БОРИСАВ
СТАНКОВИЋ
увести
РУЖА
други
издање
Београд
,
@card@
КЊИЖАРА
С
.
Б
.
ЦВИЈАНОВИЋА
нов
ШТАМПАРИЈА
„
ДАВИДОВИЋ
“
,
ДЕЧАНСКА
@card@
увести
РУЖА
и
.
„
—
опет
јесам
ти
сневати
!
како
жалити
што
сан
отићи
,
те
и
тај
с
он
!
како
бити
волети
да
тај
не
бити
само
сан
,
сан
и
ништа
више
.
али
хвала
и
сан
!
Слађа
јесам
сневати
него
ли
збиља
гледати
,
и
гушити
се
од
наврео
осећај
,
успомена
и
тежак
,
хладан
самотан
живот
...
да
,
сладак
јесам
сан
,
сан
детињство
и
младост
;
сан
стар
,
поцрнео
и
чађа
испуњен
кућа
са
велик
башта
ограђен
тараба
и
пун
цвеће
,
стар
шимширов
,
испуцан
стабло
од
крушка
и
кајсија
,
с
густ
,
густ
џбун
и
грање
;
сан
поток
што
поред
кућа
тећи
поред
висок
топола
,
млад
врба
,
брестов
и
мек
,
увек
влажан
трава
.
па
сан
топлих
ноћ
кад
ветар
дух
и
лишће
кретати
,
кад
месец
сијати
а
из
обасјан
даљина
допирати
звон
од
клепетуша
и
тих
,
једнолик
пастирски
песма
у
„
дудук
“
;
сан
таман
вече
,
развалина
од
зид
,
турски
конак
,
џамија
,
опао
стреја
са
слеп
миш
,
вештица
,
вампир
и
„
сајбијама
"
...
сан
младост
и
срећа
!
хајде
да
сневати
:
бити
јесам
комшија
.
твој
мајка
само
јесам
ти
имати
,
мој
мајка
само
ја
.
Баште
наш
бити
јесам
раздвојен
поток
,
преко
ко
се
прелазити
на
намештан
,
овеће
,
камен
.
твој
мали
кућица
,
скоро
зидан
,
приземан
и
местимице
окречити
,
скривати
се
у
дно
башта
,
и
од
она
се
видети
само
кров
са
нов
цреп
.
Наша
кућа
бити
јесам
стар
,
широк
,
сув
,
гломазан
,
и
заударати
јесам
на
чађ
.
са
улица
бити
јесам
оградити
висок
зид
.
капија
јесам
бити
велик
,
стар
,
са
порђао
алка
,
и
испод
она
се
моћи
човек
провући
у
сваки
доба
.
испред
кућа
бити
јесам
стар
бунар
,
а
око
он
наслагати
велик
плоча
испод
који
јесам
отицати
устајао
,
црн
барица
,
по
који
патак
цео
дан
батргати
.
Вис
бунар
бити
јесам
винов
лоз
,
а
на
сред
двориште
стар
дуд
„
шандуд
"
.
с
леви
страна
одмах
поток
,
а
иза
он
ваш
башта
оградити
заваљен
и
испрекидан
плот
...
јесам
ли
,
памтити
ли
добро
?
ви
бити
са
село
,
скори
досељеник
.
продати
јесам
у
село
ваш
посед
и
доћи
у
варош
.
отац
ти
и
стар
сестра
умрети
,
а
ти
с
мајка
остати
.
Нешто
од
непродат
њива
у
село
,
а
нешто
и
од
надница
твој
мајка
,
ви
два
живети
јесам
лепо
и
тихо
.
А
тај
јесам
бити
увек
,
од
свити
комшијски
девојчица
добар
и
леп
обучен
.
твој
мајка
ићи
јесам
једнако
у
сељачки
одело
,
али
ти
јесам
китити
и
гиздати
као
богат
.
какав
јесам
бити
тада
?
у
шалварице
,
кратак
,
тесан
минтан
са
широк
рукав
,
опасан
бошчица
,
у
лак
папучица
и
повезан
глава
,
мити
јесам
ти
.
А
ход
тај
јесам
бити
брз
и
лак
.
како
да
ти
не
памтити
кад
јесам
долазити
к
ми
?
Прелазиш
преко
поток
,
а
ручица
јесам
дигнути
у
вис
.
плав
велик
очи
оборити
јесам
доле
,
и
нога
бирати
на
који
хтети
камен
стати
.
твој
узак
недра
и
још
танак
пас
превијати
се
час
на
леви
,
час
на
десни
страна
.
на
твој
бледети
,
дугуљаст
образ
избити
јесам
једва
приметно
руменило
,
а
бујан
тај
коврчаст
косица
пасти
по
чела
и
око
уш
.
Прелазиш
ти
,
гледати
где
хтети
да
ступити
,
прво
опробати
камен
да
ли
јесам
доста
сталан
,
па
онда
занихати
се
,
и
издигнути
глава
,
лако
као
срна
,
скочити
на
наш
страна
.
—
ах
!
ево
ја
!
—
велим
ступати
преда
ја
—
шта
јесам
ја
звати
,
а
?
—
Мајк
ти
звати
!
и
ти
не
гледити
на
ја
,
брзо
,
превијати
се
и
избацивати
из
шалваре
твој
мали
ножица
у
бео
чарапа
,
отрчати
мати
који
ти
послати
да
она
нешто
купити
у
чаршија
.
и
ти
јесам
увек
трчати
,
радовати
јесам
се
кад
бити
тај
мој
мајка
послати
зашта
,
и
као
да
јесам
се
тај
н
поносити
.
А
имати
јесам
и
зашта
.
јер
мучно
јесам
бити
мој
мати
приступити
.
као
да
сад
и
она
гледати
где
погурити
,
у
свилен
антерија
,
повезати
црн
шамија
и
тај
тако
да
она
се
само
нос
и
очи
видити
,
претурати
по
свој
сандук
и
долап
.
вадити
из
она
старати
,
већ
плеснив
одело
,
скупоцен
,
али
пожутео
платно
,
и
свилен
тканина
који
јесам
почети
већ
да
се
осипати
.
увек
јесам
чистити
златан
и
сребрн
посуђе
и
сваки
час
он
намештати
у
гостински
соба
,
како
бити
што
уочљив
стајати
.
цео
дан
јесам
проводити
у
гостински
,
онизак
,
поцрнео
соба
,
који
јесам
бити
лепо
наместити
.
у
она
јесам
бити
нагомилати
сав
наш
преостати
богатство
:
стар
персијски
ћилим
,
по
раф
велик
сахан
,
сребрн
зарф
за
шоља
,
позлаћен
чирак
за
лојан
свећа
,
по
миндерлук
велик
јастук
,
—
„
чупавац
“
...
бити
јесам
богат
стар
икона
,
сребрн
кандило
;
златан
уоквирен
слика
Божјег
суд
,
Јерусалим
,
Пећ
,
Раваница
,
и
тај
почађао
,
плеснивити
са
оштар
,
првобитан
цртеж
.
и
сав
тај
нагомилати
,
стиснути
у
мали
светлост
,
помешати
с
мирис
од
сув
дуња
,
грожђе
и
крушка
што
јесам
висити
на
таваница
и
издавати
оштар
а
често
и
загушљив
задах
.
увек
јесам
она
бити
у
тај
соба
и
дотеривати
и
чистити
намештај
.
само
ја
и
она
живети
јесам
од
мој
маса
.
отац
ја
јесам
бити
умрети
пошто
јесам
упропастити
готово
сав
имање
на
разнети
посао
који
он
никад
јесам
полазити
за
рука
,
а
који
јесам
он
опет
предузимати
више
ради
свет
,
да
се
не
казати
како
ништа
не
„
печалити
"
,
већ
јести
готовина
.
Мата
ја
јесам
скоро
за
отац
умрети
.
зато
јесам
баба
звати
увек
мајка
.
дакле
,
од
цео
некадашњи
богат
и
знан
породица
сам
јесам
ја
бити
остати
.
она
јесам
ретко
ићи
други
,
како
не
бити
и
они
ми
долазити
и
видети
наш
сиротиња
који
јесам
већ
цео
свет
гледати
.
али
ко
бити
доћи
,
тај
јесам
бити
угостити
као
код
богат
,
јер
јесам
она
увек
набављати
добар
кава
и
ракија
за
гост
.
бити
јесам
поносан
и
повучен
.
у
цео
њен
тих
,
одмерен
понашање
истицати
се
неки
скривен
и
осетљив
достојанственост
.
никад
она
јесам
моћи
ко
да
видити
,
да
она
радити
какав
тежак
посао
.
сем
плетиво
и
шивење
ништа
други
пред
осталима
јесам
узимати
да
радити
.
и
сав
јесам
се
чудити
како
ја
излазити
на
крај
.
говорити
јесам
да
она
имати
читав
бисага
пар
,
који
јесам
узети
од
мој
прадеда
,
свој
свекар
,
кад
јесам
овај
умирати
.
Чак
јесам
ја
и
неки
запиткивати
,
да
ли
виђати
код
она
старински
велик
,
златан
пар
?
од
тај
ништа
јесам
видети
.
само
често
,
у
ноћ
,
тргнути
се
из
сан
,
пробудити
ја
светлост
свећа
.
и
ја
се
тада
дизати
и
гледати
,
где
се
она
скупити
,
на
леђа
бацити
стар
,
чохан
гуњ
;
нагнути
се
к
свећа
и
нешто
радити
.
подвити
она
нога
под
шалваре
,
колено
притиснути
платно
,
једном
он
рука
држати
затегнуто
и
палац
притиснути
шав
,
а
други
шија
брзо
,
силно
...
њен
сув
рука
само
лет
,
а
око
она
разбацати
по
пет
,
шест
пар
готов
кошуља
.
прозор
соб
ћилим
застрети
,
да
се
с
поље
из
соб
светлост
не
видити
.
ја
јесам
гледати
,
чудити
се
и
питати
:
—
нана
!
—
А
?
—
тргнути
се
она
и
бацати
рад
,
па
кад
видити
да
јесам
тај
ја
,
она
опет
узимати
.
—
Што
не
спавати
?
—
А
што
ти
?
—
питати
јесам
.
—
спавати
ти
чедо
,
спавати
.
Нан
јесам
спавати
,
па
сам
се
дигнути
на
подранак
.
рука
пипати
око
себе
постеља
,
а
она
равнати
.
_Ниси
ти
спавати
!
и
ја
хтети
да
се
дигнути
.
и
почети
да
устајати
из
постеља
.
—
не
,
не
!
ех
,
што
јесам
бедан
!
велим
она
благо
.
па
да
бити
ја
умирити
,
остављати
рад
и
легати
са
ја
.
ја
се
згурити
у
њен
скут
,
груда
она
открити
,
завући
рука
у
њен
смежуран
,
топле
пазух
,
и
тако
згурен
,
осећати
на
чела
њен
дах
и
додир
топлих
она
уста
,
полако
заспати
!
А
ти
?
бити
јесам
сваки
дан
код
ми
.
твој
мајка
,
ићи
на
рад
,
увек
ти
јесам
остављати
код
ми
да
не
трчати
и
не
вијати
се
по
улица
и
чаршија
!
тај
јесам
бити
жив
,
брз
,
хитар
,
а
твој
мати
повући
,
сув
,
увек
се
склањати
и
бити
у
брига
.
изгледати
да
јесам
ништа
не
интересовати
,
да
ништа
не
видити
и
гледати
до
само
сав
рад
:
окопавање
,
филизење
и
прашење
дуван
по
њива
.
Ишла
јесам
и
она
брзо
са
прекрштен
и
завучен
рука
у
недра
и
тај
погнут
глава
,
уз
зид
,
по
крај
као
да
се
шта
бојати
и
склањати
с
пут
сваки
.
мој
мати
радо
ви
јесам
имати
.
јер
једно
што
јесам
ми
бити
комшија
,
друго
што
од
познаник
и
родбина
јесам
имати
ники
,
зато
ви
јесам
она
призивати
и
дружити
се
с
ви
више
као
из
неки
сажаљење
,
и
мислити
да
ви
давати
неки
милост
и
тај
испуњавати
свој
дужност
...
и
тако
ја
,
ти
,
оне
,
сав
ја
,
неосетан
зближити
се
и
постати
један
кућа
.
ако
твој
мати
што
добро
умесити
,
она
доносити
ми
.
и
,
тај
не
бити
изгледати
као
поклон
,
она
тихо
и
гледати
понизно
у
мати
,
молити
јесам
:
—
Ева
,
'
аџика
,
да
видити
.
ја
он
истина
...
али
ти
знати
боље
.
Обиђи
да
видити
!
Мата
узимати
,
јести
,
и
ма
да
јесам
изврстан
јела
,
она
опет
стављати
примедба
,
како
бити
тај
изгледати
да
она
тај
јести
само
из
доброта
,
те
тај
да
твој
мати
учинити
по
воља
,
милост
.
А
кад
ја
што
год
добро
скувати
,
онда
мати
послати
,
по
ја
ви
.
—
на
,
однети
она
.
неки
окусити
Стана
,
јер
ја
јесам
дете
цео
дан
слушати
.
и
тако
ја
бити
сав
скуп
,
заједно
.
колико
пута
ти
код
ми
,
играти
се
,
уморан
у
наш
топлој
соба
,
наслонити
на
колено
мој
мати
,
заспати
.
у
тај
доћи
са
рад
твој
мати
.
улазити
она
тихо
,
понизно
,
са
прекрштен
рука
,
носити
под
пазухо
остатак
од
свој
ручак
.
—
'
Бро
вече
!
—
велим
тихо
,
па
кад
ти
видити
заспао
,
са
опуштен
рука
и
заваљен
глава
на
материн
крило
,
она
се
препасти
од
толики
твој
смелост
,
па
прилазити
и
узимати
ти
од
она
.
—
Што
јесам
,
'
аџика
,
не
пустити
на
земља
него
јесам
држати
?
мало
ти
и
онако
досађивати
,
па
још
и
овај
...
—
нека
,
нека
—
прекид
јесам
мати
.
неки
спавати
.
уморити
се
.
седити
,
Мари
,
одморити
се
...
.
седити
,
дома
немати
ники
да
ти
чекати
.
и
твој
мајка
,
држати
ти
заспао
на
крило
,
подаље
уз
зид
сед
.
после
отпочети
разговор
.
мој
мати
јесам
питати
код
ко
јесам
тај
дан
радити
и
на
чији
њива
.
после
она
казивати
од
ко
јесам
садашњи
газда
тај
њива
купити
.
онда
она
набрајати
некадашњи
наш
њива
,
чивлук
,
виноград
;
казивати
она
колико
јесам
тај
годишње
доносити
,
с
који
се
имање
граничити
,
на
који
јесам
начин
тај
после
отићи
...
и
онда
,
занети
се
,
па
отпочети
да
причати
сав
живот
,
место
и
град
где
јесам
бити
,
кад
јесам
ићи
на
хаџилук
с
дед
...
онда
набрајати
,
казивати
до
ситница
о
сав
садашњи
газда
„
скоротечник
“
:
шта
јесам
пре
они
бити
,
код
који
служити
,
из
који
јесам
село
доћи
,
како
јесам
се
обогатити
...
Прича
она
,
а
твој
мајка
слушати
јесам
жељно
,
климати
она
у
повлад
,
а
на
лице
она
се
видити
задовољство
што
мој
мати
тај
она
причати
и
говорити
.
после
се
ти
пробудити
и
онда
вечерати
.
твој
мати
донети
што
год
од
ваш
кућа
,
а
и
с
онај
што
ја
имати
,
вечерати
заједно
.
после
вечера
ти
полити
све
,
скупити
мрва
са
софра
,
а
мајка
тај
опрати
суд
,
разместити
соб
,
па
чак
ми
и
постеља
прострети
.
ја
и
ти
заспати
,
а
оне
два
настава
разговор
до
неки
доба
.
па
знати
ли
кад
доћи
задушница
,
дан
мртав
?
тај
јесам
једини
дан
када
мати
намесити
и
спрема
,
као
никад
.
у
јутро
,
пошто
се
да
кокошка
,
да
онај
први
окус
куван
пшеница
,
ја
онда
разносити
по
комшилук
„
задушница
“
.
прво
доносити
ви
.
мати
мета
у
чанак
пшеница
,
поскурица
и
други
:
орај
,
кестење
,
трешња
.
доносити
ви
,
а
ви
ја
у
мој
чанак
давати
од
ваш
пшеница
и
поскурица
.
кад
изредити
тако
сав
кућа
у
комшилук
односити
и
доносити
,
онда
пробирати
што
јесам
леп
за
ја
.
кад
доћи
време
да
се
ићи
на
гробље
,
твој
мати
доћи
,
и
да
не
бити
изгледати
да
она
хтети
да
ићи
у
друштво
с
она
,
тражити
од
она
што
год
да
она
понети
.
—
Хајд
,
'
аџика
.
дати
ако
имати
што
да
ти
понети
.
—
Па
немати
ништа
Мари
.
сав
јесам
послати
.
али
хајдемо
,
можда
хтети
ја
уз
пут
што
затребати
.
и
оне
одлазити
.
улица
и
чаршија
закрчити
жена
с
корпа
,
јела
и
пиће
.
око
она
се
тискати
и
јурити
ка
гробље
просјак
,
Циганин
и
Циганка
,
носити
велик
торба
за
јела
и
тестија
за
пиће
.
јурити
они
и
грабити
ко
хтети
што
пре
и
леп
и
добар
место
заузети
пред
порта
гробље
.
ја
остајати
код
кућа
,
чекати
ти
да
доћи
те
да
заједно
ручати
,
као
што
јесам
се
и
договорити
.
ти
одлазити
с
пун
чанак
свашта
.
Затичеш
ја
где
дизати
заклопац
са
јела
и
од
сваки
по
нешто
узимати
.
—
Што
не
чекати
?
велим
ти
набурено
.
и
онда
узимати
па
сав
метати
у
сахан
,
ређати
она
око
ватра
.
ја
ти
не
слушати
,
већ
једнако
узимати
и
јести
.
ти
се
љутити
.
—
моћи
.
сад
хтети
заједно
да
јести
.
ако
ли
не
?
—
хтети
ни
ја
!
ево
,
чекати
!
—
Па
брзо
,
хитро
,
узимати
тако
озбиљно
улога
домаћица
,
доносити
ти
пред
ја
велик
тепсија
.
прво
на
она
метати
поскурица
,
хлеб
,
па
онда
кашика
и
виљушка
(
а
оне
хтети
бити
сасвим
непотребан
,
јер
хтети
прст
јести
)
.
и
да
бити
сав
тај
изгледати
као
озбиљан
ручак
,
тај
ја
у
чашица
давати
водити
место
ракија
.
и
тек
онда
доносити
јела
,
али
највише
пшеница
с
орах
и
шећер
.
ја
јесам
сести
,
прекрстио
нога
и
пун
уста
,
а
ти
само
трчкарати
,
доносити
,
седати
спроћу
ја
,
подвити
колено
,
и
пробирати
што
јесам
најбоље
.
-
ево
,
узети
!
велим
ти
озбиљно
и
пружати
ја
.
—
А
што
ти
не
јести
?
питати
ти
,
гурати
оно
у
уста
што
ја
давати
.
—
Па
такав
јесам
ред
—
одговарати
ја
озбиљно
—
жена
муж
требати
најбоље
да
да
...
она
моћи
и
после
,
да
јести
,
што
остати
од
он
.
и
за
тај
,
пошто
ја
напунити
сав
џеп
орах
и
кестен
,
ти
све
онда
дизати
.
Опереш
сахан
да
се
не
бити
познавати
.
све
средити
,
загасити
ватра
на
огњиште
,
лепо
и
јако
поклопити
суд
од
јела
да
не
бити
моћи
који
мачак
или
пас
што
да
узети
.
и
тај
хитро
,
озбиљно
,
са
засукан
рукав
,
уздигнут
шалваре
,
пазити
да
се
не
упрљати
,
тај
у
мах
сав
тај
свршити
.
после
,
пошто
затворити
кухински
врата
,
држати
се
за
рука
,
смејати
се
,
излетити
напоље
,
у
башта
и
поток
,
да
ми
сунце
грејати
,
запљускивати
свежина
и
мирис
зеленило
...
.
да
чекати
,
док
се
наш
мати
,
исплакати
с
главобоља
,
вратити
с
гробље
.
јесам
ли
да
јесам
овако
бити
?
ИИ
.
А
после
?
мој
мајка
јесам
желети
да
ја
постати
оно
што
мој
отац
јесам
бити
,
да
повратити
изгубљен
имање
,
уздигнути
и
још
леп
сјај
обасјати
већ
помрачити
наш
име
.
Шта
јесам
о
тај
она
знати
.
она
јесам
само
сањати
о
некадашњи
богаство
,
сав
нада
полагати
на
ја
,
и
можда
баш
тај
она
јесам
и
давати
снага
и
онолико
дуг
живот
.
дати
ја
у
школа
.
Учио
јесам
се
прилично
.
за
сав
време
основни
школа
и
низак
гимназија
јесам
бити
ништа
необичан
.
А
и
ти
мајка
упис
у
школа
,
али
јесам
ти
и
не
довршити
.
после
јесам
учити
да
шити
и
кројити
женски
одело
.
и
за
тај
се
опет
вратити
кућа
да
ту
остати
.
али
не
!
јесам
бити
ти
само
код
свој
кућа
већ
и
код
наш
.
Шта
више
,
прво
бити
наш
двориште
почистити
,
па
онда
ваш
;
прво
бити
ми
извадити
из
бунар
водити
и
донети
,
па
онда
ви
.
за
Божић
,
Ускрс
,
по
читав
дан
остајати
бити
ти
код
ми
,
помажући
мати
.
А
твој
мати
као
и
пре
.
у
вече
бити
доћи
са
надница
кућа
,
а
у
јутро
,
рано
,
ићи
на
рад
.
тај
јесам
падати
у
очи
комшија
,
и
већ
почети
износити
којекакав
ствар
,
а
наравно
да
јесам
ви
у
тај
најгоре
пролазити
.
подметати
ви
се
неки
улагивање
и
сила
гурање
,
код
ми
.
колико
бити
пута
чути
где
говорити
о
тај
и
тај
као
са
неки
сажаљење
помешан
злурадост
:
—
ех
,
улагивати
се
.
увити
се
око
онај
стар
жена
,
па
она
не
дати
да
мрднути
.
али
'
аџика
јесам
,
'
аџика
!
зар
хтети
она
још
и
такав
да
гледати
?
ето
,
знати
јесам
ја
тај
,
слушати
,
мислити
о
тај
,
али
јесам
опет
ћутао
.
и
мати
се
тај
чинити
невешт
,
јер
јесам
бити
уверити
о
немогућност
ма
какав
веза
,
а
опет
јесам
хтети
да
прекидати
овај
наш
живот
.
један
,
што
ви
јесам
сажаљевати
,
а
друго
,
што
јесам
ти
служити
и
дворити
као
родити
кћер
.
и
,
као
што
рећи
,
сав
јесам
бити
по
стар
.
опет
јесам
заједно
вечеравати
,
мати
јесам
се
разговарати
,
ти
јесам
што
год
шити
или
плести
,
а
ја
читати
.
сав
јесам
бити
по
стар
и
дан
јесам
ићи
,
тећи
један
за
други
брз
,
неосетан
,
ти
наш
млад
дан
испунити
срећом
и
безбрижност
.
само
јесам
се
наш
кућа
сваки
лет
сав
више
угибати
и
губити
у
зеленило
.
Топола
јесам
расти
и
ићи
у
вис
,
врба
разграњавати
и
крхати
;
крушка
,
кајсија
,
вишња
и
дуд
сав
више
дебљати
и
укрштавати
се
.
поток
се
проширити
и
искривудати
.
преко
његов
гладак
камен
нахватати
се
нежан
,
мек
маховина
;
трава
постати
бујан
и
таман
.
А
и
ја
јесам
се
мењати
и
расти
.
ја
и
ти
јесам
опет
,
свакад
бивати
заједно
.
али
ја
,
ах
ја
!
већ
почети
да
се
заносити
амбиција
који
,
подстицан
успомена
мој
„
висок
порекло
"
и
охол
материн
поуздање
у
ја
,
све
више
се
и
више
ширити
,
пружати
чак
до
—
стид
ја
јесам
већ
!
...
Нашто
спомињати
сав
онај
жеља
и
нада
,
онај
рана
,
убитачан
зрелост
,
који
јесам
се
чак
и
поносити
?
...
ја
јесам
само
тај
знати
,
да
ти
јесам
за
ја
,
да
јесам
много
доле
,
ниско
,
ниско
!
и
да
јесам
чак
тај
доста
од
ми
,
што
ти
допуштати
да
јесам
код
ми
,
те
да
ми
служити
,
да
ја
као
рођену
брата
угађати
,
и
да
ја
гледати
смешити
се
благо
и
трудити
да
погодити
сваки
мој
жеља
,
сматрати
се
срећан
ако
ја
јесам
испунити
.
за
ти
бити
бог
,
идол
и
свет
биће
.
колико
пута
ја
затицати
.
Замишљен
јесам
,
љут
,
цепати
хартија
и
бацати
од
јед
књига
.
ти
долазити
тихо
,
на
прст
и
,
застајкивати
,
питати
ја
.
—
Шта
ти
јесам
,
Која
?
—
Ништа
.
—
Па
не
љутити
се
,
што
?
А
у
твој
плав
и
чист
очи
толико
јесам
искрен
саучешће
и
туга
што
јесам
ја
љут
,
да
ја
одмах
омекшати
и
отпочети
да
се
с
ти
шалити
и
разговарати
.
тај
ја
јесам
убити
!
као
што
рећи
,
по
комшилук
почети
већ
да
зуцкати
,
причати
о
ми
,
и
да
ми
,
и
ако
бити
још
деца
,
износити
зао
језик
.
да
,
бити
јесам
деца
.
али
не
!
само
јесам
ти
бити
дете
,
а
не
и
ја
.
ја
јесам
бити
већ
зрети
.
но
тај
бити
права
дете
.
никад
хтети
заборавити
она
наш
миловање
који
јесам
се
ти
подавати
безазлено
.
али
и
тај
доћи
крај
.
Сећаш
ли
се
тај
тренутак
?
тек
што
сунце
да
заћи
.
отворити
јесам
оба
прозор
гостински
соб
и
засести
ти
читати
неки
роман
.
светлост
јесам
долазити
кроз
прозор
и
јасно
осветљавати
све
.
одједном
ући
и
ти
?
стати
до
ја
.
леви
лакат
се
наслонити
на
мој
рам
,
а
десни
рука
почети
прелиставати
књига
који
читати
.
—
Читаш
ли
?
—
питати
ја
и
нагињати
се
да
прочитати
онај
,
што
читати
.
Случајно
ја
поглед
пасти
на
твој
рука
и
чисто
се
тргнути
,
кад
јесам
видети
како
се
испунити
и
пролепшати
.
загледати
даље
а
онај
облина
рука
тај
се
истицати
доста
приметно
из
минтан
.
погледати
ти
у
лице
и
тек
тада
видети
како
ти
јесам
оно
пуно
,
чисто
и
светло
;
како
ти
се
врат
очистити
од
маља
;
подбрадак
се
испунити
и
заокруглити
,
а
на
јагодица
избити
једар
,
нежан
румен
.
после
и
раме
тај
се
испунити
;
тесан
и
узак
груда
заокруглити
се
и
издигнути
;
пас
ти
постати
витак
и
обао
...
из
цео
ти
избијати
јесам
топлина
,
мекота
и
неки
чудан
,
опојан
мирис
,
који
никад
у
живот
више
не
осетити
.
—
Што
ја
гледати
тако
?
—
упитати
ја
ти
зачудити
.
—
тако
!
А
пламен
ја
обузети
блед
и
сув
образ
.
Пружих
рука
,
обавити
јесам
око
твој
пас
,
ти
се
угнути
и
слатко
насмејати
.
—
моћи
!
туг
ја
јесам
!
нога
почети
да
ја
дрхтати
.
Јаче
ти
к
себе
привлачити
,
ти
се
угибати
,
подавати
и
нагињати
к
ја
,
шапћући
:
—
Па
шта
хтети
?
—
Ништа
!
привући
ти
силно
да
се
твој
глава
наслонити
на
мој
.
цео
тело
бити
ти
наслонити
на
ја
.
стиснути
ти
јаче
,
хтети
да
окренути
глава
,
образ
ми
се
протрти
,
ти
осетити
мој
врео
дах
и
уздрхтати
,
клон
,
али
се
брзо
тргнути
и
скочити
.
—
ух
!
—
Чекај
!
и
поћи
к
ти
.
ти
ја
,
дигнути
рука
,
гледати
забезекнуто
и
широко
.
на
лице
ти
бити
неки
чудан
,
топла
светлост
.
Очи
ти
бити
као
потамнети
и
превући
се
влажан
маглица
.
Приђох
ти
,
али
ја
ти
силно
одгурнути
и
крикнути
.
—
не
!
и
побећи
.
и
од
тада
се
ти
преобразити
.
јесам
тај
ход
постати
опрезан
и
мек
.
угибање
твој
заобљен
снага
постати
топлије
и
страстан
;
лице
изразит
,
усница
ти
доћи
румен
а
при
крај
таман
и
оштрије
...
опет
јесам
се
виђати
и
тај
сваки
дан
.
долазити
јесам
,
служити
ми
и
помагати
ми
,
али
више
ја
се
не
приближивати
онако
смело
и
отворено
.
избегавати
јесам
да
остати
сам
,
као
да
јесам
осећати
неки
страх
од
ја
.
нестати
наш
тепање
и
миловање
и
сет
се
често
спуштати
на
твој
чела
.
Често
,
врло
често
затицати
те
где
јесам
,
чистити
наш
двориште
,
стати
.
наслонити
јесам
се
леђа
на
дирек
,
метла
ти
испасти
из
рука
,
а
ти
оборити
глава
,
трти
чела
и
намештати
кос
и
тај
полако
,
мучно
.
уста
ти
скупити
више
на
плач
него
ли
на
осмех
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
питати
ти
задовољно
,
јер
знати
да
о
ја
мислити
.
—
Ништа
!
—
одговарати
ти
,
и
узимати
метла
да
поновити
чишћење
.
—
да
не
мислити
о
Никола
?
помињати
ја
твој
из
комшилук
,
дрзак
удварач
,
а
у
исти
време
и
велик
опадач
.
тај
бити
се
тргнути
.
полако
бити
подигнути
свој
крупан
и
влажан
очи
.
у
она
јесам
бити
толико
прекор
и
туга
,
да
бити
сваки
прочитати
твој
нем
и
болан
јаук
што
бити
у
она
:
„
Што
ја
толико
мучити
?
“
и
кад
бити
ти
осетити
,
да
јесам
ја
баш
тај
исто
и
прочитати
,
оборити
бити
брзо
поглед
и
,
зацрвенити
се
,
рећи
бити
:
—
Можеш
да
говорити
шта
хтети
!
ето
тако
јесам
тај
бити
!
знати
јесам
ја
:
да
хтети
наћи
веран
,
истрајан
и
ропски
љубав
од
твој
;
знати
јесам
,
да
бити
ја
неговати
и
чувати
к'о
очњи
вид
...
знати
јесам
ја
сав
тај
,
па
ипак
?
.
.
да
,
ти
јесам
бити
богат
,
из
знан
кућа
и
јесам
бити
виша
од
ја
.
Пек
ја
!
бол
!
али
и
ја
јесам
сав
тај
бити
крив
.
јер
,
колико
пута
уморен
и
обузет
сумња
да
можда
хтети
онај
бити
шта
тежак
,
колико
пута
,
казати
ти
,
одрећи
бити
се
свега
.
и
да
онда
,
уз
ти
,
љубити
проспавати
сав
сан
.
и
да
у
тај
исти
,
снизак
,
гостински
соба
,
под
жмиркав
кандило
и
почађао
икона
издахнути
као
што
јесам
и
мој
претци
...
али
мати
?
улазити
она
тихо
,
поносно
.
увек
обући
чисто
,
са
бео
марамица
око
врата
.
сед
спроћу
ја
и
питати
ја
за
школа
,
за
друг
из
богат
породица
.
да
ли
се
и
они
учити
као
ја
?
после
,
како
она
јесам
пре
неки
дан
тај
и
тај
трговац
казати
:
—
А
,
’
аџика
,
твој
унук
?
!
...
—
Па
,
шта
моћи
ја
?
дете
на
тај
поћи
.
друго
хтети
ништа
...
Мучимо
се
—
одговорити
она
.
—
А
не
,
не
!
добро
јесам
поћи
оно
.
не
ометати
он
...
познавати
се
чији
јесам
крв
!
рећи
бити
трговац
.
и
тада
,
смешити
се
,
трти
задовољно
свој
сув
рука
,
отпочињати
да
причати
,
већ
толико
пута
казивати
,
сав
живот
,
а
изводити
порекло
наш
породица
,
описивати
живот
и
навика
наш
предак
;
набрајати
наш
велик
имање
,
град
у
који
јесам
бити
и
трговати
,
лице
с
који
јесам
стајати
у
пријатељство
,
као
:
пасти
,
кајмакам
,
владика
и
људи
за
народни
ствар
,
који
јесам
у
онај
страшан
време
долазити
и
налазити
помоћ
и
сигуран
склониште
у
наш
кућа
.
—
ех
,
не
знати
што
ја
чекати
,
а
све
знати
што
проћи
!
не
гледати
ти
ја
чедо
.
Нан
јесам
твој
старати
.
Наша
јесам
кућа
бити
први
.
ја
јесам
бити
знан
,
поштован
и
свуда
призвати
...
сад
?
—
бог
тако
рећи
—
посрнути
мало
.
хвала
он
.
његов
воља
.
али
хвала
он
што
ја
бар
ти
оставити
,
ти
искра
,
чедо
мој
!
те
да
имати
ко
хтети
ја
очи
заклопити
.
и
да
моћи
,
кад
на
онај
свет
отићи
,
да
моћи
,
синути
,
да
казати
,
кад
ја
мој
човек
а
твој
дед
запитати
:
„
Жено
,
ко
оставити
тамо
.
да
се
јесам
угасити
наш
огњиште
?
“
—
да
моћи
тада
,
чедо
,
да
он
казати
:
ја
оставити
,
човек
,
нешто
велик
и
од
ти
и
од
ја
.
Огњиште
се
наш
јесам
угасити
,
већ
се
још
више
распалити
и
раширити
...
и
суза
,
кашаљ
—
почињати
да
јесам
гушити
.
дед
сад
казати
ја
тај
,
који
бити
тад
на
ти
мислити
?
ко
бити
смести
да
она
казати
:
—
нана
!
не
љутити
се
,
али
ја
не
моћи
толики
да
бити
.
страх
ја
јесам
од
толики
.
не
моћи
,
нана
,
страх
ја
јесам
!
...
јесам
ли
ја
тај
смести
?
не
!
загрејати
,
потрести
,
клицати
јесам
:
„
напред
!
“
и
поћи
јесам
.
Знаш
ли
,
кад
се
спремати
да
ићи
у
други
варош
ради
велик
школа
?
тај
пре
неколик
дан
јесам
избивати
од
ми
.
с
мајка
спремати
ја
ствар
.
Чарапе
,
кошуља
,
пешкир
,
сав
ситница
,
читав
девојачки
опрема
,
за
час
проћи
кроз
твој
рука
и
наслагати
се
у
мој
сандук
,
помешати
се
са
дуња
,
јабука
и
крушка
,
који
јесам
ти
кришом
гурати
,
да
ники
не
видити
.
А
кад
доћи
дан
за
полазак
,
твој
мати
доћи
да
ја
пожелити
срећан
пут
,
ти
не
бити
.
—
А
Стана
?
...
—
упитати
зачудити
мој
мајка
.
мајка
ти
се
збунити
,
поцрвенити
.
и
,
онако
мален
,
она
се
још
згурити
и
прошаптати
:
—
не
знати
'
аџика
.
Знаш
ти
она
,
отићи
тек
на
неки
страна
,
па
јесам
тамо
и
бог
заборавити
.
али
ја
јесам
осећати
,
знати
и
са
неки
сигурност
моћи
бити
тај
наћи
где
у
твој
башта
,
под
дуд
у
трава
,
поклопити
ничке
и
увијен
глава
у
твој
„
бошча
“
,
јецати
и
плакати
за
ја
!
ИИИ
.
ах
!
—
Али
не
смети
да
пуштати
на
воља
осећај
.
силом
она
задржавати
да
бити
што
краће
исказати
оно
што
бити
.
А
бити
јесам
много
што-шта
,
што
се
не
моћи
тако
лако
казати
.
доста
бости
и
овај
,
а
камо
ли
и
остати
.
ја
јесам
продужити
школа
.
ступити
у
живот
,
у
бујан
,
необуздан
лет
,
за
који
мислити
да
ићи
по
васиона
,
а
оно
,
у
истина
,
кретати
се
по
обичан
,
свакидашњи
калдрма
.
младост
!
да
ли
јесам
она
икада
бити
код
ја
?
у
шта
јесам
бити
она
?
не
!
ја
јесам
имати
младост
.
ја
никад
не
осетити
чилост
дух
,
свежина
мисао
и
брз
,
топао
,
ток
крв
у
ја
.
никад
ја
снага
не
заиграти
од
здравље
и
бујност
.
никад
се
не
осетити
тако
чио
,
свеж
,
лак
,
да
бити
моћи
да
се
утркивати
а
да
под
ја
земља
тутњити
,
да
клицати
гледати
у
сјајан
,
модар
небо
;
да
ја
опијати
и
заносити
свеж
зеленило
и
да
ја
истински
раздрагати
шевин
и
славујев
песма
из
луг
.
Славуј
чак
јесам
познавати
,
никад
он
јесам
видети
нити
бити
моћи
да
разликовати
његов
песма
од
песма
обичан
кос
...
зар
јесам
тај
младост
?
увек
јесам
сув
,
изнемоћи
и
блед
.
Чак
ја
јесам
бледоћа
и
годити
.
мој
корак
бити
тром
,
немарљив
и
несигуран
.
мој
поглед
или
мутан
или
грозничаво
светао
.
имати
јесам
врло
чест
главобоља
или
несвестица
.
па
и
сам
учење
бити
ја
јесам
мучно
,
тешко
,
неугодан
.
Кући
јесам
долазити
сваки
распуст
.
мати
ја
дочекивати
сав
пресрећан
.
само
бити
она
око
засузити
кад
бити
ја
видети
блед
и
испити
.
у
вече
,
намештати
ја
у
постеља
и
подметати
јорган
и
јастук
да
не
озепсти
и
питати
ја
шта
волити
да
ја
се
за
сутра
спрема
,
одлазити
бити
говорити
:
—
спавати
,
чедо
,
одморити
се
.
не
бринути
и
не
учити
толико
.
Тешке
ли
јесам
тај
ваш
наука
?
!
—
Тешке
,
нана
!
и
из
почетак
бивати
ја
јесам
време
бављење
код
кућа
пријатан
.
Започињао
јесам
неки
рад
,
учење
предмет
.
поправљати
јесам
се
.
ти
јесам
опет
долазити
.
и
заједно
с
мати
трудити
јесам
се
да
ја
што
добар
и
укусан
јела
зготовити
и
да
што
више
теј
и
лек
приправити
.
ви
два
ићи
јесам
као
сенка
,
не
дисати
,
не
дати
чак
ни
мува
да
зујати
.
и
једнако
јесам
радити
за
ја
,
гледати
,
слушати
мој
дах
и
погађати
из
ока
ја
жеља
.
с
ти
јесам
се
разговарати
врло
ретко
.
Вис
пута
узимати
и
дирати
ти
:
те
за
овај
,
те
за
онај
.
како
јесам
,
тобож
,
чути
,
да
јесам
се
с
неки
састајати
и
да
јесам
он
што
поклонити
:
чарапа
или
марама
.
ти
се
запрепастити
,
образ
ти
побледити
,
очи
засјајити
и
кршити
рука
молити
ја
,
кумити
,
да
ти
казати
онај
ко
ја
јесам
тај
казати
:
—
Кажи
ја
,
казати
,
жив
тај
мајка
твој
!
Кажи
ја
он
,
па
да
он
на
сред
мали
глава
разбити
.
—
зар
јесам
ти
такав
?
—
питати
ти
,
смејати
се
и
уживати
у
твој
мука
.
и
ти
не
престајати
да
ја
молити
.
Чак
и
сузити
ти
поћи
,
док
ти
ја
не
казати
,
да
јесам
се
шалити
.
ти
лице
синути
радост
и
сав
срећан
велим
ја
:
—
молити
ти
,
па
моћи
други
пут
тако
да
се
шалити
!
...
и
сав
јесам
говорити
да
ти
ја
чекати
.
неки
јесам
ја
чак
и
питати
.
али
као
у
шала
и
као
сажаљевати
ти
.
—
ама
,
она
,
бог
ти
,
баш
ти
и
ники
,
а
?
-
ех
!
—
одговорити
бити
ја
и
окренути
одмах
разговор
на
други
.
мрзети
ја
јесам
чак
о
тај
и
да
говорити
.
ну
овај
бављење
кућа
у
брзо
ја
јесам
постајати
досадно
.
јер
кад
ја
овај
тишина
,
уредност
,
почињати
да
бивати
монотоно
,
онда
бацати
све
и
једва
чекати
кад
хтети
да
отићи
.
Ништа
ја
се
тада
не
допадати
.
јела
ја
постајати
тежак
,
тај
и
мајка
досадан
са
ваш
вечит
угађање
и
дворење
.
као
да
ја
јесам
гушити
тај
ваш
неговање
,
тај
ваш
мио
и
пун
страхопоштовање
поглед
.
и
одлазити
јесам
пре
време
.
и
тада
јесам
о
ти
ретко
разбирати
и
чути
.
сем
кад
јесам
писати
материн
писма
,
после
поздрав
од
сав
,
доле
,
на
дно
,
додавати
јесам
:
„
и
од
ја
“
.
тај
јесам
бити
све
.
јесам
се
удати
.
сав
јесам
знати
зашто
хтети
и
више
ти
се
светити
него
што
јесам
ти
сажаљевати
.
и
ја
јесам
знати
,
али
јесам
ћутао
.
јесам
знати
шта
да
радити
.
јесам
хтети
да
ти
дати
други
,
да
ту
сав
свој
лепота
,
милина
,
љубав
и
срећа
имати
.
бити
ја
јесам
тешко
и
мучно
при
помисао
да
хтети
тај
други
грлити
,
и
љубити
;
да
хтети
други
пита
љубав
из
ти
,
тај
чист
,
још
непротекао
извор
...
А
овамо
?
ох
да
јесам
бити
тај
твој
слеп
преданост
,
поверење
и
љубав
,
ја
бити
знати
шта
да
радити
.
али
ти
?
!
јесам
ти
сматрати
за
вишу
од
осталих
,
али
ипак
јесам
бити
нешто
други
,
нешто
,
што
ја
јесам
спречавати
да
поступити
као
и
са
осталима
.
борити
јесам
се
,
мучити
,
ломити
и
топити
гледати
те
тако
леп
,
красан
и
развијен
тек
у
процват
.
али
један
дан
,
у
први
сумрак
,
кад
јесам
заходити
сунце
и
расипати
жарки
румен
,
а
хладовина
већ
предузимати
мах
над
жега
;
кад
из
топле
земља
бити
сувота
и
драж
;
кад
зелено
и
чисто
модар
небо
срце
драгати
и
пунити
он
опојан
,
раздраган
миље
—
тај
дан
изићи
из
соб
саломити
од
силан
ватра
и
узбуђење
.
не
знати
шта
ја
јесам
бити
.
цео
тај
врео
дан
лешкарити
јесам
по
кревет
читати
и
маштати
.
хладовина
истина
бити
доста
у
соба
,
али
ипак
бити
и
жега
који
пробијати
кроз
завеса
у
полутама
...
Раскомоћен
,
у
овај
полутама
,
читати
чинити
ја
се
Мопасан
,
раздражити
,
узаврети
и
стискати
врео
усна
на
мој
гол
рука
,
ја
јесам
дахћао
...
упити
ја
се
бити
ти
у
памет
.
твој
једар
,
пун
,
раскошан
снага
срце
ја
јесам
кидати
.
гледати
ти
,
изазивати
успомена
и
слика
некадашњи
миља
.
—
Шта
сад
да
не
?
...
—
узвикнути
и
скочити
.
—
луд
јесам
!
будала
!
Што
патити
,
мучити
и
сатирати
себе
?
!
.
.
—
и
стварати
ти
,
грлити
,
целивати
твој
рујан
усна
и
опијати
се
од
мирис
твој
кос
.
и
брзо
натући
шешир
,
огрнути
капут
и
изићи
из
кућа
.
из
ваш
башта
чути
се
удар
мотика
.
Пређох
преко
поток
и
стати
иза
грање
да
ти
видити
где
јесам
.
али
ти
бити
испред
ја
,
близу
,
у
алеја
и
окопавати
млад
лук
чистити
он
од
трава
.
сав
се
бити
предати
посао
.
на
глава
јесам
овлаш
бацити
бео
шамија
да
тај
сунце
не
пећи
лице
.
бити
јесам
само
у
јелек
и
шалваре
.
Кошуља
ти
се
на
груди
бити
откопчати
и
заврнути
ти
се
виђати
мали
део
бео
тај
недра
.
хтети
дуже
да
остати
али
почети
пуцати
сув
и
труо
грање
под
мој
нога
.
—
Стана
!
—
викнути
.
ти
се
тргнути
и
ослушнути
.
—
звати
ја
неко
?
—
упитати
се
ти
и
брзо
рука
дохватити
кошуља
на
груди
.
—
ја
ти
звати
—
рећи
јаче
и
изићи
из
грање
.
—
Дођи
овамо
.
ти
брзо
оставити
рад
и
трчати
,
кршити
се
,
њихати
лево
,
десно
,
прса
,
забацати
лакат
,
доћи
и
хтети
проћи
поред
ја
,
мислити
да
ти
ја
звати
ради
мати
.
бог
знати
шта
јесам
тада
осећати
.
једва
јесам
се
држати
на
нога
кад
осетити
твој
топлу
близина
.
нокат
јесам
утискивати
у
длан
само
да
се
уздржати
.
—
тета
ја
звати
?
—
и
хтети
да
проћи
.
—
ја
ти
звати
,
ја
.
Стана
,
куда
хтети
?
ти
стати
.
—
А
што
ти
?
—
упитати
ја
зачудити
.
покајати
се
.
Дође
ја
тешко
и
неугодан
.
хтети
да
се
удаљити
,
али
јесам
моћи
.
ти
спазити
тај
забуна
.
досетити
се
,
па
план
,
уздрхтати
и
наслонити
се
на
грана
од
вишња
,
шанути
обамирати
од
плашња
и
срећа
:
—
Па
шта
?
...
—
Ништа
—
рећи
—
звати
јесам
ти
.
и
онда
хладно
,
одсечно
,
гледати
ти
строго
наставити
:
—
имати
нешто
да
ти
казати
,
зато
доћи
после
вечера
овде
.
Чекаћу
ти
.
ти
дрхтати
.
лице
ти
побледети
у
усна
ни
капа
крв
не
бити
.
Гледаше
ја
поглед
који
хтети
у
дно
мој
дух
да
продрети
.
бојати
јесам
се
.
али
ја
јесам
се
надати
тај
поглед
и
начинити
лице
тако
хладно
,
мирно
,
да
сваки
сумња
одлетити
.
—
ако
моћи
...
—
одговорити
ти
збунити
.
ја
планути
.
—
онда
не
долазити
!
—
и
хтети
да
се
удаљити
.
—
не
,
не
...
доћи
хтети
.
Хоћу
!
и
ошинути
ја
сјајан
,
срећан
поглед
отрчати
заносити
се
.
вратити
се
.
топити
се
и
нестајати
.
бити
луд
...
Вече
пад
.
Месечина
изићи
.
јесам
знати
како
јесам
вечерати
.
залогај
ја
запирати
,
рука
дрхтати
а
прст
бити
ознојити
.
после
вечера
одмах
се
дигнути
и
рећи
мати
да
хтети
ићи
у
кафана
,
па
полако
,
крити
се
,
доћи
иза
кућа
на
поток
.
влага
поток
још
више
ја
дирнути
.
мек
,
сочан
трава
набујати
,
а
више
мој
глава
склопити
се
грање
и
лишће
.
кроз
грање
пробијати
месец
,
те
осветљивати
тамнозелен
вод
који
полако
жуборити
,
промицати
,
беласкати
се
и
милећи
прелив
се
преко
гладак
каменчић
,
око
који
се
нахватати
мек
,
зелен
маховина
.
тек
по
који
цвркут
незаспао
тица
и
друго
ништа
.
из
ваш
башта
ништа
се
јесам
чути
.
извалити
се
на
трава
.
подузети
ја
свежина
.
глава
ја
јесам
горети
,
рука
бити
све
у
зној
а
срце
ударати
тако
силно
,
јако
,
да
јесам
он
и
ја
чути
.
Чекао
јесам
ти
.
Положио
јесам
длан
на
влажан
трава
и
премирати
од
слика
који
стварати
.
унапред
јесам
решити
како
хтети
бити
.
како
хтети
да
ти
мести
у
крило
,
раскопчати
тај
јелек
,
и
,
увити
мој
лице
твој
кос
,
загњурити
он
у
твој
бујан
,
топла
недра
,
и
осећати
додир
твој
мека
,
нежан
,
топле
кожа
,
и
сисати
,
сисати
...
Ђипих
.
ухватити
ја
страх
.
страх
неописан
и
неисказан
,
страх
од
нешта
што
се
у
ја
будити
и
свој
ја
поражавати
...
страх
од
овај
глув
самоћа
,
мртав
тишина
и
овај
тих
жуборење
и
беласкање
водити
спрам
месечина
.
сести
.
дрхтати
јесам
као
прут
.
одједном
чути
лак
шушањ
.
знати
јесам
да
јесам
тај
ти
.
хтети
да
устати
,
али
не
моћи
.
стиснути
само
јак
песница
у
трава
и
зауставити
дах
.
Шум
бивати
јак
.
одједном
плашљиво
,
тихо
,
окретати
се
и
зазирати
од
свашта
,
доћи
ти
њихати
се
.
Пружи
ја
рука
,
врео
и
сав
ознојен
.
—
Ева
ја
—
шанути
плашљив
и
врео
.
—
ти
,
ти
,
ти
?
...
па
се
загрцнути
,
пасти
и
бризнути
у
плач
.
—
Стана
?
!
—
тргнути
се
уплашити
.
—
ох
,
ох
!
—
грцати
ти
,
плакати
и
вити
се
љубити
ја
рука
,
квасити
јесам
суза
.
срце
ја
се
стегнути
.
само
вод
жуборити
и
месец
ми
местимице
осветљавати
.
ти
јесам
грцати
и
плакати
.
ја
јесам
стајати
као
укопати
.
јесам
знати
шта
да
радити
.
Осећаји
ја
поплавити
.
кад
се
прибрати
,
сести
до
ти
,
подвити
мој
рука
под
ти
,
један
твој
клонуо
,
топлу
и
пун
рука
пребацити
преко
мој
раме
,
и
привући
ти
,
посадити
у
крило
,
окренути
твој
зажарен
и
уплакан
лице
спрам
ја
и
наслонити
он
на
мој
образ
...
—
слатко
јесам
!
—
и
упити
мој
усна
у
твој
усна
,
тако
дубоко
и
јако
...
—
ох
!
—
трести
се
ти
.
—
волити
ти
!
—
ох
...
—
волити
ти
!
—
О-о-х
!
...
и
једва
,
муком
одвајати
твој
усна
од
мој
...
—
волити
ти
,
волити
...
волити
!
...
и
сав
ти
више
стискати
,
грлити
,
љубити
...
и
пригрљен
,
потпуно
припијен
уза
ја
,
држати
ти
,
осећати
ти
лак
трзавица
и
топлота
тело
...
ах
!
и
место
радост
,
срећа
,
страст
,
ја
луд
и
бедан
,
обузети
бескрајан
велик
,
тежак
туг
...
сузити
ја
наврети
.
—
да
ли
хтети
икада
бити
дух
који
хтети
ја
овако
волети
?
!
озго
,
са
укрштан
грана
густ
врба
,
пасти
капља
на
твој
образ
.
ти
се
тргнути
уплашено
.
—
не
бојити
се
—
рећи
ти
,
шапћући
и
тронуто
—
тај
врба
плакати
,
па
падати
на
ти
...
Ида
!
—
и
брзо
ти
опустити
и
устати
.
—
Ида
,
времеје
!
—И
заиста
први
петао
певати
.
—
страх
ја
јесам
—
говорити
ти
унезверено
.
—
ух
,
какав
јесам
?
—
викнути
уплашено
па
окренути
се
од
ја
почети
дотеривати
у
ред
одело
и
кос
...
А
петао
певати
,
хладовина
бивати
јачати
и
жубор
,
беласкање
вод
спрам
месец
одмицати
и
губити
се
полако
.
испратити
ти
.
на
прелаз
у
ваш
башта
тај
застати
,
окренути
се
и
,
борити
се
,
упитати
ја
:
—
Нећеш
да
се
љутити
?
—
не
.
Шта
?
—
Још
колико
имати
да
учити
?
да
знати
.
—
Још
мало
—
одговорити
ти
само
да
ти
обрадовати
.
ти
кликнути
:
—
е
па
тај
јесам
...
—
и
отићи
.
вратити
се
,
лећи
,
заклопити
очи
,
испружити
рука
и
обамирати
од
сладак
,
лак
и
тајанствен
сет
и
туга
.
и
ти
—
не
дан
,
већ
ноћ
!
ја
не
моћи
више
.
Плачем
.
узалуд
јесам
сузити
,
узалуд
јесам
све
!
Прошло
јесам
,
и
отићи
!
не
повратити
се
!
Шта
моћи
сад
ја
,
до
сам
суза
?
!
...
не
повратити
више
тај
ноћ
кад
месечина
сјати
,
кад
сенка
дрвеће
падати
и
шире
се
;
кад
се
брег
и
виноград
губити
у
беличаст
магла
.
и
онда
,
када
ја
прелазити
преко
поток
,
ићи
кроз
ваш
башта
,
долазити
пред
кућа
где
ви
,
у
сред
двориште
,
на
прост
асура
,
тај
и
мајка
спавати
.
тај
јесам
од
топлота
збацити
покривач
,
рука
бео
,
пун
,
забацити
више
глава
,
кос
око
ти
у
неред
а
прса
уздигнути
и
разголитити
...
твој
се
мајка
скупити
,
увити
,
покрити
глава
и
спавати
...
прилазити
на
прст
.
Месечев
зрака
дрхтати
.
бојити
се
да
мој
сенка
не
пасти
на
ти
и
заносити
се
,
сагињати
се
и
пуштати
на
твој
влажан
,
врео
,
рујан
и
полуотворен
усна
тај
,
лак
,
неосетан
пољубац
...
и
онда
полако
,
крити
се
у
сенка
дрвеће
,
бежати
док
не
изићи
из
ваш
башта
,
па
онда
запевати
:
ој
вече
,
ој
сладак
чекање
,
ој
ви
ноћ
мој
бео
дан
!
...
ох
,
па
знати
ли
кад
ти
тргнути
из
сан
мој
пољубац
,
ти
се
пробудити
,
брзо
се
сетити
да
јесам
тај
ја
,
и
онда
сав
угрејати
,
у
пол
дремеж
,
врело
и
миришљав
,
ти
—
кад
ти
пољубити
,
задржати
мој
пољубац
.
—
ти
јесам
...
—
протепати
,
а
усна
,
жмурити
и
не
пуштати
ја
тражити
мој
око
!
али
после
,
у
јутро
,
кад
се
пробудити
,
отрести
тај
ноћни
мађија
и
чар
;
дизати
се
незадовољан
,
натмурен
и
зловољан
.
Увиђао
јесам
да
овај
не
моћи
остати
тајна
.
страх
ја
јесам
бити
да
ко
не
видити
и
дознати
,
а
нарочито
мој
или
твој
мати
.
јесам
се
она
,
лично
,
бојати
,
већ
јесам
хтети
да
изгубити
онај
поштовање
и
углед
који
имати
код
она
а
особито
код
твој
мајка
.
говорити
јесам
себе
и
убеђивати
да
овај
јесам
лепо
и
часно
од
ја
.
куда
хтети
ми
сав
тај
на
последак
одвести
?
јер
ти
одбијати
просилац
ради
ја
.
Чекаш
ја
.
Подајеш
ја
се
.
Верујеш
ја
као
светац
,
и
сав
се
сјати
од
срећа
.
Певаш
цео
дан
,
да
се
орити
башта
,
поток
.
А
и
глас
тај
доћи
мек
,
топао
.
и
тада
јесам
се
заклињати
да
ти
више
хтети
ноћу
виђати
.
зато
јесам
дању
бивати
онако
поносит
.
али
кад
пасти
ноћ
,
кад
се
све
утишати
,
кад
месечина
блед
,
мек
,
сјајан
,
чудан
,
обасјати
све
,
мој
соб
,
кревет
,
ја
;
онда
,
као
у
бунило
,
опет
устајати
и
долазити
к
ти
,
и
љубити
ти
...
после
један
такав
ноћ
,
кад
устати
опет
бунован
и
зловољан
,
мати
ја
донети
доручак
,
и
онда
сести
спроћу
ја
с
плетиво
.
ја
мало
окусити
.
јесам
моћи
да
јести
.
ти
ја
бити
једнако
у
памет
и
због
тај
још
више
се
једити
.
—
Што
не
јести
?
—
упитати
ја
.
—
не
јести
ја
се
.
Мата
ја
погледати
.
из
тај
њен
поглед
видети
да
она
све
знати
.
—
кад
хтети
у
школа
?
упитати
ја
кратко
.
—
имати
време
.
рано
јесам
.
—
Па
други
година
и
пре
овај
време
јесам
ићи
?
ваљда
имати
сада
мало
да
учити
.
Свршаваш
већ
.
погледати
јесам
зачуђен
.
њен
смежуран
лице
бити
покрити
таман
пега
.
стиснути
смежуран
уста
,
а
кроз
кожа
видити
се
десни
.
тек
сада
спазити
да
она
јесам
још
онај
стар
одело
,
али
већ
уласкати
.
први
пут
,
испод
бео
марамица
око
врата
,
видети
она
неопран
кошуља
.
прст
рука
она
бити
помодрео
и
избоден
игла
.
као
да
ја
нечији
рука
ухватити
за
срце
и
стегнути
он
јако
,
па
он
онда
опустити
те
да
се
што
више
раширити
и
разлити
горчина
.
—
Што
питати
?
одговорити
туробно
.
—
Па
да
знати
,
синак
!
—
кад
бити
свршити
,
знати
.
—
тај
не
љутити
се
одмах
.
ти
се
од
неки
време
баш
...
—
и
застати
.
знати
јесам
куда
јесам
циљати
.
тај
ја
жацнути
,
планути
и
скочити
љутит
.
—
зар
јесам
ја
крив
што
јесам
ја
сиротиња
?
ево
,
баш
кад
хтети
—
викнути
и
бацити
табак
.
—
Баталићу
школа
.
ето
свршити
јесам
!
—
не
,
не
...
не
бојити
се
ти
,
чедо
.
имати
још
.
дати
бог
.
не
љутити
се
.
ох
,
што
ја
проклети
?
...
не
љутити
се
ти
.
Знаш
,
кад
јесам
човек
стар
он
се
подетињити
.
овај
навлаш
избегавање
,
и
изокретање
разговор
још
више
ја
испунити
гнев
и
јед
.
сести
,
а
сав
се
трести
од
неки
чудан
гнушање
,
неугодност
и
бес
који
јесам
у
ја
полако
кипити
и
ширити
се
.
Заћутасмо
обојити
.
она
јесам
плести
.
у
соба
се
ништа
јесам
чути
,
а
тако
и
с
поље
.
јер
бити
радни
дан
па
сав
отићи
на
посао
.
одједном
полако
,
тихо
,
као
увек
,
ући
твој
мати
али
некако
још
више
згурен
,
увучен
и
као
са
неки
плашња
.
—
’
Бро
јутро
,
'
аџика
!
радити
ли
?
и
пошто
она
пољубити
рука
,
прићи
к
ја
.
—
А
како
јесам
ја
ти
?
—
упитати
ја
руковати
се
.
и
за
тај
,
ићи
натрашке
,
сести
,
клекнути
уз
зид
по
сав
обичај
и
узити
да
запиткивати
мати
за
неки
платно
који
мислити
да
ткати
за
ти
.
и
онда
отпочети
да
казивати
и
набрајати
твој
дар
што
јесам
спремити
.
Говораше
она
,
а
сав
бити
уплашити
,
узбудити
и
кришом
,
као
са
неки
страх
бацати
јесам
кратак
,
тајанствен
и
плашљив
поглед
час
на
ја
,
час
на
мати
.
као
да
ишчекивати
нешто
,
а
од
тај
се
плашити
,
дрхтати
и
застајкивати
у
говор
.
погледати
мати
,
и
тргнути
се
уплашено
,
јер
око
смежуран
уста
,
играти
она
задовољан
,
једак
,
подсмех
.
—
Шта
хтети
и
шта
овај
?
—
питати
се
уплашено
јер
се
побојати
да
се
овај
увити
,
нејасан
говорити
не
односити
на
ми
.
Уплаших
се
и
дигнути
да
изићи
,
али
,
први
пут
тако
и
оштро
,
с
осмех
,
зауставити
ја
мати
.
—
седити
.
Видиш
да
немати
ники
!
—
н
онда
хладан
,
охол
,
пун
неки
презрив
саучешће
глас
,
окренути
се
твој
мати
који
се
још
више
згрчити
уз
зид
.
—
ама
,
Мари
...
—
почети
она
—
хајде
кад
хтети
већ
ту
твој
да
удавати
?
зар
не
видити
колик
јесам
и
какав
?
зар
хтети
да
ти
неки
срамота
метнути
на
глава
?
А
,
ваљда
чекати
неко
?
твој
мати
сагнути
глава
,
рука
стиснути
колено
и
тако
нагнути
слушати
,
трести
се
и
дрхтати
.
одједном
дигнути
глава
,
поглед
мати
,
па
јесам
опет
брзо
обор
,
зарити
у
крило
и
бризнути
у
плач
,
грцати
:
—
'
Аџике
,
зар
тај
?
пун
страх
,
и
као
са
неки
гнушање
,
окренути
се
од
мати
само
да
јесам
не
гледати
онако
хладан
,
нем
и
задовољан
.
—
не
плакати
,
Мари
—
рећи
она
,
а
у
њен
глас
осећати
се
неки
саучешће
помешати
са
задовољство
.
—
ја
тек
само
онако
рећи
,
да
знати
—
и
тај
„
да
знати
“
нагласити
.
—
знати
ја
све
,
'
аџика
—
почети
твој
мајка
,
прибирати
се
и
бришући
очи
шамија
.
—
ако
јесам
бити
кум
и
старојковица
,
а
друго
све
знати
.
али
,
што
ја
...
ето
,
плакати
,
молити
:
„
мајка
,
зборити
она
,
моћи
сладак
мајка
.
зар
јесам
ти
толико
скривити
,
те
тај
хтети
...
боље
мртав
у
ковчег
да
ја
испружити
,
у
црн
повој
да
ја
повити
,
него
ли
тај
...
А
ја
она
само
'
аџика
,
она
један
,
тај
дете
,
'
аџика
,
имати
,
па
?
!
“
...
и
опет
јесам
загушити
плач
.
ја
јесам
само
дрхтати
и
стрепити
.
—
А
јављати
ли
се
који
—
упитати
јесам
мати
.
—
јављати
се
.
сваки
дан
.
ево
баш
јутрос
опет
онај
Никола
послати
наводаџика
.
Вели
:
само
ако
хтети
,
па
одмах
,
до
вечер
,
испит
...
—
момак
добар
?
...
—
као
сваки
човек
.
Одслужио
војска
.
немати
ни
он
ники
,
имати
нешто
од
имање
и
овај
наш
што
јесам
,
па
...
али
она
,
она
...
—
А
тај
хтети
?
—
Хоћу
—
дахнути
она
силно
—
што
да
не
?
...
кости
,
'
аџика
,
да
одморити
!
расипати
се
по
поље
...
мати
се
дигнути
дотеривати
шамија
.
—
хајдемо
—
рећи
она
—
чекати
ја
она
да
...
Што
она
луд
и
бесан
мисао
?
!
и
отићи
.
мој
мајка
високо
,
лако
,
поносито
а
твој
згрчити
и
заносити
се
...
не
знати
шта
јесам
бити
и
шта
јесам
ти
нагнати
да
пристати
,
само
на
материн
ока
спазити
још
не
осушен
велик
суза
,
кад
се
вратити
и
рећи
:
—
Свршено
јесам
!
и
онда
брзо
однети
ствар
:
чаша
,
шоља
,
сахан
код
ви
што
хтети
требати
за
твој
испит
,
а
што
ви
јесам
имати
...
и
онда
настати
трка
,
јурење
,
доношење
сто
,
клупа
,
столица
из
оближњи
кафана
и
остати
потреба
из
сваки
кућа
у
комшилук
.
сав
се
слегнути
.
усклик
,
смех
,
разговор
разлегати
се
из
ваш
башта
који
почети
утапкивати
и
крчити
за
игра
...
ја
?
испрва
као
да
се
ослободити
,
дахнути
,
што
јесам
ти
скинути
с
врата
,
али
ја
после
ухватити
страх
.
бојати
јесам
се
.
Поражен
мој
кукавичлук
дрхтати
јесам
као
прут
.
мој
мати
ни
реч
утешан
,
као
да
јесам
ништа
знати
.
Чисто
не
веровати
да
јесам
тај
она
,
како
се
бити
занети
око
твој
спремање
...
и
пасти
вече
,
опет
изићи
месец
и
обасјати
све
.
опет
лишће
зашуморити
,
хладовина
и
сенка
пасти
...
људи
се
вратити
са
рад
,
стока
увести
у
штала
,
за
тај
се
пресвући
и
доћи
ви
на
весеље
и
„
радост
“
.
и
онда
,
крештав
,
јак
,
сув
глас
Циганка
Салк
запевати
пред
твој
прозор
кад
тај
другарица
почети
облачити
.
дахире
,
ћемане
зајечати
,
уздигнути
се
и
почети
пиштати
по
обасјан
и
миран
висина
...
ох
,
а
у
она
као
да
бити
неки
демонски
,
страшан
наслада
и
задовољство
;
ситост
и
злурад
,
тајанствен
срећа
што
ја
ти
отети
,
узети
од
ја
...
као
да
ти
тај
глас
понети
са
себе
горе
,
у
тај
висина
,
крештати
и
пиштати
...
светити
се
ја
који
час
се
радовати
што
се
отрести
ти
час
опет
дрхтати
и
плакати
силно
,
јако
,
крити
се
да
ја
ко
не
спазити
и
видити
!
.
.
Ив
.
два
година
јесам
кући
долазити
.
кад
трећи
година
доћи
и
стигнути
у
вече
,
опет
бити
месечина
,
опет
онај
бујан
зеленило
,
опет
тај
поток
,
топола
и
врба
ја
срести
.
сетити
се
ти
и
уплашити
.
Мата
отпочети
да
ја
причати
и
казивати
сав
промена
који
се
десити
за
време
мој
осуство
:
ко
јесам
умрети
,
пропасти
,
продати
њива
;
ко
се
оженити
и
удати
.
и
онда
за
ти
:
—
Мари
умрети
.
бог
да
јесам
простити
—
рећи
мати
и
погледати
ја
.
-Е
?
—
тргнути
се
.
—
манути
,
синак
!
—
одмахнути
она
рука
.
—
Што
бити
,
ни
црн
Циганин
господ
да
не
да
!
умрети
,
пресвиснути
од
туга
кад
видити
-како
онај
бесник
бити
,
мучити
и
тући
њен
дете
.
А
лепо
почети
из
почетак
.
он
миран
,
радити
.
узити
,
отворити
дућан
,
напунити
он
еспап
и
отпочети
да
радити
.
али
он
ђаво
натерати
ти
се
мало
задужити
код
доктор
...
А
он
,
знати
он
,
жив
ватра
.
ко
дочепати
у
свој
рука
тај
више
читав
не
изићи
.
мало
по
мало
преклопити
он
имање
.
и
дати
,
дати
,
исплаћивати
,
али
ко
хтети
ала
да
заситити
!
продати
она
сав
њива
и
виноград
.
он
се
пропити
,
пропасти
,
—
узедоше
он
душман
на
врат
!
сад
јесам
кријумчар
.
по
недеља
дан
дома
не
долазити
нити
што
доносити
...
имати
један
женски
детенце
,
али
и
онај
кржљав
—
бог
знати
да
ли
хтети
да
остати
.
А
она
,
црница
,
да
јесам
само
видити
,
синак
,
па
душа
да
ти
заплакати
,
ићи
по
надница
,
ради
дуван
,
те
себе
,
дете
и
кућа
држати
...
ето
на
!
из
чаршија
,
са
улица
,
допрети
глас
песма
,
зурла
и
бубањ
.
Изиђох
и
стати
на
праг
од
кујна
.
месец
бити
на
сред
небо
тај
не
бити
велик
сенка
.
ларма
,
песма
и
свирка
сав
се
више
приближавати
и
јечати
.
уздигнути
се
на
прст
да
што
год
спазити
,
али
од
улични
висок
зид
не
моћи
ништа
видети
.
по
некад
бити
се
тек
уздигнути
чији
капа
и
рука
.
бубањ
и
зурла
сав
јесам
јаче
пиштати
и
бити
,
те
са
промукао
глас
и
велик
јачина
уздизати
јесам
се
и
распростирати
...
низ
поље
ићи
,
баба
,
сејмен
сејменски
песма
,
баба
,
певати
Хајдучку
глава
,
баба
,
носити
!
—
Ха-ха-ха
!
.
.
—
чути
се
бесно
гроктање
и
за
тај
пуцањ
пушак
.
—
унутра
!
—
викнути
мати
бојити
се
да
ја
се
што
год
не
десити
.
Уђох
,
стати
.
Чудна
и
тежак
туг
обузети
ја
.
Мата
спремати
вече
једнако
причати
о
ти
.
Почесмо
вечерати
.
Вик
се
утишати
.
одједном
кроз
рупа
на
собни
врата
,
чути
се
твој
тај
,
дрхтав
глас
:
—
тета
,
јесам
ли
ту
?
јесам
моћи
да
се
макнути
од
силан
осећање
неугодан
,
и
тежак
,
помешати
са
бол
и
саучешће
.
ти
отворити
брзо
врата
,
још
брже
она
затворити
за
себе
као
бојити
се
шта
.
па
одмах
,
уза
зид
,
држати
у
крило
повијен
детенце
,
сед
,
сув
,
блед
и
испити
.
на
ти
бити
поцепати
минтан
и
један
велик
парац
откинути
од
лакат
висити
јесам
;
кроз
шамија
провиривати
твој
кос
занемарити
.
бити
јесам
у
прљав
кошуља
,
искрпљен
шалваре
,
из
који
вирити
твој
,
од
силан
рад
развијен
,
пљоснат
стопала
са
испуцан
прст
.
стрести
се
.
Мата
изићи
за
ти
да
затворити
кухински
врата
.
—
Стана
?
—
ти
?
!
—
викнути
тако
силно
и
уплашено
,
да
се
препасти
.
док
јесам
жив
тај
узвик
слушати
.
само
не
моћи
да
он
описати
,
како
у
он
бити
нешта
и
престрашен
,
и
болан
,
и
очајан
.
Беше
устати
.
зверати
јесам
,
дрхтати
,
нијати
јесам
се
и
као
хтети
где
да
побећи
.
после
се
једва
прибрати
,
постојати
мало
,
и
,
уздахнути
силно
,
опет
сести
укочено
уз
зид
.
—
ти
јесам
,
господин
?
—
шанути
а
неки
нов
,
стран
,
понизан
,
учмао
и
безживотан
твој
глас
препасти
ја
.
у
он
не
бити
ни
трагати
о
какав
осећање
,
топлина
и
бол
.
као
да
јесам
ја
сад
први
пут
видети
у
живот
,
такав
бити
твој
глас
.
—
ја
,
ја
!
А
тај
?
—
ето
,
хвала
господа
!
Мата
се
вратити
из
кујна
где
бити
затворити
врата
за
ти
.
—
где
јесам
?
—
упитати
ја
.
па
кад
ти
видити
уз
зид
,
оборен
глава
,
скупити
,
згрчити
над
дете
у
крило
,
брзо
узити
дете
од
ти
.
—
Што
јесам
тај
село
?
’
ода
,
прићи
...
Што
се
бојити
?
и
узити
ти
за
рука
дизати
ти
.
—
нека
,
тета
,
неки
—
бранити
се
ти
—
и
онако
ти
много
досађивати
!
—
Хајд
,
хајде
!
...
и
оставити
у
страна
дете
,
ти
посадити
за
вече
.
тај
јесам
погнут
глава
ићи
,
село
,
узети
залогај
,
али
тако
невешто
као
да
први
пут
јести
.
мајка
тај
нуткати
,
метати
пред
ти
јела
.
тај
јесам
једнако
,
онако
погнути
,
ваљати
тај
залогај
у
уста
.
узалуд
јесам
пробати
да
он
прогутати
,
али
јесам
моћи
.
после
бризнути
у
плач
.
—
тета
,
тета
!
—
не
плакати
,
ћерка
!
писан
јесам
!
—
црно
писан
!
—
не
хулити
господа
!
Ћути
,
чедо
,
ћутети
,
синак
!
—
и
узити
твој
глава
,
мета
јесам
на
крило
и
миловати
ти
по
кос
,
тешити
ти
јесам
и
утишавати
.
—
Ћути
,
ћутети
...
господа
имати
,
ако
мајка
немати
...
Ћути
,
чедо
мој
!
...
—
Нан
мој
!
и
она
он
...
ох
!
...
—
грцати
ти
.
—
А
зар
ми
јесам
зло
мислити
и
говорити
:
„
Николо
,
синак
,
моћи
,
чедо
,
тако
!
ви
јесам
сам
,
ники
свој
немати
,
а
ево
господ
ви
дати
овај
пиленце
,
овај
црв
...
па
моћи
,
синак
!
...
“
А
он
само
удрити
,
псовати
,
викати
.
ја
већ
што
...
али
узети
она
,
па
јесам
терати
од
кућа
зими
,
а
она
,
нанати
мој
слатко
,
да
се
не
бити
чути
,
да
не
бити
свет
после
тај
...
ах
!
она
цео
ноћ
провести
око
кућа
,
крити
се
да
јесам
ко
не
видити
,
мрзнути
се
и
,
тако
умрети
!
оставити
ја
...
одједном
се
чути
крхање
плот
,
пуцање
грање
и
глас
:
—
А
чекати
,
ћерка
мајчин
.
ако
јесам
'
аџика
,
јесам
бог
!
Чекај
ти
!
...
и
затим
рупа
у
двориште
,
подскакивати
с
нога
за
нога
,
мали
,
распасан
,
заносити
се
,
твој
муж
,
Никола
.
Отпоче
да
лупати
на
кухински
врата
.
тај
јесам
се
скаменити
,
мати
ја
гледати
и
као
да
ја
поглед
молити
:
да
се
не
љутити
на
ти
,
што
ми
он
узнемиравати
.
он
гурнути
силно
врата
и
ући
.
ти
се
од
једном
дигнути
,
истргнути
од
мати
и
излетити
у
кујна
пред
он
,
да
он
зауставити
.
—
не
,
Николо
!
сладак
,
мити
Николо
,
не
улазити
!
—
молити
јесам
ти
,
сиротица
мој
,
јер
јесам
се
стидети
да
ја
он
,
твој
муж
,
видити
такав
.
молити
јесам
он
,
вити
се
око
он
и
заустављати
он
.
—
ја
!
Што
!
ко
ја
што
моћи
!
А
ти
?
...
и
одгурнув
тај
нога
од
себе
ући
он
к
ми
,
клатити
се
и
заносити
,
с
распасан
појас
,
извучен
минтан
,
у
опанак
и
висок
,
дебео
чарапа
.
око
појас
бити
он
празан
„
реденик
“
од
куршум
,
а
до
он
велик
,
касапски
нож
.
његов
црн
,
меснат
и
подбухао
лице
,
са
водњикав
очи
и
велик
уста
,
бити
тако
сурово
и
силно
,
да
се
човек
нехотице
окретати
од
он
...
Уђе
он
заносити
се
.
—
'
Аџике
морити
!
Што
?
—
али
се
брзо
тргнути
кад
ја
спазити
,
скинути
капа
и
погледати
ја
неодлучно
.
за
тај
бацити
капа
,
насмејати
се
тупо
,
па
,
ширити
рука
поћи
ја
у
сусрет
.
—
А
ја
ти
,
брата
Косто
...
—
па
опет
застати
и
почети
упитни
и
као
зачудити
гледати
час
у
ја
који
стајати
озбиљан
,
час
у
мати
.
—
Што
Николо
не
ићи
да
спавати
?
—
рећи
он
мати
мало
благ
,
али
тај
тако
,
као
да
имати
једино
ја
да
захвалити
,
што
он
и
сад
као
увек
не
грдити
,
већ
молити
.
—
А
?
—
промуцати
он
.
—
ићи
,
'
аџика
!
—
рећи
нагло
и
хтети
да
узети
дете
.
Саже
се
,
али
се
повађати
.
мати
он
истргнути
дете
и
позвати
ти
,
да
он
ти
узети
.
ти
ући
,
брзо
узити
дете
,
не
гледати
ни
у
ко
,
и
још
брже
изићи
.
за
ти
изићи
и
он
ћутети
и
поводити
се
.
Изиђох
и
ја
за
ви
.
узалуд
ја
мати
заустављати
мимика
.
Чим
се
он
видити
у
двориште
,
окренути
се
,
и
кад
ја
не
спазити
,
он
поскочити
,
доћи
до
ти
и
стиснути
ти
за
кос
.
—
Дом
!
—
викнути
он
потмуло
и
гурнути
ти
тако
силно
да
ти
посрнути
пригрлити
дете
и
у
мало
што
не
пасти
.
—
Дом
!
Немаш
кућа
,
него
ли
код
онај
стар
вештица
јесам
?
...
А
,
а
?
...
и
опет
измахнути
да
ти
ударити
по
глава
.
тај
само
заклањати
дете
и
тихо
,
преплашити
,
молити
он
.
—
не
,
не
!
моћи
сад
,
овде
!
...
Чуће
!
...
—
Ко
,
ко
,
ко
?
...
он
!
...
А
што
он
?
Што
јесам
он
?
и
он
хтети
ја
...
А
тај
он
,
он
?
Чекај
,
ћерка
мој
,
ко
хтети
ти
?
он
,
а
он
?
—
и
онда
бесно
,
држати
ти
за
кос
,
почети
те
ударати
,
гурати
и
водити
кућа
...
Слушам
како
сухо
грање
пуцкати
,
гледати
где
месечина
сијати
,
тишина
се
распростирати
а
сув
,
некако
оштар
,
и
као
стар
ваздух
пунити
ја
груда
,
гушити
ја
и
натеривати
на
кашаљ
...
и
ко
знати
докле
бити
тако
стајати
,
да
ја
не
тргнути
неки
зврјање
чекрк
и
неки
тих
,
дубок
као
из
земља
глас
...
тај
долазити
из
ваш
кућа
.
нагнути
се
,
приступити
и
отворити
очи
да
видити
...
и
видети
ти
,
где
под
млад
кајсија
,
на
сред
двориште
,
погурити
„
мотати
цевка
"
спрам
месечина
а
један
нога
клатити
корито
у
који
спавати
твој
дете
.
и
тако
клатити
се
,
нихати
се
час
напред
,
час
назад
,
ти
—
или
певати
или
плакати
...
В
.
Беше
почетак
зима
кад
на
глас
тежак
болест
мој
стар
мајка
опет
доћи
.
из
гостински
соб
виђати
се
мали
светлост
.
Уђох
права
тамо
.
у
први
мах
не
моћи
ништа
да
распознати
због
мали
светлост
,
пар
и
дим
дувански
.
тек
после
видети
пун
соб
људи
и
жена
.
они
бити
устати
,
помакнути
се
и
начинити
ја
место
ћутети
.
ниједан
ја
се
од
она
не
приближити
и
утешити
.
бојати
јесам
се
.
мој
господски
одело
,
хладно
,
укочено
држање
уздржавати
она
.
на
под
,
близу
зидати
,
на
асура
и
стар
покровац
бити
бацити
јорган
,
а
из
он
уздигнути
и
осветлити
са
страна
свећа
виђати
се
сув
,
к'о
восак
жут
,
с
велик
чела
,
упијен
образ
и
увучен
уста
тако
да
се
вилица
и
нос
у
мало
не
додиривати
—
људски
глава
.
тај
бити
она
!
кркљање
тупо
,
тешко
,
ретко
и
мучно
извијати
се
из
њен
груда
који
се
и
не
мицати
.
кад
ући
и
назвати
:
„
Добра
вечати
“
!
тај
кркљање
постати
јаче
и
претворити
се
као
у
неки
врста
гласати
:
—
Кољ
...
.
љ
...
.
јо
!
Жене
се
згурити
и
прошаптати
:
—
сирот
.
Чуле
да
јесам
доћи
,
па
он
звати
.
Приђох
она
ближе
.
сагнути
се
.
узети
јесам
за
рука
сув
,
црн
,
хладан
,
и
принети
јесам
уста
да
јесам
пољубити
.
стрести
се
.
Чудно
и
тежак
и
неугодан
,
као
неки
страх
,
осећање
обузети
ја
кад
осетити
додир
те
сув
затегнут
кожа
на
кост
рука
.
да
ли
тај
бити
страх
од
смрт
?
не
знати
.
само
се
сећати
да
јесам
дрхтати
као
прут
од
неки
страшан
осећање
.
у
тај
се
један
жена
дигнути
и
поћи
врата
погурити
.
—
Што
не
седити
,
Стана
?
—
упитати
ти
.
—
да
отићи
до
кућа
и
видити
дете
да
не
плакати
—
одговорити
ти
затварати
врата
.
у
тај
један
баба
који
бити
задремати
уз
мангал
жар
,
испасти
лула
из
зуб
.
сав
се
насмејати
.
Баба
се
тргнути
,
збунити
,
погледати
ја
плашљиво
и
понизно
.
остати
,
као
да
бити
јесам
оправдати
,
рећи
ја
:
—
два
ноћ
јесам
спавати
.
Чувала
јесам
,
па
сад
задремати
.
—
Ида
спавати
,
тетак
!
—
рећи
она
благо
и
тронуто
.
—
А
не
тргнути
се
стидљиво
она
не
спавати
ја
се
,
него
онако
...
Обећала
јесам
она
да
хтети
јесам
спремити
и
лепо
везати
она
„
чајку
“
како
јесам
она
везивати
...
јер
ја
јесам
у
аманет
оставити
.
и
онда
се
сав
ослободити
.
Приђоше
ја
и
руковати
се
.
па
онда
отпочети
—
да
бити
ја
утешити
—
причати
како
јесам
последњи
дан
провести
.
како
се
јесам
подавати
болест
;
како
сам
,
ноћу
,
јесам
моћи
да
наићи
на
врата
соб
;
како
јесам
ложити
ватра
у
мангал
место
у
пећ
;
како
јесам
хтети
да
пасти
у
бунар
не
моћи
да
се
вратити
у
кућа
;
како
јесам
давати
да
ја
звати
,
бојити
се
,
да
се
не
„
помести
"
од
учење
;
како
ја
јесам
,
кад
јесам
почети
да
губити
језик
и
свест
,
овај
вече
,
док
јесам
ја
путовати
,
звати
:
„
Која
,
Која
,
хајде
брзо
“
...
и
како
јесам
тражити
мој
слика
,
гледати
дуго
,
дуго
и
плакати
!
у
тај
почети
она
да
се
превијати
и
грчити
.
уста
она
се
изгубити
у
грло
,
врат
увући
...
сав
скочити
око
она
.
један
баба
ја
прићи
и
благо
рећи
:
—
Изиђи
,
синути
,
да
не
гледати
.
—
А
што
?
—
Па
не
ваљати
се
.
млад
јесам
.
Изиђох
.
она
издахнути
.
са
неки
свечан
туг
и
скрушеност
слушати
како
јесам
спремати
,
како
шуштати
њен
стар
,
свилен
хаљина
који
бити
у
један
завежљај
,
који
јесам
она
још
у
живот
спремити
за
свој
смрт
.
у
јутро
,
у
само
сванути
,
изићи
.
јесам
знати
где
да
ићи
и
шта
да
радити
.
једва
јесам
чекати
да
проћи
овај
дан
и
да
јесам
што
пре
саранити
,
свршити
,
јер
ја
јесам
бити
тако
неугодан
.
Чак
јесам
се
бојати
да
јесам
мртав
видити
,
већ
јесам
кришом
бацати
поглед
кроз
прозор
у
гостински
соб
у
који
она
бити
спреман
да
јесам
видити
свет
и
припасти
она
свећа
више
глава
.
да
бити
избегнути
поздрав
и
изјава
сажаљење
од
жена
и
људи
који
почети
долазити
и
доносити
она
свећа
,
заћи
иза
кућа
,
у
поток
,
који
сад
бити
мучно
познати
.
јер
он
бити
усахнути
,
дрвеће
исећи
а
земља
гол
,
трошан
и
смрзнут
.
погледати
ка
твој
кућа
из
који
се
још
ништа
не
виђати
и
кретати
.
само
,
она
ти
сад
бити
—
да
ли
се
ја
тако
учинити
?
—
тако
мали
,
скучен
и
пропао
у
земља
као
да
се
бојати
од
нешта
и
зато
скривати
.
твој
башта
и
двориште
бити
чисто
голи
.
све
што
бити
код
ти
:
у
башта
мало
дрвеће
;
са
улица
оронуо
зид
и
покрити
тулузина
и
пруће
место
цреп
;
на
мотци
,
пред
кућа
,
обешен
поњава
;
уз
зид
прислонити
неколико
дрво
;
мали
прозор
излепити
хартија
—
сав
тај
изгледати
тако
мало
,
ситан
,
повучен
и
скривен
као
да
се
бојити
чији
навала
и
као
да
свако
говорити
:
„
молити
ти
,
не
дирати
ми
.
ја
ники
не
сметати
.
ево
,
ако
хтети
,
још
хтети
да
се
помакнути
,
још
више
хтети
да
се
сакрити
и
склонити
,
ако
јесам
ко
на
сметња
...
сав
хтети
,
само
ми
не
дирати
и
оставити
“
...
из
сав
истицати
се
твој
рука
,
рука
женски
,
понизан
,
тих
,
без
смелост
и
јачина
,
али
жилав
,
дурашан
и
истрајан
до
крај
живот
.
одједном
се
ти
појавити
из
кућа
.
брзо
оставити
нешто
и
упутити
се
капија
да
јесам
што
боље
притворити
.
затим
се
вратити
.
на
глава
метнути
неки
завежљај
,
ваљда
детињи
пелена
,
на
раме
мотика
,
у
десни
рука
узити
дете
,
а
у
леви
неки
суд
,
чинити
ја
се
с
јела
,
и
упутити
се
ја
,
пролаз
,
да
изићи
на
наш
капија
.
ја
јесам
стајати
и
гледати
ти
како
погнут
глава
ићи
,
и
тај
у
нанула
,
на
нога
чарапа
искрпити
,
у
минтан
из
који
јесам
вирити
памук
...
Дође
до
ја
,
спазити
ја
,
и
место
:
„
Добра
јутро
"
ти
рећи
:
—
умрети
тета
?
—
А
глас
тај
бити
тако
обичан
,
равнодушан
.
лице
таман
,
блед
,
сув
и
,
поцрнети
од
летњи
сунце
,
не
издавати
баш
никакав
осећај
.
—
да
—
рећи
мрачно
.
—
А
зар
ти
хтети
да
јесам
испратити
?
—
не
моћи
,
бог
ја
,
господин
—
почети
се
правдати
.
—
имати
работа
.
морати
он
да
однети
ручак
,
а
после
у
надница
.
—
А
где
јесам
он
?
ти
почети
да
муцати
.
Беше
ти
непријатно
и
стидно
.
—
на
робија
—
одговорити
тихо
.
—
Шта
?
—
јесам
крив
,
господин
,
тако
ја
господа
!
Обедише
он
.
Узедоше
на
душа
душман
—
бог
она
судити
!
А
он
?
ох
!
јесам
крив
!
бранити
јесам
он
тако
живо
,
понизно
и
верно
да
јесам
знати
шта
да
мислити
.
погледати
око
себе
,
а
зимски
дан
већ
у
велик
сванути
.
кроз
хладан
ваздух
,
проткати
као
неки
растурен
влас
магла
,
почети
летети
са
сав
страна
,
као
залутати
,
пахуљица
снег
и
падати
на
угнут
кров
,
зид
и
голо
дрвеће
чији
се
гранути
оштро
и
црно
оцртавати
.
тај
бити
први
снег
.
из
гостински
соб
светлуцати
свећа
више
материн
глава
и
каткад
допирати
тихо
,
једва
чујан
,
нарицање
један
жена
,
њен
другарица
из
младост
.
тај
јесам
стајати
погнут
глава
.
бити
ти
јесам
ладан
,
али
јесам
ти
једнако
дете
утопљавати
,
пригрљивати
,
а
оно
сисати
комад
црн
хлеб
.
—
зима
,
Стана
—
рећи
тек
што
да
казати
.
ти
се
још
више
згрчити
.
опробати
да
ли
завежљај
на
глава
и
мотика
на
раме
добро
стајати
и
отићи
прошаптати
као
за
себе
:
—
не
знати
.
сад
рано
нешто
доћи
.
