југословенски
библиотека
и
кола
Ив
књига
Борислав
СТАНКОВИЋ
покојников
ЖЕНА
ИЗДАВАЧ
КЊИЖАРНИЦА
БОЖЕ
о
.
ДАЧИЋА
Београд
@card@
.
БОРИСЛАВ
СТАНКОВИЋ
покојников
ЖЕНА
приповетка
Београд
ШТАМПАРИЈА
д
.
ДИМИТРИЈЕВИЋА
@card@
.
покојников
ЖЕНА
.
и
.
толико
он
јесам
већ
излазити
,
а
и
сада
излазити
на
гроб
,
да
он
јесам
као
жив
готово
заборавити
и
памтити
он
само
по
гроб
.
Дугачак
он
гроб
.
Вис
гроб
штрчати
он
дрвен
крст
.
до
крста
тестијица
вод
;
у
грло
она
кит
сух
босиљак
,
а
по
дршка
тестија
и
бок
црн
се
капати
восак
накапао
од
толико
свећа
који
он
јесам
палити
.
и
ако
не
сваки
дан
,
а
оно
сваки
субота
и
у
очи
празник
,
испочетка
с
мајка
,
а
после
,
када
она
дете
порасти
и
ојачати
,
с
дете
јесам
излазити
на
гроб
и
клечати
.
тада
бити
на
гроб
увек
бити
разгрнути
бошча
с
тепсија
,
у
који
бити
бити
понуда
:
питати
,
јабука
,
грожђе
и
кришка
печен
бундева
(
сав
оно
што
јесам
он
радо
јести
)
.
Бошча
бити
се
белети
,
одударати
од
трошан
,
црн
земља
гроб
у
који
она
никада
јесам
смести
дубље
да
забости
прст
,
сав
бојити
се
као
да
не
напипати
,
додирнути
труо
,
човечји
тело
,
јер
толико
јесам
у
тај
гроб
бити
покопати
!
цео
његов
породица
,
један
преко
други
,
наизменце
и
—
непослетку
,
поврх
свити
,
он
,
муж
њен
.
око
крста
бити
упаљен
свећа
тихо
горети
.
лелујати
бити
она
се
њихов
лак
пламен
.
она
,
пошто
чела
гроб
клекнути
,
нагнути
бити
се
напред
ка
гроб
,
тако
да
она
глава
,
чела
,
додиривати
крст
.
црн
она
шамија
са
отпуштен
крај
са
страна
,
сакрити
бити
она
бео
лице
,
а
на
рука
заврнути
бити
се
рукав
од
кошуља
са
црн
боја
,
тај
бити
она
се
видети
бео
,
румен
кожа
од
рука
.
Плаче
.
пун
она
се
раме
трести
.
лице
она
сакрити
у
шамија
и
угрејати
,
окупати
крупан
,
сочан
суза
,
јасно
нежно
одударати
бити
од
црнина
шамијин
.
Очи
она
влажан
,
таман
.
истина
с
мало
бор
,
али
нарочито
тада
,
када
она
очи
поцрвенити
и
поднадути
се
од
плач
,
и
не
видити
се
.
па
тај
њен
плач
бити
јесам
тако
дубок
,
уздржаван
,
пун
грцање
...
Чим
ући
на
гробље
,
синчић
,
ко
јесам
за
рука
дотле
водити
,
одмах
остављати
да
за
она
ићи
,
а
она
као
да
потрчати
гроб
...
и
ићи
скидати
тепсија
с
глава
,
да
бити
јесам
што
пре
метла
на
гроб
,
после
још
брже
одвезати
шамија
,
забацити
крај
,
те
она
синути
подбрадак
,
лице
...
и
,
чисто
са
страх
,
уплашено
,
пошто
пољубити
крст
,
још
ужурбан
пасти
он
свећа
,
па
,
као
да
6и
се
што
пре
сав
тај
отрести
—
не
клекнути
,
већ
падати
на
гроб
и
зајецати
:
—
Лела
,
Мита
!
Синчић
она
,
који
,
оставити
,
трчати
за
она
,
не
моћи
да
јесам
стигнути
,
и
кад
видити
како
она
падати
,
нестајати
јесам
код
гроб
,
појурити
к
она
:
—
моћи
,
нана
...
па
,
од
страх
што
се
она
не
обзирати
на
он
,
падати
и
он
до
она
на
гроб
и
почети
,
гурати
се
у
њен
скут
,
да
плакати
,
јецати
.
она
он
и
не
гледати
,
кук
,
нарицати
.
као
увек
,
спомињати
он
,
покојник
,
муж
;
ређати
његов
жеља
.
па
када
почети
онај
:
на
ко
она
јесам
оставити
...
што
не
сићи
да
она
видити
и
не
погледати
...
а
нарочито
да
видити
дете
,
син
...
већ
колик
он
јесам
и
какав
јесам
порасти
...
не
знати
се
ко
више
плакати
.
да
ли
она
или
дете
.
и
тек
када
дете
онако
испод
њен
скута
,
још
више
уплашено
што
се
она
никако
он
не
окретати
,
почети
на
сав
глас
да
ридати
,
и
кад
бити
од
његов
крупан
суза
већ
почети
земља
да
се
влажити
и
лепити
по
његов
обрашчић
,
тек
онда
бити
се
она
освешћивати
,
трзати
,
дизати
он
готово
онесвесли
од
плач
,
чистити
он
земља
са
обрашчић
.
—
Шта
па
ти
?
кроз
плач
почети
бити
као
да
говорити
.
не
гледати
тај
нана
,
чедо
...
зар
зато
што
видити
да
нанати
плакати
,
па
и
тај
да
плакати
?
не
гледати
тај
нана
.
друго
јесам
нанати
.
моћи
.
Лошо
хтети
ја
ти
јесам
...
почети
бити
да
он
утишавати
,
пригрљавати
,
метати
себе
у
скут
.
али
тек
тада
синчић
она
,
у
њен
крило
,
ослободити
од
страх
,
још
више
бити
се
ражалити
и
продужавати
да
и
даље
јецати
,
плакати
.
после
се
дигнути
.
и
пошто
од
плач
разузурен
она
и
попустити
одело
притегнути
,
поново
се
забрадити
шамија
,
али
сада
дубље
,
да
она
се
видити
од
уплакан
лице
само
очи
и
јабучица
,
и
кад
од
онај
што
он
јесам
изнети
на
гроб
раздати
по
комшијски
гроб
,
а
највише
просјак
,
и
кад
напослетку
још
онако
заједно
са
синчић
запалити
и
кандило
поред
свећа
,
уредити
,
очистити
он
од
трава
и
учврстити
гроб
,
—
тек
онда
бити
се
враћати
,
остављати
он
гроб
онако
нем
,
дугачак
.
Ишли
бити
натраг
кућа
.
она
носити
тепсија
на
глава
.
један
рука
водити
дете
,
који
,
исплакати
и
умирити
,
сада
весело
поигравати
око
она
,
а
она
још
сав
врело
.
уплакан
она
лице
зажарити
се
,
букнути
,
а
и
цео
она
снага
као
набрекнути
.
хаљина
она
тесан
.
А
осећати
како
она
се
прса
широк
,
отимати
се
из
тесан
количе
,
излазити
на
поље
,
видити
се
...
зато
од
стид
сагињати
глава
,
намицати
још
више
шамија
,
да
она
се
једва
видити
очи
и
уста
,
који
још
не
моћи
да
се
умирити
од
плач
,
већ
она
дрхтати
.
А
с
гробље
у
варош
водити
још
и
друм
широк
,
прав
,
по
ко
врвити
свет
.
и
због
тај
још
уплашен
,
сав
уза
зид
брзо
ићи
.
али
већ
испред
Итин
касапница
мењати
ход
.
Чвршће
стегнути
дете
за
рука
,
још
више
погињати
глава
и
једва
чекати
да
што
пре
до
тај
касапница
доћи
,
назвати
бог
и
проћи
јесам
.
јер
пред
тај
,
Итин
,
касапница
увек
имати
по
неколико
она
мушки
,
где
беспослен
сести
на
ћепенак
,
пухати
,
гледати
или
свет
што
друм
пролазити
,
или
онај
обешен
черек
месо
и
крвав
дирек
од
касапница
,
искитити
бајат
црево
и
џигерица
,
што
куповати
Циганин
или
крајњи
сиротиња
.
и
чим
она
ту
наићи
,
јаче
повући
к
себе
дете
,
још
више
се
скупити
,
смерно
,
уплашено
.
људи
око
касапница
назвати
бог
према
касапница
.
али
ако
се
ту
десити
и
газда
Ита
,
чим
она
спазити
,
он
одмах
силазити
с
ћепенак
,
обувати
изувен
ципела
,
издвајати
се
,
заустављати
синчић
она
и
звати
он
к
себе
,
да
он
даровати
.
онај
дете
пустити
и
пошто
одмакнути
,
једнако
окренут
варош
,
стати
,
чекати
.
дете
отићи
до
Ита
,
пољубити
он
у
рука
,
а
овај
вадити
кеса
,
једва
наћи
марјаш
и
давати
он
.
па
,
ма
да
он
ники
од
осталих
не
питати
,
он
она
казивати
чији
јесам
:
—
Митин
.
Мита
што
лане
умрети
.
А
онај
он
јесам
домаћица
,
и
показивати
на
она
,
па
се
опет
окретати
дете
:
—
Милана
,
синак
,
доћи
сутра
,
али
рано
,
сабајле
,
тај
чича
мало
месца
да
тај
да
,
да
однети
дома
,
а
сад
'
ајд
ићи
,
—
отпуштати
он
гледати
у
она
како
она
стајати
и
чекати
на
дете
.
'
ајд
ићи
,
велим
гласно
,
да
он
чак
и
она
чути
.
—
Ида
,
да
тај
нана
ено
не
чекати
.
А
она
заиста
он
једва
чекати
:
сав
се
бојити
нешта
,
а
нарочито
онај
ширина
и
пространост
друм
,
свет
,
људи
што
по
он
ходити
.
и
чим
осетити
како
она
се
синчић
враћати
,
хватати
јесам
за
рука
,
она
одмах
продужавати
пут
.
у
тај
већ
почети
први
мрак
.
њива
почињати
да
се
губити
;
варошки
улица
да
бивати
тесан
и
таман
.
она
убрзати
.
преко
скрхан
мост
Оџинка
улазити
у
варош
.
Жури
се
.
али
сада
мало
слободан
ићи
по
познат
улица
.
пролазити
поред
капија
,
капиџик
,
снизак
кућица
,
дугачак
ћерана
...
тек
по
који
велик
кућа
,
турски
,
с
капак
и
решетка
на
прозор
...
Сусреће
слуга
и
деца
који
носити
месо
,
пиринач
и
други
,
што
по
она
шиља
из
чаршија
свој
кућа
муж
,
домаћин
.
.
али
када
доћи
до
чаршија
и
кад
хтети
да
јесам
прећи
и
ући
у
свој
улица
,
опет
морати
да
застати
.
Нарочито
,
ако
јесам
субота
,
не
моћи
се
од
свет
—
пазарлија
—
сељак
,
који
се
враћати
свој
село
.
неки
пијан
,
на
коњ
,
испречити
се
и
заустављати
свет
,
испијати
оканица
,
онако
с
коњ
испред
мејана
.
и
после
сав
тај
,
тискати
се
,
одмицати
с
врева
,
жагор
и
прашина
.
она
,
док
тај
,
као
неки
навала
,
не
проћи
,
чекати
,
па
затим
брзо
прећи
,
готово
претрчати
чаршија
,
и
ући
у
свој
улица
.
и
чим
ући
у
свој
улица
,
синчић
јесам
одмах
остављати
и
појурити
испред
она
кућа
.
она
,
у
свој
улица
сада
као
сасвим
ослободити
.
гледати
како
она
синчић
весело
трчати
капија
,
на
који
она
већ
као
увек
чекати
њен
мајка
,
који
свакад
субота
и
у
очи
сваки
празник
долазити
,
да
код
она
преноћити
.
—
Дођосте
ли
?
питати
бити
јесам
мати
,
дизати
се
с
праг
од
капија
и
брижљиво
крити
бошча
,
у
који
бити
обично
увити
брашно
и
друго
што
она
јесам
донети
.
—
ето
,
доћи
,
одговарати
бити
мати
она
и
одмах
се
сагињати
,
пружати
она
кључ
од
катанац
,
пошто
она
од
тепсија
на
глава
не
моћи
да
отварати
капија
.
мајка
бити
отворити
и
,
једнако
крити
онај
бошча
,
први
бити
ући
и
журно
отићи
у
кућа
.
и
,
као
увек
,
одмах
бити
тамо
по
кућа
почети
нешто
да
распремати
,
радити
,
пасти
ватра
,
и
тај
ужурбано
,
као
од
неки
страх
,
и
навлаш
лупарући
,
ударати
,
да
се
чути
одјек
,
ударац
,
као
да
бити
тај
хтети
да
смањити
онај
нем
,
пуст
изглед
мали
,
чист
и
висок
зид
ограђен
кућа
.
А
она
бити
за
мајка
,
синчић
последњи
уморно
улазити
,
остављати
бити
мајка
да
у
кујна
пословати
,
распремати
и
договарати
се
са
синчић
:
шта
хтети
за
вече
,
а
она
бити
,
исто
онако
уморно
,
сустати
,
отићи
у
соб
.
и
пошто
скинути
са
себе
одело
,
разузурити
се
,
осетити
се
ту
,
у
соба
,
затворен
,
слободан
,
сед
у
соба
,
готово
се
изваљивати
,
као
одмарати
се
од
онај
плач
на
гроб
и
страх
што
јесам
претрпети
идући
сам
пут
...
у
тај
бити
почети
и
комшика
да
она
долазити
.
онај
јесам
само
тада
,
када
јесам
сам
,
већ
кад
она
мати
доћи
,
долазити
к
она
.
Иначе
не
.
не
што
јесам
јесам
волети
,
већ
јесам
моћи
,
јесам
бити
ред
.
сам
јесам
.
Мушке
глава
немати
у
кућа
,
а
она
онако
сам
,
удовица
још
млад
и
леп
.
и
зато
јесам
бити
у
ред
да
она
ко
долазити
,
посећивати
јесам
.
бојати
јесам
се
да
она
због
тај
,
тај
њин
посета
,
мешавина
,
не
бити
какав
рђав
глас
изићи
,
чути
се
што
„
лошо
“
.
али
и
сада
,
када
бити
оне
доћи
,
она
јесам
излазити
из
соб
;
остављати
јесам
мајка
,
да
се
тамо
с
она
разговарати
.
навикнути
се
већ
,
и
тешко
она
да
се
с
она
састајати
.
знати
да
оне
,
жалити
јесам
и
снебивати
се
пред
она
,
не
моћи
да
бити
онако
слободан
у
разговор
као
с
други
жена
који
имати
муж
,
домаћин
.
него
пазити
бити
,
као
увек
пред
она
,
шта
хтети
да
казати
,
страховати
да
јесам
или
шта
не
увреда
,
или
не
подсетити
на
нешто
што
јесам
за
она
.
и
увек
бити
гледати
да
што
пре
отићи
од
она
и
оставити
јесам
сам
,
бојити
се
да
она
од
њин
присуство
и
разговор
не
бити
тешко
.
и
зато
она
сада
јесам
пред
она
ни
излазити
.
у
кујна
с
мајка
онај
јесам
разговарати
и
после
отићи
.
у
тај
и
ноћ
бити
пасти
.
Мата
она
ући
и
ма
да
јесам
знати
да
она
хтети
,
опет
редати
ради
упитати
јесам
:
—
да
запалити
свећа
?
—
нека
,
одбити
јесам
она
.
и
мајка
она
се
повратити
у
кујна
,
опет
јесам
оставити
сам
.
А
она
јесам
баш
тај
и
волети
.
истина
да
она
јесам
бити
тешко
,
али
опет
лакше
и
благ
она
јесам
бити
тако
у
тама
.
и
тако
у
соба
,
лежати
непомично
,
раскомотити
,
дисати
тешко
и
уморно
,
слушати
врева
и
жагор
из
комшијски
двориште
и
материн
ситан
,
старачки
пословање
у
кујна
,
чекати
бити
,
док
бити
готов
вече
и
док
јесам
мајка
,
пошто
све
унети
код
она
у
соб
и
поставити
софра
,
не
позвати
:
—
'
Ајда
да
вечерати
!
и
тада
,
пошто
бити
она
мајка
унети
вече
,
она
бити
се
тек
само
подигнути
,
и
онда
бити
вечерати
.
она
бити
или
јела
врло
мало
или
никако
.
али
бити
морати
да
седити
за
софра
и
чекати
док
мајка
она
,
—
као
свагда
кад
бити
тако
доћи
,
код
она
да
преноћити
,
увек
осећати
се
пред
она
као
крив
за
тај
њен
тешкоћа
,
јад
,
не
смејати
с
она
да
се
разговарати
,
—
почети
бити
са
синчић
она
да
се
забављати
,
игра
,
док
не
бити
тако
задремати
и
заспати
.
и
тек
после
она
она
бити
лећи
.
не
да
спавати
,
већ
да
као
и
пре
и
даље
тако
продужити
да
легати
.
да
тако
легати
,
да
још
више
уморан
од
ноћни
тишина
,
с
потајан
,
али
већ
отупео
страх
,
слушати
како
ноћ
пролазити
,
како
она
мати
сав
лакше
и
осетљив
спавати
,
и
чисто
као
да
чекати
да
она
се
мати
пробудити
,
чим
зор
почети
,
и
као
увек
:
одмах
,
као
бежати
од
она
,
вратити
се
натраг
кућа
,
отац
,
браћа
она
,
и
опет
јесам
оставити
сам
.
после
опет
,
као
до
тада
,
она
седити
сам
у
кућа
и
никуда
не
излазити
.
Чак
ни
на
капија
.
једино
,
кад
синчић
послати
за
што
год
у
чаршија
,
само
на
капија
смести
за
он
да
промолити
глава
,
али
чим
видити
да
ко
улица
ићи
,
приближавати
она
се
,
одмах
се
сакрити
,
и
онда
иза
капија
чекати
кад
хтети
она
се
синчић
вратити
из
чаршија
.
врло
ретко
,
понекад
,
какав
велик
празник
,
ако
бити
она
доћи
тај
Ита
.
он
,
једно
што
јесам
бити
стар
сват
,
сматрати
се
од
мужевљев
,
покојников
родбина
,
—
јер
ни
њен
родбина
јесам
смести
да
она
долазити
,
бојити
се
:
да
тај
не
увредити
покојник
,
што
бити
он
тај
долазак
„
мешати
се
у
његов
кућа
“
,
долазити
,
„
узнемиравати
он
“
.
па
и
он
,
Ита
,
кад
год
бити
доћи
,
ма
да
он
она
јесам
ни
нудити
,
ни
јесам
не
бити
улазити
унутра
,
у
соб
,
већ
бити
увек
испред
кућа
,
на
столичица
,
седети
и
улазити
навлаш
за
себе
не
бити
затварати
капија
,
остављати
бити
јесам
отворен
,
да
он
моћи
сваки
видети
.
не
што
јесам
хтети
,
већ
све
ради
она
,
бојити
се
за
она
,
а
још
више
од
њен
браћа
,
који
јесам
,
ма
да
она
јесам
долазити
,
нити
јесам
,
сем
мати
,
помагати
,
ипак
на
она
бодро
пазити
.
и
тешко
она
,
ако
бити
чути
да
она
јесам
као
што
требати
,
сам
с
дете
код
кућа
,
већ
да
излазити
,
виђати
се
...
јер
ни
онај
сам
јесам
она
долазити
,
а
камо
ли
други
.
ИИ
.
А
она
,
Аница
,
једино
се
по
тај
свој
браћа
и
знати
.
ники
она
јесам
звати
њен
име
,
већ
„
сестра
на
Рибинички
“
.
бити
јесам
тај
напрасит
људи
,
чувен
као
убојица
.
Још
док
јесам
бити
у
село
,
и
већ
тамо
још
измалена
бавити
јесам
се
кријумчарење
,
превођење
шверц
преко
граница
.
после
отац
силом
нагнати
да
се
из
село
преселити
у
варош
,
као
да
она
јесам
село
бити
мало
,
тесно
,
и
овамо
у
варош
опет
продужити
јесам
тај
посао
.
Ноћни
посао
:
да
често
путовати
служити
трговац
као
вођ
она
,
и
да
и
даље
,
и
сад
у
варош
,
још
више
и
опасније
по
живот
,
преносити
шверц
.
ретко
јесам
код
кућа
бити
,
нарочито
ноћу
,
већ
увек
тако
у
„
неки
“
посао
.
А
те
њихов
посао
сав
јесам
знати
,
али
ники
јесам
смести
да
она
казати
,
тако
јесам
се
они
бити
некако
од
сав
као
издвојити
,
одмакнути
,
постати
силан
.
Чак
и
кад
јесам
у
посао
,
на
пут
,
већ
код
кућа
,
они
,
не
као
остати
браћа
:
да
сести
заједно
,
бити
за
софра
,
бити
онако
на
договор
,
разговор
,
већ
сваки
на
свој
страна
.
сваки
јесам
ручати
за
себе
,
заповедати
да
он
се
јести
да
кад
се
он
јести
;
сваки
се
од
она
осећати
силан
,
јак
.
па
и
кад
дуже
остати
код
кућа
,
одмах
ма
за
шта
посвађати
се
,
па
чак
некад
и
потући
.
А
овамо
према
туђинац
,
трећи
,
бити
јесам
као
један
душа
.
Тешко
онај
,
ко
се
усудити
да
ма
ко
од
она
дирнути
,
увредити
.
сав
,
као
један
,
тада
бити
дотрчати
,
напасти
на
онај
.
такав
јесам
они
,
Аничин
браћа
,
бити
.
па
због
она
ни
кућа
она
,
ма
да
јесам
бити
велик
,
леп
,
јесам
моћи
да
бити
као
што
требати
:
лепо
намештен
,
чист
,
уређен
,
да
сваки
ствар
стајати
на
свој
место
.
због
она
јесам
се
моћи
.
кад
ко
што
затребати
:
какав
крпа
,
пешкир
,
суд
,
он
што
он
прво
до
рука
доћи
узети
,
не
питати
да
ли
јесам
тај
за
тај
,
већ
узимати
и
,
кад
свршити
посао
,
он
он
после
бацати
,
и
тај
ма
где
.
и
зато
кућа
она
јесам
изгледати
као
гол
,
празан
.
нигде
ништа
.
тек
у
какав
кут
поњава
,
асура
.
полица
никад
уредити
.
око
огњиште
столичица
за
седење
,
неки
изваљен
,
неки
бацити
чак
испод
наћве
.
у
трема
,
пред
кућа
,
истоварен
самар
,
до
он
аша
,
узенгија
;
онамо
опет
уздати
,
бацити
чак
код
бунар
.
иза
кућа
башта
велик
.
па
ни
она
од
њихов
гажење
,
довођење
товар
,
коњ
,
што
јесам
ноћу
доводити
и
одводити
,
јесам
моћи
да
се
одржати
уређен
,
засађен
.
отац
,
који
се
,
пошто
јесам
оставити
село
,
бити
повући
сасвим
,
јесам
ни
за
шта
питати
.
остављати
он
сам
.
само
јесам
мајка
највише
досађивати
.
мајка
и
она
,
Аница
,
они
јесам
ни
разликовати
.
сматрати
јесам
она
као
једнак
,
називати
она
„
жена
“
.
и
сав
јесам
од
она
тражити
,
за
сав
јесам
она
оне
одговарати
,
бити
крив
.
Нарочито
мати
,
који
,
никако
не
смејати
да
она
се
одупрети
,
већ
увек
ћутети
,
гледати
јесам
да
она
свашта
задовољити
,
само
да
бити
она
се
што
пре
као
отрести
,
те
да
отићи
,
не
викати
по
кућа
,
а
овамо
јесам
једнако
за
она
уздисати
,
стрепити
да
она
се
што
год
не
десити
,
јер
јесам
они
сваки
дан
имати
по
какав
свађа
,
задевица
...
и
тако
с
браћа
њен
,
сав
они
,
цео
њихов
кућа
,
као
издвајати
се
у
махала
,
штрчати
.
А
опет
јесам
се
они
,
браћа
она
,
пазити
.
Нарочито
јесам
гледати
да
она
у
кућа
што
не
оскудевати
.
и
она
,
„
жена
“
,
мајка
,
сестра
,
одевати
јесам
.
особито
она
,
сестра
,
Аница
.
кројити
јесам
она
лепо
,
чак
некад
и
скуп
одело
.
само
јесам
једнако
мотрити
на
она
два
.
не
радити
други
шта
,
већ
једино
из
бојазан
да
оне
,
ићи
по
комшилук
,
мешати
се
са
осталим
комшијски
,
варошки
жена
,
не
показати
се
случајно
као
простити
,
као
сељанка
,
ниже
од
осталих
...
и
тај
да
и
сам
она
не
понизити
.
и
заиста
мати
јесам
имати
жив
мука
с
тај
,
не
моћи
увек
да
се
као
што
требати
обући
,
већ
заборављати
се
.
и
зато
она
они
јесам
ни
пуштати
да
се
дружити
са
осталим
,
комшијски
жена
,
да
она
одлазити
.
—
ја
!
шта
хтети
тамо
?
обрецати
бити
се
они
увек
на
она
.
—Не
умести
још
људски
ни
да
се
обући
,
а
камо
ли
...
Нарочито
јесам
она
,
Аница
,
забрањивати
.
никад
она
,
као
остати
њен
другарица
,
јесам
смести
да
изићи
на
капија
;
још
мање
да
отићи
на
какав
игра
,
седење
са
осталим
свој
друга
из
махала
.
А
шта
бити
тек
бити
да
се
упознати
и
с
који
мушкарац
!
.
.
истина
,
да
јесам
много
она
с
браћа
она
долазити
,
али
сав
јесам
тај
долазити
као
браћа
она
:
у
мрак
,
наоружати
и
спремно
за
ноћ
.
али
она
они
јесам
бити
ништа
,
јесам
бити
као
остати
варошанин
,
миран
,
обичан
.
једино
тај
Ита
јесам
бити
као
они
.
А
зато
ваљда
што
се
он
тај
,
шверцем
,
јесам
ни
бавити
,
већ
јесам
само
долазити
,
да
преко
браћа
она
куповати
шверцован
стока
за
свој
касапница
;
он
као
да
јесам
бити
за
она
нешто
,
али
о
тај
она
јесам
смести
да
мислити
,
нити
јесам
опет
зато
имати
кад
.
сав
јесам
кућа
бити
на
она
.
мајка
она
јесам
радити
само
онај
посао
који
јесам
се
овде
,
у
варош
,
као
и
тамо
у
село
,
исто
тако
радити
,
а
све
остати
,
што
јесам
требати
друкчије
да
се
радити
,
остављати
јесам
све
Аница
.
и
Аница
јесам
све
радити
.
и
тај
још
како
!
ма
да
се
јесам
толико
дружити
и
,
што
казати
,
„
мешати
“
,
ипак
јесам
она
и
чишћење
кућа
,
и
намештање
соб
,
полица
,
и
запрживање
јела
,
сав
радити
,
намештати
као
неки
из
варошка
,
стар
богат
кућа
.
сав
јесам
она
тај
умести
.
и
да
она
јесам
бити
такав
браћа
,
од
који
ништа
јесам
моћи
да
остати
као
што
требати
,
како
бити
тек
онда
Аница
умести
да
спрема
,
удесити
кућа
!
али
што
се
од
она
јесам
моћи
,
она
јесам
тај
свој
знање
,
умење
тако
јако
истицати
,
бојити
се
да
се
она
тај
не
издвојити
,
као
одскочити
од
браћа
,
и
тај
не
замерити
она
се
.
и
,
ваљда
од
тај
плашња
,
стид
,
она
јесам
тај
свој
умење
од
она
као
крило
,
задржавати
за
себе
,
као
чувати
он
,
знати
да
требати
да
он
тек
онда
показати
,
развити
,
када
и
она
бити
као
други
;
а
тај
јесам
бити
:
кад
се
удати
,
почети
да
водити
свој
кућа
,
„
домаћинлук
“
...
кад
као
и
све
остати
почети
и
она
да
ићи
у
црква
,
у
посета
,
примати
гост
,
с
муж
ићи
на
сабор
,
слава
,
седење
...
да
бити
онај
што
од
сваки
њен
другарица
бивати
,
и
што
требати
да
бити
.
али
,
што
јесам
најчудније
,
кад
год
јесам
мислити
о
тај
:
сав
тај
увек
као
да
се
скупљати
,
врсти
око
тај
Ита
.
зато
бити
она
тада
одмах
,
црвенити
,
брзо
престајати
да
мислити
о
тај
.
и
,
не
осећати
се
несрећан
,
као
да
тај
јесам
њен
ствар
,
још
мање
да
тај
од
она
зависити
,
већ
да
тај
само
по
себе
морати
доћи
,
мирно
,
сав
предан
посао
,
чекати
јесам
,
управо
не
чекати
,
него
јесам
сваки
дан
радити
оно
што
јесам
бити
њен
,
т
.
ј
.
што
јесам
требати
за
тај
дан
да
се
урадити
кућа
.
А
за
тај
,
друго
,
остати
,
уверити
јесам
бити
,
имати
кад
:
доћи
хтети
.
и
тај
јесам
доћи
.
ни
она
сам
јесам
знати
како
.
знати
само
како
јесам
један
празник
с
браћа
она
и
осталим
гост
бити
и
један
просед
,
али
оштар
лице
човек
и
обући
укусан
од
сав
.
после
два
дан
доћи
јесам
без
тај
човек
други
неки
,
и
у
соба
с
браћа
она
дуго
у
ноћ
пити
.
мајка
она
излазити
од
она
из
соб
заплакати
се
,
а
она
тада
браћа
забранити
да
се
,
и
ако
се
и
до
сад
ретко
виђати
,
отада
више
никако
не
виђати
,
не
показивати
на
улица
.
дакле
,
бити
јесам
„
пити
“
,
дан
.
и
од
тада
јесам
за
Аница
настати
спремање
,
шивење
,
ткање
ћилим
и
остати
прћија
...
од
тада
јесам
Ита
престати
да
од
браћа
она
куповати
шверцован
стока
,
нити
јесам
долазити
више
...
после
за
он
ништа
јесам
чути
до
само
тај
,
да
јесам
тај
човек
,
за
ко
јесам
јесам
дати
,
Ита
побратити
;
и
кад
јесам
тај
дознати
,
чисто
она
јесам
одлакнути
,
као
да
се
ослободити
неки
страх
,
бојазан
...
Чак
она
и
бити
мило
,
што
се
тако
с
он
лепо
свршити
,
и
што
хтети
она
он
од
сад
бити
као
брат
,
а
не
друго
...
А
за
тај
човек
,
муж
,
чути
јесам
да
јесам
из
горњи
махала
,
дакле
из
добар
дело
варош
,
да
имати
кућа
,
да
јесам
терзија
,
али
да
не
радити
у
дућан
,
већ
у
кућа
.
и
чути
јесам
да
јесам
,
док
јесам
бити
млад
,
путовати
,
ићи
на
печалба
,
после
се
вратити
,
два
пута
женити
,
али
казати
да
јесам
он
оба
жена
умрли
,
и
зато
,
кад
јесам
хтети
и
сада
,
трећи
пут
,
да
се
жена
,
јесам
он
отуда
,
из
комшилук
,
дати
девојка
,
већ
он
нудити
или
удовица
или
који
слушкиња
богаташки
...
А
опет
он
,
као
у
инат
она
,
дигнути
се
,
сићи
овамо
к
она
,
у
доњи
махала
,
и
запросити
она
...
А
други
?
Ништа
јесам
знати
до
сам
свадба
,
венчање
.
Венчали
јесам
се
.
свадба
јесам
бити
скроман
,
према
муж
,
удовац
,
као
сваки
удовачки
свадба
.
али
опет
јесам
бити
добар
.
истина
,
не
права
свадба
,
велик
,
што
трајати
четири
дан
,
али
ипак
не
опет
и
онакав
,
као
кад
удовац
узимати
удовица
,
па
кад
се
пре
служба
,
на
јутрењи
,
венчати
,
и
онда
тихо
,
готово
бежати
,
од
стид
да
она
не
„
гледати
свет
“
,
ићи
кућа
са
онај
мало
званица
који
јесам
нужан
.
бити
јесам
добар
.
А
овде
код
Аница
бити
јесам
и
свирач
.
и
тај
човек
,
муж
она
,
јесам
хтети
да
се
као
остати
удовац
венчати
у
стајаћи
одело
,
већ
јесам
начинити
нов
.
имати
јесам
и
девер
и
свећа
,
поклон
...
бити
јесам
и
игра
,
чак
и
„
шарен
оро
“
...
само
што
јесам
бити
вечера
,
па
као
што
јесам
обичај
да
се
после
цео
ноћ
,
седити
,
пити
,
а
сутра
испраћати
старојко
,
кум
.
.
већ
јесам
само
бити
ручак
,
а
на
он
њен
и
његов
породица
.
и
стар
седети
јесам
за
софра
,
млад
играти
у
двориште
са
осталим
свет
.
на
капија
,
широм
отворен
,
збити
се
бити
пролазник
и
гледати
;
свирач
подвојити
,
један
унутра
код
софра
,
а
други
у
двориште
,
свирати
јесам
,
а
спроћу
она
,
уза
зид
,
седети
јесам
она
Циганка
с
деца
,
уживати
у
свирац
муж
и
чекати
да
,
кад
се
она
,
мужев
што
изнети
за
јела
,
и
оне
прићи
и
јести
заједно
...
Ашчика
,
засукати
,
с
голим
лакат
,
гурати
се
,
готовити
тамо
у
кујна
;
иза
околни
зид
вирити
јесам
жена
,
девојка
и
гледати
овамо
...
кола
јесам
играти
,
гомила
деца
гурати
се
,
вијати
.
и
Аница
јесам
бити
у
кола
,
на
леп
место
,
и
с
девер
играти
.
Осећала
јесам
како
сав
у
она
гледати
;
нарочито
с
доксат
газда
-Јовине
кућа
,
који
се
више
њихов
кућа
,
који
се
више
њихов
кућа
издизати
на
два
спрат
;
отуда
јесам
јесам
гледати
први
,
богат
девојка
,
жена
...
и
приметити
јесам
:
како
оне
гледати
она
у
исти
време
као
с
неки
подсмех
тражити
и
младожења
да
гледати
...
али
и
он
јесам
сад
бити
као
што
требати
.
Служио
јесам
тамо
у
соба
гостити
и
увек
се
склањати
,
бити
у
страна
.
па
и
браћа
она
бити
јесам
према
она
сад
друкчији
,
и
,
као
сад
нешто
више
од
себе
,
они
јесам
јесам
пратити
,
угађати
она
...
А
свирка
јесам
бити
мек
,
дан
топао
.
први
пут
она
осетити
—
осетити
да
јесам
леп
,
млад
...
и
,
сав
срећан
,
почети
да
дрхтати
,
осећати
како
оно
што
јесам
чекати
наилазити
,
остваривати
се
,
лепо
,
добро
...
у
тај
почети
вече
.
онако
исто
у
игра
,
неосетан
,
таман
,
мек
,
дан
се
узмицати
,
а
ноћ
јесам
долазити
.
свет
се
помало
разилазити
.
и
кад
се
све
разићи
,
она
јесам
ући
у
кућа
.
Међутим
,
свирка
из
соб
,
где
јесам
седети
браћа
она
,
Ита
,
бити
јесам
јак
.
А
тамо
она
и
муж
бити
отићи
,
и
на
њен
изненађење
,
не
као
младожења
,
да
она
дворити
,
стајати
у
страна
,
већ
као
гост
сести
међу
она
,
чак
у
чела
.
после
као
да
она
тесно
бити
у
соба
,
тај
изићи
у
башта
и
тамо
засести
.
А
у
кућа
остати
само
жена
:
ашчика
,
неки
мужевљев
сестра
и
један
стар
тетак
он
,
који
јесам
сад
замењивати
свекрва
.
и
Аница
јесам
,
после
пресвући
,
изићи
у
башта
,
да
она
дворити
...
бити
јесам
испод
винов
лоз
,
до
соб
.
Браћа
она
,
Ита
и
сав
већ
јесам
бити
полупијан
.
завалити
се
.
по
сто
исполиван
вино
,
изглодан
кости
,
растурен
дуван
.
Свећа
на
среда
сто
осветљавати
она
јесам
.
и
сав
се
тај
Аница
учинити
неугодан
,
највише
што
она
сав
они
,
што
она
њихов
весеље
не
доћи
онако
домаћински
,
с
неки
ред
,
поштовање
:
стар
,
млад
.
на
пр
.
да
браћа
она
према
њен
муж
изгледати
као
према
свој
зет
,
или
,
обратно
,
муж
она
према
браћа
да
јесам
као
према
шура
.
не
.
Већ
сав
они
изгледати
јесам
једнак
,
раван
,
као
неки
ноћни
браћа
.
тај
она
јесам
бити
неугодан
.
али
јесам
још
више
уздрхтати
,
кад
јесам
видети
муж
.
тек
сад
он
јесам
први
пут
сасвим
видети
.
у
ноћ
,
спрам
свећа
,
бити
јесам
још
оштар
,
кошчат
лице
,
са
широк
,
упао
раме
.
само
јесам
он
очи
бити
црн
,
врат
дуг
,
јак
и
ваљда
од
скори
бријање
видети
јесам
он
се
јак
жила
.
бити
јесам
намрштен
,
љут
.
тај
он
се
видети
по
његов
укочен
очи
и
уздигнут
,
раширен
ноздрва
.
она
срце
стати
.
помислити
да
се
ваљда
он
љутити
на
браћа
она
,
Ита
и
остати
,
што
већ
не
ићи
,
и
оставити
она
двоје
сам
.
при
тај
помислити
он
она
доћи
она
више
љут
,
крут
,
те
се
она
у
страх
почети
јаче
привијати
око
браћа
,
Ита
,
који
јесам
услед
свирка
,
свежина
летњи
вече
и
бледети
,
иза
мрк
облак
,
месечина
чудно
изгледати
:
говорити
много
,
дрхтав
,
час
весело
,
час
збуњено
.
у
тај
она
настарији
брат
запевати
.
бити
јесам
пребацити
рука
,
загрлити
муж
она
,
свој
зет
,
и
говорити
он
,
певати
и
нудити
он
да
пити
:
—
пити
,
Мита
...
Знаш
,
брата
...
први
радост
,
па
јесам
ти
...
„
ој
Морава
,
мој
село
равно
“
,
запевати
тако
простран
,
да
се
Аница
учинити
да
он
сад
први
пут
зато
тако
простран
,
радосно
,
певати
,
што
јесам
се
она
курталисати
,
удати
јесам
,
зато
што
она
јесам
она
до
сад
,
као
девојка
,
код
кућа
,
пречити
,
стајати
на
пут
,
те
она
јесам
бити
све
равно
,
равно
чак
до
Косово
!
ни
сам
не
знати
зашто
,
готово
побећи
од
она
,
оставити
она
и
брзо
се
вратити
у
кућа
.
тамо
јесам
опет
свуда
бити
јак
мирис
одјел
и
проливен
пиће
.
Ушла
јесам
у
соб
.
бити
она
јесам
хладно
.
само
јесам
она
се
слепоочњача
знојити
,
а
на
усница
избити
роса
од
њен
врело
дах
.
једнако
она
јесам
бити
тесно
,
неугодан
,
тешко
.
Осећала
се
као
да
јесам
са
свити
страна
нешто
опкољавати
,
стешњавати
.
А
о
она
,
тамо
,
у
башта
,
нарочито
о
муж
,
јесам
смести
никако
да
мисао
.
А
,
међутим
,
отуда
јесам
долазити
сав
велик
жагор
,
песма
и
ноћ
...
у
тај
јесам
ући
код
она
„
братац
“
она
,
Ита
,
певушити
песма
,
који
јесам
сав
на
поље
певати
.
—
А
што
ти
,
снаха
,
бежати
?
почети
јесам
Ита
да
се
шалити
с
она
,
чинити
се
пијан
;
—што
јесам
невесео
?
еј
,
хеј
!
баш
јесам
ви
срећан
...
гледати
он
па
...
—
и
онда
сести
до
она
,
али
јесам
гледати
у
она
,
већ
се
бити
загледати
напоље
.
Чинио
се
као
да
слушати
песма
и
свирка
који
јесам
отуда
бивати
сав
јак
.
одједном
се
тргнути
,
погледати
јесам
онако
скамењен
од
страх
,
и
са
израз
заједање
,
у
који
јесам
бити
и
неки
горак
саучешће
,
почети
да
јесам
дирати
,
пецкати
,
показивати
на
муж
она
:
—
скоро
хтети
доћи
...
—
Ко
?
тргнути
се
она
.
—
тај
он
!
побратити
!
тај
срећник
.
Срећан
ли
јесам
он
!
она
од
страх
једва
доћи
...
до
глас
:
—
како
,
брата
,
а
зар
ти
...
и
као
дављеник
,
хватати
се
за
тај
реч
„
брата
“
,
трудити
се
да
у
тај
реч
метнути
,
да
што
више
сестрински
,
само
сестрински
,
љубав
.
тај
јесам
Ита
осетити
,
и
тај
он
јесам
као
освестити
.
-
да
,
да
,
и
ја
!
и
дигнути
се
.
—
Срећан
јесам
!
Што
да
не
?
Хоћеш
да
ти
певати
?
Знаш
да
хтети
ноћас
,
док
ви
...
.
ја
хтети
сав
ноћ
—
ах
,
ноћас
!
А
опет
тај
„
ноћас
“
бити
јесам
...
она
се
сетити
шта
он
мислити
под
тај
„
ноћас
“
.
крв
она
јурнути
.
хтети
да
устати
,
викати
,
али
јесам
моћи
.
једва
се
дигнути
и
одмакнути
од
Ита
.
—
снајка
,
почети
он
,
кајати
се
и
не
гледати
у
она
.
—
куда
?
зар
се
бојити
?
...
-
не
,
брата
...
трести
се
она
и
муцати
;
—
али
,
да
ићи
.
Чекају
ја
...
тражити
...
Ита
одједном
стати
пред
она
.
вилица
укочити
,
стиснути
,
као
да
не
да
да
он
зуб
цвокотати
.
и
сав
укочен
лице
силом
јесам
давати
израз
смејање
.
А
осмех
он
бити
кратак
,
леден
.
—
снаха
,
почети
он
,
а
глас
он
једва
излазити
...
—
Нећу
вечерас
да
се
враћати
и
видити
с
ти
.
ко
знати
шта
после
.
.
само
бог
срећа
неки
ви
да
...
велик
,
голем
...
Нарочито
ти
.
А
он
,
већ
—
и
опет
јесам
показивати
на
поље
,
на
муж
она
;
—
он
јесам
сада
и
онако
срећан
.
Пружио
она
јесам
рука
,
али
јесам
моћи
да
крочити
.
она
,
једва
чинити
се
невешт
сав
,
опет
бојажљив
,
сестрински
,
запитати
он
:
—
Зашто
,
брата
?
да
јесам
љут
?
и
чинити
се
да
страховати
да
јесам
шта
угостити
,
удворити
и
тај
наљутити
,
као
молити
он
за
опроштај
,
извињење
,
прићи
он
,
да
он
пољубити
у
рука
.
Ита
,
и
јесам
видити
тај
њен
бол
—
мука
да
се
отргнути
,
одржати
,
да
он
се
показати
само
као
сестра
,
снајка
,
а
не
друго
—
и
гледати
како
се
мучити
од
бол
,
само
се
извити
и
,
даровати
јесам
,
изаћи
!
она
он
јесам
несвесно
одгледати
.
Чуле
јесам
,
како
он
заустављати
,
а
он
хтети
.
глас
он
сув
.
Чу
како
муж
она
у
шала
добацити
:
„
ти
заустављати
,
а
овамо
једва
чекати
да
остати
сам
“
...
затим
узити
свирач
.
Укочено
пребацити
колија
,
набити
фес
,
да
бити
изгледати
што
више
пијан
,
наредити
свирач
да
он
свирати
и
певати
.
затим
права
,
укочено
,
отићи
са
свирач
,
који
јесам
он
певати
:
„
Подухнуше
саба-зорски
ветар
“
...
у
тај
напољу
већ
јесам
бити
јак
мрак
,
дрвеће
почети
да
шуштати
као
маса
,
а
она
,
како
јесам
бити
пасти
на
сандук
,
тако
и
остати
,
док
јесам
свећа
унети
и
једва
јесам
пробудити
,
тргнути
из
занос
.
ИИИ
.
како
јесам
после
распремити
и
наместити
постеља
у
соба
,
како
јесам
ашчика
увести
младожења
к
она
—
ништа
не
знати
.
једва
се
сећати
:
кад
она
јесам
пукнути
и
последњи
копча
на
јелек
,
оголити
она
се
прса
,
снага
,
она
осетити
додир
мужевљев
кошчат
тело
уза
свој
,
да
јесам
,
пошто
јесам
узалуд
покушати
да
се
извити
из
његов
наручје
,
пасти
и
,
загњурити
лице
у
свој
кос
,
трпети
,
проплакати
.
даље
?
Ништа
не
знати
,
до
кад
се
у
зор
пробудити
и
скочити
.
до
она
јесам
бити
он
,
муж
она
,
а
уста
он
полуотворен
,
али
услед
пао
,
замршен
брк
,
зуб
он
се
јесам
видети
.
Згрчен
,
упао
раме
,
са
сув
,
јак
рука
,
космат
груди
,
просед
кос
,
спавати
јесам
до
она
.
она
се
трести
.
изгледати
она
јесам
тако
,
тако
...
па
још
мрк
зор
,
који
јесам
бивати
сав
јасан
,
па
онај
мирис
нов
намештај
по
соба
,
задах
заврнут
лампа
,
а
она
полунаг
,
с
модрица
,
изломљен
тело
,
а
и
он
до
она
,
згурен
,
кошчат
,
уз
она
,
додиривати
јесам
...
осећати
он
дати
...
Скочила
јесам
.
Клецајући
навући
јесам
минтан
,
бошча
и
,
спотицати
се
у
кујна
о
разбацан
суд
који
синоћ
пијан
ашчика
јесам
моћи
да
уклонити
,
изићи
.
Чуле
јесам
како
ашчика
,
пробудити
њен
лупа
и
спотицање
,
прогунђати
за
она
:
—
ти
ли
јесам
?
—
ја
,
ја
.
Ништа
,
тета
!
умирити
јесам
она
ашчика
и
изићи
.
и
,
кад
се
осетити
сам
у
двориште
,
сам
у
нем
ноћ
,
она
јесам
бежати
чисто
потрчати
капија
,
али
сетити
се
да
немати
куда
,
не
смести
никуда
,
клонути
јесам
.
—
Нан
,
нана
,
мора
!
!
заплакати
се
.
—
Нан
,
нанети
...
грцати
јесам
тако
стојећи
укочити
и
цептити
од
страх
,
да
јесам
бити
муж
или
ко
из
кућа
не
видити
,
не
чути
где
плакати
.
и
зато
јесам
од
страх
длан
брисати
суза
,
стискати
она
на
очи
,
као
да
не
да
суза
више
да
излазити
.
у
тај
јесам
почети
да
бивати
видан
.
са
свити
страна
почети
да
се
расклапати
и
разграњивати
.
око
Аница
,
из
башта
,
почети
тица
,
буба
да
се
дизати
,
шуштати
,
мицати
.
кроз
свеж
,
оштар
ваздух
,
почети
жагор
,
кретање
...
дан
се
белети
.
у
тај
с
крај
махати
,
из
неки
механа
допрети
звук
свирка
и
песма
.
она
се
још
више
охладити
,
премрзнути
од
страх
.
знати
јесам
—
сигуран
јесам
бити
,
да
јесам
тај
тамо
Ита
.
и
као
да
јесам
тамо
код
он
,
чисто
он
почети
гледати
како
излазити
из
кафана
.
ићи
;
нога
он
не
држати
.
Свирачи
већ
не
моћи
да
он
свирати
.
он
ићи
,
не
спотурати
се
,
само
се
укочено
заносити
,
набијати
јак
фес
—
или
он
бацити
.
заповедати
Циганин
да
он
он
донети
,
а
он
вадити
банак
и
она
китити
Циганин
.
—
свирати
...
не
знати
ти
,
али
ипак
свирати
...
де
,
онај
...
„
Подухнуше
“
.
и
као
да
чути
како
неиспаван
,
промукао
глас
Циганин
запевати
уз
крештав
свирка
.
А
он
се
,
Ита
,
заваљивати
.
Коли
он
дотицати
земља
.
—
да
,
да
ту
...
ту
свирати
...
„
Развише
руж
ветар
“
...
јесам
...
да
...
и
она
се
ноћас
развити
,
ноћас
...
А
Аница
осећати
да
се
тај
на
она
односити
,
шта
он
тај
мисао
,
како
под
онај
„
ноћас
развити
“
мисао
на
њен
муж
,
на
њен
први
ноћ
.
и
она
,
овамо
у
башта
,
од
страх
,
почети
да
скупљати
на
себе
одело
,
као
крити
прса
,
себе
,
да
се
не
видити
ништа
од
она
,
а
још
мање
да
јесам
истина
тај
да
се
она
ноћас
„
развити
,
развити
“
...
али
од
сав
у
ствар
јесам
бити
ништа
.
песма
и
свирка
што
јесам
се
чути
у
крај
махала
брзо
јесам
умукнути
.
А
ко
знати
ко
јесам
тамо
у
механа
бити
...
Ништа
јесам
бити
од
сав
.
само
јесам
дан
сав
јаче
освајати
,
белети
се
.
по
улица
почети
да
шкрипити
капија
,
а
из
чаршија
се
чути
отварање
дућан
,
скидање
ћепенак
.
А
тај
јесам
она
освестити
.
истина
тешко
,
убити
,
но
ипак
прибрано
,
и
са
угушен
плакати
,
бол
вратити
се
,
наћи
метла
,
па
,
као
да
јесам
ништа
бити
,
већ
као
сваки
млад
домаћица
почети
да
чистити
двориште
,
трудити
се
да
се
умирити
,
да
не
грцати
,
да
се
прибрати
.
у
тај
у
велик
сванути
и
она
јесам
први
пут
добро
видети
и
разгледати
све
,
нарочито
сад
свој
,
нов
кућа
.
Кућа
јесам
бити
мали
,
снизак
.
око
кућа
бити
јесам
простран
башта
.
Башта
јесам
бити
лепо
уредити
,
са
чист
,
засађен
алеја
.
до
капија
бити
јесам
амбар
,
кош
,
а
отуда
,
од
капија
до
кућа
,
водити
јесам
калдрмисан
путања
,
који
се
белети
,
и
онај
део
кућа
који
јесам
бити
до
башта
,
с
лице
,
и
у
који
јесам
бити
соб
у
који
јесам
спавати
.
тај
предњи
део
кућа
бити
јесам
окречен
,
а
остати
не
.
но
ипак
све
,
цео
кућа
,
башта
,
калдрма
,
изгледати
јесам
истина
мало
,
али
чисто
,
уредити
,
као
нов
.
само
околни
зид
бити
јесам
велик
,
као
стар
.
А
и
до
капија
,
више
бунар
,
бити
јесам
велик
,
стар
орах
.
и
он
,
онако
разгранати
,
пола
сув
,
озго
ширити
грана
,
изгледати
јесам
као
да
цео
кућа
,
башта
,
сав
под
себе
покривати
,
држати
.
тај
јесам
сав
бити
,
друго
ништа
.
доцније
јесам
Аница
и
муж
познати
.
као
што
он
јесам
први
пут
видети
:
кошчат
,
али
већ
оронути
.
само
једино
они
његов
црн
брк
што
јесам
он
бити
пунити
и
одударати
од
његов
сув
,
оштар
лик
.
али
зато
ипак
бити
јесам
чист
,
уредан
,
тачан
,
а
некако
чудноват
.
изгледати
јесам
као
човек
који
јесам
много
живети
,
уживати
,
па
заситити
,
а
и
разочарати
,
повући
се
.
изгледати
јесам
и
бити
увек
миран
,
тај
.
А
овамо
учас
,
ма
за
шта
,
планути
бити
и
бити
готов
на
сав
.
и
,
као
да
јесам
ники
уважавати
,
ценити
,
а
најмање
она
,
свој
жена
,
Аница
.
као
да
он
она
јесам
бити
жена
,
велик
,
дорастао
,
већ
као
да
јесам
дете
,
ништа
не
знати
,
нити
опет
имати
какав
изглед
да
хтети
моћи
штогод
знати
,
бити
од
она
штогод
,
тако
јесам
с
она
поступати
...
за
сав
јесам
морати
он
да
питати
.
Чак
и
у
готовљење
јела
,
и
ту
се
он
разумевати
,
и
јесам
она
давати
да
готовити
онако
како
она
знати
.
у
кућа
,
од
намештај
,
посуђе
,
полица
јесам
смести
да
дирати
,
намештати
друкчије
;
морати
јесам
да
остати
онако
,
како
јесам
она
затећи
,
како
јесам
бити
и
пре
наместити
,
док
јесам
она
доћи
.
—
Ништа
моћи
да
ја
дирати
!
А
што
не
знати
,
питати
.
сам
ништа
не
смети
,
бити
он
јесам
тај
први
реч
она
.
из
почетак
она
јесам
тај
бити
тешко
.
мислити
јесам
да
због
тај
не
смести
да
дирати
,
што
јесам
тај
тако
наместити
неки
од
његов
први
жена
,
па
сад
из
љубав
према
она
,
као
успомена
,
не
да
да
се
тај
дирати
,
кварити
;
али
јесам
после
дознати
да
јесам
такав
бити
и
према
пређашњи
жена
.
и
кад
видити
шта
јесам
,
како
јесам
сав
тај
:
муж
,
кућа
...
она
се
умирити
,
навикнути
.
истина
с
мука
,
тешко
,
али
ипак
навикнути
се
.
кад
већ
јесам
бити
све
онако
како
јесам
замишљати
,
надати
се
,
па
као
у
накнада
за
тај
гледати
јесам
да
бар
она
,
кућа
,
муж
,
сав
бити
као
што
требати
.
А
нарочито
да
одевање
(
а
имати
јесам
леп
,
скуп
одело
од
његов
први
жена
)
,
држање
,
намештање
,
чишћење
кућа
јесам
постидан
од
богат
жена
,
који
јесам
толико
бити
у
махала
,
комшилук
.
у
тај
јесам
налазити
као
неки
утеха
.
и
заиста
,
толико
јесам
радити
,
чистити
,
намештати
,
трудити
се
да
угодити
муж
.
сав
до
ситница
угађати
он
,
не
из
љубав
,
већ
више
као
од
страх
,
да
немати
зашта
да
јесам
грдити
,
говорити
она
,
приближивати
она
се
и
тај
подсећати
на
оно
.
толико
јесам
бити
вредан
,
готово
луд
,
сав
унети
у
посао
,
спремање
,
да
јесам
и
он
,
муж
,
већ
бити
више
него
што
требати
.
—
де
,
де
.
.
заустављати
бити
јесам
,
неугодан
се
трзати
гледати
јесам
како
од
јутро
до
дубоко
у
ноћ
радити
и
само
о
тај
посао
мисао
.
неугодан
он
јесам
бити
,
јер
као
да
јесам
осећати
да
се
она
зато
силом
уносити
у
посао
,
да
бити
се
тај
занети
,
као
отрести
,
одвојити
од
нешта
други
...
А
онај
?
онај
бежање
први
ноћ
,
плакање
у
ноћ
,
—
никад
.
никад
више
она
не
заплакати
...
јесам
о
тај
мислити
.
А
да
не
бити
мислити
о
тај
,
зато
се
толико
и
уносити
у
посао
...
покаткад
,
али
веома
ретко
,
почети
бити
да
код
она
онај
као
долазити
,
јављати
се
,
почети
бити
да
она
прса
играти
,
образ
,
уста
сврбети
...
она
бити
тада
кривити
тај
свој
прса
,
образ
,
сав
зајапурити
,
очајно
шапутати
:
—
ох
,
пусто
остати
!
Ив
.
после
година
дан
умрети
она
муж
.
тај
јесам
још
више
уплашити
.
од
страх
јесам
знати
за
себе
.
Испочетка
јесам
он
толико
,
од
срце
,
жалити
.
али
што
јесам
осећати
да
он
искрено
не
жалити
,
сматрати
се
за
тај
као
крив
,
као
кажњавати
себе
за
тај
,
она
јесам
више
,
управо
од
тада
само
плакати
.
на
погреб
,
седмодневница
,
четрдесетница
и
погодишњица
једва
јесам
јесам
повраћати
од
плач
и
занос
у
који
јесам
падати
.
оно
њен
„
леле
,
Мита
!
“
ко
знати
зашто
јесам
бити
.
да
ли
јесам
тај
плач
бити
за
он
,
или
за
она
,
сам
себе
?
и
кад
се
после
отрести
страх
од
његов
смрт
,
мало
прибрати
,
сав
се
одати
тај
плач
и
одилажење
он
на
гроб
и
у
тај
,
за
сав
што
јесам
бити
,
за
сав
што
јесам
претрпети
,
као
да
јесам
налазити
за
себе
одушак
.
једва
јесам
чекати
да
доћи
субота
,
какав
празник
и
да
он
изићи
на
гроб
,
изнети
за
душа
,
и
сито
,
до
мио
воља
,
да
се
наплакати
.
цео
јесам
недеља
бити
миран
.
онако
сам
,
с
дете
,
цео
дан
,
пошто
она
ники
јесам
долазити
,
као
затворен
седети
бити
,
чистити
башта
,
кућа
.
Нарочито
кућа
,
који
јесам
сада
још
пажљив
чистило
,
ништа
јесам
кварити
од
пређашњи
ред
,
бојити
се
и
стрепити
да
се
не
осетити
и
не
видити
да
јесам
тај
зато
,
што
сада
он
,
муж
,
нем
,
па
она
радити
шта
хтети
.
слободан
јесам
...
и
тако
,
мирно
,
тешко
,
чак
и
са
задовољство
,
цео
бити
недеља
радити
,
седети
код
кућа
.
али
још
уочи
субота
она
осетити
страх
,
немир
,
а
и
жудња
.
једва
чекати
.
готово
не
знати
ни
како
умесити
,
спрема
за
гроб
.
док
она
јесам
дете
бити
мало
,
тај
јесам
мајка
ићи
с
она
на
гроб
,
она
она
јесам
од
нестрпљење
увек
чекати
на
капија
,
а
после
,
кад
јесам
с
дете
ићи
,
само
што
дете
обући
,
она
се
брзо
спремити
,
повезати
,
одмах
излазити
из
кућа
и
полазити
на
гроб
.
од
страх
не
знати
ни
како
прећи
чаршија
,
улица
и
ући
на
гробље
.
само
знати
,
да
кад
ући
на
гробље
и
осетити
иза
себе
зид
,
капија
гробљански
,
чисто
она
лакше
,
а
још
више
она
одлакнути
,
кад
пасти
на
гроб
и
зајецати
:
—
Лела
,
Мита
!
...
и
занети
,
у
тај
одилажење
,
плач
,
чак
јесам
јесам
жалостити
што
јесам
јесам
готово
сав
бити
оставити
—
нарочито
њен
,
па
комшика
она
,
родбина
покојников
,
пријатељ
он
,
што
се
они
,
чим
јесам
он
умрети
,
сав
повући
.
ни
Ита
,
који
јесам
прећи
,
док
јесам
бити
жив
покојник
,
често
долазити
,
сад
готово
,
никако
не
доћи
,
сем
што
понекад
сетити
се
и
послати
као
милостиња
мало
месо
,
да
се
омрсити
.
па
и
тај
,
бојити
се
да
она
или
који
други
из
комшилук
не
помислити
да
он
ради
она
,
Аница
,
слати
,
његов
момак
кад
донети
говорити
:
како
јесам
Ита
,
газда
он
,
послати
тај
„
за
дете
;
бојити
се
да
оно
не
видити
по
улица
,
па
па
не
жељовати
...
“
Ништа
она
јесам
вређати
.
истина
,
бити
она
јесам
тешко
тако
усамљен
.
Нарочито
ноћу
,
од
страх
што
јесам
сам
.
или
зими
,
кад
нестати
дрво
,
па
немати
шта
—
не
себе
,
већ
дете
да
огрејати
.
и
дрвеће
што
јесам
у
башта
,
какав
труо
грана
,
лозинка
,
не
смести
да
узети
:
све
од
страх
,
да
се
тај
не
приметити
,
видити
,
и
почети
да
се
говорити
како
она
упропашћивати
кућа
...
А
она
већ
за
себе
и
којекако
,
већ
дете
морати
да
топли
,
грејати
и
једнако
држати
уза
себе
...
и
тако
,
да
сам
цео
недеља
седити
,
надгледати
кућа
,
чистити
,
одржавати
јесам
у
онај
ред
у
који
јесам
покојник
оставити
,
да
дете
неговати
,
мотрити
да
јесам
увек
чисто
,
обући
,
да
се
не
бити
приметити
како
јесам
без
отац
...
да
субота
излазити
он
на
гроб
,
плакати
...
Нарочито
тај
плач
добро
она
јесам
долазити
,
као
давати
она
неки
насладити
и
уносити
у
она
живот
,
ватра
...
навикнути
,
и
бити
она
јесам
добро
.
по
њен
миран
,
млад
лице
,
очи
сустао
од
плач
,
у
црнина
,
закопчати
до
грло
,
седити
смерно
,
мирно
,
с
дете
у
крило
,
по
цео
она
исплакан
,
миран
,
дубоко
миран
,
изгледати
јесам
да
више
ништа
друго
не
жети
.
Чак
толико
јесам
бити
миран
,
да
јесам
изгледати
као
да
јесам
постати
неспособан
и
да
осећати
,
мисао
,
готово
као
мртав
.
као
да
јесам
с
његов
,
мужевљев
смрт
,
и
она
свршити
свој
.
Ништа
да
више
за
она
немати
.
А
најмање
да
се
преудавати
.
ма
да
она
јесам
мати
,
знати
да
хтети
моћи
свакад
овако
кришом
,
крити
од
снаха
и
брати
она
,
да
јесам
потпомагати
,
доносити
она
брашно
и
други
,
—
почесто
о
тај
,
преудаја
напомињати
.
А
Аница
јесам
увек
знати
,
кад
хтети
она
мати
о
тај
говорити
.
Обично
после
вечера
,
кад
дете
заспати
.
она
два
остати
сам
,
и
кад
Аница
почети
да
разбирати
за
браћа
,
и
остати
што
се
десити
по
чаршија
,
махала
и
кад
она
мати
,
одговарајући
,
одједном
,
напречац
,
као
да
се
тек
тада
,
узгред
,
сетити
,
прекинути
и
почети
по
ко
да
хвалити
:
—
Мор
,
Аница
,
чути
,
ето
Недељко
'
аран
се
опоравити
.
пролазити
и
гледати
,
а
дућанац
он
пуно
.
зембил
пунити
,
раф
пун
.
Аница
бити
се
тргнути
,
али
одмах
бити
се
одобровољити
и
чисто
сажаљавати
мајка
што
јесам
тако
наиван
,
па
,
не
узнемиравати
се
,
одговарати
бити
:
—
нека
,
нанети
...
и
,
да
бити
мати
уверити
како
јесам
тај
јесам
узнемирити
,
увредити
,
расположен
,
продужити
бити
да
јесам
за
нешто
друго
питати
.
и
мајка
бити
јесам
остављати
.
после
месецима
она
не
бити
више
о
преудаја
спомињати
.
не
бити
она
ни
дати
да
она
се
Аница
преудавати
и
тако
учинити
грех
,
обесветити
покојник
,
да
се
не
морати
,
да
имати
од
шта
да
живити
.
од
кућа
и
она
два
виноград
не
бити
ни
човек
моћи
да
живити
,
а
камо
ли
жена
.
А
она
,
мајка
она
,
већ
више
не
моћи
да
она
као
до
сад
кришом
,
крити
од
снаха
и
син
доносити
.
па
и
тај
што
донети
једва
да
имати
за
она
,
а
камо
ли
још
и
за
дете
...
А
,
да
се
Аница
задужити
,
да
продати
виноград
,
кућа
покојников
,
тај
боље
Аница
да
видити
мртав
,
него
ли
тај
.
па
и
овај
,
кад
бити
она
о
преудаја
споменути
,
само
јесам
она
знати
колико
се
мучити
,
борити
,
док
она
тај
казати
.
сматрати
јесам
тај
као
грести
.
и
тај
не
према
Аница
,
већ
према
покојни
зет
.
и
не
само
она
,
мајка
она
,
већ
и
сав
други
,
родбина
,
комшилук
,
као
да
јесам
сматрати
за
грех
,
ако
са
Аница
не
говорити
само
о
он
,
покојник
.
набрајати
она
поједини
згода
,
реч
његов
.
памтити
се
до
ситница
његов
живот
,
и
пред
Аница
се
само
о
он
говорити
.
А
она
,
Аница
,
дете
,
данашњица
—
сав
тај
као
да
јесам
постојати
,
а
још
мање
бити
вредно
пажња
,
говор
.
главно
јесам
бити
он
,
покојник
.
и
тај
не
што
јесам
он
баш
волети
,
истински
жалити
,
већ
осећати
да
хтети
бити
као
кривити
,
ако
једнако
не
говорити
,
не
спомињати
он
,
и
да
хтети
тај
потврдити
како
јесам
он
заиста
мртав
,
умрети
,
нестати
он
.
А
тај
јесам
грести
.
грех
јесам
помислити
.
и
,
од
страх
да
заиста
тај
јесам
истина
,
већ
да
јесам
он
још
ту
,
да
јесам
пропасти
,
већ
жив
;
а
нарочито
за
она
,
Аница
,
жена
он
,
да
она
не
бити
помислити
да
јесам
слободан
,
да
смрт
његов
он
заиста
немати
,
да
јесам
више
његов
,
сав
јесам
се
они
трудити
и
сваки
ситница
употребљавати
,
само
да
се
он
спомињати
,
не
заборавити
.
тако
,
ако
бити
она
који
комшика
нешто
,
што
умесити
,
зготовити
,
донети
,
она
бити
,
дати
она
,
говорити
,
снебивати
се
—
ето
,
донети
!
знати
,
покојни
Мита
,
домаћин
ти
,
много
јесам
тај
волети
,
па
донети
,
да
и
ти
окусити
!
или
,
ако
бити
који
доћи
,
за
штогод
,
какав
ствар
,
урутку
,
узети
од
она
на
послуга
,
она
тај
не
бити
као
од
она
тражити
,
већ
:
—
Аница
,
да
ли
имати
тај
?
док
бити
покојник
,
тај
јесам
бити
у
кућа
.
и
он
ми
јесам
бранити
,
узимати
јесам
.
А
и
Аница
јесам
сав
тај
знати
,
осећати
.
и
увек
се
трудити
да
избегнути
помисао
да
он
,
покојник
,
јесам
ту
,
у
кућа
,
жив
,
већ
да
јесам
мртав
и
далеко
,
далеко
од
она
.
грех
јесам
бити
тај
мислити
.
бити
у
башта
,
кућа
,
свуда
,
свуда
јесам
бити
он
;
сав
јесам
бити
његов
.
увек
он
јесам
гледати
,
бити
јесам
пред
она
,
исто
онако
кошчат
,
сув
,
нарочито
они
његов
пун
,
црн
брк
,
који
јесам
он
још
за
живот
онако
одударати
од
његов
блед
,
сув
лице
.
и
ма
да
он
у
ствар
јесам
бити
,
ма
да
јесам
већ
толико
бити
проћи
од
његов
смрт
,
ипак
он
јесам
морати
за
она
да
бити
жив
.
Нарочито
за
она
,
Аница
.
јер
он
јесам
бити
тај
који
се
сагнути
,
узети
јесам
и
увести
у
свој
кућа
и
тај
увести
у
неки
ред
...
жена
,
људи
.
дати
она
—
не
име
,
већ
нешто
више
,
јаче
,
дати
она
неки
одређеност
,
а
не
као
пре
,
док
јесам
бити
девојка
,
што
јесам
смести
ни
у
који
да
погледати
,
јер
ако
погледати
,
ко
знати
шта
моћи
тај
помислити
о
она
.
сигурно
рђав
,
бешчастан
.
А
кад
јесам
он
она
узети
,
увести
у
свој
кућа
,
постати
његов
,
од
тада
јесам
моћи
слободно
да
гледати
у
свако
,
моћи
да
живити
,
јер
јесам
бити
свој
.
и
онај
ко
бити
погледати
,
ако
бити
што
рђаво
о
она
помислити
,
тај
се
она
не
бити
тицати
,
не
бити
се
односити
на
она
,
већ
на
он
,
на
муж
,
домаћин
,
као
да
јесам
он
рђаво
погледати
.
он
јесам
бити
ту
,
јер
она
јесам
бити
његов
.
па
и
кад
јесам
умрети
,
опет
јесам
она
и
даље
бити
његов
.
и
зато
сав
,
цео
родбина
,
а
нарочито
жена
,
као
у
накнада
зато
,
из
захвалност
,
уплашено
,
страховати
да
се
не
показати
неблагодаран
,
с
неки
страхопоштовање
трудити
јесам
се
да
једнако
одржати
његов
успомена
,
ништа
не
пропуст
.
бити
јесам
главно
да
се
он
,
покојник
,
угода
,
да
се
задовољити
...
А
овај
други
,
свакидашњи
,
онај
јесам
узимати
тек
онда
,
пошто
се
све
испунити
што
требати
он
,
покојник
.
главно
јесам
бити
овај
,
покојник
,
исправност
према
он
.
А
она
,
дете
,
па
још
преудаја
?
.
.
ех
,
Аница
бити
најрадије
волети
да
се
више
не
преудавати
,
већ
да
и
даље
остати
овако
.
покојник
,
усамљен
,
јад
,
плач
,
—
толико
се
бити
навикнути
на
тај
,
да
она
јесам
тај
већ
бити
као
омилети
.
А
знати
јесам
да
хтети
опет
бити
бол
и
мука
,
кад
почети
да
се
од
тај
навикао
јад
и
плач
растављати
,
кад
улазити
у
живот
.
и
у
почетак
јесам
никако
на
преудаја
пристајати
.
један
тај
,
а
друго
још
и
помисао
да
њен
тело
још
јесам
чисто
од
први
муж
,
покојник
,
а
камо
ли
да
сада
још
доћи
и
тело
други
.
али
доцније
,
а
главни
што
јесам
знати
,
уверити
бити
да
хтети
тај
који
хтети
јесам
узети
сигурно
бити
горети
,
сиротан
,
стар
,
а
и
тај
да
опет
још
једном
,
морати
бити
,
да
се
морати
преудати
,
т
.
ј
.
да
„
њен
“
-
мајка
,
браћа
-
хтети
јесам
тако
оставити
,
већ
кад
они
наћи
да
јесам
доћи
време
,
преудати
јесам
,
-
зато
јесам
она
оставити
да
о
тај
они
мислити
,
бринути
се
,
а
она
јесам
и
даље
ревносно
,
тешко
,
продужавати
да
надгледати
кућа
,
седити
сам
,
ићи
с
дете
на
гроб
покојник
и
тамо
плакати
,
плакати
до
мио
воља
.
Исплаче
се
за
сав
што
она
се
накупити
,
што
јесам
заболети
,
што
осетити
:
за
разочарање
,
бол
први
ноћ
,
младост
,
љубав
;
а
о
преудаја
бити
јесам
равнодушан
.
и
чак
се
исмевати
,
говорити
:
—
ао
,
ко
хтети
ја
да
узети
?
!
А
опет
осећати
јесам
како
се
тај
њен
преудаја
приближавати
,
већ
се
о
она
слободно
говорити
,
јављати
се
неки
.
па
се
већ
у
велик
почети
да
поговарати
за
неки
Недељка
.
знати
јесам
и
који
јесам
тај
.
одскора
јесам
отворити
бакалница
.
прво
јесам
бити
слуга
,
па
,
пошто
се
оженити
слушкиња
свој
газда
и
овај
он
као
мираз
дати
нешто
новац
,
он
после
за
себе
отворити
дућан
.
Жена
он
затим
умрети
,
пошто
он
јесам
оставити
троје
деца
...
знати
јесам
да
она
јесам
тражити
,
а
да
она
се
браћа
нећкати
и
не
дати
он
јесам
,
зато
што
имати
толики
деца
...
знати
јесам
где
он
јесам
дућан
:
у
чаршија
,
одмах
до
њен
махала
.
Чак
он
јесам
једном
и
видети
,
кад
јесам
ићи
на
гробље
и
прелазити
преко
чаршија
.
износити
јесам
из
дућан
неки
зембил
и
ређати
она
по
ћепенак
.
и
,
као
да
јесам
знати
да
хтети
она
тада
проћи
,
бити
се
лепо
,
чисто
,
чак
и
кицошки
обући
.
само
што
јесам
он
преко
праг
,
из
дућан
,
вирити
његов
прљав
деца
с
комад
хлеб
.
Чуле
јесам
да
он
тај
деца
јесам
прати
,
облачити
и
заједно
с
она
спавати
у
тај
сав
дућанче
...
знати
јесам
све
,
и
опет
јесам
—
не
да
чинити
се
,
већ
у
истина
бити
равнодушан
и
подсмевати
се
,
нарочито
мајка
.
мајка
бити
увек
још
с
капија
познавати
,
кад
бити
она
долазити
и
имати
што
да
јавити
о
преудаја
,
или
за
који
нов
просилац
.
у
такав
прилика
увек
бити
она
мајка
улазити
брзо
,
још
брже
за
себе
затварати
капија
и
долазити
Аница
,
али
полако
,
као
стрепити
,
бојити
се
неко
.
(
сигуран
покојник
,
што
он
у
његов
кућа
и
његов
жена
говорити
за
други
муж
)
.
но
свакад
бити
она
Аница
ту
њен
бојазан
,
стрепња
,
мучење
да
она
јавити
за
просидба
,
олакшавати
.
Чим
јесам
видити
да
тако
ући
,
она
бити
се
повући
у
соб
,
тај
да
као
да
мајка
време
да
се
она
смирити
,
прибрати
,
и
после
,
кад
бити
она
мајка
доћи
код
она
у
соб
,
сам
бити
Аница
,
сажаљевајући
мајка
,
равнодушно
јесам
питати
...
али
један
дан
мајка
она
се
,
тек
што
јесам
бити
у
јутро
отићи
од
она
,
опет
преко
обичај
брзо
вратити
.
капија
заборавити
да
за
себе
затворити
.
А
као
да
јесам
заборавити
и
на
покојник
и
страх
од
он
.
изгледати
јесам
радостан
,
весео
.
тако
јесам
брзо
ући
.
Аница
јесам
бити
у
соба
,
већ
јесам
иза
кућа
тамо
нешто
радити
.
мајка
јесам
дозвати
.
па
не
моћи
да
јесам
сачекати
у
соба
,
изићи
и
срести
се
на
праг
од
соб
.
—
Аница
,
казати
драгичка
,
ћерка
!
.
.
предусрести
јесам
.
Аница
се
болно
,
равнодушно
насмејати
на
мајка
,
погађати
унапред
да
хтети
бити
опет
какав
нов
просилац
,
али
сад
ваљда
добар
.
сигурно
богат
,
имућан
.
—
Добра
,
добро
,
нана
:
који
јесам
?
и
погађати
шта
хтети
бити
,
спремити
се
да
се
вратити
натраг
и
продужити
сав
посао
.
—
Ита
,
рећи
она
мајка
брзо
.
Аница
нешто
пресећи
у
половина
.
Подиже
рука
уста
,
као
да
спречити
крик
,
радост
,
шта
ли
?
—
Ита
,
Ита
,
ћерка
...
почети
мајка
да
понављати
и
уносити
се
у
она
уплашити
,
кад
видити
како
се
она
укочити
,
поникнути
.
Аница
се
једва
тргнути
:
—
Нан
!
а
ухватити
се
цео
шака
за
чела
,
једва
држати
се
да
не
пасти
—
не
остављати
ја
ноћас
сам
.
спавати
ту
.
па
чисто
изгурати
мајка
,
затворити
за
она
соб
.
и
мајка
она
чути
како
она
тамо
у
соба
негде
пасти
.
цео
ноћ
тако
јесам
остати
.
мајка
она
,
преплашити
,
узалуд
јесам
обигравати
око
она
,
звати
јесам
,
молити
,
кумити
.
Ништа
од
она
јесам
чути
до
:
—
оставити
ја
.
не
дирати
ја
,
мајка
...
А
глас
она
јесам
бити
истина
на
плач
,
али
сув
,
сув
.
Ништа
више
јесам
се
чути
од
она
из
соб
.
мајка
она
јесам
цео
ноћ
обигравати
,
молити
,
плакати
,
напослетку
,
обрван
сан
,
пасти
до
праг
собњи
и
заспати
.
у
јутро
се
Аница
пробудити
и
да
бити
мајка
ућуткати
да
се
не
препадати
,
не
викати
,
не
питати
јесам
што
она
такав
изглед
:
раширен
,
набран
очи
,
упао
недра
,
и
до
тад
свеже
,
једрити
,
сад
изломити
,
готово
искуван
снага
,
очајно
јесам
ућуткати
:
—
Ћути
,
нанети
,
молити
ти
!
и
онда
,
скупљати
сав
снага
,
одговорити
на
Итин
прошевина
:
—
за
Ита
?
—
Нећу
.
А
Недељко
,
ако
он
хтети
,
ма
да
имати
толико
деца
,
за
он
хтети
.
па
преклињати
мајка
да
јесам
не
питати
зашто
тај
чинити
,
опет
се
вратити
,
и
опет
се
затворити
у
соб
.
мајка
отићи
,
али
се
на
по
пута
вратити
.
рука
се
ударити
по
чела
од
јед
на
сам
себе
:
—
луд
ја
!
Што
ја
ћутети
?
Што
ја
она
слушати
?
и
вратити
се
,
да
јесам
питати
зашто
хтети
.
Зашто
хтети
Ита
,
већ
хтети
Недељка
,
удовац
,
сиромах
,
те
опет
она
,
мајка
,
да
и
даље
стрепити
за
она
,
да
она
опет
кришом
,
красти
од
снаха
,
доносити
?
А
хтети
за
Ита
,
момак
;
хтети
да
поћи
за
он
и
постати
богат
,
да
мајка
једном
опростити
брига
,
да
више
не
стрепити
за
она
,
да
кад
тамо
,
код
браћа
она
,
она
сести
да
јести
какав
леп
јела
,
не
заседати
она
залогај
јела
од
слутња
да
овамо
она
,
Аница
,
код
муж
,
можда
немати
ни
хлеб
?
вратити
се
да
јесам
питати
,
па
и
да
јесам
грдити
,
бити
.
али
кад
јесам
доћи
до
капија
,
јесам
смести
да
ући
.
не
знати
шта
да
радити
,
чисто
плакати
,
свратити
јесам
комшика
и
почети
она
да
молити
,
—
преклињати
,
да
оне
ићи
Аница
и
питати
јесам
зашто
хтети
за
Ита
.
—
ако
хтети
,
говорити
јесам
комшика
,
—
али
зашто
,
неки
бар
казати
зашто
хтети
?
али
Аница
не
само
комшика
,
већ
ники
јесам
хтети
да
казати
.
Чак
ни
браћа
,
који
јесам
од
бес
хтети
да
јесам
бити
.
А
можда
бити
јесам
и
бити
,
да
Аница
јесам
изгледати
тако
изболован
,
изломљен
.
само
јесам
одговарати
:
—
за
Недељка
хтети
,
и
скупљати
јесам
,
грчити
свој
врео
ознојен
шака
.
—
за
Недељка
хтети
,
једнако
јесам
говорити
умиривати
браћа
.
и
тај
не
што
јесам
истински
за
Недељка
хтети
,
волети
он
,
већ
да
бити
се
браћа
,
мати
као
умилити
,
те
да
се
они
не
љутити
на
она
...
да
не
мислити
да
она
зато
хтети
за
Ита
да
поћи
,
што
жети
да
и
даље
остати
тако
,
хтети
да
они
и
даље
о
она
водити
брига
,
храна
јесам
,
издржавати
и
да
се
не
бити
тај
они
бојати
,
као
да
она
утешити
и
скинути
она
ту
брига
с
врата
,
она
она
јесам
ревносно
одговарати
:
—
за
Недељка
хтети
...
и
тај
све
зато
,
само
да
јесам
не
питати
зашто
за
Ита
хтети
,
кад
јесам
он
добар
,
момак
,
богат
...
да
јесам
не
питати
,
не
дирати
.
да
она
ники
не
долазити
,
ники
да
не
видити
,
гледати
.
и
дете
јесам
хтети
да
видити
.
као
да
он
намрсти
.
мајка
јесам
морати
дете
да
уклонити
испред
она
,
и
тамо
у
кујна
с
он
да
спавати
.
па
и
она
,
мајка
,
јесам
трпети
.
Чак
јесам
почети
да
јесам
грдити
,
натресати
она
се
.
Нарочито
кад
мати
она
,
распремати
кујна
,
заборавити
да
оставити
што
на
пређашњи
стар
место
,
као
што
јесам
и
пре
,
за
време
покојников
бити
.
тада
бити
мајка
она
највише
грдити
.
не
што
јесам
тај
она
учинити
,
већ
што
јесам
Аница
у
тај
осећати
како
мајка
она
хтети
тај
намерно
да
увредити
покојник
.
А
онај
јесам
сад
сав
против
он
.
Чак
он
као
и
намрсти
.
и
тај
све
због
тај
,
што
Аница
хтети
да
поћи
за
Ита
.
А
сад
јесам
Аница
,
напротив
,
кад
јесам
сав
бити
против
покојник
сматрати
да
јесам
дужна
да
он
бранити
од
она
,
не
само
он
од
она
,
већ
и
себе
од
она
,
што
они
тај
,
удадба
за
Ита
,
хтети
да
јесам
од
он
као
отргнути
,
извући
.
и
зато
јесам
хтети
ники
да
видити
,
нити
да
изићи
из
соб
.
једнако
јесам
лежати
.
од
тежак
мисао
понекад
се
занети
,
па
читав
дан
не
знати
за
себе
.
А
опет
,
кад
се
освестити
и
видити
више
себе
мајка
,
како
она
стегнути
чела
,
глава
,
лепити
она
око
слепоочњача
црн
лук
с
кафа
,
опет
јесам
терати
од
себе
:
—
Ида
,
оставити
ја
.
Нарочито
ноћу
јесам
давати
мати
да
јесам
код
она
.
волети
јесам
да
јесам
сам
.
да
тако
цео
ноћ
:
или
,
решити
да
хтети
поћи
за
Ита
,
легати
као
мртав
;
или
,
кад
она
изићи
пред
очи
његов
прошевина
,
он
,
Ита
,
скакати
од
бол
:
—
Ита
,
Ита
мој
...
и
као
да
јесам
мртав
,
почети
да
кук
,
оплакивати
он
.
јесам
да
он
не
волити
!
ах
,
само
једном
да
он
осетити
,
па
да
...
али
како
хтети
?
како
хтети
она
он
,
Ита
,
да
погледати
,
да
он
се
насмејати
,
од
радост
да
се
заплакати
кад
он
загрлити
,
кад
бити
се
одмах
,
ама
одмах
,
испречити
он
,
покојник
.
А
сада
и
она
сам
,
Аница
,
јесам
више
оно
:
пређашњи
Аница
,
већ
жена
,
а
он
,
Ита
,
још
јесам
Ита
...
и
како
хтети
она
да
он
примити
загрлити
као
његов
?
Можда
бити
увек
осећати
како
он
јесам
доћи
чист
,
кад
јесам
грлити
,
љубити
,
већ
јесам
други
,
покојников
...
једном
већ
грлити
,
миловати
.
А
да
јесам
он
као
сваки
,
муж
,
обичан
,
као
тај
Недељко
!
али
овај
јесам
Ита
.
А
друго
јесам
Ита
,
а
друго
јесам
муж
.
А
Ита
јесам
Ита
...
ех
!
и
понекад
бити
Аница
падати
,
подавати
се
.
Пуштала
бити
да
она
поигравати
прса
,
снага
,
да
јесам
обузимати
и
да
се
подавати
онај
,
изван
покојников
кућа
,
зид
,
капија
,
други
,
нов
,
живот
.
А
тај
јесам
живот
бити
:
Ита
.
али
,
увек
тада
као
казна
,
усред
тај
,
у
тај
слатко
,
тежак
сан
о
Ита
,
појавити
бити
се
он
,
покојник
.
Ништа
не
говорити
.
само
он
јаче
одударати
они
његов
пун
,
црн
брк
од
блед
,
кошчат
,
а
сада
још
и
мртвачки
лице
.
и
испред
Аница
укочити
,
сав
више
почети
да
се
дигнути
.
поглед
он
строг
,
мрачан
упрети
у
она
.
она
ништа
не
смести
.
само
,
као
молба
за
извињење
,
опроштај
,
што
се
усудити
да
мислити
о
други
нешта
,
и
почети
да
јецати
:
—
твој
,
твој
...
и
измицати
испред
покојник
,
цептити
од
страх
,
што
на
дно
срце
осећати
да
тај
„
твој
,
твој
“
јесам
можда
истина
.
понекад
тај
јесам
тако
силно
,
да
од
страх
скочити
и
готово
изван
себе
,
не
знати
шта
радити
,
појурити
прозор
,
решетка
и
почети
да
она
цимати
,
дрмати
,
као
да
бити
хтети
да
она
извадити
и
побећи
.
мајка
она
дотрчати
.
дете
се
пробудити
.
Почне
оно
да
цвилити
,
обигравати
око
она
.
А
она
ништа
не
знати
.
у
кошуља
,
готово
луд
од
страх
,
само
цимати
за
решетка
,
а
опет
знати
да
немати
где
,
не
смести
никуда
.
дете
цвилити
,
цвилити
,
да
чак
и
комшија
чути
.
Прерипе
зид
.
али
не
долазити
они
,
већ
прво
отворити
капија
и
на
она
пуст
жена
,
да
оне
код
она
ићи
.
—
Аница
,
Аница
...
дете
,
Аница
!
прихваћати
јесам
с
прозор
жена
заједно
с
мајка
и
показивати
она
на
дете
,
да
бити
се
она
што
пре
освестити
,
доћи
к
себе
.
али
она
не
моћи
да
се
освестити
.
и
тек
кад
видити
свећа
,
мајка
,
жена
,
уверити
се
да
оно
јесам
истина
,
грунути
у
плач
.
—
Шта
јесам
,
Аница
?
питати
јесам
и
поливати
јесам
вод
.
она
не
моћи
да
се
ослободити
,
доћи
до
реч
,
већ
само
јецати
.
—
Шта
јесам
?
да
тај
који
јесам
уплашити
,
шта
ли
?
—
Ништа
!
муцати
она
.
—
како
ништа
?
не
бојити
се
.
Ништа
немати
.
показивати
она
на
миран
,
таман
ноћ
,
кућа
,
досећивати
се
за
њен
ноћни
сан
и
привиђење
.
и
после
,
мајка
она
са
жена
из
комшилук
ма
да
Аница
јесам
допуштати
,
силом
,
догод
се
за
Недељка
јесам
удати
,
венчати
,
отићи
одатле
,
из
покојников
кућа
,
сваки
ноћ
јесам
седети
око
она
,
чувати
јесам
и
као
бранити
од
неко
.
