
;
али
се
код
ми
не
водити
рачун
ни
о
људи
,
а
камоли
о
ствар
,
и
патриотски
реденгот
се
спремати
да
поделити
судбина
сав
капут
и
савити
се
у
какав
телалница
.
и
као
да
он
јесам
хтети
да
засладити
последњи
дан
и
недостојан
крај
,
млад
жена
узити
он
да
он
попеглати
и
спрема
за
још
један
свечаност
.
под
врућ
гвожђе
и
вешт
женин
рука
,
стар
капут
оживити
још
за
један
тренутак
,
као
лабуд
певати
свој
песма
,
и
добити
сав
стар
,
свечан
и
озбиљан
изглед
,
те
се
Милош
решити
да
он
обући
.
имати
јесам
још
време
до
почетак
представа
,
али
се
Кремић
све
чинити
као
да
хтети
да
задоцнити
.
Журио
јесам
Зорка
да
похитати
са
облачење
,
љутити
се
на
дугме
од
кошуља
што
се
јесам
моћи
да
закачити
;
псовати
чивутски
бог
врвца
од
ципела
који
јесам
се
кидати
;
јесам
моћи
да
наћи
четка
да
очистити
шешир
;
кос
он
јесам
падати
на
чела
,
цигара
он
пећи
.
А
кад
јесам
сав
бити
на
сав
место
,
Милош
јесам
ићи
од
сто
до
орман
,
из
соб
у
ходник
,
и
тражити
нешто
што
он
јесам
требати
а
што
јесам
знати
шта
јесам
,
док
се
не
бити
лупити
по
чела
,
по
свој
чела
занесен
од
радост
,
и
рећи
сам
себе
,
као
што
се
некад
шалити
са
друг
из
клуб
:
-
глуп
јесам
као
билијар
!
Зорка
се
спремити
пре
Милош
.
бити
јесам
сав
у
црнина
.
па
ипак
,
тај
црнина
јесам
бити
кокетан
.
велик
шешир
од
црн
чипка
давати
јесам
њен
мали
глава
пуно
неки
веселост
,
отмен
и
жалосне
у
исти
мах
.
испод
врата
она
јесам
стајати
један
једини
накит
-
један
прост
цвет
на
гранчица
,
обоје
од
црн
смиље
-
поклон
који
она
јесам
Милош
донети
из
Ужице
.
хаљина
од
црн
свила
,
сав
у
фалта
,
тек
јесам
додиривати
њен
полуразвијен
груда
,
остављати
до
воља
посматралац
да
она
замишљати
онакав
какав
хтети
,
па
се
онда
стезати
око
витак
струка
и
спуштати
се
ка
земља
слободно
,
али
ипак
тако
да
се
с
час
на
час
сагледати
мали
Зоркин
стопала
,
стегнути
у
плитак
лакован
ципелица
,
по
који
се
лепршати
крај
врвца
од
свила
.
-
ја
јесам
готов
,
-
рећи
она
улазити
у
Милошев
соб
и
навлачити
рукавица
на
рука
,
на
бео
рука
гол
до
лакат
.
кад
јесам
сав
бити
готово
,
Кремић
се
пипнути
за
џеп
,
да
још
једанпут
видити
да
ли
јесам
он
тај
улазница
за
позориште
,
окренути
се
неколико
пута
по
соба
,
као
да
се
питати
:
јесам
ли
још
шта
заборавити
,
и
изићи
за
Зорка
.
Милош
се
јесам
никад
учинити
Позоришни
трг
тако
светао
као
тај
вече
.
осветљен
прозор
на
позоришни
зграда
,
богенлампе
пред
улазак
у
Позориште
,
на
Коларац
и
управа
фонд
,
велик
сијалица
на
Позоришној
кафана
,
четири
фењер
око
Кнежев
споменик
,
и
неколико
велик
улични
лампа
који
јесам
се
случајно
сусретати
на
овај
место
,
давати
јесам
овај
мали
трг
светлост
у
изобиље
и
претварати
он
у
великоварошки
крај
.
кола
јесам
јурити
за
кола
.
тротоар
јесам
бити
пун
свет
.
калдрма
јесам
одјекивати
од
коњски
копита
.
два
трамвај
јесам
стварати
још
велик
забуна
.
Шум
гомила
јесам
опкољавати
Позориште
.
врата
на
улазак
јесам
бити
закрчен
.
свет
се
склањати
само
кад
бити
бити
какав
госпа
,
огрнути
тежак
огртач
од
свила
и
крзно
,
сићи
са
фијакер
.
-
добар
вече
...
и
ви
у
позориште
?
-
здраво
,
здраво
...
Велизар
!
-
знати
ли
се
ко
јесам
писац
?
-
немати
много
личност
...
неки
извежбан
перо
!
-
Видећемо
...
видети
!
драма
јесам
тежак
ствар
.
Наше
друштво
не
давати
материјал
за
...
-
Е-еј
!
с
пут
!
-
викати
јесам
корпулентан
и
званичан
позоришни
жандарм
.
и
поново
бити
се
појавити
какав
госпа
лако
потскакивајући
са
фијакер
,
као
да
се
родити
у
он
,
док
се
гомилати
побожно
склањати
и
отварати
пут
свила
и
крзно
.
Зорка
се
прибијати
уз
Милош
.
овај
госпођа
у
скупоцен
одело
,
фијакер
,
цилиндар
,
цвикер
и
овај
гомила
који
јесам
журити
на
сав
страна
око
она
,
плашити
јесам
јесам
.
Чинило
она
се
да
јесам
сав
очи
упрети
на
она
двоје
,
и
да
се
хиљаду
рука
дигнути
да
она
узети
њен
вереник
,
који
јесам
поред
она
корачати
блед
и
унезверен
.
сасвим
ниско
,
да
се
једва
чути
,
она
се
обратити
Кремић
:
-
ти
ја
волити
?
...
ах
,
опростити
ја
што
тај
тај
питати
још
и
данас
,
јер
ја
јесам
потребно
да
ја
тај
потврдити
,
да
ја
уверити
да
јесам
тај
извесно
.
да
знати
како
јесам
понекад
жедан
извесност
.
место
одговор
,
Милош
јесам
узити
под
рука
.
многи
у
тај
гомила
јесам
он
познавати
,
али
се
млад
човек
не
побојати
пакосних
осмех
,
већ
уздигнут
глава
повести
свој
вереница
кроз
цео
тај
свет
.
стар
зграда
народни
позориште
бити
јесам
тај
лет
оправити
.
златан
бој
јесам
дрхтати
на
стуб
,
недавно
премазан
.
слика
велик
људи
по
галерија
бити
јесам
поново
нацртати
.
нов
кадифа
се
пресијавати
по
балкон
и
ложа
.
обновљен
слика
Кнез
Михаила
достојанствено
се
дизати
изнад
бина
.
са
велик
таван
јесам
висити
позлаћен
лустер
с
многобројан
светлило
и
плавити
дворана
талас
бриљантан
светлост
.
Кремић
јесам
са
свој
место
,
који
јесам
бити
с
крај
један
од
последњи
клупа
у
партер
,
посматрати
осветљен
дворана
.
Позориште
се
брзо
пунити
.
Ложе
јесам
бити
заузети
све
.
у
фотеља
јесам
се
сијати
парадне
еполета
официр
.
на
трећи
галерија
се
видети
венац
чупав
глава
,
који
јесам
,
усхићен
и
радознао
,
буљити
очи
у
дубина
партер
.
у
један
ложа
први
галерија
Милош
спазити
уредник
препород
и
изненадити
се
,
јер
јесам
господин
Стајић
врло
ретко
одлазити
у
позориште
.
Бивши
сарадник
поменут
листа
притискивати
јесам
леви
рука
срце
,
који
јесам
јако
лупати
од
велик
узбуђење
.
на
естрада
од
оркестар
се
појавити
капелник
.
његов
штапић
описати
један
кратак
лук
по
ваздух
,
и
оркестар
засвирати
један
познат
српски
марш
.
млад
песник
осетити
да
јесам
најзад
доћи
час
правда
.
бити
он
јесам
јасно
да
јесам
овај
капелник
што
седити
на
узвишен
место
због
он
;
због
он
и
цео
овај
гомила
свет
,
богат
и
отмен
,
онај
низ
кола
пред
позориште
,
онај
сјајан
еполета
у
први
ред
и
венац
чупав
глава
на
трећи
галерија
,
због
он
и
овај
музика
,
чији
се
свечан
тон
разлегати
чак
горе
до
позлаћен
лустер
.
завеса
се
почети
дизати
.
у
позориште
настати
тишина
.
само
јесам
,
овде
онде
,
трептати
онај
несхватљив
жагор
који
се
чути
кад
се
гомилати
изненадно
ућутати
.
сцена
јесам
претстављати
скроман
салон
један
чиновнички
породица
.
јесам
бити
свега
што
јесам
Милош
хтети
,
а
бити
јесам
дометнути
понешто
што
јесам
бити
нигде
назначити
.
пасти
први
реч
,
обичан
,
свакодневан
.
конверзација
почети
.
један
се
појава
свршити
.
на
бина
се
појавити
један
нов
лице
.
Реченице
постајати
маркантан
,
смисао
схватљив
.
глумац
јесам
играти
са
пун
воља
.
Милош
претрпити
један
мало
разочарење
.
дијалог
,
који
јесам
он
изгледати
гладак
кад
она
јесам
стварати
,
чинити
јесам
он
се
сад
на
много
место
неприродан
и
рапав
.
глумац
јесам
истицати
ствар
који
јесам
сматрати
за
споредан
,
а
многи
реченица
,
за
који
јесам
мислити
да
она
нагласити
главну
мисао
,
прелазити
јесам
лако
,
као
преко
ситница
.
и
цео
ствар
који
се
одиграти
на
бина
изгледати
он
јесам
у
многи
друкчији
него
што
она
јесам
замишљати
кад
она
јесам
писати
.
публика
јесам
одобравати
глумац
.
сцена
за
сцена
се
одигравати
.
Милош
се
постепено
навикавати
на
овај
неочекиван
промена
свој
дело
.
Речи
,
задахнути
цео
темперамент
глумац
,
звонити
јесам
добро
.
-
јесам
никад
мислити
шта
јесам
на
ти
лепо
,
-
чути
се
дрхтав
глас
први
позоришни
љубавник
.
-
јесам
ли
тај
твој
очи
,
твој
глас
?
...
ја
не
знати
.
ти
ја
се
допадати
сав
.
Чин
се
примицати
крај
.
радња
јесам
бити
тек
почети
,
али
се
већ
загонетка
живот
постављати
и
осећати
се
смртоносан
задах
сфинкс
.
-
о
,
мој
драг
љубити
,
-
тепати
јесам
јунакиња
драма
,
и
кроз
сав
осмех
пуштати
да
синути
варница
један
скривен
суза
,
-
ти
знати
добро
зашто
те
ја
волити
...
ни
због
шта
други
већ
због
ти
сам
.
ја
ти
волити
за
сав
срећа
који
јесам
ја
дати
...
који
јесам
ја
открити
у
живот
,
дотле
тако
пуст
и
жалосном
.
ја
ти
волити
,
мој
племенит
пријатељ
,
због
твој
дух
,
прав
и
чист
;
ја
ти
волити
због
твој
замршен
кос
,
због
тај
необријан
брада
који
ја
бости
,
и
због
још
много
други
којешта
.
тај
јесам
леп
у
онај
што
ја
јесам
живот
дати
.
од
дан
кад
јесам
ти
познати
...
нарочито
од
тренутак
кад
јесам
постати
твој
,
мој
живот
бити
нов
,
и
онај
срећа
који
јесам
дотле
само
сањати
,
ја
јесам
проживети
са
ти
,
у
твој
наручје
.
ја
осећати
како
ти
волити
.
ево
,
овде
у
груди
.
тај
бол
...
али
,
тај
јесам
сладак
бол
.
не
остављати
ја
,
мој
душа
,
јер
ја
хтети
моћи
живети
без
ти
.
кад
се
завеса
спустити
,
галерија
јесам
бити
већ
освојити
.
партер
и
ложа
јесам
се
држати
још
скептички
.
-
Шта
велим
?
јесам
рђаво
?
-
Сиже
јесам
наш
,
а
нов
...
љубав
према
газдарица
.
досад
ићи
,
видети
како
хтети
продужити
.
-
први
чин
јесам
код
наш
писац
увек
добар
!
-
јесам
рђав
овај
мали
удовица
жандармеријски
капетан
...
интрига
се
већ
постављати
:
они
се
сувише
волити
да
се
љубав
моћи
отказати
,
а
удовица
јесам
одвити
рђав
партија
да
се
млад
техничар
решити
на
брак
и
драма
претворити
у
комедија
.
-
карактер
јунаков
јесам
оцртати
снажно
.
само
...
мало
јесам
претеран
поета
за
један
техничар
.
-
Одлична
ствар
,
а
,
крња
?
-
рећи
један
шегрт
свој
колега
,
силазити
с
трећи
галерија
и
бришући
рукав
нос
.
други
чин
јесам
бити
јак
од
први
.
из
тих
реченица
,
ненамештен
сцена
,
и
из
цео
један
болан
љубав
који
се
борити
да
помирити
сав
живот
са
живот
који
она
јесам
окружавати
,
излазити
јесам
на
видик
,
мало
помало
,
али
сав
јасније
,
утвара
крвожедан
сфинкс
.
љубавник
јесам
већ
јаукати
:
-
овај
биће
који
се
неприличан
називати
ближњи
постајати
ја
несносан
.
сит
јесам
овај
Београд
,
овај
чопор
крупан
и
ситан
пас
који
се
отимати
око
исти
кости
.
ја
бити
бежати
од
она
и
њихов
урлање
,
и
отиснути
се
не
знати
ни
ја
где
...
само
далеко
,
што
даље
са
ти
,
у
живот
истина
и
правда
.
-
ох
,
тај
ја
и
мој
сан
,
-
одвраћати
јесам
драгана
.
-
како
бити
ја
тек
желети
отићи
негде
с
ти
,
остати
увек
поред
ти
и
љубити
ти
без
зазор
и
слободно
.
овај
скривање
бацати
таман
сенка
на
цео
мој
срећа
.
спољни
живот
,
тај
живот
који
она
јесам
окружавати
и
јесам
хтети
водити
рачун
о
њихов
сопствен
живот
,
стезати
се
све
више
као
обруч
,
као
један
велик
грч
,
и
мучити
она
све
јаче
.
глумица
који
јесам
играти
јунакиња
проживљавати
јесам
,
заједно
са
она
,
њен
мука
.
тај
јесам
бити
истински
плач
;
правити
јесам
бити
њен
суза
,
и
природно
јесам
дрхтати
њен
глас
кад
јесам
говорити
:
-
против
ми
јесам
твој
кућа
и
друштво
,
мој
година
и
твој
будућност
.
ја
јесам
мали
и
сирот
.
против
ми
јесам
најзад
цео
свет
.
ја
знати
да
ја
ти
волити
и
да
јесам
готов
да
претрпити
све
у
име
наш
љубав
.
али
,
ја
хтети
да
ти
патити
,
ја
бити
хтети
да
ти
видити
срећан
,
ја
хтети
да
се
у
име
мој
одрицати
твој
срећа
.
Шта
да
радити
?
Кажу
да
јесам
бог
добар
и
правичан
.
али
,
зар
он
моћи
допустити
да
ја
остати
несрећан
кад
не
чинити
зло
ники
?
о
,
Божа
милостиња
,
сажаљење
,
Божа
правда
,
тај
који
управљати
свет
и
човечанство
,
научити
ја
шта
да
радити
.
Речи
глумичин
јесам
падати
у
мртав
тишина
у
позориште
.
ники
јесам
покушавати
да
што
казати
или
запљескати
.
као
окаменити
,
лице
јесам
бити
упрети
у
бина
чак
и
кад
завеса
почети
да
се
полагано
спуштати
.
гледалац
јесам
несвесно
упирати
очи
у
спуштен
платно
,
као
да
јесам
из
он
хтети
да
прочитати
одговор
на
питање
управљен
бог
,
на
питање
од
који
јесам
зависити
живот
два
божји
створ
,
два
човечји
дух
.
тек
дуго
после
спуштање
завеса
чути
се
један
пљесак
рука
,
затим
други
,
а
за
овај
трећи
,
и
најзад
цео
висок
дворана
народни
позориште
одјекивати
јесам
од
аплауз
.
с
час
на
час
се
чути
усклик
:
"
писац
!
"
али
,
тајанствен
писац
јесам
остајати
веран
свој
реч
и
,
невидљив
,
непознат
,
ћутао
јесам
мирно
иза
многобројан
леђа
који
јесам
он
бити
окренути
.
Зорка
јесам
са
сладак
узбуђење
пратити
развој
први
два
чин
.
тај
догађај
јесам
бити
њен
догађај
;
сав
тај
појединост
,
ситница
,
поклон
,
пољубац
,
цвеће
и
уздах
припадати
јесам
она
;
она
јесам
бити
тај
пријатељица
који
тесати
,
она
јесам
говорити
тај
реч
који
сад
стотина
гледалац
слушати
.
-
не
бунити
се
против
живот
,
драгана
.
Баш
и
да
јесам
тај
што
казати
,
зар
ми
он
јесам
дати
онај
што
јесам
леп
,
наш
љубав
?
Шта
ми
се
тицати
пустиња
,
кад
ми
љубав
нудити
зелен
оаза
који
освежавати
поветарац
занос
и
радост
.
твој
љубав
јесам
леп
и
истинит
награда
за
мој
живот
,
усамљен
и
тежак
.
ја
јесам
толико
жудети
за
један
права
љубав
да
јесам
умети
ценити
колико
требати
.
ох
,
ја
хтети
умести
сачувати
и
повећати
овај
што
ја
јесам
бог
дати
.
истина
,
ја
ти
не
доносити
ништа
више
до
мој
срце
,
али
ја
хтети
умести
да
ти
разумети
и
потстицати
.
ја
хтети
се
посветити
твој
дело
.
ти
јесам
потребно
да
имати
један
биће
уза
себе
.
ја
хтети
ти
помагати
у
твој
посао
.
Начинићу
ти
кућа
пријатан
,
да
хтети
ти
се
милити
наш
огњиште
.
ти
хтети
видети
...
наш
хтети
живот
бити
леп
.
али
,
овај
јесам
бити
већ
последњи
ведар
тренутак
,
и
загонетка
живот
,
загонетка
који
убијати
,
постављати
се
јасно
и
неодложан
:
једно
се
морати
жртвовати
,
да
бити
друго
моћи
живети
.
и
драмски
јунакиња
јесам
болно
јецати
:
-
ја
не
видити
у
будућност
могућност
спасење
за
ми
обојити
.
ти
или
ја
,
један
од
ми
двоје
мора
се
жртвовати
за
други
,
жртвовати
се
сасвим
.
један
од
ми
морати
се
одрећи
живот
,
да
бити
живети
друго
,
један
од
ми
морати
се
склонити
,
да
бити
начинити
место
други
.
Иначе
,
ја
не
видити
друго
ништа
до
очајање
и
срећа
.
ја
јесам
стар
и
мање
вредан
...
на
тај
реч
,
Зоркин
лице
се
обући
у
свечан
строгост
један
мртвац
,
и
тако
остати
до
крај
представа
.
тек
у
тренутак
кад
при
свршетак
драма
јунакиња
,
да
бити
се
склонити
са
пут
срећа
свој
драгана
,
прекид
сав
живот
самоубиство
,
Зорка
крикнути
.
цео
свет
чути
овај
врисак
,
али
ники
тај
не
бити
чудно
.
илузија
драма
бити
јесам
готово
потпун
.
и
у
сјајан
дворана
народни
позориште
се
збити
још
један
драма
,
један
од
онај
драма
кратак
,
дубок
и
изненадан
који
јесам
још
болан
баш
због
тај
што
се
дешавати
међу
позлаћен
стуб
и
што
ништа
не
утицати
на
задовољство
и
светковина
присутан
.
Дрхтећи
сав
,
Зорка
покушати
да
скинути
рукавица
,
мислити
да
она
она
сметати
.
али
јесам
узити
бити
много
тежак
,
неразрешљив
и
несавладљив
.
судба
који
требати
да
се
поклонити
показати
она
се
јасно
,
и
млад
жена
почети
да
осећати
мука
и
губљење
свест
,
онај
мука
који
почињати
од
крај
прст
где
се
сав
нерв
широк
и
губити
.
она
клонути
и
спустити
глава
на
наслон
предњи
клупа
,
са
жеља
да
умрети
.
завеса
се
већ
бити
одавно
спустити
.
публика
јесам
бити
устати
на
нога
и
бурно
пљескати
.
галерија
јесам
грмети
:
-
писац
,
пи-
са-
ац
!
одавно
се
у
храм
српски
Талија
,
навикнути
на
патетички
шупљина
и
патриотски
декламација
,
јесам
чути
овакав
реч
,
смести
и
простити
,
нити
јесам
се
видети
веран
слика
људски
бол
који
јесам
погађати
права
у
срце
.
свет
јесам
бити
као
опити
.
и
у
Милошев
глава
се
вртети
.
јесам
разазнавати
шта
се
око
он
догађати
.
Чуо
јесам
неки
страшан
лупа
.
пред
очи
он
јесам
све
излазити
опточен
дугин
боја
.
видети
јесам
да
неки
људи
скакати
са
седиште
.
хтети
и
он
да
тај
урадити
.
али
,
у
тај
тренутак
почети
да
се
око
он
окретати
дворана
,
и
он
инстинктивно
изаћи
у
ходник
.
хладан
ваздух
споља
он
освежити
одмах
.
он
се
мало
прибрати
,
и
пун
радост
што
јесам
слушати
како
избијати
час
дугоочекиван
победа
,
похитати
на
бина
.
овде
јесам
призор
бити
сасвим
друкчији
.
један
ватрогасац
,
са
шлем
на
глава
,
стајати
јесам
поред
врата
и
мирно
гледати
шта
се
око
он
дешавати
.
глумац
јесам
се
пресвлачити
.
један
маскиран
глумица
јесам
тражити
нешто
на
бина
.
редитељ
јесам
псовати
неки
позоришни
момак
.
од
сфинкс
јесам
бити
ни
трагати
.
само
јесам
управник
,
човек
са
француски
брада
и
женски
глас
,
трчати
од
глумац
до
глумица
,
трзати
она
за
хаљина
и
викати
:
-
писац
,
писац
!
-
ја
јесам
писац
,
господин
управник
.
управник
он
погледати
зачудити
.
познавати
јесам
Кремић
из
препород
.
-
Честитам
,
господин
-
Кремић
!
...
господин
редитељ
.
.
.
редитељ
,
еј
,
брзо
,
објавити
публика
да
јесам
писац
комад
наш
млад
песник
,
Милош
Кремић
.
редитељ
наместити
јак
од
капут
,
узити
парац
бео
хартија
,
и
,
у
поза
претседник
министарство
,
изићи
пред
публика
на
мали
завеса
,
па
објавити
ко
јесам
писац
.
као
одговор
,
дворана
загрмети
још
јаче
,
и
у
гомила
разнолик
глас
разумевати
се
само
један
огроман
:
-ац
.
велик
завеса
се
дигнути
.
Милош
Кремић
се
наћи
јесам
на
бина
пред
један
безобличан
црн
маса
,
који
јесам
покретати
хиљада
рука
и
осмехивати
се
.
млад
човек
бити
се
нагнути
наиван
.
Очи
јесам
он
светлуцати
благо
,
као
у
млекаџиски
коњ
.
Гвожђе
на
дугме
његов
реденгот
се
сијати
.
из
дворана
јесам
ударати
јак
врућина
.
затим
се
нешто
црно
скотрљати
пред
он
,
дворана
ишчезнути
,
и
пред
он
се
појавити
поново
човек
с
француски
брада
,
који
он
јесам
стезати
рука
и
говорити
:
-
Честитам
,
млад
човек
!
Кремић
одлакнути
као
да
он
се
тежак
терет
свалити
с
груда
.
завеса
јесам
бити
спуштен
.
на
бина
потрчати
цео
онај
литераран
и
политички
полусвет
што
се
кретати
између
Москва
и
Позоришне
кафана
,
и
стати
се
руковати
с
Милош
.
Међа
она
јесам
највише
бити
гимназиски
професор
.
Кремић
јесам
збуњено
одговарати
на
многобројан
питање
и
трудити
се
да
бити
љубазан
са
сваки
,
а
у
себе
се
питати
:
-
јесам
ли
овај
победа
?
...
слава
?
...
како
јесам
несносан
!
из
тај
он
тргнути
један
рука
који
се
спустити
на
његов
рам
:
-
твој
вереница
јесам
...
како
да
казати
...
врло
тешко
.
нов
бесмртник
јесам
бити
све
ни
чути
шта
он
Богдан
казати
,
али
на
помен
његов
драгана
,
он
потрчати
к
она
као
без
дух
.
глава
осми
.
последњи
НЕЖНОСТИ
.
тај
се
десити
у
почетак
пролеће
,
кад
јесам
врабац
скакутати
по
поље
,
пун
слама
.
Зорка
јесам
распремати
кућа
тај
дан
као
да
хтети
у
она
живети
читав
вечност
.
уредити
јесам
Милошев
књига
,
очистити
он
пепеоница
и
метнути
он
на
сто
један
писма
који
он
јесам
доћи
тај
јутро
.
ники
јесам
моћи
посумњати
у
страшан
одлука
који
се
бити
усадити
у
њен
срце
од
онај
тренутак
кад
она
јесам
припасти
мука
у
позориште
.
њен
бледолик
лице
јесам
чувати
онај
птичији
озбиљност
као
у
дан
свој
кратак
срећа
.
на
пролетњи
сунце
јесам
се
сијати
опајан
зид
и
обрисан
под
.
Чист
намештај
јесам
мирисати
и
смешити
се
као
да
очекивати
званица
.
благ
поветарац
јесам
пиркати
кроз
отворен
прозор
с
Дунаво
.
с
он
јесам
наваљивати
на
соб
и
бакаран
пролетњи
сунце
,
који
сејати
са
себе
грозница
и
црн
мисао
.
Зорка
се
бити
налактити
на
прозор
и
гледати
у
пучина
бистар
ваздух
који
се
таласати
пред
она
.
она
јесам
хтети
да
још
једанпут
видити
тај
велик
пејзаж
који
она
јесам
тешити
у
ранијим
дан
самоћа
и
урамљивати
цео
година
дан
њен
љубав
.
-
како
јесам
живот
чудан
!
...
како
јесам
ја
чудан
!
...
како
јесам
сав
чудно
!
...
-
мислити
јесам
она
несвесно
.
огроман
и
сјајан
маса
вод
,
бео
као
никад
,
ширити
се
достојанствено
између
два
обала
.
иза
Дунаво
се
дизати
погорушани
шумарак
.
овде
онде
зеленити
јесам
се
врба
,
видети
се
блед
рит
и
беласати
се
пролетњи
језерце
.
-
један
завеса
падати
...
Човек
се
губити
.
Ништа
се
не
знати
о
он
,
и
сав
пролазити
...
с
овај
страна
џиновски
река
обала
јесам
бити
као
обријати
.
по
голој
земља
се
вући
неки
мокар
слама
и
остатак
воден
шљам
.
тек
од
железнички
насип
,
који
везивати
кланица
са
Станица
,
показивати
се
знак
живот
,
заоран
њива
и
расут
кућа
,
и
умножавати
се
утолико
више
уколико
јесам
се
приближавати
варош
.
у
високо
,
бескрајан
небо
штрчати
јесам
витак
фабрички
димњак
.
из
она
јесам
избијати
сив
дим
,
полако
,
не
журити
се
,
и
губити
се
у
бездан
бистар
ваздух
.
Зорка
јесам
посматрати
овај
сив
прамен
,
посматрати
она
јесам
како
се
дизати
и
губити
,
и
мислити
:
-
куд
они
ићи
?
Шта
бивати
с
она
?
...
ники
не
бринути
за
она
,
и
други
прамен
се
журити
да
заузети
њихов
место
,
па
после
...
да
се
и
они
изгубити
,
неповратан
и
неожаљен
.
улица
јесам
звиждукати
један
радник
,
један
од
онај
раднички
тип
који
носити
реденгот
,
имати
велик
брк
и
аранжирати
кадрил
на
забава
.
-
где
јесам
ја
видети
овај
човек
?
...
у
реденгот
и
с
велик
брк
?
-
запитати
се
Зорка
.
млад
жена
се
сетити
Пера
Јагодић
,
сарачки
мајстор
у
,
родом
из
Бежаније
...
"
знати
,
овде
преко
"
;
и
пред
она
се
појавити
,
изненадно
у
цео
опширност
,
њен
први
рандеву
са
Милош
крај
мртвачки
одар
Анђин
.
успомена
,
питање
и
размишљање
полетети
на
њен
душа
као
црн
птица
,
али
она
махнути
рука
по
чела
и
удаљити
се
са
прозор
.
-
Нашто
губити
време
!
-
рећи
она
у
себе
.
-
Већ
јесам
десет
сат
.
требати
се
журити
.
она
сести
за
сто
,
отворити
дивит
,
узити
перо
и
потражити
хартија
.
сав
овај
мали
појединост
чинити
јесам
она
се
живити
створ
према
који
требати
поступати
пажљиво
.
на
исти
хартија
,
опточен
црн
боја
,
она
јесам
писати
некад
она
дугачак
писма
свој
драгана
у
Ужице
.
овај
хартија
она
изазивати
гомила
успомена
на
протекао
година
дан
,
на
њен
љубав
,
на
њен
драгана
и
мајка
,
на
младост
и
детињство
,
и
за
часак
,
пред
она
се
појавити
цео
њен
живот
,
очистити
од
туга
и
тежак
тренутак
,
онакав
какав
се
он
јављати
у
успомена
.
Зорка
јесам
изгубљено
гледати
у
рупица
од
перо
који
јесам
хтети
потписати
свој
смртан
пресуда
,
и
јесам
се
моћи
одлучити
да
јесам
напунити
мастило
.
-
Шта
ли
јесам
мислити
радник
који
јесам
правити
овај
перо
?
-
премишљати
јесам
она
.
-
какав
ли
јесам
мука
пунити
његов
срце
?
...
ах
,
бесмислица
!
перо
као
и
остати
перо
!
ја
јесам
кукавица
.
требати
се
журити
.
Зорка
снажно
замочити
перо
у
мастионица
,
и
почети
писати
брзо
,
као
да
се
бојати
да
јесам
ко
не
спречити
:
"
драг
мој
Милош
,
знати
да
хтети
ти
јако
изненадити
овај
писма
кад
он
добити
.
бојити
се
да
ти
он
много
не
забринути
.
али
,
не
бојити
се
,
не
бринути
се
.
ствар
јесам
толико
важан
,
и
сав
хтети
бити
свршен
кад
он
бити
читати
.
"
кад
завршити
овај
реченица
,
млад
жена
осетити
да
јесам
нешто
стегнути
у
грло
.
она
пинути
мало
водити
и
наставити
:
"
молити
ти
,
бити
миран
,
и
стрпљиво
прочитати
писма
до
крај
.
ја
ти
волити
више
него
икад
,
и
желити
тај
срећа
.
твој
добро
јесам
бити
одувек
сан
мој
живот
.
ја
јесам
мислити
,
Милош
,
да
ти
моћи
усрећити
,
и
зато
јесам
искрено
желети
да
бити
твој
жена
.
али
,
сад
видити
да
ти
ја
моћи
донети
само
несрећа
.
пут
који
ићи
постати
јесам
опасан
.
ти
више
он
не
смети
ићи
.
ја
јесам
бити
успавати
наш
савест
,
да
бити
послушати
наш
срце
.
срце
јесам
рђав
саветник
.
онај
јесам
умести
да
сакрити
опасност
зло
под
заводљив
облик
сладак
мисао
,
простран
нада
,
племенит
илузија
.
ја
знати
да
јесам
наш
намера
бити
частан
,
али
који
вајда
!
Наш
пут
јесам
бити
прав
...
ја
јесам
бити
на
рђав
пут
.
сад
се
зло
свет
,
и
неки
од
ми
морати
да
платити
кривица
што
јесам
залутати
.
ја
јесам
бити
стар
;
на
ја
јесам
бити
да
бити
хладан
и
да
ти
одвратити
од
зло
пут
.
ја
се
зато
радо
жртвовати
,
да
се
ти
моћи
вратити
.
"
она
предахнути
и
прогутати
још
мало
водити
.
"
ти
јесам
,
Милош
,
млад
.
ти
требати
цео
да
се
предати
живот
.
ти
не
смети
да
се
жртвовати
и
да
до
крај
свој
дан
вући
оков
наш
грех
.
ја
јесам
грешан
,
Милош
.
јесам
требати
да
допустити
да
ја
ти
заволити
.
због
тај
се
ја
повлачити
са
твој
пут
.
ја
ти
сувише
волити
да
бити
моћи
живети
без
ти
;
због
тај
ја
не
моћи
бежати
нигде
.
у
власт
ја
јесам
пак
да
раскинути
са
живот
,
и
ја
он
раскидати
,
срећан
,
јер
јесам
тај
за
твој
срећа
.
ја
се
не
бојити
божји
суд
,
јер
овај
искупљивати
опроштење
наш
грех
и
спречавати
твој
пропаст
.
знати
да
хтети
твој
бол
бити
велик
.
али
,
ти
требати
да
ја
заборавити
.
мало
помало
,
мој
спомен
хтети
избледети
из
твој
мисао
.
Остаће
само
неодређен
бол
један
тежак
сан
.
неки
он
остати
,
Милош
,
неки
остати
тај
бол
;
хтети
да
нешто
остати
од
ја
у
твој
срце
.
тај
што
остати
бити
добро
и
крепити
ти
на
твој
стрмен
пут
ка
слава
.
"
један
суза
се
скотрљати
са
Зоркин
ока
и
замрљати
реч
слава
.
она
пажљиво
избрисати
овај
мрља
мастити
и
продужити
:
"
неки
ти
овај
суза
не
бунити
.
тај
јесам
суза
задовољство
,
суза
добар
дело
.
ти
немати
ни
због
шта
да
ја
жалити
.
ја
јесам
,
истина
,
много
патити
,
али
јесам
и
много
љубити
.
мало
јесам
жена
који
јесам
љубав
тако
слатко
љуљкати
као
ја
.
она
јесам
обузимати
највише
врх
мој
мисао
.
и
ја
моћи
рећи
с
права
:
"
хвала
ти
,
Божа
,
мој
судбина
јесам
бити
добар
.
"
не
патити
мислити
да
ја
јесам
смрт
бити
тежак
.
смрт
јесам
прост
.
Зашто
јесам
се
бојати
?
она
јесам
као
несвест
који
обузимати
онај
који
јесам
достигнути
граница
напор
.
ја
сад
видити
колико
се
неправо
викати
на
она
.
јесам
смрт
него
јесам
живот
оно
што
ми
мучити
,
што
ми
стављати
мучан
загонетка
,
уморавати
ми
и
цедити
ми
наш
снага
.
смрт
долазити
после
тај
,
после
сав
тај
мука
,
као
добар
анђео
,
и
ослобођавати
ми
.
ах
,
како
јесам
смрт
леп
кад
човек
волити
.
она
јесам
тако
близу
љубав
.
зар
онај
обадва
јесам
начинити
од
бесвесност
и
заборав
?
"
Часовник
у
соба
избити
десет
и
по
.
Зорка
наставити
писати
брже
.
"
време
јесам
да
пожурити
.
писма
требати
да
ти
наћи
пре
него
што
изићи
из
канцеларија
.
ја
јесам
учинити
све
да
мој
смрт
начинити
што
мање
ларма
.
ако
мој
тело
наћи
,
учинити
јесам
да
ја
не
преносити
кућа
.
Васић
хтети
се
заузети
код
дневни
лист
да
од
тај
не
правити
никакав
догађај
.
овај
мало
ствар
што
имати
не
вредити
богзна
шта
,
али
тај
јесам
још
све
што
имати
и
шта
моћи
располагати
.
мој
последњи
воља
јесам
да
тај
припасти
твој
сестра
,
мали
Добринка
.
Учини
ја
тај
,
хтети
да
ја
се
она
сећати
по
добра
.
ја
јесам
јесам
толико
волети
,
и
мислити
јесам
да
се
бринути
за
она
.
бог
јесам
хтети
друкчије
!
...
Нажалост
,
ти
немати
шта
да
оставити
...
ништа
други
до
неколико
избледео
писмо
и
мој
врео
жеља
да
успети
у
твој
план
за
будућност
и
уметност
.
али
,
имати
један
молба
да
упутити
на
ти
:
ако
хтети
да
бити
потпуно
миран
с
онај
страна
гроб
,
моћи
да
мучити
себе
,
немај
грижа
савест
,
не
пребацивати
себе
ништа
...
мало
јесам
људи
који
бити
бити
тако
добар
да
јесам
бити
на
твој
место
.
и
бити
сигуран
да
јесам
ти
бити
увек
у
права
према
ја
,
и
да
ја
умирати
потпуно
срећан
.
"
на
овај
реч
грунути
суза
млад
жена
,
и
она
се
једва
савладати
.
"
ах
,
Милош
,
изненадно
ја
долазити
цео
снага
мој
љубав
.
и
ја
јесам
срећан
.
Још
последњи
пут
да
пољубити
твој
очи
волити
,
око
за
ока
.
ја
љубити
твој
чела
паметно
и
високо
.
ја
завлачити
свој
рука
у
твој
дуг
кос
,
тако
благ
и
светао
.
али
,
највише
,
ја
љубити
један
сладак
и
дуг
пољубац
твој
усна
тако
свеж
.
ох
,
овај
пољубац
,
тај
он
знати
добро
,
примити
он
у
мисао
,
он
хтети
ти
пријати
и
сећати
ти
да
он
ниједан
човек
јесам
примити
од
ја
него
ти
...
ја
не
моћи
више
...
збогом
,
бити
срећан
!
Зорка
.
"
кад
свршити
писма
,
млад
жена
он
затворити
у
коверат
и
ставити
адреса
.
тек
тада
она
дигнути
глава
.
њен
очи
бити
сув
.
али
се
у
дубина
њен
зеница
,
црн
као
вод
у
сенка
од
врба
,
губити
један
језовит
шупљина
,
као
у
мртвачки
лубања
,
и
по
чела
се
хватати
један
таман
облак
самоубилачки
решеност
.
она
се
брзо
дигнути
,
пажљиво
наместити
шешир
на
глава
,
прикачити
он
игла
за
свој
кестењаст
кос
,
природно
уковрчен
,
узити
писма
и
изићи
на
улица
.
Варош
се
љушкати
под
поплава
златан
светлост
први
пролеће
.
у
прашина
,
крај
кућа
,
играти
се
врабац
.
један
мува
зујати
јесам
око
пећ
за
пржење
ћевапчић
,
који
јесам
стајати
пред
један
кафана
на
угао
.
беспослен
алас
се
сунчати
,
наслонити
на
један
тараба
.
из
суседних
башта
допирати
јесам
мирис
на
преоран
земља
и
пролетњи
цвеће
.
Осећало
се
како
трава
расти
и
да
нов
живот
струјити
у
природа
.
Зорка
се
осетити
,
за
тренутак
,
изван
црн
мисао
који
јесам
јесам
обузимати
.
Највећи
несрећник
доживљивати
овај
изненадан
потпора
.
тај
јесам
људи
што
она
трчати
у
помоћ
,
тај
јесам
снажан
живот
ствар
који
весело
брујити
око
она
и
уливати
она
поуздање
.
и
овај
природа
,
весео
и
обновљен
,
са
зујање
мува
и
несташан
игра
врабац
у
прашина
,
са
мирис
из
преоран
башта
и
сав
чудан
звук
који
у
пролеће
долазити
из
разнежен
земља
и
ведар
небо
,
потрчати
Зорка
у
сусрет
,
да
она
говорити
о
нада
,
безбриги
,
мир
и
ускрс
.
али
,
тај
не
потрајати
ни
колико
један
тренутак
,
а
таман
облак
који
она
јесам
покривати
чела
,
пун
црн
мисао
као
црн
крило
,
постати
још
густ
,
и
млад
жена
се
право
упутити
свој
циљ
.
близу
Дом
свет
Сава
,
тамо
"
где
јесам
бити
жандарм
"
,
на
место
њихов
некадањи
састанак
,
Зорка
наћи
један
носач
,
дати
он
писма
и
добар
напојница
,
па
он
рећи
,
осмехнути
се
на
сила
:
-
Пожурите
се
да
предати
овај
писма
.
ствар
јесам
весео
.
Биће
још
бакшиш
!
од
Дом
свет
Сава
,
она
поћи
Душанов
улица
,
да
се
не
бити
враћати
исти
пут
.
два
млад
човек
,
који
јесам
чекати
трамвај
,
добацити
она
неки
комплимент
,
али
он
она
не
чути
и
савити
у
први
споредан
улица
који
водити
ка
дунавски
обала
.
пред
она
се
беласати
велик
река
,
модар
и
топла
.
Зорка
она
јесам
гледати
нетремице
.
њен
таман
очи
мерити
јесам
неодређеност
вод
,
губити
сваки
израз
живот
и
отварати
се
врло
широко
,
као
пламен
који
се
увеличавати
пре
него
што
се
угасити
.
глава
девети
.
свиреп
тренутак
.
удар
који
задесити
млад
песник
кад
летимице
прочитати
Зоркин
писма
бити
јесам
тако
брз
и
бруталан
да
Милош
у
први
мах
не
осетити
сав
бол
који
он
јесам
бити
спремљен
.
он
пажљиво
савити
писма
у
коверат
,
као
да
се
тицати
неки
обичан
љубаван
састанак
,
и
рећи
свој
претпостављен
:
-
ви
хтети
ја
извинити
што
излазити
раније
...
Тиче
се
један
неодложан
посао
.
Кремић
узити
шешир
и
штап
,
па
изићи
из
канцеларија
,
а
ники
не
посумњати
да
се
нешто
догодити
што
хтети
изменити
из
основа
судбина
млад
човек
.
Милош
јесам
ићи
никако
у
глава
да
јесам
тај
Зорка
писати
,
јесам
веровати
да
јесам
тај
писма
истина
,
јесам
се
моћи
надати
да
јесам
тај
мали
,
мршав
жена
кадар
учинити
један
тако
храбар
и
очајан
корак
,
јесам
најзад
моћи
замислити
да
он
моћи
задесити
тако
велик
несрећа
.
он
јесам
хватати
Велика
степеница
,
сав
два
по
два
,
трчати
и
тражити
нада
и
заборав
у
сав
умор
.
на
улица
јесам
бити
ништа
нарочит
.
један
таљигаш
јесам
тући
свој
коњ
који
јесам
хтети
да
вући
узбрдо
.
Часовник
на
саборни
црква
јесам
избијати
једанаест
сат
.
један
грана
јесам
бити
препречити
јарак
поред
тротоар
,
те
се
прљав
вод
разливати
широко
по
калдрма
.
али
,
баш
тај
таљигаш
,
тај
једанаест
сат
који
јесам
избијати
,
прљав
вод
и
сав
тај
туп
обичност
ствар
уверавати
јесам
он
да
се
десити
некакав
несрећа
.
код
Круна
он
препречити
пут
један
група
институтка
.
онај
јесам
на
себе
имати
дуг
црн
кецеља
.
испод
кратак
сукња
јесам
се
показивати
слободно
пун
лист
њихов
млад
нога
,
мало
накривити
као
у
патка
.
уз
тек
напупео
груда
јесам
притискивати
неколико
књига
,
укоричен
и
увијен
у
хартија
од
новина
.
сав
јесам
говорити
,
у
исти
мах
и
гласно
,
гледати
у
плав
пролетњи
ваздух
,
пун
добар
нада
и
љубаван
обећање
...
ваздух
који
јесам
трептати
пред
она
.
говорити
јесам
гласно
и
осмејкивати
се
блажен
.
-
оне
се
осмејкивати
,
јер
мислити
на
љубав
!
-
у
себе
јесам
говорити
Кремић
.
ах
,
да
оне
знати
колико
јесам
тај
љубав
жалосна
и
свиреп
!
од
Круна
,
наниже
,
Милош
јесам
познавати
сав
улица
,
онај
тих
,
недограђен
улица
по
Зерек
и
Дорћол
.
тај
јесам
бити
њихов
кварт
.
колико
пута
јесам
они
туда
проћи
заједно
,
држати
се
испод
рука
,
љубити
се
у
сенка
какав
дрво
и
говорити
о
будућност
.
-
јесам
ли
могућно
да
јесам
тај
сад
све
проћи
,
проћи
заувек
,
да
се
више
никад
не
повратити
?
...
јесам
ли
могућно
да
хтети
она
уста
који
јесам
ја
овуда
толико
љубити
сатрунути
сад
у
подземан
влага
и
задах
труо
даска
?
сав
јесам
стајати
непромењен
и
исти
.
млад
човек
јесам
трчати
низ
овај
стрм
улица
,
али
јесам
губити
ни
најмањи
детаљ
који
се
видети
око
он
.
гомила
успомена
јесам
излазити
пред
његов
унезверен
очи
.
ипак
се
он
јесам
задовољавати
,
и
желети
она
јесам
још
више
...
све
више
,
као
да
јесам
срећом
прошли
дан
хтети
да
оповргнути
свој
садашњи
беда
.
он
јесам
познавати
овај
натпис
по
угао
,
мршав
липа
засађен
дуж
тротоар
,
физиономија
кућа
и
кочничар
на
префарбан
трамвај
.
он
она
јесам
све
гледати
и
немо
она
говорити
збогом
,
као
и
свој
срећа
.
најзад
се
показати
четвртаст
сандук
кућа
у
банатски
улица
,
мило
место
неколико
кратак
месец
,
где
јесам
он
у
ствар
живети
живот
,
оаза
песма
и
сан
,
стан
његов
срећа
и
храм
љубав
,
у
који
јесам
Милош
сада
улазити
као
у
гробље
.
Кремић
потражити
кључ
.
он
јесам
висити
као
обично
,
кад
Зорка
јесам
код
кућа
,
обесити
о
један
ексер
на
врата
.
Кућа
јесам
бити
распремљен
и
чист
.
нигде
се
јесам
видети
ни
најмањи
знак
борба
.
столица
јесам
стајати
у
салон
лепо
распоредити
,
као
да
јесам
чекати
на
званица
.
дивит
на
писаћи
сто
јесам
бити
затворити
.
Милошев
портрет
он
јесам
гледати
спокојно
из
свој
позлаћен
оквир
.
сунце
,
који
јесам
бити
покрити
један
облак
,
синути
поново
и
пун
светлост
обасјати
цео
унутрашњост
овај
напуштен
стан
млад
човек
се
тргнути
.
Кућа
он
се
учинити
пуст
,
беда
суров
,
свет
празан
.
-
Зашто
јесам
ја
доћи
овамо
?
-
упитати
се
он
.
ники
он
јесам
ништа
казати
;
Зорка
он
јесам
рећи
у
писма
како
хтети
тај
бити
,
али
Милош
уједанпут
схватити
цео
ствар
;
за
часак
упрети
очи
у
плав
трака
Дунаво
,
који
се
весело
преливати
на
сунце
,
и
,
хватати
се
за
последњи
нада
да
хтети
можда
још
доћи
на
време
,
потрчати
ка
обала
.
али
,
смрт
јесам
знати
за
чекање
,
и
он
приспети
касно
.
на
прашњав
пут
,
који
јесам
почињати
од
обала
и
губити
се
у
сплет
улица
овај
предграђе
,
видети
јесам
се
само
групица
радознао
гледалац
,
који
јесам
једина
брига
бити
да
се
распитивати
о
онај
што
се
десити
:
-
ко
јесам
тај
?
-
Шта
се
тај
десити
?
-
млад
!
...
девојка
?
како
се
звати
?
радознао
свет
се
питати
овако
и
упирати
очи
у
дно
хоризонт
,
где
се
уздизати
суморан
зграда
Опште
државни
болница
иза
један
ред
јабланов
.
Кремић
појурити
тамо
,
не
видити
више
ники
,
заборављати
да
узети
кола
,
ударати
пут
за
који
јесам
мислити
да
јесам
прек
,
а
који
јесам
он
водити
далеко
од
његов
несрећан
циљ
,
у
поље
,
у
бар
или
ћорсокак
,
где
он
јесам
требати
газити
по
устајао
вода
,
прескакати
буњиште
,
и
враћати
се
да
поново
залутати
.
он
јесам
трчати
као
луд
.
кад
бити
посрнути
,
дочекати
бити
се
на
рука
.
бол
од
пад
јесам
осећати
,
и
настављати
јесам
сав
трк
,
још
брже
и
живље
.
пред
жут
зид
болнички
башта
зауставити
се
изненадно
,
као
отети
коњ
кад
осетити
пропаст
.
Куражан
дотле
,
он
плашљиво
погледати
сад
у
овај
жалосно
место
болест
и
смрт
.
из
двоспратан
зграда
,
с
велик
прозор
и
шиљаст
кров
,
ударати
јесам
задах
на
лекарија
.
по
башта
јесам
се
шетати
болесник
у
дуг
болнички
кошуља
.
из
један
споредан
зграда
у
дно
двориште
,
начинити
од
даска
и
с
бео
крст
на
врата
,
појавити
се
један
полициски
писар
са
лекар
.
за
она
изићи
један
жандарм
и
два
болничар
.
Кремић
нешто
леднути
у
срце
.
он
се
инстинктивно
упутити
тај
зграда
са
бео
крст
.
јесам
питати
ники
за
допуштење
,
а
ники
он
и
не
задржати
.
врата
јесам
бити
широм
отворити
.
кроз
она
јесам
бити
нешто
тешко
и
накисело
.
на
један
широк
,
црн
обојен
даска
лежати
јесам
унутра
нешто
непомично
,
покривен
парче
бео
платно
.
тај
јесам
бити
Зорка
.
она
јесам
лежати
на
ребро
,
као
смрзао
птица
.
Очи
јесам
она
бити
покривен
капак
,
по
који
се
видети
још
плав
мрежица
њен
крв
.
око
помодрео
усна
играти
јесам
један
озбиљан
осмех
.
близу
уста
стајати
јесам
један
црн
суза
крв
,
који
се
бити
згуснути
као
капљати
катран
.
њен
лице
,
тихо
као
од
мрамор
,
почивати
јесам
мирно
у
вечит
сан
.
млад
човек
се
скрушити
на
колено
пред
свој
непомичан
драгана
,
узити
јесам
за
рука
,
обухватити
око
пас
и
наднети
се
над
њен
лице
,
као
да
она
јесам
хтети
спасти
из
талас
.
осмех
јесам
играти
око
њен
усна
.
Очи
јесам
бити
скривен
под
плав
мрежица
,
дубоко
у
дупља
.
по
лице
се
простирати
свечаност
смрт
.
један
мали
рак
мрдати
јесам
у
замршен
кестењаст
кос
.
Милош
он
спазити
,
пустити
једно
:
ах
,
и
као
да
се
бојати
од
овај
рак
,
од
овај
бео
платно
,
почадио
дрвен
зид
и
цео
овај
призор
у
капела
,
он
побећи
из
болница
,
не
знати
како
,
против
свој
воља
,
гологлав
и
са
лице
окамењен
од
ужас
.
он
побећи
.
куд
?
како
?
који
пут
?
никад
јесам
знати
...
никад
јесам
бити
начисто
шта
јесам
радити
тај
дан
.
Сећао
се
само
неки
појединост
.
у
један
тренутак
,
сасвим
у
други
крај
варош
,
видети
се
у
један
излог
дућан
,
унезверен
,
гологлав
;
ветар
он
јесам
мрсити
кос
;
у
рука
он
стајати
згужван
шешир
.
куд
јесам
после
продужити
,
како
се
наћи
на
пут
за
Топчидер
?
Сећао
се
како
јесам
ићи
увек
права
.
Кућа
се
јављати
за
кућа
,
двориште
за
двориште
.
пред
монопол
срет
један
пар
.
тај
јесам
бити
један
млад
човек
и
један
млад
жена
.
они
јесам
обраћати
пажња
на
он
,
држати
јесам
се
чврсто
испод
рука
...
један
уз
други
,
и
у
говор
примицати
усна
.
Милош
јесам
бити
тако
исто
млад
;
и
он
јесам
у
срце
имати
један
извор
нежност
,
али
он
јесам
он
угушивати
,
и
бежати
...
куда
?
камо
?
Зашто
?
он
јесам
знати
.
како
се
наћи
на
отворен
поље
?
...
Сећао
се
да
јесам
један
густ
облак
бити
покрити
сунце
.
ветар
се
подигнути
.
Киш
пљуснути
.
све
око
Милош
постати
сив
од
милијарда
ситан
капљица
вод
.
он
се
сакрити
под
један
дрво
.
кад
јесам
киша
престати
?
...
колико
јесам
бити
сат
?
време
,
као
разбити
часовник
,
бити
се
зауставити
за
он
и
јесам
он
давати
никакав
спомен
.
како
се
вратити
у
варош
?
јесам
ли
он
ко
видети
,
познати
?
...
тај
јесам
бити
избрисати
из
његов
памет
.
тај
дан
јесам
бити
ништа
окусити
.
Сећао
се
само
како
јесам
ући
на
капија
од
кућа
,
решити
да
се
убити
.
врата
јесам
стајати
незакључан
,
онако
како
она
јесам
он
оставити
.
месец
јесам
купати
свој
светлост
оба
њихов
соб
.
Милошев
грло
јесам
бити
суво
као
испећи
,
и
по
његов
образ
линути
суза
,
лаган
и
дуг
,
без
јецај
,
без
уздах
,
као
да
јесам
тај
бити
његов
душа
који
јесам
плакати
.
он
се
бацити
преко
распремљен
постеља
и
притиснути
глава
на
мек
перина
.
-
требати
свршити
...
требати
свршити
што
пре
,
-
понављати
јесам
у
мисао
,
и
припијати
се
уз
овај
постеља
њихов
љубав
.
-
зар
хтети
да
лишити
онај
који
легати
сад
у
мртвачки
сандук
и
онај
што
још
једино
моћи
очекивати
од
ти
...
да
она
не
испунити
њен
последњи
воља
,
њен
последњи
молба
?
-
проговорити
у
Милош
његов
савест
.
-
она
се
жртвовати
за
твој
срећа
.
не
одбацивати
тај
срећа
,
она
јесам
скупо
платити
...
смрт
платити
.
-
Зорка
јесам
имати
права
,
-
гласно
крикнути
,
млад
човек
.
-
ја
не
моћи
живети
без
она
.
ја
видити
да
јесам
мој
живот
свршити
...
требати
свршити
...
требати
свршити
што
пре
.
Кремић
запалити
свећа
.
он
се
бити
потпуно
решити
да
се
убити
.
сад
јесам
хтети
само
да
још
једанпут
видити
место
где
јесам
провести
леп
година
свој
живот
.
са
свећа
у
рука
и
закрвављен
очи
,
он
јесам
ићи
из
соб
у
соб
.
у
његов
соба
пасти
он
поглед
на
канабе
,
покрити
црн
шагрински
кожа
.
Зорка
он
јесам
бити
изместити
из
салон
,
кад
се
код
она
доселити
,
и
метнути
он
ту
,
у
његов
соб
,
да
Милош
бити
удобније
.
овај
велик
канабе
,
наместити
према
прозор
,
са
ко
се
моћи
гледати
на
Дунав
,
бити
јесам
нарочито
мило
Милош
.
колико
пута
јесам
они
разговарати
на
тај
канабе
,
упола
лежати
,
глава
уз
глава
,
с
укрштен
рука
,
и
опијати
се
дуг
пољубац
.
млад
човек
примакнути
свећа
да
још
последњи
пут
видити
овај
парац
мртав
намештај
,
који
јесам
за
он
бити
живити
сведок
његов
љубав
.
на
један
сточић
,
који
јесам
стајати
поред
канабе
,
Милош
опазити
један
неотворен
писма
,
наслонити
на
пепеоница
.
он
познати
рукопис
.
писма
јесам
бити
на
он
и
долазити
јесам
од
његов
мајка
.
предомислити
се
да
ли
да
он
отворити
.
он
јесам
увек
волети
да
читати
мајчин
писма
.
овај
добар
старица
,
са
два
разред
основни
школа
,
умести
јесам
писати
онако
како
говорити
,
онај
леп
језик
рођених
Ужичанин
,
везивати
по
три
реч
заједно
.
она
јесам
увек
знати
наћи
пуно
паланачки
новост
,
о
овај
човек
или
онај
жена
који
јесам
Милош
познавати
,
и
испричати
она
просто
и
без
икакав
пакост
,
јер
у
њен
душа
јесам
бити
ништа
рђав
.
и
после
...
њен
упола
казан
брига
,
страховање
и
нежан
молба
да
се
чувати
,
увек
се
слатко
дотицати
његов
срце
.
најзад
,
он
оцепити
коверат
.
из
писма
испасти
један
аматерски
снимак
.
Кремић
он
подигнути
,
не
гледати
шта
јесам
;
метнути
он
на
сточић
и
почети
читати
писма
.
"
кроз
који
дан
послати
снаја
један
тегла
слатко
,
-
између
осталог
он
јесам
писати
мајка
.
-
остати
ја
јесам
од
јесенас
.
врло
јесам
лијепо
испасти
.
тај
јесам
дуња
из
наш
башта
.
Хоћу
да
видити
какав
јесам
наш
слатко
.
Чекам
само
да
ти
довршити
чарапа
,
па
хтети
ви
све
заједно
послати
.
Кажи
снаја
неки
ти
добро
гледати
,
знати
како
јесам
тај
она
ја
поручивати
кад
јесам
ти
бити
овамо
.
"
Милош
махнути
глава
и
прогутати
један
суза
.
"
у
овај
писма
слати
тај
наш
слика
.
сликати
ми
јесам
Радоја
поручник
.
како
ти
се
допадати
?
ударити
ја
сунце
у
очи
,
па
јесам
испасти
ћорав
.
"
Кремић
погледати
у
фотографија
.
крај
један
накривљен
плот
од
зашиљен
даска
стајати
јесам
његов
цео
породица
.
мали
Добринка
се
бити
обесити
мајка
о
рука
,
као
да
се
плашити
нешта
.
брат
полицајац
,
мршав
и
кошчат
,
бити
се
наслонити
на
свој
сабља
,
и
испод
полициски
капа
,
набити
на
очи
,
смешити
се
болећив
и
кисео
.
остати
два
брата
јесам
стајати
озбиљно
и
свечано
.
Гледајући
у
мајчин
блуза
од
јевтин
порхет
,
у
тај
пријатан
и
познат
физиономија
свој
породица
,
у
накривљен
плот
од
дебео
даска
и
мученички
осмех
свој
брата
,
Милош
се
сетити
његов
реч
,
онај
који
јесам
говорити
и
онај
који
јесам
хтети
да
казати
:
-
јесам
живот
што
и
песма
,
где
јесам
сав
мука
пронаћи
да
се
ум
сликовати
са
друм
.
поред
љубав
имати
и
дужност
,
поред
драгана
постојати
породица
...
зар
ти
мислити
да
под
полициски
блуза
не
смести
куцати
један
човечји
срце
?
и
ја
јесам
волети
и
имати
узвишен
жеља
.
зар
ја
не
бити
марити
да
бити
учен
правник
,
начелник
министарство
,
професор
универзитет
.
али
,
требати
јесам
спасти
кућа
,
требати
јесам
да
онај
старац
,
који
сада
спавати
у
Доварје
,
не
остати
без
кров
над
глава
,
требати
јесам
спасти
овај
деца
.
ти
јесам
бити
лако
...
Кремић
поново
погледати
у
блед
снимак
паланачки
аматер
.
овај
стар
жена
моћи
бити
понети
шта
боље
од
јевтин
порхет
.
овај
девојчица
требати
доста
братски
заштита
,
да
се
не
плашити
пред
странац
.
овај
два
дечко
имати
такође
свој
потреба
.
А
овај
полицајац
,
чији
се
блуза
и
на
слика
познавати
да
јесам
извештати
,
заслужити
јесам
да
се
одменити
и
да
се
са
његов
кошчат
лице
истрти
кисео
осмех
мучеништво
.
један
мисао
,
изненадан
и
нов
,
страшан
него
самоубиство
,
јер
јесам
требати
продужити
живот
кад
се
немати
воља
за
он
,
и
топла
у
исти
мах
,
јер
јесам
велик
,
јер
јесам
хришћански
и
божански
,
затрести
уморен
глава
млад
човек
.
-
ићи
тамо
,
ићи
да
она
помоћи
.
мој
помоћ
бити
искрен
.
Веља
се
хтети
више
осмехивати
овако
.
онај
плот
требати
подупрети
.
ја
хтети
она
умести
помоћ
.
ја
хтети
она
дати
све
што
имати
,
јер
ја
не
требати
ништа
.
он
притиснути
груда
с
леви
страна
.
смрт
његов
драгана
бити
јесам
отворити
широк
рана
на
овај
младићски
груди
,
али
на
тај
рана
падати
јесам
неки
мелем
,
који
јесам
не
лечити
,
али
јесам
олакшавати
и
одржавати
живот
.
и
тај
мелем
,
који
он
јесам
долазити
са
блед
слика
његов
породица
,
уносити
јесам
у
Милошев
раскрвављен
срце
један
благ
дах
нов
радост
,
радост
пун
суза
,
радост
питом
и
тих
,
онај
радост
који
јесам
осетити
кад
се
решити
да
Зорка
да
свој
име
,
да
бити
јесам
утешити
,
радост
који
човек
осећати
кад
радост
чинити
.
-
ах
,
сад
тек
разумети
Зорка
како
се
моћи
решити
на
онај
страшан
корак
...
како
јесам
слатко
кад
се
човек
одрицати
себе
ради
свој
.
Милош
легати
на
канабе
,
и
поново
се
задубити
у
фотографски
снимак
који
он
јесам
писма
донети
.
полако
јесам
његов
трепавица
отежавати
,
рука
дрхтати
;
фотографија
пасти
на
његов
уста
,
и
он
заспати
тежак
сан
који
долазити
после
велик
губитак
нервни
снага
,
и
одакле
човек
излазити
способан
да
живити
поново
и
да
сносити
онај
што
он
се
чинити
несношљив
.
глава
десети
.
натраг
.
-
ја
још
не
веровати
да
ти
ићи
у
Ужице
...
како
да
казати
...
на
свагда
.
тај
јесам
оригинално
...
како
да
казати
...
песнички
,
али
јесам
паметно
.
сад
ти
се
указивати
прилика
...
требати
јесам
шчепати
...
како
да
казати
...
после
хтети
бити
доцкан
.
-
не
,
Богдана
,
за
ја
немати
више
прилика
.
ја
не
тражити
више
ништа
.
ја
ићи
да
довршити
свој
дан
и
помоћи
други
.
-
тај
јесам
поезија
,
драма
...
како
да
казати
...
тај
се
дешавати
на
даска
,
на
позорница
.
али
,
у
свет
!
...
сад
кад
јесам
...
како
да
казати
...
пробити
лед
...
-
и
разбити
глава
!
-
пресећи
он
Кремић
горко
.
-
Видиш
како
јесам
лако
добити
место
у
суд
,
-
не
дати
се
збунити
репортер
препород
.
-
Тражио
јесам
Ужице
,
и
добити
јесам
он
.
да
јесам
...
како
да
казати
-
хтети
Београд
,
добити
бити
и
он
.
новина
те
хвала
,
критичар
очекивати
од
ти
нов
звезда
на
поље
наш
драма
,
људи
те
дочекивати
радо
и
нудити
ти
...
како
да
казати
...
свој
помоћ
.
-
не
,
не
,
Васић
.
тај
помоћ
долазити
и
сувише
доцкан
.
-
ти
претеривати
,
као
увек
.
заиста
,
тај
бити
бити
...
како
да
казати
...
грдан
штета
.
ето
,
ја
јесам
бити
добар
друг
,
а
ја
...
пардон
,
Милош
,
ја
јесам
увек
веровати
у
твој
талент
,
али
јесам
моћи
...
како
да
казати
...
ни
у
сан
сањати
да
ти
моћи
онако
нешто
написати
.
онај
јесам
бити
божанствен
тренутак
кад
млад
жена
у
други
чин
дигнути
рука
к
небо
и
управљати
питање
бог
:
"
Шта
да
радити
?
"
-
како
да
казати
-
рецитовати
јесам
Богдан
Васић
-
"
Кажу
да
јесам
бог
добар
и
правичан
.
али
,
зар
он
моћи
...
како
да
казати
...
допустити
да
ја
остати
несрећан
кад
не
чинити
ники
зло
.
о
,
Божа
милостиња
,
сажаљење
,
Божа
правда
...
како
да
казати
...
ти
који
управљати
свет
и
човечанство
,
научити
ја
шта
да
радити
...
"
-
ах
,
оставити
,
Богдана
,
тај
јесам
ствар
...
-
никад
јесам
чути
буран
аплауз
откако
долазити
у
позориште
.
један
девојка
јесам
плакати
поред
ја
.
господин
Стајић
јесам
лично
...
како
да
казати
...
написати
онај
критика
,
на
цео
трећи
страна
препород
.
Милош
се
смешити
на
овај
покојни
успех
,
као
на
неки
пасти
величанство
,
и
гледати
цео
време
за
амалин
који
јесам
носити
његов
куфер
.
-
да
,
Васић
,
ја
волити
сав
рад
;
ја
ценити
свој
драма
.
али
,
ја
више
ништа
не
моћи
написати
.
она
ја
јесам
и
сувише
стати
.
-
тај
се
ти
чинити
.
после
година
два
дан
...
како
да
казати
...
имати
време
.
тај
јесам
млад
...
-
не
,
ја
јесам
већ
остарети
.
ево
,
ја
немати
више
од
@card@
година
,
а
чудити
се
што
мој
кос
јесам
сести
.
мој
срце
јесам
постати
један
велик
крпа
,
искидати
ветров
живот
,
упрљати
сваковрстан
додир
,
избледети
на
велик
киша
.
ја
у
себе
осећати
само
подеротина
.
да
,
Васић
,
тај
подеротина
,
тај
дроњак
,
тај
јесам
мој
бивши
нада
,
тај
јесам
мој
некадањи
наклоност
и
мртав
веровање
.
амалин
јесам
измицати
уз
брдо
Дубровачке
улица
.
два
пријатељ
се
пожурити
да
он
стигнути
.
Милош
јесам
имати
на
леђа
један
широк
авелок
,
чији
пеш
јесам
покретати
лак
пролетњи
ветар
.
на
глава
он
јесам
бити
мек
шешир
са
широк
обод
.
испод
шешир
сијати
јесам
његов
благ
плав
очи
,
нешто
натмурити
.
његов
лице
јесам
бити
блед
и
остарео
,
као
после
какав
велик
болест
.
-
Вараш
се
,
Кремић
,
-
упорно
он
Богдан
бранити
од
он
сам
,
-
ти
јесам
...
како
тај
рећи
?
...
млад
,
а
кад
јесам
човек
млад
,
он
јесам
у
стање
да
преболети
све
.
не
правити
твој
бол
велик
него
што
јесам
.
оставити
време
...
оно
умести
леп
да
привијати
облога
и
да
лечити
.
на
рана
...
како
да
казати
...
доћи
хтети
ожиљак
,
и
сав
хтети
проћи
...
тај
хтети
проћи
,
видети
.
-
не
,
не
.
.
.
ти
тај
не
знати
,
ти
тај
не
моћи
знати
,
јер
ти
јесам
патити
.
овај
јесам
рана
који
се
не
моћи
преболети
.
онај
јесам
као
и
рак
.
Човек
живити
,
али
и
рак
с
он
.
један
дан
долазити
кад
јесам
сав
свршен
.
не
,
Васић
,
ти
тај
не
моћи
знати
,
и
неки
бог
не
да
да
тај
сазнати
.
ја
јесам
уништити
,
ја
јесам
претрпети
банкротство
идеал
,
красти
свега
;
ја
не
постојати
више
,
ја
немати
више
свој
ја
,
ја
јесам
бивши
човек
.
-
добро
,
неки
јесам
и
тако
,
-
противити
се
Богдан
.
-
неки
јесам
...
како
да
казати
...
претрпети
крах
идеал
,
неки
јесам
банкрот
.
али
,
ти
јесам
једини
.
имати
толико
људи
који
јесам
банкротирати
,
пасти
под
стечај
,
бити
на
робија
,
али
јесам
тај
проћи
...
они
јесам
се
...
како
да
казати
...
вратити
,
отворити
радња
.
Покушај
и
ти
.
овај
јесам
први
пут
кад
ти
јесам
тешко
.
око
ти
ни
досад
јесам
цветати
руж
.
-
тај
јесам
тачно
.
бити
јесам
тежак
дан
,
врло
тежак
.
али
,
овај
сад
...
овај
јесам
смрт
што
се
издигнути
преда
ја
и
не
да
ја
напред
,
а
смрт
јесам
нешто
друго
него
сав
тешкоћа
овај
свет
.
-
ја
ти
не
разумети
.
-
да
,
ти
ја
не
разумети
,
пријатељ
.
пре
месец
дан
не
бити
ни
ја
себе
разумети
,
ругати
бити
се
и
потсмешљив
говорити
:
каботен
,
надрифаталист
...
-
пардон
,
Милош
,
ти
тај
не
мислити
?
...
ја
јесам
ни
на
крај
ум
...
како
да
казати
...
да
ти
се
ругати
.
ја
ти
само
не
разумети
добро
.
-
да
,
Богдана
,
ти
имати
права
,
ти
тражити
објашњење
,
ти
не
моћи
да
веровати
.
доиста
,
човек
јесам
такав
;
он
се
рађати
позитивиста
;
он
не
пристајати
да
он
иједан
ствар
остати
необјашњен
.
али
,
велик
удар
и
непогода
у
живот
,
који
рушити
сав
наш
план
,
сам
свој
факт
,
сам
тај
што
постојати
и
што
ми
погађати
,
уверавати
ми
у
нешто
стално
и
непроменљив
;
ја
схваћати
необјашњив
ствар
и
примати
постојање
тајна
.
-
извинити
,
Кремић
,
ти
прелазити
...
како
да
казати
...
на
терен
метафизика
.
она
јесам
бити
увек
мој
слаб
страна
.
кад
помислити
да
имати
бог
,
ја
он
и
сад
замишљати
...
како
да
казати
...
онако
како
јесам
он
видети
нацртан
у
црква
мој
место
рођење
:
са
тророг
шешир
на
глава
и
брада
да
појас
.
-
ја
не
знати
да
ли
јесам
овај
метафизика
.
ја
не
знати
да
ли
свет
владати
један
висок
памет
или
постарији
човек
са
тророг
шешир
па
глава
,
како
ти
рећи
.
да
ли
имати
судбина
,
провиђење
,
као
што
веровати
мој
мајка
?
оно
што
ја
разумети
,
гледати
мој
живот
преко
свршен
догађај
,
јасно
ја
велим
да
постојати
известан
дубок
логика
ситуација
и
карактер
.
овај
логика
развијати
последица
наш
радња
,
и
ако
јесам
наш
поступак
бити
нечист
,
она
носити
са
себе
онај
што
хтети
ми
сломити
један
дан
.
Видиш
,
Богдана
,
мој
радња
јесам
бити
чист
,
прав
ни
частан
.
ја
јесам
хтети
да
уживати
сласт
љубав
,
а
јесам
хтети
да
примити
обавеза
који
један
такав
поступак
доносити
.
сад
се
погрешка
свет
.
ја
јесам
сломљен
.
два
пријатељ
јесам
ићи
,
сада
полагано
,
леви
страна
Кнез
Михајлов
улица
,
у
правац
Железничке
станица
,
и
ћутали
.
бити
јесам
лепо
пролетњи
вече
.
велик
излог
помодан
београдски
трговина
бити
јесам
раскошно
осветлити
.
свет
јесам
бити
покрити
тротоар
.
тај
гомила
црн
маса
бити
јесам
цвет
београдски
друштво
,
што
излазити
сваки
дан
предвече
и
шетати
се
овај
улица
до
вечера
.
поред
два
замишљен
млад
човек
промицати
јесам
претставник
лепота
и
раскош
,
укус
и
отменост
,
ученост
и
добар
положај
.
тај
огроман
гомила
људи
бити
јесам
свршити
сав
дневни
посао
,
опрати
рука
,
оставити
настрану
онај
што
хтети
бити
сутра
,
и
шетати
се
по
главној
улица
Београд
весело
,
као
да
Србија
тећи
мед
и
млеко
.
-
па
како
јесам
тај
сав
бити
брзо
?
-
упитати
Богдан
Милош
после
дуг
ћутање
,
глас
упола
побеђен
.
-
откуд
тај
да
се
баш
ти
...
како
да
казати
...
десити
?
-
Богдана
,
јесам
се
тај
само
ја
десити
,
-
одговорити
Кремић
,
полако
као
да
јесам
говорити
о
неки
ствар
који
јесам
ван
он
,
независан
,
необорим
и
научни
.
-
ти
тај
бар
требати
да
знати
као
репортер
.
Кажи
ја
само
да
ли
јесам
проћи
недеља
дан
,
откако
ти
за
овај
три
четири
година
писати
дневни
веста
у
препород
а
да
јесам
забележити
један
превара
или
несрећан
догађај
,
катастрофа
или
банкротство
,
криза
у
министарство
или
странка
?
кад
бити
историчар
наш
нарав
хтети
да
разумети
висок
разлог
наш
огорчен
борба
,
диваљ
мржња
и
опадање
част
,
чак
и
код
наш
људи
који
њихов
година
или
положја
у
друштво
требати
сачувати
;
ако
бити
тај
историчар
,
велим
,
хтети
да
дохватити
тајанствен
кључ
толики
сраман
размена
новац
за
савесност
и
да
сазнати
тежак
загонетка
који
се
крити
у
пропадање
толики
карактер
у
наш
јаван
живот
,
требати
бити
да
сићи
један
дан
на
београдски
станица
око
четири
сат
после
подне
,
кад
долазити
воз
из
унутрашњост
.
он
бити
решити
тај
загонетка
кад
бити
се
загледати
у
физиономија
,
забринут
и
одлучан
у
исти
мах
.
физиономија
онај
људи
што
излазити
из
воз
,
вући
сав
куфер
:
тај
људи
долазити
у
Београд
са
онај
што
имати
да
наћи
онај
што
хтети
.
тај
јесам
дошљак
,
тај
јесам
ја
,
тај
јесам
ти
,
тај
јесам
цео
данашњи
Београд
,
изузев
неколико
цинцарски
и
јеврејски
кућа
,
тај
јесам
цео
наш
поколење
.
на
узак
тротоар
балкански
улица
један
дечко
она
препречити
пут
.
он
јесам
гледати
у
излог
један
посластичарница
.
-
погледати
у
очи
овај
дете
,
-
обратити
Милош
пажња
Васић
.
-
Шта
чинити
луд
лакомост
!
погледати
тај
очи
задивити
и
,
у
исти
мах
,
одлучан
.
овај
деран
знати
шта
хтети
.
он
немати
десет
пар
да
купити
овај
колач
који
видити
.
али
хтети
се
он
потрудити
ипак
да
он
добити
.
прво
хтети
покушати
на
поштен
начин
,
па
ако
тако
не
успети
,
он
хтети
прибећи
лаж
и
превара
.
ја
јесам
као
тај
дечко
,
сав
ја
:
ја
,
ти
,
наш
друг
,
цео
Београд
,
и
цео
наш
поколење
.
сав
ја
волити
ствар
сладак
и
укусан
.
сав
ја
немати
десет
пар
,
а
хтети
да
имати
сав
што
видити
и
што
ми
се
допасти
.
да
,
сав
ја
покушавати
да
она
добити
на
поштен
начин
.
али
...
у
живот
имати
тако
мало
срећан
људи
који
имати
довољно
средство
да
остати
поштен
и
не
пасти
у
искушење
,
да
не
прибећи
лаж
и
непоштење
.
тај
вагати
за
сав
људи
,
али
нарочито
за
ми
,
јер
јесам
дошљак
.
сав
јесам
ја
,
мање
више
,
доћи
овамо
у
Београд
са
поштен
намера
.
али
јесам
ја
сав
такође
,
мање
или
више
,
бити
без
средство
.
Искушење
јесам
бити
још
јаче
,
јер
јесам
око
ми
бити
непознат
свет
.
ја
јесам
мислити
да
ми
ники
не
познавати
и
да
ми
јесам
тако
лакше
чинити
ствар
који
бити
се
стидети
у
наш
варош
,
у
свој
кућа
.
и
даље
...
тај
свет
ми
јесам
познавати
,
примати
ми
са
поглед
сумњичење
,
отрести
се
од
ми
.
Чак
,
још
док
јесам
бити
чистити
као
анђео
,
гледати
јесам
у
ми
ђаво
,
лопужа
,
човек
готов
на
сав
.
борба
за
насушан
хлеб
ми
огорчавати
.
сваки
дан
ми
јесам
откидати
из
срце
по
један
илузија
,
донет
из
родног
крај
,
као
јесен
што
откидати
лишће
у
дрвеће
.
ја
јесам
се
постепено
мирити
с
непоштење
,
са
лаж
,
превара
,
и
чекати
само
погодан
момент
да
начинити
онај
корак
ранијих
дошљак
,
који
ми
јесам
дотле
чудити
и
бунити
.
Наше
мајка
јесам
бити
далеко
,
да
ми
погладити
по
чела
и
казати
ми
:
"
не
,
тај
јесам
лепо
!
"
као
што
ти
рећи
,
око
ми
јесам
бити
свет
непознат
.
ники
се
за
ми
јесам
бринути
.
ники
ни
ја
јесам
волети
.
од
нељубав
и
равнодушност
сам
јесам
један
корак
до
злочин
,
а
злочин
,
као
што
ти
рећи
,
садржати
у
себе
казна
,
који
ми
најзад
погађати
један
дан
.
-
како
да
,
казати
...
откуд
тај
мисао
?
ја
јесам
и
досад
разговарати
,
али
...
-
мој
бол
ја
јесам
отворити
очи
.
и
ја
видити
сад
,
на
крај
,
оно
што
јесам
требати
да
јесам
видети
у
почетак
,
-
одговорити
Кремић
замишљено
.
-
па
шта
ти
мислити
...
како
да
казати
?
-
поново
упитати
Богдан
.
-
зар
људи
требати
да
остати
увек
онде
где
јесам
се
родити
:
у
исти
држава
...
како
да
казати
,
у
исти
варош
,
село
и
сокак
?
-
ја
не
тврдити
да
човек
не
требати
да
се
сести
.
селидба
јесам
један
нужан
закон
.
али
,
она
јесам
често
пута
само
један
манија
,
бесмислен
трчање
за
добар
,
за
срећом
,
нецењење
онај
што
се
већ
имати
у
рука
;
она
јесам
понекад
покрет
онај
пас
из
басна
који
испуштати
комад
из
уста
,
да
бити
уграбити
велик
комад
у
уста
свој
сенка
;
она
јесам
још
чешће
малодушан
бежање
пред
неприлика
.
Нарочито
код
ми
Срба
.
загледати
у
наш
историја
.
Шта
ко
радити
,
ја
се
селити
.
откад
се
знати
за
ми
,
ја
лутати
из
земља
Бојка
у
Србица
,
из
овај
у
Рашка
,
а
после
у
Угарска
,
Русија
,
Америка
или
поново
у
Турска
.
најмање
зло
ми
наводити
да
оставити
онај
што
јесам
наш
,
па
да
после
,
са
штап
у
рука
и
просјачки
торба
на
леђа
,
лутати
по
туђина
,
просити
или
отимати
.
требати
бити
јунак
,
па
остати
и
победити
зло
.
јер
селидба
се
не
добивати
,
обично
,
чак
ни
онај
што
се
остављати
.
Што
се
и
добивати
,
тај
стајати
огроман
напор
и
смртоносан
криза
.
не
требати
гледати
неколицина
који
јесам
успети
.
требати
погледати
гомила
тај
бескућник
који
се
пребијати
од
немио
до
недраг
,
и
који
убијати
болест
,
немаштина
и
злочинство
,
као
слати
што
убијати
цвеће
који
јесам
изникнути
у
време
и
у
место
где
јесам
требати
изникнути
.
-
па
што
се
свет
сести
?
Што
он
не
видити
зло
који
он
...
како
да
казати
...
чекати
?
-
ја
долазити
на
овај
свет
без
наш
воља
и
живити
као
печурка
,
никнути
после
један
киша
,
не
питати
се
:
зашто
и
како
?
један
тренутак
долазити
,
раније
или
доцније
,
али
једном
зацело
,
кад
ми
живот
ударити
,
тргнути
ми
из
крив
несвесност
,
и
поставити
ми
мучан
загонетка
,
од
који
зависити
бити
или
не
бити
.
-
тај
јесам
...
како
да
казати
...
Хамлет
!
-
приметити
Васић
.
-
Хамлет
јесам
постојати
пре
Шекспир
,
он
и
сад
живити
...
не
само
у
Данска
већ
и
овде
на
Балкан
,
у
наш
Србија
међу
ми
сам
.
јер
тај
загонетка
јесам
вечан
,
и
она
увек
требати
решити
.
Обично
,
она
се
решавати
што
се
рука
пружати
за
добар
парац
хлеб
,
за
сладак
ствар
,
за
парац
сјајан
метал
,
а
човек
се
не
питати
:
да
ли
шта
остајати
онај
што
јесам
поред
он
.
А
тај
јесам
погрешка
.
тај
стварати
овај
огорчен
борба
међу
ми
,
овај
зверски
мржња
,
зликовачки
страст
и
пад
велик
карактер
.
два
пријатељ
јесам
се
бити
већ
примакнути
Железничкој
станица
и
пролазити
поред
један
од
онај
многобројан
кафана
који
се
налазити
око
станица
.
сто
јесам
већ
бити
метнути
у
мали
башта
пред
кафана
.
Почадиле
сијалица
јесам
осветљавати
само
црвен
чаршав
по
сто
и
дно
зелен
круна
у
засађен
дрвеће
.
до
кафански
зид
јесам
бити
подигнути
један
бина
на
пивски
бурић
.
на
она
јесам
свирати
један
цигански
капела
.
унаоколо
се
простирати
широк
,
мек
београдски
ноћ
,
с
велик
небо
пун
звезда
,
ноћ
што
сејати
лаж
,
сан
и
изазивати
воља
на
пијанка
и
оргија
.
један
млад
Циганин
,
још
дечко
,
певати
јесам
уз
пратња
капела
,
дерати
се
иза
раменица
:
сунце
јарко
,
јутром
кад
се
родити
,
рећи
она
да
за
она
срце
вена
;
поздрав
јесам
кад
год
јесам
походити
,
пољубити
јесам
,
сунце
,
место
ја
!
на
глас
песма
,
Кремић
прекинути
свој
разлагање
,
поглед
изгубљен
гарав
дечко
,
који
јесам
жила
бити
набрекнути
од
неприродан
глас
,
па
онда
обор
глава
и
пустити
један
уздах
.
Богдан
се
не
усудити
да
он
тргнути
из
његов
замишљеност
,
све
док
не
доћи
у
железнички
ресторација
и
поручити
по
кафа
.
-
ти
рећи
...
како
да
казати
...
селидба
се
не
постигнути
оно
што
се
тражити
?
не
постигнути
се
...
-
Срећа
,
да
!
...
Видиш
,
Богдана
,
кад
јесам
доћи
у
Београд
,
мало
помало
,
ја
јесам
заборавити
онај
нежност
који
ми
јесам
дати
родити
кућа
.
праг
који
бити
ми
овде
моћи
заменити
наш
родити
град
бити
јесам
затворити
за
ми
.
ја
јесам
водити
живот
гледати
сладак
ствар
кроз
прозор
и
жудети
да
она
добити
.
ја
јесам
мислити
тако
само
на
себе
,
трчати
за
уживање
и
тражити
срећа
на
пут
који
јесам
супротан
она
.
Уживање
јесам
срећа
,
јер
оно
престајати
бити
уживање
кад
јесам
остварити
.
Срећа
јесам
изван
ми
.
она
јесам
у
ми
.
љубав
,
самопрегоревање
...
ето
,
тај
јесам
једина
и
прав
срећа
.
она
не
зависити
од
засићеност
,
каприс
,
случај
и
средство
.
тај
јесам
бар
мој
мишљење
,
скупо
платити
сав
мука
досадањи
живот
.
и
ја
се
сад
враћати
на
тај
пут
...
али
,
не
због
себе
.
ја
јесам
ти
рећи
,
мој
живот
јесам
свршити
.
ја
имати
још
три
брата
и
један
сестра
.
ја
имати
завичај
,
отаџбина
.
сав
она
требати
рад
,
помоћ
и
савет
.
ја
хтети
бити
у
варош
где
јесам
родити
,
у
свет
који
познавати
и
који
ја
знати
.
ја
хтети
се
дати
сав
.
ја
хтети
тражити
ништа
за
себе
.
мој
скроман
снага
посветити
онај
који
ја
окруживати
.
ја
хтети
склопити
очи
мој
мајка
кад
испустити
последњи
уздах
.
Бићу
одмена
мој
стар
брата
и
потпора
млад
.
Шта
марити
што
не
моћи
више
стварати
?
ја
хтети
умести
помагати
,
и
мој
живот
хтети
бити
узалудан
.
ја
хтети
бити
миран
грађанин
,
који
хтети
вршити
свој
дужност
и
задовољавати
се
назив
:
порески
глава
.
мој
наклоност
хтети
бити
искрен
према
сав
чији
осећај
јесам
увредити
и
лепота
понижен
.
и
ја
јесам
уверити
да
хтети
бити
срећан
...
да
,
сад
срећан
кад
срећа
не
тражити
и
кад
ја
она
бости
.
келнер
донети
кафа
,
и
мало
после
,
воз
однети
Милош
Кремић
,
младић
који
јесам
некад
имати
велик
замислити
и
летети
високо
.
крај
.
