један
разорен
ум
написати
л
.
КОМАРЧИЋ
српски
краљевски
академија
досудити
јесам
овај
дело
МАРИНОВИЋЕВУ
награда
за
@card@
.
година
Београд
.
парни
ШТАМПАРИЈА
д
.
ДИМИТРИЈЕВИЋА
јеленски
ул
.
БР
.
@card@
.
@card@
.
овај
роман
бити
јесам
поднети
српски
Краљевски
академија
наука
под
наслов
Кант
наш
доба
и
под
тај
јесам
име
и
наградити
овогодишњи
награда
из
Задужбине
пок
.
Никола
Ј
.
Мариновић
.
али
,
како
јесам
оцењивач
,
према
чији
он
јесам
препорука
награда
досудити
,
наћи
,
да
јесам
овај
име
незгодно
и
да
бити
он
требати
заменити
други
,
подесан
,
писац
јесам
,
усвајати
овај
напомена
,
променити
првобитан
име
роман
и
дати
он
овај
други
.
прво
јесам
име
бити
позајмити
од
његов
јунак
,
док
овај
друго
наговештавати
несрећа
,
који
јесам
он
подлегати
.
и
сав
јесам
бити
спремно
за
полазак
.
узети
јесам
Совра
.
мало
јесам
поскуп
,
али
имати
добар
кола
и
коњ
.
милина
јесам
како
возити
.
и
таман
да
сести
у
кола
,
а
газда
Мил
хтети
ја
,
од
један
,
упитати
:
—
е
,
момак
,
а
да
ти
јесам
заборавити
узети
пасош
?
—
Шта
хтети
ја
?
путовати
на
кола
.
А
,
после
,
Совра
познати
свуд
—
као
црвен
пар
—
одговорити
и
погледати
у
Совра
шта
хтети
он
рећи
.
—
овај
,
ви'ш
,
како
хтети
ти
казати
?
...
овај
јесам
буран
време
...
.
боље
он
јесам
имати
.
зао
не
требати
.
Мог
ми
последњи
сеоски
лола
на
сред
друм
зауставити
и
упитати
:
„
имати
ли
пасош
?
“
и
рећи
ли
он
само
да
он
немати
,
он
ти
отерати
у
село
кмет
,
а
кмет
капетан
;
а
ако
се
и
капетан
десити
какав
џенабет
—
стрпати
ти
у
апс
,
и
тамо
хтети
тај
и
бог
заборавити
...
.
Хранићеш
апсански
бува
и
стеница
—
докле
год
не
стигнути
одговорити
од
власт
,
да
јесам
добар
и
поштен
,
—
одговорити
Совра
,
скраћивати
у
дешњак
леви
штранга
.
—
Добра
говорити
Совра
.
са
сав
јесам
тако
.
Шта
више
,
сад
он
јесам
лако
ни
добити
.
требати
бити
тај
уверење
од
директор
.
сав
јесам
тај
сад
прснути
—
куд
који
.
тај
јесам
се
требати
раније
сетити
,
—
рећи
газда
Мил
.
—
Па
шта
да
се
радити
?
тај
хтети
ми
задоцнити
,
упитати
забринут
газда
Мил
.
—
Добра
,
ако
бог
да
—
одговорити
Совра
.
Сешћемо
овако
сав
џумле
у
кола
,
па
—
пред
полиција
.
газда
Мил
хтети
да
јемчити
,
и
ја
хтети
за
час
имати
у
џеп
пасош
...
.
кад
јесам
сав
у
свој
ред
,
неки
јесам
и
тај
!
тако
јесам
и
урадити
.
у
ходник
полицијски
пун
свет
.
газда
Мил
ући
у
пасошарница
,
али
он
рећи
да
морати
чекати
док
управитељ
доћи
.
—
кад
немати
општински
уверење
,
онда
се
пасош
давати
само
по
допуштење
управитељев
,
—
одговорити
један
од
чиновник
.
морати
јесам
,
дакле
,
чекати
.
онда
јесам
бити
власт
—
власт
...
.
у
један
мах
зачути
се
доле
у
авлија
:
„
А
она
мој
мајка
!
...
господин
,
живот
ја
мој
—
ја
јесам
крив
!
“
и
онај
свет
нагрнути
на
прозор
.
погледати
и
ја
.
један
тући
,
а
она
десетак
чекати
на
ред
.
један
господин
,
с
акт
под
мишка
,
стајати
и
бројити
,
а
она
два
жандарм
бити
.
Жестоко
бити
!
...
видети
се
,
да
јесам
сав
занат
испећи
.
рећи
бити
човек
,
да
бог
знати
колико
и
не
замахивати
,
али
не
ударити
по
два
три
пут
,
а
они
она
се
прут
на
врх
расцветати
.
и
они
она
онда
бацити
,
па
узети
други
.
мало
у
лево
,
у
један
угао
,
из
један
кад
вирити
јесам
неколико
сноп
лесков
пруће
.
овај
јесам
бити
резерва
ако
се
она
два
већ
раздрешен
сноп
потрошити
.
—
Шта
јесам
скривити
овај
људи
?
упитати
газда
Мил
један
господин
,
који
бити
до
ми
стати
да
и
он
сеирити
.
—
похватати
јесам
она
по
турски
кућа
.
лудак
један
!
онај
што
јесам
ваљати
,
давно
јесам
и
давно
разграбити
...
.
кад
људи
хтети
да
слушати
наредба
власт
!
одговорити
онај
господин
.
—
да
јесам
ја
по
бог
брат
!
викнути
један
од
онај
,
што
јесам
на
ред
чекати
...
.
ја
и
мој
брат
јесам
крив
.
ја
јесам
поштен
људи
.
питати
ко
хтети
за
кућа
Смиљанић
из
Љубовиђа
—
казати
ви
...
.
онај
господин
ни
глава
да
окренути
.
он
јесам
као
мраморан
статуа
стајати
и
бројати
.
и
тек
бити
,
кад
се
навршити
двадесет
пета
ударац
,
рећи
:
„
доста
!
“
онда
бити
прозвати
други
...
.
—
А
она
мој
родити
мајка
!
...
ја
хтети
ти
сад
умрети
!
превијати
се
један
голобрад
момак
под
онај
гвозден
обруч
и
гривна
.
једва
ако
он
јесам
бити
седамнаест
до
осамнаест
година
.
она
јесам
два
жандарм
,
као
два
аутомат
,
полако
замахивати
и
сам
врх
лесковак
дохватати
дебео
месо
овај
веселник
.
—
немо
’
,
господин
,
наш
дома
срамотити
—
тако
ти
живо
бити
,
што
ти
јесам
мио
!
—
повикати
опет
онај
,
што
рећи
,
да
јесам
из
кућа
Смиљанић
.
тај
бити
младић
од
свој
двадесет
до
двадесет
и
четири
година
.
Већ
само
одело
казивати
јесам
,
да
јесам
из
добар
кућа
.
бео
,
као
снег
,
ланен
кошуља
.
по
црн
сукнен
тозлуци
,
по
мали
гуњче
без
рукав
,
с
плав
вунен
гајтан
,
—
видети
се
,
да
јесам
Подринац
.
онај
други
,
што
се
бити
уз
овај
сељак
,
тако
рећи
,
причинити
,
бити
јесам
у
немачки
хаљина
.
и
он
јесам
моћи
бити
осамнаест
до
двадесет
година
.
његов
се
чела
бити
натуштити
,
а
црта
на
лице
развући
у
некакав
диваљ
престрављеност
.
цептити
јесам
као
прут
.
у
он
јесам
бити
капа
крв
.
и
кад
бити
год
који
несрећник
јаукнути
од
мало
жесток
ударац
,
он
бити
се
чисто
трг'о
,
а
поглед
бити
он
несвесно
поћи
по
онај
осталом
свет
.
десни
он
јесам
рука
бити
обесити
о
некакав
дугачак
бео
завој
,
који
он
јесам
о
врат
висити
.
—
да
,
јесам
,
који
случај
и
он
од
онај
рањеник
од
@card@
.
и
@card@
.
јун
?
помислити
.
ја
јесам
ни
опазити
,
кад
јесам
газда
Мил
сићи
доле
.
он
прићи
онај
господин
,
што
извршивати
пресуда
.
Поче
он
нешто
живо
говорити
.
онај
ни
да
он
чути
.
—
ја
познавати
,
господин
,
овај
деца
.
—
ти
јесам
Степанов
син
,
јесам
ли
?
окренути
се
он
онај
сељаче
.
—
Јес
,
газда
,
сам
ти
јесам
бог
послати
!
...
Јес
,
ја
јесам
Степанов
,
а
овај
јесам
мој
брат
...
.
он
овде
учити
чкола
—
он
јесам
Дакин
...
.
његов
хтети
се
мајка
убити
,
ако
овај
с
он
бити
.
—
како
се
ви
смести
с
осуђеник
разговарати
?
!
...
повикати
извршитељ
.
Одмичите
из
овај
круг
!
...
ја
овде
вршити
само
закон
...
.
или
хтети
...
.
—
Жалостан
јесам
тај
закон
,
који
ви
овде
над
ми
вршити
!
повикати
онај
млад
у
немачки
хаљина
.
док
јесам
други
пљачкати
,
ја
јесам
се
бити
и
крвавити
код
џамија
:
а
кад
јесам
така
јунак
,
као
што
јесам
ви
,
бегати
и
крити
се
по
Топчидер
,
Раковица
и
Ташмајдан
,
ја
јесам
,
под
ватра
градски
топ
,
подизати
ђачки
барикада
!
...
А
сад
?
...
Зашто
се
оно
ја
тући
?
!
.
.
Отаџбино
!
зар
тако
ти
награђивати
оне
,
који
за
слобода
твој
сав
живот
залагати
?
!
.
.
—
какав
јесам
тај
лармати
доле
?
!
.
.
повикати
један
оштар
глас
иза
мој
леђа
.
онај
се
господин
,
што
бити
до
ми
стати
да
гледати
,
смотати
на
први
канцеларијски
врата
.
свет
бити
сав
гологлав
.
скинути
и
ја
капа
.
тај
јесам
бити
сам
управитељ
.
—
е
,
газда
Мил
,
други
пут
моћи
тако
!
...
како
јесам
,
болан
,
моћи
наговарати
чиновник
,
да
не
извршивати
кривичан
пресуда
?
!
.
.
А
особито
сад
,
кад
се
у
земља
опажати
врење
на
сав
страна
.
А
чути
јесам
и
онај
што
јесам
бити
у
палилулски
касарна
!
Још
да
власт
овако
не
притегнути
,
ко
знати
,
где
бити
се
чир
провалити
,
а
где
други
почети
да
гнојити
.
Рђави
јесам
се
људи
размилети
—
као
гусеница
,
кад
она
јесам
на
један
вотњак
нестати
листа
...
.
збиља
,
ко
рећи
да
јесам
ти
овај
?
—
Само
добар
људи
.
ја
за
она
глава
јемчити
.
питати
ко
хтети
за
дом
Смиљанић
из
Љубовиђа
.
овај
овде
учити
школа
.
у
први
јесам
година
права
.
син
јесам
Дамјана
Смиљанић
,
кмет
љубовиђски
—
овај
јесам
пун
двадесет
година
.
јединац
у
отац
и
мајка
.
бог
она
јесам
под
старост
обрадовати
...
.
овај
други
момак
—
брат
он
јесам
од
стриц
,
задругар
у
кућа
,
син
Степанов
...
.
тај
јесам
чувен
свињарски
трговац
у
тај
крај
.
управитељ
јесам
бити
човек
строг
,
али
и
праведан
.
дорасти
свој
положај
.
он
јесам
знати
и
да
,
колико
толико
,
задовољити
људски
правда
и
да
закон
и
ауторитет
власт
одржати
на
свој
висина
.
кад
некад
нешто
учинити
,
рећи
бити
се
,
да
јесам
законски
цепидлака
,
педант
први
ред
,
а
по
некад
тако
ући
у
либералан
примена
и
тај
доста
јасан
законски
пропис
,
да
бити
човек
рећи
,
да
овај
јесам
ни
онај
човек
ни
дати
бог
.
па
и
опет
сав
бити
се
наћи
свој
,
разлог
.
док
он
јесам
газда
Мил
причати
о
честитост
дом
Смиљанић
,
он
бити
оборити
глава
и
нешто
премишљати
.
али
се
на
један
мах
исправити
па
погледати
у
онај
ђак
:
—
Па
ја
шта
јесам
тражити
по
турски
кућа
?
упитати
управитељ
,
као
с
неки
прекор
.
—
ја
јесам
бити
ни
у
један
турски
кућа
.
—
Неће
бити
?
!
ја
како
ви
јесам
тамо
моћи
наћи
жандарм
?
—
он
ми
јесам
наћи
на
капиџик
Алибеговић
.
ту
бити
застати
.
капија
широм
отворен
.
дуг
алеја
шимшир
,
зелен
џбуње
јоргован
и
звати
,
силно
бокорје
руж
,
па
онда
читав
свод
османлук
;
па
онај
живописан
,
на
тулба
налик
,
киоск
,
што
јесам
сав
обучен
лоз
,
зимзелен
и
други
пузав
биље
—
лежати
јесам
у
један
страшан
рушевина
,
као
,
да
јесам
по
сав
бесомучност
свој
кола
водити
.
признати
морати
,
да
јесам
ја
овај
рушевина
до
срце
ганути
.
мој
се
душа
бунити
,
што
се
ту
видети
траг
српски
рука
.
ја
хтети
да
јесам
Срба
вандал
.
—
е
,
јесам
него
броћ
!
ти
хтети
неко
сад
питати
шта
ти
хтети
,
а
шта
хтети
!
него
,
казати
ти
ја
,
јесам
ли
ти
бити
познати
мој
наредба
,
који
се
забрањивати
тумарање
по
турски
кућа
?
—
јесам
.
—
ја
где
јесам
ти
бити
за
овај
месец
дан
—
у
болница
.
—
у
који
болница
...
.
Варошкој
?
—
у
војни
.
—
А
што
у
војни
?
—
да
се
лечити
,
одговорити
онај
с
неки
понос
и
поглед
у
свој
завијен
рука
.
—
Шта
ти
јесам
рука
?
—
ранити
јесам
.
—
е
,
ранити
јесам
!
А
где
?
—
пред
ђачки
барикада
.
управитељ
се
замислити
.
после
хтети
опет
рећи
:
—
Па
што
тако
јесам
казати
на
испит
?
—
какав
жалосан
испит
!
ту
ми
јесам
дати
ни
прословити
.
онај
,
што
ислеђивати
,
а
тај
јесам
онај
што
и
извршивати
,
упитати
само
жандарм
:
„
јесам
ли
ти
она
наћи
у
турски
махала
где
тумарати
по
турски
кућа
?
“
„
на
капија
Алибеговић
“
,
одговорити
јесам
жандарм
.
„
водити
она
доле
.
најпре
она
претрести
!
“
—
То
јесам
и
учинити
.
тај
јесам
бити
синоћ
,
а
јутрос
ми
обојица
саопштити
пресуда
:
да
ми
се
ударити
по
@card@
батина
и
да
се
прогнати
,
одговорити
ђак
глас
који
јесам
још
дрктати
од
узбуђење
.
управитељ
букнути
образ
.
тај
бити
неки
унутрашњи
застиђење
.
он
се
замислити
.
после
дочепати
она
акт
.
Нешто
запис
на
она
.
за
тај
удар
у
звоно
.
један
жандарм
ошкринути
врата
.
—
Зовиде
ја
...
.
онај
...
.
Периша
!
рећи
неки
глас
,
пун
руга
и
гнушање
.
мало
после
,
ето
тај
г
.
Периша
.
тај
јесам
бити
онај
исти
што
јесам
мало
пре
извршивати
онај
пресуда
.
он
стати
као
укопати
.
ни
у
ко
јесам
гледати
,
већ
права
у
управитељ
.
ја
,
нешто
,
погледати
,
и
видити
да
он
се
лепо
ногавица
од
панталоне
трести
.
управитељ
устати
.
промерити
мало
извршилац
.
хтети
он
нешто
рећи
,
па
опет
застати
.
узити
са
сто
онај
акт
,
па
он
он
пружити
.
Извршитељ
примити
акт
.
она
он
се
хартија
трести
у
рука
.
бити
се
престравити
.
—
А
сад
—
кућа
!
видити
,
власт
јесам
што
и
жив
ватра
,
неки
огрејати
,
неки
опека
,
а
по
неки
жив
сагорети
...
.
Што
од
тај
ватра
даље
,
тај
по
ви
боље
,
окренути
управитељ
онај
веселник
.
—
хвала
ви
,
господин
!
уздахнути
рањеник
,
па
се
окренути
газда
Мил
:
—
А
сад
—
збогом
,
пријатељ
!
...
да
ви
,
мало
пре
,
сам
бог
од
некуд
не
послати
,
над
ми
бити
се
извршити
једно
страшно
,
једно
срамно
дело
.
и
ја
не
бити
смести
после
онај
срамота
ни
сахат
живети
...
.
ви
јесам
спасти
част
наш
кућа
,
понос
мој
отац
и
мој
мајка
,
а
ја
—
живот
.
збогом
!
...
—
збогом
,
мој
леп
газда
!
рећи
онај
у
сељачки
хаљина
,
а
очи
он
бити
пун
суза
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
А
шта
ви
чекати
?
окренути
се
ја
управитељ
,
који
као
да
ја
тек
сад
смотрити
да
јесам
ту
.
—
ама
,
ето
,
господин
,
прихватити
реч
мој
газда
Мил
,
овај
мој
укућанин
поћи
свој
сестра
и
зет
на
Љубовија
,
па
сметнути
с
ум
,
да
извадити
пасош
.
кола
он
већ
чекати
.
сад
да
тражити
свој
директор
,
или
да
се
обраћати
општина
за
уверење
—
одоцнити
бити
.
за
тај
и
ја
доћи
да
ви
замолити
,
да
он
дати
пасош
.
—
дакле
и
тај
јесам
ђак
?
—
јесам
,
господин
.
—
у
који
јесам
година
?
—
ја
јесам
још
у
гимназија
.
ја
јесам
мало
стар
поћи
у
школа
.
—
е
,
бог
ја
,
да
јесам
бити
твој
пасош
,
она
бити
тај
двојица
проћи
као
Јанка
на
Косово
.
о
сав
се
опет
бог
старати
,
рећи
управитељ
доста
тронути
и
зазвонити
.
—
Кажи
Лука
неки
овај
младић
издати
пасош
,
рећи
он
жандарм
,
који
се
на
врата
помолити
.
—
—
—
—
—
—
—
после
један
сахат
већ
бити
у
Макиш
.
Совра
сића
с
насип
,
па
ударити
преко
ливада
.
пут
бити
углачати
—
као
тепсија
.
летети
јесам
,
а
јесам
ићи
.
и
онда
Совра
запевати
свој
леп
,
звонак
глас
:
„
раван
поље
,
криво
ја
јесам
на
ти
,
Што
мој
драг
отићи
низа
ти
!
...
ИИ
Совра
јесам
одржати
свој
реч
.
он
јесам
бити
неки
врста
прав
сахат
.
сахат
никад
јесам
носити
,
а
опет
јесам
увек
знати
,
који
јесам
доба
дан
,
или
ноћ
.
ма
у
који
време
да
у
вече
легнути
,
опет
јесам
у
јутро
моћи
да
устати
у
који
хтети
доба
.
умести
јесам
да
одмерити
,
колико
он
требати
,
док
коњ
отимарити
,
напојити
и
упрегнути
.
ја
јесам
пробудити
кад
јесам
коњма
натакнути
зобница
.
и
таман
јесам
бити
готов
и
почети
да
пити
кафа
,
а
он
доћи
,
па
ја
рећи
:
—
сав
јесам
готово
.
Можемо
поћи
.
и
кад
јесам
стигнути
на
сам
окомак
Прослоп
,
бити
већ
лепо
сванути
.
Совра
уставити
коњ
,
протрљати
она
очи
,
повући
она
за
уш
,
и
они
се
стрести
од
јутрењи
студен
,
па
онда
оба
фркнути
на
нос
,
те
из
њихов
широк
ноздрва
,
као
из
какав
сулундар
,
избити
густ
котур
пар
.
исток
се
бити
опасти
с
неколико
пламен
облачан
појас
;
а
на
један
место
почети
се
оцртавати
један
у
хиљаду
ватрен
бој
опервазити
небески
кратер
,
из
ко
се
бити
помолити
један
треперав
,
до
половина
небо
раширен
,
исполински
лепеза
.
од
овај
се
огњен
лепеза
бити
запалити
читав
небо
;
а
овршина
планина
као
да
бити
полити
растопљен
злато
.
Медведник
се
бити
примакнути
,
е
бити
рећи
,
сад
хтети
он
рука
дохватити
.
старац
се
,
чисто
намрштити
.
и
ако
он
јесам
његов
гранитски
чела
јутарњи
зрак
озарити
,
опет
јесам
се
на
он
видети
дубок
бразда
,
што
јесам
она
ту
оставити
безбројан
век
.
А
као
какав
џиновски
скута
свој
тамно-зелене
долама
,
бити
ка
запад
бацити
дугачак
сенка
.
у
овај
јесам
се
сенка
видети
силан
пролом
и
дубодолина
.
у
она
као
да
јесам
сав
још
спавати
свој
дубок
сан
.
десно
и
лево
,
докле
око
човеков
моћи
досегнути
,
бити
пукнути
непрегледан
панорама
—
планински
литица
,
овршина
,
и
,
овде
онде
,
од
врх
до
подножје
пролокан
окосина
,
баш
као
да
она
јесам
какав
исполински
рука
,
свој
џиновски
нокат
,
у
сам
лице
запарати
.
и
овај
се
панорама
губити
далеко
на
исток
у
плав
контура
руднички
и
ужички
планина
,
док
се
на
север
стапати
у
сив
пруга
Цер
и
Видојевица
,
па
се
даље
испреламати
у
небројен
планински
седло
,
док
се
,
најпосле
,
јесам
зауставити
на
камени
обала
хладан
и
валовит
Дрина
,
да
одатле
поздравити
свој
осталу
браћа
и
сестра
у
поносан
Босна
и
кршан
Херцеговина
.
кад
се
поћи
друм
од
Пецка
Љубовија
,
ићи
се
благ
узбрдица
.
мало
се
касати
,
а
мало
ићи
ода
.
и
што
се
човек
више
приближивати
онај
повијарац
,
што
полазити
од
Медведник
па
се
везати
доле
са
сокоским
планина
,
пред
он
се
сав
разговетан
стан
издвајати
један
вис
.
у
први
мах
човек
се
учинити
,
као
да
се
тамо
негде
,
на
сред
друм
,
испречити
какав
горостасан
камила
са
оба
свој
грб
.
тај
јесам
грбити
брат
и
сестра
.
једно
јесам
Боби
,
а
други
прослопски
вис
.
и
што
се
ближе
она
примицати
,
Боби
ти
,
мало
по
мало
,
замицати
за
прослопски
вис
,
док
јесам
са
сав
нестати
.
и
онда
пред
себе
видити
један
самоставан
брдо
,
одовуд
голо
,
без
шум
,
а
озго
,
по
врх
,
штрчати
неколик
грм
и
буква
,
тај
изгледати
,
као
какав
грдан
прамичак
кос
на
какав
џиновски
глава
.
одмах
испод
овај
перчин
човек
опазити
некакав
грдан
греботина
.
и
кад
се
на
сам
прослопски
вис
доћи
,
онда
се
тек
видити
,
да
овај
греботина
јесам
ништа
други
,
до
један
планински
жлеб
,
који
овај
брдо
делити
на
два
пол
.
средина
овај
горски
жлеб
јурити
Љубовиђа
,
бистар
као
суза
,
а
брз
као
очи
.
овај
први
пол
благ
јесам
нагибати
.
по
она
јесам
инжињер
усећи
пут
на
цик-цак
—
сав
доле
до
у
река
.
она
други
пол
отићи
јесам
од
подножје
па
до
врх
,
до
,
чинити
ти
се
,
под
сам
облак
.
али
јесам
њен
формација
један
права
природин
чудо
.
она
јесам
образовати
од
сам
скамењен
капница
.
цео
брдо
изгледати
као
какав
горостасан
воштан
свећа
који
јесам
век
горети
и
клапити
се
.
пред
овај
природан
самотвор
,
човек
се
и
нехотичан
јесам
зауставити
.
под
сам
врх
горе
видити
један
људски
прилика
.
Раширила
рука
,
а
лице
окренути
небо
—
баш
као
да
се
за
неки
бог
молити
.
одмах
испод
овај
прилика
видити
један
грдан
орлушина
.
рећи
бити
човек
,
—
хтети
да
полетити
;
ама
јесам
она
и
крило
и
нога
за
брдо
срасти
.
с
десни
и
леви
дизати
се
гигантски
стуб
,
образован
од
сам
скамењен
капница
.
и
,
овде
онде
,
као
да
се
из
брдо
промаљати
некакав
џиновски
рука
,
да
овај
стуб
придржати
,
да
се
не
стропоштати
доле
у
река
.
на
сам
окомак
,
одмах
више
Трајанов
мост
,
бити
се
човек
заклети
,
да
висити
један
горостасан
полелеј
окитити
безбројан
камени
свећа
и
леденица
.
по
неки
од
овај
леденица
дохватати
до
половина
овај
скамењен
брег
.
сав
овај
слика
и
прилика
,
што
она
јесам
природа
век
стварати
,
озго
па
на
низак
,
превући
јесам
млаз
мокрина
.
овај
бити
се
брдо
моћи
назвати
:
брег
плач
,
брег
вечит
суза
.
Пошто
јесам
се
коњ
добро
издувати
,
ја
се
кренути
.
ја
поћи
пешке
.
како
јесам
насип
отићи
на
небројен
савијутак
,
ја
се
упутити
једном
путања
.
овуда
пешац
силазити
.
тај
јесам
одмах
познати
.
на
понеки
место
тако
јесам
стаза
бити
стрм
,
да
човек
почети
несвест
да
хватати
!
Срећом
не
поћи
се
много
,
па
се
опет
избити
на
насип
.
и
што
јесам
се
више
спуштати
,
она
други
половина
брег
уздизати
се
преда
ја
,
као
какав
величанствен
иконостас
.
А
онај
заносан
хучање
река
,
који
се
ломити
и
пенушити
преко
свој
нераван
камени
корито
,
постајати
јесам
све
разговетан
и
снажан
.
Чинило
ја
се
,
као
да
хиљаду
подземан
хор
узносити
слава
творчев
и
поздрављати
први
сунчан
зрака
,
који
сад
баш
облити
онај
страна
у
некакав
чаролијски
пламен
румен
,
кроз
који
стати
одсијавати
читав
миријада
рубина
и
смарагада
.
требати
ми
јесам
читаво
пола
сахат
док
се
у
река
спустити
.
Још
из
далек
јесам
опазити
онај
знаменит
римски
мост
,
који
јесам
овде
подигнути
онај
исти
римски
цар
,
што
јесам
просецати
и
дунавски
Демир-капију
.
овај
се
мост
испречити
с
крај
на
крај
овај
планински
жлеб
.
у
једном
јесам
лук
,
а
при
врх
се
свести
у
један
мали
угао
—
рећи
бити
сад
хтети
се
ту
проломити
.
ама
као
да
јесам
од
сир
срезати
.
рећи
бити
човек
,
да
јесам
мајсторски
чекић
тај
јуче
радити
.
А
јесам
.
од
тај
доба
минути
јесам
око
два
хиљада
година
!
...
кад
проћи
и
Трајанов
мост
,
Совра
зауставити
коњ
.
сести
у
кола
.
он
само
викнути
:
—
брња
!
и
коњ
полетети
.
раван
пут
као
длан
,
а
белети
се
,
као
да
јесам
по
он
прострети
убељен
платно
.
кад
јесам
бити
близу
Љубовиђа
,
из
један
планински
закутак
избити
један
деран
.
једва
ако
он
јесам
бити
десет
година
.
Жив
и
лагачак
као
срнче
.
на
он
бео
рубина
—
као
снег
.
лепо
се
обути
.
и
он
к'о
имати
каиш
.
горе
мален
гуњац
без
рукав
,
а
с
плав
гајтан
.
на
глава
полован
фес
,
али
он
се
још
добро
одржати
кићанка
.
гонити
троје
,
четворо
свиња
.
један
крмача
,
један
нерастић
,
два
назиме
и
троје
прасад
,
који
јесам
већ
давно
пројести
кукуруз
.
она
матор
крмача
цичати
и
бежати
.
за
она
пристајати
и
онај
нераст
,
а
назимад
и
прасац
сав
изостајати
.
А
онај
син
не
да
она
дахнути
.
Полети
као
пурак
,
тај
крмача
и
нераст
пресрести
и
на
пут
она
изагнати
,
па
после
скупити
и
онај
назимад
.
и
тако
гонити
и
бранити
да
он
који
куд
у
честар
не
умакнути
,
он
јесам
нешто
,
на
сав
начин
псовати
.
једном
јесам
чути
:
„
Одијан
ви
ваш
!
...
Нећете
тамо
!
знати
ја
куд
бити
ви
хтети
?
!
лукав
поганија
!
као
да
знати
куд
хтети
с
она
!
...
е
хтети
,
поган
скот
!
...
“
и
онда
се
као
стрела
винути
,
да
пред
крмача
излетити
,
који
се
бити
устремити
право
једном
густ
јошик
и
узгред
почети
да
цичати
,
баш
као
да
јесам
онај
свој
деца
хтети
рећи
:
„
Брже
,
овамо
за
ја
,
да
се
од
овај
напасти
спасти
!
...
“
стигнути
она
.
ја
рећи
Совра
да
мало
стати
.
Сић
.
—
Добра
тај
јутро
,
момчић
!
викнути
он
.
здраво
сванути
!
он
стати
.
промерити
ја
,
од
глава
до
пета
,
па
ја
рећи
:
—
бог
тај
свако
добро
дати
,
брата
!
—
бог
ја
јесам
ти
тај
јутрос
добро
поранити
?
!
...
—
ама
Јаблан
ја
јесам
ту
,
отићи
доле
бат
за
Београд
...
.
А
овај
ми
Милосављевић
лепо
сатрти
.
Нашао
јесам
она
у
њива
у
Зеленика
.
да
ти
јесам
да
видити
само
шта
јесам
ми
јад
починити
—
да
се
човек
заплакати
!
и
говорити
,
и
говорити
,
да
сав
мал
причувати
,
па
ја
она
говорити
,
ја
овај
црн
земља
.
Чик
опет
добар
.
од
добра
не
ваљати
.
„
ја
,
велим
,
кметовати
село
,
а
не
себе
!
“
А
овај
он
рсуз
ухватити
верак
,
па
—
не
мо'ш
од
она
живети
!
изговорити
ја
онај
малиш
,
као
какав
маторац
,
а
непрестано
ја
мерити
...
.
док
хтети
ја
од
једном
упитати
:
—
бог
ти
,
како
се
звати
?
—
Стева
—
а
што
питати
?
он
мало
савити
глава
и
спустити
јесам
на
лево
рам
,
и
стати
ја
гледати
неки
симпатичан
детињи
наивност
,
па
хтети
ја
рећи
!
—
да
јесам
жив
и
здрав
!
...
исти
мој
бат
!
!
.
.
додати
као
у
себе
.
тај
рећи
,
па
се
окренути
и
погледати
за
свиња
:
онај
бити
већ
далеко
измакнути
и
она
матор
дојара
непрестано
цичати
и
нагињати
горе
уза
страна
.
он
пирнути
као
ветар
.
и
таман
да
она
стигнути
,
али
се
оне
шмурнути
у
густ
један
шипраг
.
ја
сести
у
кола
.
Совра
ошинути
коњ
.
и
још
ја
и
не
стигнути
до
онај
шумарак
,
а
онај
свиња
избити
доле
на
друм
.
не
проћи
мало
,
избити
и
онај
дечак
.
одломити
један
лесковак
,
трипут
дуг
но
што
јесам
он
,
па
она
салетети
.
ока
она
јесам
дати
отворити
.
и
,
најпосле
,
кад
и
свиња
видети
с
ко
имати
посао
,
онај
се
умирити
и
ухватити
насип
,
па
поћи
,
каскати
и
по
мало
цичати
.
и
ја
она
опет
стигнути
.
—
и
тај
она
баш
не
дати
умакнути
?
упитати
он
,
као
шал
радити
.
он
се
смешити
и
рубити
један
мали
ножић
онај
сав
лесковак
.
—
Чиј
јесам
ти
,
бог
ти
?
упитати
он
.
—
Степан
Смиљанић
,
ето
ту
из
Љубовиђа
...
.
А
,
ако
бог
да
ви
?
—
Дол
на
Љубовија
.
—
Ена
:
баш
добро
!
...
ама
,
казати
де
,
болан
,
доле
за
овај
наш
белај
.
овај
се
више
од
она
живети
не
моћи
.
трпити
,
трпити
,
па
хтети
ми
се
,
најпосле
,
смркнути
пред
очи
.
Још
док
се
Јаблан
вратити
,
па
он
и
овај
казати
,
ја
не
знати
шта
хтети
он
радити
.
он
она
хтети
опростити
,
бео
...
.
—
А
ко
ти
јесам
тај
твој
Јаблан
?
упитати
он
.
—
мој
стар
брат
.
О'чо
јесам
у
Београд
бат
.
Кажу
да
јесам
већ
и
тамо
престати
чкола
.
и
ми
јесам
наш
учитељ
распустити
.
Нешто
се
и
овај
наш
Турчин
кострешити
...
.
јадан
ли
она
нена
њихов
!
...
.
„
аха
“
,
повикати
од
један
и
устремити
се
за
свиња
,
који
бити
нагнути
доле
река
у
један
густ
врбак
...
Совра
ошинути
коњ
,
и
ја
се
већ
наћи
пред
први
кућа
љубовиђски
.
горе
у
страна
,
на
један
леп
заравањ
,
видети
се
један
леп
група
кућа
.
на
сред
среда
бити
један
готово
двокатница
,
лепо
окречен
и
ћерамида
покрити
.
на
она
јесам
бити
срчали-пенџери
.
прав
конак
.
око
овај
се
кућа
бити
,
као
какав
венац
,
поређати
сав
остати
зграда
,
и
сав
бити
шиндра
покривен
и
махом
окречити
,
сем
амбарева
и
качара
од
растов
даска
.
А
авлија
бити
тараба
оградити
—
милина
јесам
бити
погледати
.
сав
јесам
под
конац
обрезати
;
а
сав
јесам
опет
,
као
кит
цвеће
бити
онај
висок
и
ћерамида
покривен
вратница
.
у
тај
мах
испасти
пред
ми
један
џигљаст
момчић
,
он
ја
погледати
,
а
по
лице
он
плинути
неки
мило
изненађење
.
ја
рећи
Совра
те
мало
утишати
коњ
,
—
Чија
јесам
онај
кућа
горе
у
страна
?
упитати
онај
момчић
.
он
ја
зачудити
поглед
.
—
е
,
ти
ко
токорсе
не
знати
?
—
Па
да
знати
,
ваљати
да
,
не
бити
бити
луд
да
ти
питати
.
—
он
се
још
нешто
ишчуђавати
.
„
овај
немати
четврти
даска
,
“
помислити
,
па
онда
рећи
Совра
да
поћи
брже
.
—
Брњош
!
повикати
Совра
и
бич
ошинути
по
арњеви
.
коњ
полетети
као
ветар
.
у
тај
јесам
доба
мој
зет
Марка
Перовић
бити
ћумругџија
на
Љубовија
.
Дочекао
ја
јесам
казати
се
не
моћи
.
сестра
јесам
плакати
од
радост
.
бити
јесам
чути
,
да
јесам
неки
ђак
изгинути
,
па
се
поплашити
,
да
се
и
ја
не
бити
што
догодити
.
сирот
.
бог
да
она
духати
опростити
!
она
јесам
ја
бити
и
сестра
и
мајка
.
ја
други
мајка
ни
утувити
јесам
.
како
се
ко
откуд
навратити
,
она
он
рећи
:
„
Ева
,
овај
јесам
мој
брат
!
...
бог
хвала
,
када
јесам
он
само
жив
и
здрав
видети
!
“
и
очи
бити
она
се
напунити
суза
.
од
кад
јесам
она
изгубити
,
овај
ја
јесам
свет
друкчији
.
Чина
ја
се
,
као
да
јесам
у
неки
пустиња
,
где
немати
ни
хлад
ни
одморак
:
ни
где
стати
ни
где
отпочинути
!
—
—
—
—
-—
—
са
Совра
јесам
уговорити
,
да
ја
чекати
три
дан
,
па
ја
јесам
чекати
шест
.
овај
јесам
морати
с
он
удесити
мој
зет
.
не
,
одиста
,
имати
јесам
добар
зет
.
са
сав
јесам
лепо
живети
.
мали
чаршијца
,
па
оно
мало
чиновник
—
као
један
породица
.
А
имати
прилика
,
где
један
други
хтети
очи
да
повадити
.
ја
управо
,
и
не
осетити
кад
брже
прохујати
онај
шест
дан
.
на
један
место
на
ручак
,
на
други
на
ужина
,
на
трећи
на
вече
,
па
,
после
,
хајд
изнова
.
Дође
и
дан
полазак
.
Нешто
ја
јесам
тешко
на
срце
.
ни
јесам
не
знати
зашто
.
мој
зет
,
мој
сестра
—
спремати
господски
вече
у
част
мој
полазак
.
позвати
јесам
сав
свој
пријатељ
.
капетан
с
капетаница
доћи
први
.
—
А
што
јесам
доћи
Рокса
?
упитати
мој
сестра
.
ја
букнути
образ
.
—
А
,
што
,
сестра
?
Малиша
не
смести
јесам
да
остати
,
одговорити
г-ђа
капетаница
.
—
Па
што
јесам
и
он
повести
?
Божа
мој
,
да
оставити
сам
деца
!
моћи
,
живот
ти
,
да
послати
Тома
,
нек
она
довести
.
неки
јесам
сав
ту
.
дело
—
да
мало
поседити
!
Нећу
да
после
рећи
:
„
Мића
,
да
ићи
—
деца
јесам
сам
!
“
наваљивати
мој
сестра
.
—
Мића
,
чути
ли
шта
хтети
сека
Јелица
?
...
да
послати
Тома
по
Рокса
и
Малиша
.
—
Па
ја
ти
јесам
рећи
ни
да
она
остављати
,
одговорити
капетан
.
и
Тома
пандур
отићи
.
ја
се
скинути
онај
камен
с
груда
.
и
она
авлија
,
и
она
кућа
,
и
они
гостити
,
сав
ја
тај
синути
неки
дивотан
светлост
.
Шта
се
тај
са
ја
збивати
,
ни
јесам
не
знати
.
од
онај
дан
,
кад
јесам
ручати
у
кућа
капетан
Мића
,
овај
ја
се
свет
предругојачити
,
а
душа
преобразити
.
мало
за
тај
доћи
и
Јова
писар
,
па
онда
,
ето
ти
и
отац
Вилин
и
његов
поша
:
а
већ
Саватије
,
латов
,
и
његов
Вид
јесам
моћи
изостати
.
он
затурити
шал
још
с
врата
.
сав
јесам
он
пазити
:
а
из
кућа
мој
зет
јесам
избијати
.
најпосле
,
ето
ти
и
Тома
пандур
.
он
јесам
водити
мали
Малиша
.
дете
од
пет
шест
година
.
за
он
ући
—
Рокса
...
.
мој
се
груда
почети
надимати
.
осетити
јесам
,
како
ја
срце
лупа
.
ко
бити
ослушнути
—
моћи
бити
он
,
чинити
ја
се
,
чути
.
мој
се
очи
с
њен
сусрести
.
у
она
јесам
видети
један
читав
свет
.
свет
ја
до
сад
непознат
.
тај
бити
свет
благост
,
свет
доброта
,
свет
што
ми
уздигнути
горе
негде
у
плав
регион
небески
...
.
преко
њен
бео
,
нешто
мало
црнпураст
,
лице
,
прелет
лак
румен
:
а
њен
се
велик
капак
,
с
дуг
и
црн
трепавица
,
спустити
,
те
ја
заклонити
онај
свет
блаженство
;
а
она
лагачак
сенка
,
што
јесам
њен
дуг
трепавица
преко
лице
оцртати
,
упити
се
у
мој
душа
...
.
кад
у
вече
легнути
,
кад
очи
склопити
,
овај
ја
анђеоски
слика
изаћи
пред
очи
.
и
онда
?
—
збогом
,
санак
,
збогом
,
благ
ноћни
одморак
!
...
мој
зет
некуд
нестати
.
сав
ја
се
чинити
,
да
он
Тома
пандур
,
кад
довести
деца
капетанов
,
нешто
на
ухо
шанути
.
Саватије
латов
отићи
причати
,
како
јесам
чути
,
да
јесам
цар
из
Стамбол
поручити
кнез
Михаила
,
да
не
мицати
војска
,
па
хтети
он
дати
сав
град
редом
,
па
и
јесам
Сакар
и
мали
Зворник
.
—
јесам
,
јесам
,
без
Сакар
и
мали
Зворник
међу
ми
и
Турчин
мир
бити
хтети
,
рећи
Јова
писар
.
у
тај
се
на
врата
помолити
један
човек
од
свој
45—50
година
.
сељак
јесам
;
ама
јесам
опет
у
чохан
хаљина
.
за
он
ући
и
мој
зет
.
—
јесам
ради
гост
?
упитати
онај
нов
гост
.
—
А
,
Степан
,
откуд
ти
тако
?
упитати
он
г
.
капетан
.
Рокса
прићи
,
те
он
пољубити
у
рука
,
а
тако
исто
и
Малиша
.
он
се
са
сав
руковати
,
па
онда
рећи
:
—
ето
,
вала
,
ја
права
од
кућа
.
Чуо
јесам
да
се
добро
частити
и
проводити
,
па
и
ја
доћи
,
да
ви
бити
друг
,
—
одговорити
он
,
смешити
се
.
и
од
једном
он
се
поглед
зауставити
на
ја
.
мој
он
сестра
прићи
.
—
ето
,
газда
Степан
,
овај
јесам
мој
брат
,
о
ко
јесам
ти
говорити
.
—
неки
ти
јесам
,
госпођа
,
жив
и
здрав
,
срећан
и
честит
!
Баш
ја
јесам
мило
.
ја
синоћ
доћи
с
пут
,
а
мој
ја
казати
,
да
јесам
један
младић
кроз
село
проћи
...
Јес
,
добро
јесам
уочити
.
исти
мој
Веља
...
.
и
,
бог
ја
,
да
се
он
у
свет
изгубити
,
твој
бити
брат
диг'о
Вељин
очевина
.
—
ама
,
одиста
,
г
.
Стева
личити
на
Дакин
Веља
,
прихватити
и
г
.
капетан
.
његов
ја
Рокса
погледати
испод
очи
.
она
она
румен
опет
синути
преко
образ
,
а
преко
уста
она
прнути
један
блажен
осмех
.
ја
нешто
проћи
кроз
срце
као
хладан
летак
.
—
—
—
Вечерало
се
и
веселити
се
,
пити
се
и
певати
се
...
.
наздрављати
се
за
мој
срећан
пут
.
и
ја
бити
онда
текнути
.
и
у
тај
баш
мах
поглед
бити
ја
Роксин
пресек'о
,
као
да
ја
јесам
хтети
рећи
:
„
моћи
ићи
,
болан
,
још
за
који
дан
!
...
“
ама
,
што
ја
опет
мера
онај
чича
Степан
?
!
...
једном
се
окренути
мој
зет
:
—
е
,
г
.
Марка
,
јес
овај
неки
чудо
.
Ена
имати
и
онај
белег
на
чела
.
велик
црн
очи
.
па
нос
,
па
уста
,
па
брада
,
па
све
...
.
А
казати
ја
Живанчић
:
твој
Веља
проћи
па
питати
:
а
чији
јесам
онај
кућа
.
мислити
ја
он
не
познавати
.
па
и
мој
ја
кићо
рећи
:
„
видети
јесам
један
господин
,
исти
мој
бата
...
.
отићи
доле
на
Љубовија
—
ваљати
да
хтети
капетан
...
“
А
,
друкчије
јесам
.
сутра
морати
свратити
наш
кућа
.
неки
он
видити
Вељин
мајка
.
Божа
,
ја
њен
радост
!
...
тако
јесам
и
урадити
.
ИИИ
и
ја
опет
одоцнити
.
Совра
рећи
да
се
и
он
успавати
.
али
у
тај
његов
изговор
бити
нешта
сумљив
.
опет
јесам
ту
бити
зетов
масло
.
—
е
,
не
моћи
тај
тако
да
бити
,
рећи
хтети
мој
зет
,
кад
ја
почети
да
се
тешкати
,
како
јесам
одоцнити
.
ваљати
ви
се
мало
и
прихватити
.
А
још
ми
немати
ни
газда
Степан
.
тај
тај
дом
ваљати
видети
.
његов
дочек
немати
на
далеко
.
А
и
укућанин
јесам
он
—
не
знати
се
,
који
од
који
добар
и
дочекан
.
ако
имати
где
овде
на
овај
грешан
земља
божји
благослов
,
онда
хтети
он
познати
у
кућа
Смиљанић
.
ја
се
ништа
јесам
јела
.
тај
пред
зор
јесам
готово
и
лећи
.
па
и
опет
ја
јесам
годити
овај
застајкивање
.
Мучно
ја
бити
растати
се
с
овај
добар
људи
.
она
мален
чаршијица
,
они
њен
кућерак
,
она
живописан
околина
—
као
да
се
бити
сродити
с
мој
душа
.
Чинило
ја
се
,
да
ја
шапорити
:
„
ићи
,
ићи
!
али
и
твој
срда
и
твој
душа
остајати
овде
с
ми
.
“
и
онда
бити
се
преда
ја
створити
она
анђелски
слика
.
и
ја
бити
се
тад
удубити
у
неки
тужан
мисао
.
таман
сести
под
хладњак
да
доручковати
,
а
ето
ти
ми
г
.
Јов
писар
.
спремити
се
и
он
за
пут
.
за
он
ићи
Гавра
пандур
.
водити
два
коњ
под
опрема
.
један
путаљчић
и
један
кулаш
.
цео
спрема
на
кулаш
бити
господски
;
и
седло
и
узда
и
теркија
и
колан
и
узенгија
и
—
све
.
и
као
да
јесам
тај
и
сам
кулаш
осећати
.
Чисто
се
поносити
.
савити
лепо
врат
,
а
овлаш
грицкати
жвала
од
узда
и
по
кашто
фркнути
на
нос
и
десни
нога
стати
да
копати
,
као
да
се
срдити
,
што
се
већ
једном
не
полазити
.
мало
,
мало
,
па
бити
свој
други
грицнути
озго
по
грива
,
а
овај
бити
тек
њиснути
,
а
видети
се
да
он
тај
јесам
баш
толико
криво
.
знати
јесам
он
,
да
јесам
тај
од
милошта
;
а
,
после
,
као
да
јесам
и
путаљчић
осећати
,
да
кулаш
имати
неки
старешинство
;
а
већ
јесам
опазити
,
да
јесам
и
он
увек
боље
,
кад
овако
заједно
куд
у
село
изаћи
.
—
Ена
,
жив
ја
јесам
мајка
!
-Ја
јесам
се
бојати
,
да
јесам
измакнути
,
а
оно
,
ево
,
где
ударити
на
пун
софра
,
рећи
г
.
Јова
-
писар
,
кад
ми
доћи
под
хладњак
...
.
Баш
добро
!
ја
хтети
мало
до
Торник
,
па
хтети
до
Љубовиђа
заједно
.
ето
,
сад
хтети
и
газда
Степан
.
остати
код
г
.
капетан
.
и
онда
ошинути
корбач
по
свој
десни
чизма
.
на
овај
пуцањ
кулаш
се
чисто
скупити
—
као
оно
кад
се
спремати
да
што
прескочити
.
—
Кулаш
!
...
Миран
!
!
...
викнути
он
Гавра
пандур
.
и
кулаш
се
умирити
,
али
не
моћи
да
отрпети
,
а
да
путаљчић
опет
за
врат
не
грицнути
.
Путаљчић
одњиснути
и
на
тај
се
сав
кавга
свршити
.
—
ама
,
ја
смотрити
да
Тома
спремати
капетанов
кола
.
не
веровати
да
и
његов
хтети
некуд
,
рећи
г
.
Јов
писар
и
онда
погледати
у
ја
.
осетити
јесам
,
како
ја
свега
подузети
некакав
топлина
.
„
Божа
,
да
хтети
и
они
да
ми
допратити
до
кућа
газда
Степанов
?
“
помислити
.
—
Ева
она
где
долазити
,
рећи
г
.
Јов
писар
.
ја
погледати
.
капетан
Мића
и
газда
Степан
упутити
се
озго
од
канцеларија
права
ми
.
некако
момак
водити
за
она
оседлан
вранац
.
тај
јесам
бити
газда
Степанов
вранац
.
мој
она
зет
дочекати
на
капија
.
—
Добра
ви
јутро
!
јесам
поранити
?
тако
!
знати
јесам
ја
.
Хоћете
у
Ваљево
на
конак
?
!
.
.
не
ићи
тај
увек
како
ја
хтети
!
у
село
кад
хтети
,
а
из
село
кад
пустити
!
отићи
се
шалити
г
.
капетан
.
—
не
,
г
.
капетан
,
ја
јесам
тај
крив
.
овај
мој
задругар
—
к'о
млад
—
чекати
јесам
на
ја
,
отићи
ја
правдати
газда
Степан
.
у
тај
изаћи
и
мој
сестра
,
па
она
прићи
рука
.
—
—
Хајд
,
што
се
ти
не
спремати
?
рећи
она
г
.
капетан
.
ето
,
сад
хтети
и
мој
.
газда
Степан
наваљивати
,
да
и
ја
поћи
.
и
ја
јесам
жао
,
што
не
моћи
;
а
баш
бити
ја
драго
бити
;
али
се
не
моћи
.
граница
јесам
,
па
,
онда
,
овај
буран
време
.
сваки
час
моћи
што
искрснути
...
де
,
шта
јесам
стати
?
!
Ида
,
спремати
се
!
ја
и
мој
прика
остајати
—
да
чувати
Дрина
и
дрински
брод
.
у
тај
звркнути
кола
.
—
То
јесам
мој
!
повикати
г
.
капетан
.
и
доиста
,
тај
јесам
они
бити
.
леп
господски
кола
—
са
„
сиц
.
“
у
кола
упрегнути
два
дорачић
—
да
прснути
од
једрина
и
пунашност
.
Кочијашио
јесам
Тома
пандур
.
Нешто
јесам
и
овај
Тома
заволети
!
у
кола
г-ђа
капетаница
и
г-ђица
Рокса
и
Малиша
.
преко
лице
Роксиног
бити
се
просути
некаки
анђелски
радост
.
ја
почети
срце
лупати
—-
да
искочити
из
груда
.
„
какав
јесам
овај
белај
са
ја
?
“
питати
јесам
се
.
у
тај
стати
њисак
коњ
.
Кулаш
бити
дочепати
вранац
за
врат
—-
хтети
јесам
да
се
и
с
он
мало
пошалити
;
али
овај
хтети
да
знати
за
шал
,
већ
окренути
чивтета
.
Кулаш
се
наћи
на
невоља
,
па
стати
да
вриштати
:
али
он
путаљчић
прискочити
у
помоћ
.
док
бити
човек
ударити
длан
о
длан
,
он
се
окренути
и
стати
вранац
гађати
чивтетима
.
једном
он
баш
добро
мазнути
,
да
јесам
и
вранац
вриснути
.
али
она
брзо
раставити
.
ја
отићи
и
поздравити
г-ђу
капетаница
.
руковати
се
и
с
г-ђицом
Рокса
.
њен
јесам
рука
у
мој
задрктати
.
тај
јесам
лепо
осетити
.
преко
њен
лице
синути
опет
она
румен
.
ја
она
хтети
нешто
рећи
;
али
,
просто
да
признати
,
бити
ја
се
језик
свести
.
—
ето
,
хтети
и
ја
мало
до
чича
Степанов
кућа
.
ја
имати
тамо
један
другарица
—
ћер
чича
Степанов
...
.
ви
јесам
криво
,
што
хтети
до
тамо
заједно
?
упитати
ја
она
с
неки
анђелски
наивност
.
ја
заустити
да
она
нешто
одговорити
.
замуцати
.
Још
никад
јесам
осетно
да
јесам
овако
смести
.
али
ја
она
опет
извући
из
овај
забуна
.
—
Па
шта
чекати
сад
?
упитати
она
.
ви
рећи
да
хтети
у
Ваљево
на
конак
.
бог
ја
,
хтети
моћи
.
и
онда
се
окренути
свој
мајка
.
—
Мата
,
г-ђа
Јелица
нека
сести
с
ми
у
кола
.
ви
се'те
горе
.
ја
и
Малиша
сести
доле
...
—
Па
јес
,
чедо
мој
,
сека
Јелица
хтети
с
ми
,
одговорити
она
мати
.
у
тај
изаћи
и
мој
сестра
.
—
Ева
и
ја
.
и
ја
јесам
готов
...
сад
моћи
поћи
.
—
ти
хтети
овде
с
ми
,
рећи
она
Малиша
...
јесам
ли
мајка
?
—
Јес
,
јести
,
душица
мој
,
сека
Јелица
хтети
с
ми
.
—
е
,
сад
како
хтети
?
окренути
г
.
Јов
писар
.
ви
се
,
ваљати
да
,
хтети
завући
под
Соврин
арњеви
...
—
збиља
,
умести
ли
јашити
?
окренути
се
г
.
капетан
ја
.
—
е
,
не
умести
!
где
се
он
родити
—
тамо
и
нем
кола
,
прихватити
реч
мој
зет
.
—
Врла
добро
!
Ена
он
мој
кулаш
.
он
се
добро
јахати
.
Мог
,
вала
,
носити
пун
чаша
вино
на
длан
,
па
он
се
прелити
хтети
.
ја
хтети
узјати
Гаврин
путаљ
.
А
моћи
сести
и
у
Соврин
кола
.
ја
се
већ
досадити
клицкање
по
овај
врлет
,
рећи
г
.
Јов
писар
.
тако
јесам
и
урадити
.
опростити
се
с
г
.
капетан
и
са
зет
,
па
се
онда
бацити
на
раме
г
.
Јовин
кулаш
.
он
се
у
први
мах
почети
нешто
срдити
.
опазити
јесам
,
да
он
јесам
некакав
туђинац
узјахати
.
хтети
чак
да
се
пропети
на
стражњи
нога
.
ја
он
мало
прошашољити
по
грива
и
пљеснути
по
врат
.
он
фркнути
на
нос
.
Пође
мало
у
страна
,
па
се
опет
вратити
.
стати
као
укопати
.
савити
онај
сав
леп
врат
,
па
почети
десни
нога
да
копати
...
и
ја
се
кренути
.
напред
јесам
ићи
капетанов
кола
.
за
она
Совра
,
а
за
Совра
газда
Степан
,
на
свој
вранац
,
и
ја
,
на
кулаш
.
далеко
за
ми
ићи
јесам
Гавра
пандур
,
на
свој
путаљ
.
—
сав
ми
јесам
чаршија
гледати
.
мали
јесам
чаршија
радознао
.
Ништа
се
у
она
не
моћи
догодити
,
а
да
се
добро
не
видити
и
не
пропратити
.
овако
јесам
ја
исто
гледати
и
кад
јесам
доћи
.
два
се
Циганче
из
један
гомилица
издвојити
.
она
јесам
каскати
поред
кола
чак
док
не
изаћи
изван
чаршија
.
Пружала
јесам
рука
на
ми
и
нешто
говорити
.
али
кад
се
дочепати
насип
,
коњ
поћи
брже
,
и
ја
мимо
она
пројурити
,
а
она
јесам
непрестано
држати
пружен
рука
и
нешто
викати
.
е
,
враг
јесам
онај
мој
Совра
!
он
јесам
кадар
да
човек
у
душа
завирити
.
кад
јесам
стигнути
на
савијутак
,
где
насип
окретати
у
љубовиђски
долина
,
он
лала
застати
с
кола
.
дати
ми
знак
да
он
проћи
.
опкладити
бити
се
,
да
јесам
овај
навлаш
учинити
.
и
ја
он
проћи
.
пред
ми
јесам
бити
капетанов
кола
.
коњ
бити
узети
мали
кас
.
ја
погледати
у
кола
.
Г-ђица
Рокса
десни
рука
придржавати
свој
мали
брата
.
Наши
се
погледити
сусрести
.
увек
онај
исти
поглед
.
поглед
који
усрећавати
.
она
нешто
рећи
мој
сестра
.
сестра
се
окренути
и
упитати
ја
:
—
А
где
јесам
твој
кола
?
—
Ева
она
за
ми
,
одговорити
она
...
Нешто
застати
—
ни
ја
не
знати
за
што
.
и
г-ђа
капетаница
се
окренути
.
—
А
,
ја
,
међер
,
имати
свој
пратилац
!
...
брат
Степан
—
тај
ти
јесам
сад
!
ићи
ти
—
као
на
заветина
.
Снаши
Илинци
задати
послати
!
...
—
ако
хтети
.
тај
јесам
наш
дом
дика
—
да
добар
пријатељ
дочекивати
,
гостити
и
с
љубав
испраћати
,
одговорити
она
газда
Степан
,
а
свој
вранац
бити
пригнати
до
сам
кола
.
и
док
јесам
се
они
овако
разговарати
,
ја
јесам
гледати
г-ђицу
Рокса
,
гледати
јесам
њен
бео
рука
,
који
бити
брата
пригрлити
...
гледати
јесам
онај
анђелски
благост
,
помешан
с
неки
врста
девојачки
стидљивост
,
што
се
бити
просути
по
њен
свеж
лице
.
она
се
не
усудити
да
у
ја
погледати
.
као
да
јесам
знати
,
с
какав
јесам
страсност
грлити
мој
поглед
.
кад
наступити
на
љубовиђски
атар
,
онда
хтети
ја
газда
Степан
рећи
:
—
е
,
синовац
,
ето
,
одавде
почињати
наш
њива
,
ливада
и
забрана
...
Видиш
ли
онај
купаст
,
зелен
главица
,
далеко
горе
под
онај
„
орљи
стена
?
“
под
она
јесам
ми
старати
кућиште
.
тамо
јесам
ми
три
пут
палити
Турчин
Сокољанин
.
оданде
до
наш
данашњи
кућа
имати
добар
два
сахат
.
и
ја
,
отлен
,
бог
хвала
,
моћи
доћи
свој
кућа
,
да
нигде
не
стати
на
туђ
земља
.
тамо
јесам
ми
сад
стан
.
Станар
јесам
Вељин
мајка
;
али
кад
јесам
чути
за
ти
,
доћи
јесам
кућа
да
ти
видити
,
и
да
ти
,
место
свој
син
,
загрлити
...
Мор
,
дијета
,
тај
још
и
не
знати
колико
личити
на
наш
Веља
!
...
збиља
,
ја
ти
још
не
упитати
,
познавати
ли
ти
он
?
—
—
познавати
.
видети
јесам
он
баш
кад
јесам
се
хтети
кренути
овамо
,
одговорити
он
...
ја
јесам
он
и
пре
виђати
;
али
се
јесам
из
ближе
познавати
.
он
јесам
од
ја
у
школа
два
година
стар
.
—
не
бити
рек'о
?
—
он
јесам
у
други
година
права
;
а
ја
тек
сад
свршавати
гимназија
.
—
Видиш
,
молити
ти
.
ко
бити
тај
рек'о
?
и
ти
јесам
он
,
велим
,
видети
баш
кад
јесам
се
овамо
ми
кренути
?
упитати
ја
газда
Степан
глас
неки
неразговетан
сумња
.
—
и
он
и
ваш
Јаблан
.
газда
Степан
се
чисто
тргнути
.
он
ја
погледати
зачудити
.
—
А
од
куд
ти
познавати
мој
Јаблан
?
!
Јес
,
он
јесам
отићи
доле
—
да
видити
шта
јесам
с
Веља
.
овај
јесам
скоро
петнаест
дан
,
а
од
он
ни
абер
немати
.
сав
јесам
се
јако
окарити
.
не
знати
шта
је—
А
где
јесам
она
баш
видети
?
—
упитати
ја
он
од
један
,
још
једнако
не
веровати
,
да
јесам
ја
тај
она
видети
.
ја
он
испричати
сав
шта
она
се
хтети
догодити
у
полиција
.
газда
Степан
од
један
устава
коњ
.
уставити
и
ја
.
—
и
газда
Мил
она
јесам
одбранити
?
...
—
бог
ја
,
да
се
он
јесам
ту
десити
,
они
бити
ти
оба
страдати
.
—
е
,
Божа
ти
хвала
!
...
и
ти
рећи
да
јесам
Веља
у
рука
ранити
?
—
у
рука
.
—
и
он
лепо
ићи
?
—
као
овај
ја
и
ви
.
—
дијета
,
ти
јесам
сам
бог
овамо
послати
!
ја
јесам
одавно
чути
црн
гласе
за
Веља
.
један
ја
казати
,
да
он
јесам
топ
однети
нога
,
а
други
:
јесам
,
већ
рука
.
један
ја
рећи
,
да
он
јесам
сав
вилица
разнети
.
и
ја
тај
ником
у
кућа
јесам
смести
да
казати
.
мајка
бити
он
пресвиснути
...
.
и
ти
велим
,
да
јесам
баш
видети
да
носити
везан
рука
?
—
јести
.
и
он
се
тај
рана
поносити
.
ранити
јесам
баш
пред
ђачки
барикада
.
онда
кад
јесам
испод
топовски
ватра
бегати
сав
свет
,
он
јесам
,
са
још
неки
неустрашив
друг
,
подизати
барикада
...
.
газда
Степан
обор
глава
.
Заћута
.
преко
његов
усна
прнути
један
лак
осмех
.
у
тај
мах
капетанов
кола
скренути
у
страна
.
ја
погледати
.
ја
јесам
бити
пред
кућа
газда
Степанов
.
Вратница
бити
широм
отворен
.
отворити
она
онај
момчић
што
ја
јесам
ономад
онако
зачудити
гледати
.
Дочекало
ми
јесам
и
мало
и
велик
.
Г-ђица
Рокса
први
скочити
с
кола
.
она
загрлити
и
пољубити
једно
лепо
плавски
девојче
;
после
притрчати
један
старица
,
те
она
притиснути
врео
пољубац
на
рука
.
старица
пољубити
она
у
образ
.
Сиђе
и
г-ђа
капетаница
и
мој
сестра
и
Малиша
.
сав
се
отићи
грлити
и
љубити
.
онај
џигљо
једнако
држати
вратница
.
гледати
у
ја
и
—
као
да
се
још
нешто
ишчуђавати
.
Поскачемо
и
ја
с
коњ
.
неки
момчадија
прихватити
коњ
.
—
Синовче
,
рећи
хтети
ја
полако
газда
Степан
,
о
онај
што
јесам
с
Веља
и
мој
Јаблан
хтети
да
бити
—
ники
ни
реч
!
не
казивати
ни
да
јесам
Веља
ранити
.
Кажи
само
да
јесам
он
видети
здрав
и
весео
—
и
он
и
мој
Јаблан
.
сав
се
онај
свет
згрнути
око
ми
.
један
се
дечак
истакати
,
па
ја
дирнути
за
рука
.
тај
јесам
онај
што
он
ономад
стигнути
кад
јесам
онај
свиња
гонити
у
обор
.
као
да
ја
јесам
сад
хтети
упитати
:
„
познавати
ли
ја
?
“
ја
он
помиловати
по
образ
и
упитати
:
—
јесам
ли
се
вратити
Јаблан
?
—
и
он
хтети
вечерас
.
долазити
и
бата
.
Синоћ
јесам
добити
абер
од
кум
Ранисав
.
—
Ева
,
тетак
Јока
,
овај
јесам
мој
брат
Стева
,
рећи
мој
сестра
онај
старица
што
јесам
мало
пре
г-ђица
Рокса
онако
топло
пољубити
у
рука
.
—
Вељин
мајка
,
шанути
ја
мој
сестра
.
старица
стати
па
ја
гледати
.
дуго
ја
јесам
мерило
.
некакав
укочити
осмех
прећи
она
преко
смежуран
усна
.
доњи
она
вилица
,
рећи
бити
,
задрктати
.
Очи
она
се
од
једном
напунити
суза
,
а
груда
се
почети
надимати
.
као
да
јесам
хтети
да
бризнути
у
плач
.
ја
прићи
тај
јесам
пољубити
у
рука
.
—
Жив
бити
,
синути
мој
!
рећи
ја
она
глас
,
који
јесам
граничити
с
јецање
,
што
он
весело
узбуђење
рађати
.
као
да
ја
јесам
хтети
полетети
у
наручје
;
али
се
од
један
окрет
,
па
поглед
у
онај
искупљен
чељад
.
она
она
јесам
хтети
нешто
упитати
.
—
исти
бат
!
прошаптати
оно
лепо
плавоко
девојче
,
што
бити
десни
рука
обавити
око
врата
г-ђици
Рокса
,
а
леви
Малиша
.
—
Одсечена
глава
!
рећи
један
други
старица
,
који
се
бити
у
ја
загледати
.
—
—
А
познавати
ли
ти
мој
Веља
,
синути
?
упитати
ја
од
један
Вељин
мајка
,
и
готово
почети
јецати
.
—
познавати
,
мати
,
одговорити
она
одиста
потрести
,
па
јесам
опет
пољубити
рука
.
она
ја
оба
рука
загрлити
,
па
ја
онда
стати
љубити
у
чела
,
у
образ
,
у
очи
,
у
кос
,
па
опет
у
чела
,
па
у
образ
.
—
Моје
сладак
очи
,
косо
мој
,
мој
вит
коврџа
;
мој
паметно
чела
!
.
.
синути
мој
!
!
...
и
ти
познавати
Веља
мој
?
!
топити
се
овај
старица
у
некакав
весео
туга
.
и
сав
јесам
онај
свет
заводнити
очи
.
—
рећи
ли
ја
ти
,
госпођа
Јелица
,
да
се
мој
Веља
где
у
свет
изгубити
,
твој
бити
брат
Стева
моћи
доћи
и
узети
његов
очевина
,
рећи
хтети
газда
Степан
,
па
се
онда
окренути
свој
чељад
:
деца
!
...
дед
...
тамо
хтети
под
велик
орах
!
лепо
јесам
.
Ветрић
ћарлијати
...
А
где
јесам
бат
?
—
—
Оч'о
јесам
доле
судница
.
сад
хтети
и
он
.
Рек'о
јесам
...
.
одговорити
она
други
старица
.
и
,
одиста
,
помало
јесам
кућа
,
као
што
јесам
кућа
Смиљанић
.
дом
од
старина
чувен
и
дочекан
.
око
овај
кућа
и
Турчин
јесам
далеко
обилазити
.
паметан
јесам
увек
гледати
да
јесам
с
она
у
дослух
.
и
само
бити
по
какав
рчин
шкрипнути
зуб
,
кад
бити
друм
пројахати
по
који
од
Смиљанић
,
с
танак
џевердар
о
раме
и
који
пећанка
за
силав
.
у
време
устанак
на
дахија
,
кућа
Смиљанић
бројати
јесам
на
шесеторо
чељад
и
двадесет
дуг
пушак
.
газда
Степан
ја
одвести
у
соб
—
гостински
.
она
бити
лепо
наместити
.
висок
кревет
с
крај
у
крај
соб
,
а
по
он
прострети
шареница
.
поред
дувар
,
десно
и
лево
,
душек
,
а
озго
леп
клечан
ћилим
.
свуд
у
наоколо
вунен
јастук
са
крмезли
пруга
проткати
.
десно
—
цео
дувар
покрити
оружје
:
џевердар
,
шишана
,
арнаутка
.
испод
она
се
испречити
и
два
шоца
с
бајонет
;
а
под
овај
,
редом
,
стајати
повешан
гвоздењак
,
пећанка
и
два
,
као
млеко
,
обливен
сребрњак
:
десно
и
лево
,
висити
јесам
паласке
,
арбија
,
мазалица
и
многи
други
ситница
,
што
ићи
уз
добар
пусат
и
оружје
.
—
ето
,
овај
јесам
џевердар
убити
Осман-Селим
бег
Сребрница
.
А
овај
јесам
белокорац
одсећи
глава
Везли-аге
од
Рогатица
;
а
овај
јесам
арнаутка
укапити
онај
наш
крвник
усути
Омеров
...
Синовче
,
ти
се
не
бити
постидети
да
јесам
ја
одиста
синовац
!
...
сваки
овај
,
и
дуг
и
мали
,
кад
бити
само
знати
говорити
,
моћи
бити
ти
причати
:
о
крвав
сукоб
с
Турчин
;
о
љут
бој
на
Лозница
;
о
несрећан
погибија
на
Чокешина
;
онај
бити
ти
знати
испричати
о
несрећан
женидба
Мирка
Перишић
;
о
тај
,
како
јесам
Омер
Фердаревић
одвести
Зулејка
Фатимин
из
Сокол
...
А
она
бити
ти
шишати
горе
знати
испричати
,
како
јесам
Марка
Смиљанић
,
наш
ђед
,
пропуштати
зворникуша
,
који
јесам
носити
џебана
везиров
војска
што
јесам
бити
опсести
Лозница
.
газда
Степан
ја
још
хтети
причати
о
крвав
дан
српски
мучеништво
,
али
она
плавоок
ошкринути
врата
,
па
рећи
:
—
Баба
,
сав
јесам
готово
...
Дошао
јесам
и
чикати
!
...
ИВ
Хајд
да
видити
мој
бат
,
отац
Вељин
,
рећи
ја
газда
Степан
,
кад
из
соб
поћи
.
да
видити
шта
хтети
он
рећи
.
али
тај
имати
срце
од
камен
.
—
нити
знати
кад
јесам
весео
,
ни
кад
јесам
карли
.
не
моћи
бити
,
да
и
он
јесам
чути
,
да
јесам
Веља
ранити
.
и
он
опет
ћути—
као
студен
стена
.
и
кад
ја
спремити
Јаблан
да
ићи
у
Београд
,
он
ја
само
погледати
,
па
тек
рећи
:
„
што
слати
овај
дијета
само
на
тако
далек
пут
?
Видиш
каки
јесам
овај
време
.
“
и
онда
се
окренути
Јаблан
:
„
дијета
...
.
пазити
на
себе
!
гледати
да
стигнути
на
конак
у
Ваљево
.
свратити
код
Дика
Обрадиновић
.
сваки
хтети
ти
казати
где
он
јесам
механа
.
Кажи
он
чиј
јесам
.
тај
јесам
пријатељ
наш
кућа
.
он
хтети
ти
примити
као
свој
син
.
сутра
дан
поранити
—
добро
поранити
,
како
хтети
на
конак
у
Обреновац
:
а
тамо
распитати
за
Обрад
Ћук
.
и
он
казати
чиј
јесам
.
и
тај
јесам
наш
знанац
и
пријатељ
.
код
он
хтети
бити
на
конак
.
сутра
дан
—
у
који
доба
поћи
,
стигнути
хтети
за
рана
у
Београд
.
у
Београд
распитати
за
Поливаков
хан
.
и
Поливаки
казати
чиј
јесам
.
он
знати
где
јесам
и
наш
Веља
...
“
То
рећи
,
па
се
мало
окренути
у
страна
...
.
Јес
,
знати
јесам
он
шта
јесам
с
Веља
,
па
јесам
опет
,
као
Турчин
,
ћутао
.
после
се
опет
окренути
Јаблан
,
и
отићи
он
учити
,
како
хтети
се
у
пут
владати
.
„
пазити
добро
с
ко
хтети
пут
друговати
.
ко
ти
се
на
зор
за
други
натура
,
или
он
обићи
,
или
он
пустити
нек
он
измакнути
.
боље
ти
јесам
ићи
сам
,
но
с
рђав
друга
...
.
Шта
хтети
,
да
хтети
,
пазити
коњ
свој
.
од
добар
коњ
,
немати
добар
друга
.
моћи
легат
,
док
он
не
намирити
.
уморан
он
не
појити
,
а
гладан
не
јахати
.
добар
он
јесам
шака
чист
зоб
но
пун
зобница
нечист
.
за
тај
јесам
јесам
прорешетати
.
не
дати
да
он
други
седло
и
узда
он
метати
;
а
ти
пазити
,
кад
седло
метати
,
да
се
крај
од
ћебе
не
подвити
,
да
се
какав
чичак
,
ја
што
друго
,
оздо
јесам
прилепити
.
тај
моћи
осакатити
коњ
,
па
,
после
,
нити
с
он
моћи
стигнути
,
ни
утећи
...
.
кад
у
механа
плаћати
трошак
,
моћи
пред
свет
дрешити
кеса
и
истресати
пар
.
имати
неваљао
људи
,
који
само
на
тај
мотрити
,
па
хтети
за
неколик
грош
ићи
за
ти
преко
бео
свет
...
.
А
сад
поћи
са
срећом
!
Кажи
Веља
нек
доћи
кућа
.
Чим
се
овај
стишати
и
чкола
прорада
—
отићи
хтети
—
ласно
...
.
Стана
де
!
овај
јесам
мутан
време
.
сваки
се
час
моћи
што
догодити
.
моћи
први
трчати
да
видити
шта
јесам
.
боље
јесам
да
ви
причати
други
како
јесам
тај
бити
,
но
ви
други
!
...
‘
—
ето
,
да
јесам
бат
послушати
,
не
бити
она
се
моћи
оно
догодити
у
полиција
,
што
јесам
ја
испричати
,
рећи
газда
Степан
.
—
Ева
,
овај
јесам
мој
брат
,
чича
Дака
,
рећи
мој
сестра
једном
живахан
старац
,
с
бео
перчин
,
скоро
до
преко
појас
,
свеж
црта
на
лице
и
благ
,
мудар
поглед
.
његов
збрчкан
подваљак
и
онај
борити
на
врат
—
казивати
јесам
,
да
јесам
старац
дубоко
закорачити
у
година
.
у
десни
јесам
рука
држати
дренов
штап
—
жут
и
сјајкаст
,
као
да
јесам
од
восак
салити
.
ја
ни
јесам
не
знати
кад
скинути
капа
и
прићи
он
рука
—
као
какав
стар
свештеник
.
—
Жив
и
здрав
бити
,
синак
!
повикати
он
и
мало
се
успрсити
,
па
ја
почети
да
мера
...
Јес
,
бог
ја
...
добро
ми
доћи
!
окренути
он
нешто
мало
збунити
,
па
онда
прићи
и
пољубити
ја
у
чела
,
а
ја
он
опет
у
рука
.
Вељин
мајка
стати
па
гледати
.
пун
она
очи
суза
,
а
преко
лице
она
се
просути
неки
,
с
туг
и
радост
помешати
,
доброта
дух
...
.
око
ми
се
искупити
и
сав
остати
кућни
чељад
,
и
сав
упрети
очи
у
ја
,
па
ја
она
грлити
и
миловати
.
—
е
,
људи
,
осечен
глава
!
рећи
један
сељак
,
што
јесам
с
чича
Дака
од
судница
доћи
.
—
ама
сав
баш
,
прихватити
други
.
и
очи
,
и
кос
...
.
па
онај
чела
.
исти
,
баш
!
...
онај
кићо
стати
уза
ја
,
узети
ја
за
рука
,
па
с
неки
понос
час
погледати
по
народ
,
а
час
дигнути
онај
свој
паметан
очи
,
па
ја
погледати
и
осмешкивати
се
.
као
да
ја
јесам
хтети
рећи
:
„
ето
,
ја
ти
волити
—
као
свој
бат
.
“
ја
он
десни
рука
пригрлити
и
притиснути
уза
себе
.
он
се
јесам
бранити
,
већ
се
и
јесам
уза
ја
приљубити
.
тај
јесам
опазити
Рокса
и
онај
плавоко
девојче
.
оне
погледати
један
у
други
,
па
опет
у
ми
.
Наши
се
погледити
сусрести
.
лако
руменило
прнути
оба
преко
њихов
девојачки
образ
,
и
,
као
на
какав
команда
,
оба
оборити
очи
и
погледати
преда
себе
.
—
де
,
деца
,
шта
јесам
стати
ту
,
на
ми
гледати
?
!
де
да
се
мало
прихватити
?
повикати
чича
Дака
.
и
онда
се
од
једном
окренути
коњушница
.
гавро
пандур
држати
кулаш
,
а
г
.
Јов
писар
нешто
разгледати
око
узда
,
па
око
теркија
,
па
око
колан
.
Путаљчић
стати
,
па
гледати
—
као
млад
.
и
он
затурити
о
ункаш
уздати
.
видети
се
да
јесам
наканити
да
поћи
.
—
е
,
г
.
Јова
!
повикати
чича
Дака
званичан
,
али
благ
домаћински
глас
...
.
Шта
јесам
тај
?
...
бог
ја
,
ти
тај
не'ш
учинити
!
...
Ида
де
,
дијета
,
водити
онај
коњ
у
ар
:
скинути
она
узда
и
теркија
:
попустити
колан
,
па
она
подавати
сена
!
...
—
немати
од
тај
ништа
,
чича
Дака
.
куд
јесам
себе
Тадић
кућа
,
па
Ранисављевић
,
па
Ерковић
!
са
сав
имати
званичан
посао
.
—
Послаћемо
човек
одавде
—
па
неки
она
јаван
да
се
код
судница
наћи
:
а
ти
седити
да
се
мало
прихватити
.
зар
јесам
ја
довести
овако
мио
гост
,
па
да
она
сам
оставити
?
!
.
.
—
како
сам
?
бог
с
ти
,
чича
Дака
!
ја
она
остављати
у
добар
и
честит
дом
Смиљанић
...
.
остављати
добар
гост
код
добар
домаћин
.
и
све
г
.
Јов
јесам
још
ни
изговорити
,
а
газда
Степан
дочепати
за
узда
кулаш
,
па
он
одвести
у
ар
,
и
мало
за
тај
онај
момчић
,
што
ми
јесам
вратница
отворити
,
однети
и
теркија
.
Путаљчић
отићи
јесам
за
кулаш
.
гавро
пандур
само
се
смешити
.
као
да
јесам
хтети
рећи
:
„
знати
јесам
ја
,
да
се
из
овај
дом
лако
не
одлазити
.
“
и
г
.
Јов
јесам
већ
имати
куд
.
—
Вал
,
чича
Дака
—
у
Љубовиђа
ти
кметовати
,
а
не
ја
.
кад
ти
двадесет
година
слушати
твој
село
,
онда
и
ја
немати
куд
.
овај
јесам
сав
народ
видети
да
јесам
хтети
поћи
,
а
да
ја
ти
не
дати
.
у
твој
кућа
ја
,
ваљати
да
,
хтети
заповедати
,
рећи
г
.
Јов
,
као
шалити
се
,
а
баш
се
видети
,
да
бити
он
жао
бити
,
да
овако
лепо
друштво
оставити
.
и
онда
се
окренути
Гавра
пандур
:
—
Гавра
...
.
Гавра
он
гледати
права
у
очи
—
као
солдат
.
—
Јаша
твој
путаљчић
,
па
откасати
до
Торник
—
ићи
права
кметов
кућа
!
неки
јесам
с
људи
код
судница
—
око
заранак
.
ето
и
ја
тамо
.
—
не
тако
,
г
.
Јова
.
него
наш
Живанчић
неки
узјахати
наш
зеленко
.
одморан
јесам
.
не
требати
он
ни
пун
сахат
,
па
да
и
отићи
и
вратити
се
.
неки
казати
Обрад
твој
порука
.
и
он
хтети
наредити
шта
требати
,
па
,
после
,
неки
и
он
доћи
овде
ми
.
после
хтети
заједно
.
тако
бити
ја
урадити
,
а
ти—
како
ти
јесам
драго
.
Гавра
нека
остати
код
коњ
.
сав
мењати
,
али
коњма
добар
сеиз
моћи
.
—
Па
,
неки
тако
бити
,
чича
Дака
.
твој
јесам
беседити
вазда
бити
мудар
.
ти
данас
заповедати
,
а
ја
хтети
слушати
!
рећи
г
.
Јов
писар
и
махнути
на
Гавра
да
ићи
коњма
.
—
Хајд
,
да
се
мало
леб
јести
!
...
Шта
јесам
бог
дати
и
миловати
!
...
де
,
седати
!
ти
,
госпођа
,
седити
ту
горе
,
рећи
хтети
чича
Дака
,
глас
добар
и
гостољубан
домаћин
.
—
ја
хтети
,
бог
ја
.
неки
горе
сести
ко
од
мушки
глава
,
рећи
госпођа
капетаница
.
ја
хтети
сести
доле
са
други
свој
друга
.
—
Госпођо
,
у
мој
кућа
ја
заповедати
;
а
ја
јесам
вазда
седети
у
ваш
кућа
тамо
,
где
јесам
ја
ви
место
одредити
,
рећи
чича
Дака
,
као
шалити
се
.
и
госпођа
савити
свој
скута
,
па
отићи
и
сести
у
горњи
чела
.
—
Госпођо
Јелица
—
се'те
ви
до
госпођа
капетаница
.
с
други
страна
неки
сести
Рокса
с
Малиша
;
а
ти
,
посинак
,
седити
овде
до
свој
сестра
.
г
.
Јова
—
ти
седити
овде
до
овај
наш
Београђанин
,
а
—
ја
остати
сести
овако
редом
—
један
до
други
.
Госпођица
Рокса
стати
се
устезати
.
она
хтети
,
рећи
,
после
са
Иконија
.
—
седити
ту
,
ћер
мој
,
до
свој
мајка
.
с
Иконија
се
пазити
к'о
с
рођеном
сестра
.
тај
хтети
бити
и
наш
дика
:
али
,
опет
,
неки
јесам
увек
уз
колено
свој
мајка
.
девојка
јесам
добар
другарица
—
свој
мајка
,
рећи
чича
Дака
смешити
се
.
и
,
госпођица
Рокса
,
на
овај
благ
и
мудар
реч
,
овај
добар
и
паметан
чича
,
савити
свој
скута
па
сести
до
свој
мајка
,
а
свој
брата
посадити
до
себе
.
Малиша
,
истина
,
сести
,
али
некако
чудно
наместити
уста
,
а
груда
он
се
почети
уздизати
и
спуштати
.
као
давати
на
сила
хтети
да
зауставити
јецање
,
који
гајити
,
због
нешта
,
почети
давити
.
сестра
он
погледати
.
разумети
он
јесам
.
она
устати
.
померити
он
до
мајка
,
па
она
сести
на
његов
место
.
мали
се
разведрити
.
он
погледати
по
сав
ми
,
и
преко
лице
он
се
просути
неки
детињи
радост
.
ја
и
г-ђица
Рокса
доћи
један
спрам
други
.
овај
ники
јесам
угађати
...
.
мој
срце
почети
да
лупати
.
она
јесам
гледати
преда
себе
.
преко
лице
она
се
бити
просути
неки
збуњеност
,
помешати
с
чист
,
ни
чим
непомућен
девојачки
стидљивост
...
.
Још
кад
јесам
мали
бити
,
мој
ја
јесам
добар
мајка
причати
о
доброта
анђео
божји
.
и
мој
млад
детињи
уобразиља
малати
јесам
тај
небески
анђео
.
као
да
она
сад
гледати
.
један
јесам
држати
пламен
скута
бог
саваот
,
а
други
јесам
с
небо
слетати
доле
на
земља
,
те
казивати
људма
воља
божји
.
један
од
тај
анђео
сести
јесам
спроћу
ја
.
тај
јесам
бити
Рокса
капетановати
;
а
други
,
онај
плавоко
девојче
,
у
бео
,
као
снег
,
кошуља
и
леп
од
зелен
свила
срмали
јелече
,
што
јесам
једва
покривати
половина
крмезли
тканица
,
преко
који
одсјајивати
срмали
павта
,
поткитити
зелен
и
плав
камење
.
Иконија
јесам
служити
госпођа
капетаница
и
мој
сестра
Јелица
;
а
,
мало
мало
,
па
бити
свој
рука
помиловати
по
образ
мали
Малиша
,
и
по
нешто
шанути
свој
другарица
.
једном
она
рећи
:
—
де
,
узети
,
што
се
стидити
,
луда
један
!
“
и
онда
погледати
у
ја
.
као
да
ја
јесам
хтети
рећи
:
„
овај
јесам
све
због
ти
.
“
Али
јесам
опазити
,
да
и
преко
њен
образ
прнути
лак
румен
неки
девојачки
стид
.
и
она
се
брзо
окренути
—
отрчати
-
журно
у
кућа
,
да
,
као
бајаги
,
нешто
донети
;
а
јесам
.
ни
она
не
знати
за
што
јесам
побећи
,
ако
не
за
тај
—
да
чути
како
она
лепо
звецкати
њен
,
као
млеко
бео
,
ђердан
.
—
узети
,
јеј
,
синути
мој
;
не
стидити
се
!
далеко
јесам
клети
Београд
!
узети
,
јеј
!
.
.
ти
јесам
овде
к'о
код
свој
мајка
,
—
мало
мало
па
бити
ја
прићи
Вељин
мајка
,
да
ја
нудити
.
А
после
бити
ја
миловати
,
и
по
кос
шашољити
:
мој
коврџа
златан
...
.
мој
косо
свилен
!
...
и
ти
,
рано
мој
,
познавати
Веља
мој
?
—
упитати
бити
ја
.
—
познавати
,
мајка
.
—
благо
свој
мајка
!
...
А
виђати
ли
он
често
?
—
Виђам
.
—
радост
мој
!
...
и
кад
јесам
поћи
’
вамо
свој
сестра
у
гост
?
...
—
видети
јесам
он
...
.
—
Дика
материн
!
...
благо
мајка
свој
!
...
узети
,
јеј
,
рано
мој
!
...
моћи
се
ништа
стидети
!
...
и
мој
јесам
Веља
,
велим
,
здрав
и
жив
?
...
видети
јесам
он
,
велим
,
баш
кад
јесам
поћи
?
—
—
и
он
и
Јаблан
!
—
и
наш
Јаблан
?
!
А
зар
ти
познавати
и
наш
Јаблан
?
—
кад
јесам
,
’
вамо
поћи
видети
јесам
он
и
познати
.
—
радост
мој
!
...
тај
јесам
за
мајка
радостан
гласити
...
.
А
ја
јесам
се
,
несрећан
мајка
,
—
бринути
;
и
ники
ја
не
умеде
тако
да
казати
.
ти
јесам
јесам
Вог
послати
,
да
мајка
донети
весео
гласе
—
ти
ја
бог
развеселити
,
синути
мој
!
...
ја
погледати
у
госпођица
Рокса
.
њен
очи
бити
пун
суза
...
.
ја
тај
суза
никад
заборавити
хтети
.
ја
и
сад
не
знати
,
како
тај
бити
.
устати
и
она
,
устати
и
ја
.
они
други
остати
седити
.
да
ли
опазити
мој
забуна
?
не
знати
.
зовнути
Совра
.
он
доћи
.
—
Прежи
!
...
да
се
ићи
.
одоцнити
.
—
сав
јесам
готово
...
.
и
јес
доцкан
.
једва
до
царина
.
—
А
што
,
болан
,
не
почекати
док
и
бат
доћи
?
ја
он
сваки
час
погледати
,
проговорити
ми
један
сребрн
глас
.
тај
јесам
бити
глас
Иконијин
,
глас
онај
леп
плавоок
.
она
се
бити
леви
лакат
наслонити
на
десни
рам
Роксино
.
оба
јесам
ја
гледати
свој
ватрен
очи
,
као
да
јесам
ја
хтети
укорети
,
што
кварити
овај
леп
друштво
.
—
Хоћу
да
ићи
,
драг
сестра
мој
...
.
Вашег
хтети
брата
јамачно
где
у
пут
срести
.
Казаћу
он
да
похитати
—
јер
он
овде
сав
чекати
раширен
рука
.
—
да
се
јесам
на
ко
наљутити
?
упитати
ја
опет
Иконија
и
поглед
испод
очи
свој
другарица
.
Рокса
јесам
окретати
златан
гривна
око
свој
леви
рука
.
—
Божа
,
зар
се
когод
моћи
наљутити
у
оваки
дом
,
међу
добар
душа
као
што
јесам
ви
?
Иконија
погледати
у
Рокса
,
а
Рокса
у
Иконија
.
—
Па
кад
се
ни
на
који
јесам
наљутити
,
што
онда
ићи
?
...
даље
од
царина
и
онако
не
моћи
;
а
тамо
хтети
стигнути
да
одавде
поћи
и
после
ићиндија
,
рећи
хтети
госпођица
Рокса
,
и
непрестано
још
окретати
свој
златан
гривна
.
—
Ева
чика
...
.
ајдемо
!
...
моћи
,
болан
,
ићи
!
остати
бар
још
један
черек
!
рећи
ја
Иконија
,
па
се
с
Рокса
окренути
и
отићи
горе
шљивар
.
у
тај
и
Совра
истерати
кола
.
—
аха
,
синовац
!
...
Шта
јесам
тај
?
!
...
не
ићи
тај
тако
.
сад
хтети
!
даље
од
царина
и
’
наки
не
моћи
;
а
у
царина
хтети
стигнути
—
хајати
,
до
поћи
кад
сунце
на
копље
сићи
,
рећи
чича
Дака
и
погледати
у
сунце
...
.
е
,
синак
,
немати
од
тај
ништа
!
Наша
јесам
брига
кад
хтети
ти
поћи
...
.
А
тај
Совра
—
хајд
’
!
кола
под
шупа
,
а
коњ
у
ар
!
повикати
чича
Дака
.
—
Шта
,
зар
да
ићи
,
рано
мој
?
Нећеш
,
живот
ја
!
сад
хтети
и
мој
Веља
доћи
.
Хоћу
да
ви
обадва
видити
овде
...
.
А
,
бог
с
ти
бити
,
дијета
,
тај
јесам
овде
—
к'о
у
свој
кућа
.
ја
чак
мислити
да
остати
за
који
дан
...
.
А
што
к'о
не
бити
?
куд
итате
у
тај
ваш
црн
Београд
?
—
ватра
он
не
спалити
!
...
он
ја
јесам
доста
суза
на
очи
натерати
.
—
Шта
,
драгати
мој
,
зар
мислити
да
ићи
,
јесам
ли
?
...
Хоћеш
сад
!
овде
не
заповедати
ни
ја
ни
ти
,
но
чича
Дака
Смиљанић
!
...
Совра
!
...
на
лево
круг
!
повикати
г
.
јова
писар
и
корбач
ошинути
по
чизма
.
у
тај
мах
вриснути
коњ
у
ар
.
морати
да
јесам
путаљчић
,
кулаш
гајити
опет
грицнути
озго
по
врат
.
и
Совра
окренути
кола
.
Смешио
се
.
Ђаво
човек
!
као
да
јесам
знати
,
да
ја
тај
хтети
бити
криво
.
у
тај
мах
вратити
се
озго
Иконија
и
госпођица
Рокса
.
Погледаше
за
Совра
,
па
се
онда
упутити
права
ја
.
Смеше
се
.
осетити
јесам
,
да
ја
јесам
нешто
стид
.
оне
проћи
мимо
ја
.
.
—
хајдемо
да
чик
Дака
пољубити
у
рука
,
рећи
Иконија
и
ђаволаст
се
осмехнути
на
ја
.
јесам
проћи
ни
четврт
и
оздо
се
помолити
два
коњаник
.
познати
Јаблан
.
познати
и
Веља
.
Још
јесам
носити
обешен
рука
.
цео
кућа
вриснути
од
радост
.
Потрчасмо
она
сав
у
сретање
.
само
чича
Дака
остати
пред
кућа
.
он
хтети
свој
син
ту
да
дочекати
...
.
он
се
не
да
преломити
—
ни
у
жалост
,
ни
у
радост
.
овај
типовати
нестајати
у
ми
.
ја
се
,
од
тај
доба
,
још
ни
с
један
сусрести
јесам
.
—
ја
јесам
се
,
господин
,
видети
у
полиција
?
...
.
рећи
ја
Веља
и
пружити
ја
рука
.
видети
ли
шта
оно
хтети
бити
и
од
ја
и
од
мој
Јаблан
?
В
ја
опет
остати
на
стан
код
мој
газда
Мил
.
овај
јесам
трећи
година
.
А
и
што
бити
мењати
.
газдарица
Јела
пазити
ја
—
као
да
ја
јесам
родити
.
газда
Мил
тако
исто
.
ретко
који
јутро
да
не
бити
ошкринути
врата
,
да
видити
да
ли
јесам
устати
.
А
ја
јесам
обично
ранити
.
оно
што
се
јутром
научити
—
не
заборављати
се
лако
.
он
бити
ја
рећи
:
„
а
,
гле
,
бог
ја
јесам
поранити
!
тако
,
синак
,
тако
.
Читај
,
писати
,
учити
—
док
јесам
млад
.
Што
сад
уграбити
—
тај
ти
јесам
...
.
хеј
младост
пуст
,
ја
брзо
ли
проћи
!
“
онај
година
школа
јесам
доцкан
отпочети
.
у
призренски
се
легија
говорити
,
да
се
ни
отварати
хтети
.
сваки
се
час
очекивати
објава
рат
Турска
.
неки
јесам
се
почети
и
љутити
,
што
се
овај
ствар
,
на
очиглед
,
развлачити
.
А
сав
јесам
спремно
.
народ
јесам
одушевити
.
због
тај
се
,
казати
,
и
војска
побунити
.
Тражила
јесам
—
или
да
јесам
пуст
да
ударити
на
град
,
или
да
се
кући
враћати
.
Неће
она
да
јесам
од
јутро
до
мрак
пљувати
мува
...
.
неки
бити
тек
рећи
:
„
кад
хтети
ми
доћи
повољан
узрок
за
објава
рат
?
...
да
јесам
Ашир-паши
платити
,
не
бити
ми
добар
услуга
учинити
.
и
сад
се
још
оклевати
!
“
А
други
бити
додати
:
„
Мор
,
док
онај
плашљивица
окруживати
кнез
,
од
овај
посао
хтети
бити
ништа
—
видети
!
овај
јесам
до
сад
требати
као
нож
пресећи
.
и
пустити
ли
,
да
овај
ствар
дочепати
лукав
дипломација
,
онда
хтети
сав
бити
—
смућкати
па
пролити
.
залуду
хтети
ми
бити
сав
мука
и
наш
лежање
,
“
„
хеј
,
људи
,
од
ми
никад
ништа
!
ја
опет
мислити
,
да
јесам
издати
.
проклети
злато
—
кадар
јесам
сав
да
учинити
!
“
говорити
јесам
други
.
„
бог
ја
,
и
ја
нешто
од
тај
зепсти
.
овај
ја
јесам
развлачење
са
сав
сумњив
.
народ
сав
стајати
—
као
запет
пушак
.
Ал
,
да
он
нешто
пустити
на
град
—
не
бити
се
знати
ни
где
он
јесам
место
:
са
црн
бити
он
земља
сравнити
...
.
не
,
не
,
овај
јесам
чист
посао
!
ту
јесам
неки
ђаво
заб'о
сав
прст
.
“
прихватити
један
мој
друг
,
што
се
бити
уписати
у
призренски
легија
.
„
ама
,
неки
ја
само
пустити
,
ја
хтети
с
мој
друг
први
узлетети
на
градски
бедемове
и
ту
забости
српски
тробојка
!
“
рећи
јесам
Рада
Шуманац
,
друг
Вељин
.
пред
сам
јесен
пукнути
глас
,
да
јесам
изаћи
наредба
да
школа
отпочети
.
Нашу
јесам
ствар
,
рећи
,
узети
у
свој
рука
европски
дипломација
.
ја
се
сав
живити
охладити
.
„
ето
,
докле
ми
довести
наш
оклевање
“
,
рећи
онај
мој
друг
из
призренски
легија
...
.
„
ако
Турчин
и
даље
не
остати
у
Србија
,
ви
овај
обрети
“
,
рећи
он
и
ухватити
се
за
десни
брк
.
Беше
тај
један
леп
јесењи
вече
.
сунце
јесам
на
заход
.
преко
он
превући
два
дугачак
облачан
пламен
пруга
.
као
да
јесам
он
демон
вући
у
свој
подземан
мрачан
царство
.
оно
се
отимати
.
водити
се
очајан
борба
.
борба
мрак
с
дан
;
борба
живот
са
смрт
;
борба
овај
с
онај
свет
.
небо
се
у
крв
претворити
.
и
тај
се
крв
и
земља
облити
;
а
тихо
огледало
Сава
и
Дунаво
пламтети
јесам
неки
чаробан
ватра
.
Свеж
поветарац
пирушити
јесам
оздо
из
непроходан
равница
негдашњи
Панонија
;
а
већ
жутнути
тополов
лисје
бити
почети
да
шуморити
некакав
заносан
вечерњи
бајка
.
у
тај
се
врата
отворити
.
на
врата
ући
два
човек
...
.
моћи
ли
свој
очи
веровати
?
тај
бити
глава
чича
Дака
Смиљанић
и
његов
син
Веља
.
Веља
ја
полетити
у
наручје
.
грлити
јесам
се
и
љубити
,
као
два
једина
брата
,
што
јесам
она
дуг
година
и
незнан
свет
растављати
.
он
ја
после
узити
за
рука
.
Стеже
она
,
па
ја
се
добро
загледати
у
очи
.
—
Па
,
брата
,
јесам
ли
ја
здрав
?
...
Знаш
ли
,
болан
,
да
јесам
једва
чекати
да
ти
видити
!
...
јесам
ли
ми
поглед'о
?
!
—
здрав
јесам
,
драг
Веља
;
а
ви
?
...
Још
питати
,
јесам
ли
ви
поглед'о
?
!
преварити
јесам
ја
.
Јуче
јесам
ви
ви
дан
чекати
код
Чукарица
.
газда
Мил
ја
јутрос
рећи
,
да
јесам
од
неки
чути
,
да
хтети
тек
овде
бити
у
идући
петак
.
—
хвала
ти
;
а
где
јесам
газда
Мил
?
ето
,
отац
јесам
доћи
,
да
он
за
оно
благодарити
.
хтети
и
мајка
поћи
.
хтети
јесам
да
видити
како
ти
овде
живити
.
Мор
,
болан
,
ти
јесам
ја
у
кућа
много
место
отети
!
нем
дан
,
када
се
о
ти
не
повести
реч
.
Кић
увек
додати
,
да
ти
јесам
он
први
видети
и
с
ти
се
разговарати
...
.
и
он
ти
јесам
поздравити
,
и
сав
јесам
ти
поздравити
—
и
чича
Степан
,
и
нај
,
и
стрина
Илинка
и
Јаблан
...
.
Стана
...
.
ти
јесам
још
неко
поздравити
...
.
де
,
чик
,
погодити
!
“
осетити
јесам
како
ја
пламен
поћи
низ
образ
.
Чича
Дака
стати
па
ми
гледати
.
пун
он
очи
суза
,
а
као
смешити
се
.
ја
прићи
—
да
он
пољубити
у
рука
.
он
тргнути
рука
.
загрлити
ја
и
у
чела
пољубити
.
—
неки
јесам
живити
,
деца
мој
!
...
тако
.
пазити
се
.
ви
јесам
овде
у
туђина
.
Туђина
јесам
тежак
,
кад
се
немати
свој
,
рећи
он
,
а
глас
он
јесам
дрктати
,
као
да
хтети
се
сад
заценути
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
ето
и
газда
Мил
.
од
некуд
чути
,
па
дојурити
.
с
чича
Дака
се
у
образ
пољубити
.
—
Добра
ја
доћи
!
тако
ви
хтети
!
А
јесам
,
к'о
до
сад
.
Дођете
и
отићи
,
а
мој
кућа
и
не
видити
,
а
колико
јесам
ја
со
и
хлеб
у
ваш
дом
појести
!
...
добро
ја
доћи
!
...
Шта
ради
газда
Степан
,
снаха
Јока
и
снаха
Илинка
?
...
јесам
ли
ви
сав
остати
на
дом
здрав
?
питати
јесам
даље
газда
Мил
.
—
здравити
јесам
сав
.
бог
велик
хвала
!
А
твој
како
јесам
?
упитати
чича
Дака
.
—
сав
јесам
здравити
и
веселити
,
веселити
,
што
у
свој
дом
видити
свој
добар
знанац
и
пријатељ
...
.
хајдемо
горе
!
А
,
што
хтети
мој
Јела
бити
мило
!
Причао
јесам
ја
она
—
како
јесам
се
у
ваш
кућа
проводити
.
и
они
изићи
.
ја
и
Веља
остати
сам
.
на
поље
се
чути
и
глас
газдарица
Јела
.
—
—
јесам
ли
мој
здравити
?
...
знати
—
одлазити
јесам
на
Љубовија
?
упитати
Веља
.
преко
његов
лице
синути
неки
врста
руменити
.
он
ја
погледати
.
као
да
ја
јесам
нешто
хтети
упитати
;
али
он
реч
застати
.
после
хтети
тек
рећи
:
—
здравити
јесам
.
на
дан
пред
наш
полазак
отићи
јесам
с
чича
—
да
она
казати
збогом
.
сав
јесам
ти
поздравити
.
тај
јесам
добар
људи
.
сав
јесам
ми
допратити
до
наш
кућа
...
.
само
капетан
и
твој
зет
остати
.
они
никад
не
одмицати
.
време
она
овај
не
дати
одморак
—
ни
дању
ни
ноћу
...
.
Веља
хтети
још
нешто
рећи
.
погледати
ја
права
у
очи
,
као
да
јесам
у
мој
очи
,
на
лице
мој
,
хтети
нешто
прочитати
.
Јес
,
тај
се
познати
по
нешта
,
што
јесам
бити
у
његов
поглед
;
по
нешта
,
што
јесам
бити
у
израз
црта
на
лице
његов
.
—
поздравити
ти
и
госпођа
капетаница
и
...
.
и
он
опет
застати
.
—
и
г
.
Јов
писар
?
...
—
и
он
ти
јесам
поздравити
.
Причао
ја
јесам
,
како
јесам
јахати
на
његов
кулаш
,
и
како
јесам
се
добро
на
он
држати
...
.
„
Мор
,
онај
јахати
!
“
повикати
јесам
писар
Јов
.
кад
јесам
поћи
,
сав
викнути
—
и
твој
госпођа
сестра
,
и
госпођа
капетаница
—
да
г
.
Јов
узјахати
мој
зеленко
,
а
ја
његов
кулаш
!
тако
јесам
и
урадити
.
Капетанов
јесам
кола
ићи
напред
.
ја
за
она
—
исто
онако
,
како
јесам
оно
и
ви
наш
кућа
доћи
.
Причали
јесам
ја
—
све
...
.
и
Веља
се
замислити
,
па
хтети
од
једном
окренути
:
—
ама
,
јесам
ли
могуће
,
да
ја
један
на
други
тако
личити
?
они
сав
,
ама
баш
сав
—
и
чикати
,
и
нај
и
стрина
,
па
и
наш
Кић
и
капетан
и
гђа
капетаница
и
...
.
и
сав
,
што
јесам
ти
видети
и
познати
,
казати
,
да
јесам
—
као
расечен
јабука
!
...
и
онда
отићи
на
огледало
.
огледати
јесам
се
:
погледати
се
,
па
се
опет
огледати
.
Чудо
божји
!
ја
јесам
један
на
други
необично
личити
—
и
раст
и
кос
,
и
очи
и
поглед
и
—
готово
сваки
црта
на
лице
;
али
откуд
и
једном
и
други
овај
белег
на
чела
?
...
замислити
се
.
ја
јесам
мислити
о
госпођица
Рокса
;
мислити
јесам
и
о
онај
плавоок
девојче
.
Веља
ја
не
казати
—
да
ли
јесам
ја
оне
поздравити
.
он
о
тај
ћутети
;
а
мало
,
мало
,
па
ја
погледати
и
—
заустити
да
ја
нешто
казати
,
па
—
застати
...
.
и
сад
ћутети
.
замислити
се
.
о
шта
ли
он
сад
мислити
?
о
она
.
тај
знати
.
и
—
погодити
јесам
.
овај
ћутање
прекинути
један
жив
разговор
,
који
се
чути
на
улица
.
—
тај
шта
ти
ја
казати
!
не
познавати
ја
Веља
!
ето
,
овде
јесам
свратити
—
овај
час
.
ићи
с
један
чича
...
.
—
имати
ли
везан
рука
?
...
упитати
неко
.
—
опет
он
!
ама
да
он
видити
у
хиљада
—
познати
бити
он
.
немати
везан
рука
;
али
опет
.
овде
јесам
танак
,
ако
оно
не
бити
он
.
тај
јесам
бити
Вељин
друг
.
овај
из
призренски
легија
.
—
—
—
—
—
—
—
у
два
три
реч
бити
одлучити
,
да
Веља
остати
са
ја
у
стан
,
и
да
се
хранити
,
као
и
ја
,
код
газда
Мил
.
од
два
се
реч
погодити
.
два
дукат
месечно
,
двеста
ока
пшенични
брашно
;
два
дебео
брава
за
посек
и
један
сланина
.
толико
обећати
чича
Дака
,
а
на
тај
пристати
и
газда
Мил
.
у
вече
јесам
сав
заједно
вечерати
.
газда
Мил
добити
од
некуд
и
тазе
риба
—
један
шаран
од
два
ока
.
Жут
к'о
лимун
;
а
и
у
сомче
јесам
бити
ока
,
ако
не
и
више
.
А
сав
јесам
рибарити
.
Чича
Дака
нарочито
.
Још
не
бити
ни
у
пола
вечера
,
а
ето
ти
и
Вељин
друг
из
призренски
легија
.
газда
Мил
она
позвати
на
вече
.
—
А
,
ја
јесам
смазати
два
ћевап
.
у
сваки
јесам
бити
по
аршин
,
рећи
онај
што
јесам
мало
пре
доказивати
,
да
јесам
Веља
познати
...
.
него
дете
—
понудити
ми
чаша
вино
,
па
хтети
одмах
видети
,
да
ја
јесам
они
,
који
се
дати
нудити
!
и
онда
сав
поседати
.
онај
збор
,
онај
веселост
,
онај
ћеретање
—
одавно
бити
јесам
.
о
шта
се
ту
јесам
говорити
!
и
још
се
један
тема
честито
јесам
отпочети
,
а
већ
се
прелазити
на
други
.
Започело
се
о
риба
,
па
се
прећи
на
пливање
.
газда
Мил
јесам
доказивати
,
да
јесам
истина
,
да
јесам
риба
нездрав
—
само
,
рећи
,
кад
се
добро
зготовити
и
кад
се
вино
прелити
.
и
онда
бити
одмах
почети
да
точити
чаша
.
А
и
бити
он
некако
добро
црн
вино
—
да
он
у
марама
носити
.
с
газда
Мил
се
слагати
и
Рада
,
Вељин
друг
:
а
Срета
Шеврљуга
још
јесам
непрестано
доказивати
,
да
риба
не
требати
јести
у
онај
месец
,
у
који
немати
писмен
„
р
“
.
он
јесам
тај
,
рећи
,
„
искусити
“
јесам
на
себе
.
у
јул
јесам
једном
појести
печен
језа
,
па
он
одмах
ухватити
грозница
,
и
држати
он
чак
до
међудневица
.
један
од
Вељин
друг
отићи
доказивати
,
да
јесам
лудо
веровати
,
да
на
риба
моћи
утицати
писма
„
р
“
.
он
у
тај
не
веровати
.
—
е
,
моћи
ти
ту
да
ја
се
правити
високоучен
!
рећи
хтети
он
Срета
,
који
јесам
много
полагати
на
писма
„
р
“
.
један
хтети
рећи
,
да
риба
не
ваљати
јести
само
на
жешке
дан
.
на
тај
хтети
додати
-
Срета
Шеврљуга
,
да
јесам
овај
крај
август
,
па
јесам
опет
топла
вод
.
он
се
данас
с
неки
из
призренски
легија
купати
,
и
,
рећи
,
да
јесам
два
пут
овај
лет
Сава
препливати
.
данас
јесам
,
велим
,
силазити
чак
до
под
град
.
вод
мали
—
што
никад
.
око
град
бити
моћи
и
топ
проћи
,
а
тај
ли
пешак
и
коњаник
.
он
мислити
,
да
на
град
ваљати
оздо
с
вод
ударити
.
—
Мор
,
људи
,
шта
овај
наш
чекати
?
зар
не
видити
,
да
војска
пропасти
погледати
.
кад
хтети
она
се
рећи
—
или
да
напад
,
или
да
се
свој
кућа
вратити
.
да
она
јесам
неко
платити
,
не
бити
овако
радити
.
камо
срећа
,
да
јесам
ми
одмах
пустити
.
данас
не
бити
ни
један
Турчин
бити
у
Србија
...
.
А
овако
,
ја
не
знати
,
јесам
ли
истина
што
неки
причати
,
да
јесам
шест
шлеп
турски
војска
ноћу
протурити
који
у
смедеревски
,
који
у
шабачки
,
а
који
у
београдски
град
.
и
сав
она
Шваба
пропуштати
.
дању
ићи
средина
вод
,
а
кад
се
близу
град
наћи
,
они
к'о
насести
:
а
кад
у
јутро
,
а
оно
ни
лађа
ни
шлеповати
.
неки
јесам
у
овај
веровати
,
а
неки
и
јесам
;
али
јесам
сав
из
призренски
легија
осуђивати
,
што
већ
давно
и
давно
јесам
објавити
Турчин
рат
.
ту
,
рећи
,
јесам
требати
ни
час
часити
.
војска
јесам
ваљати
одмах
пребацити
у
Босна
.
тамо
јесам
сав
готово
:
а
овако
—
залуду
ми
сав
мука
!
...
—
е
,
деца
мој
,
учинити
чича
Дака
,
ја
не
знати
,
како
бити
бити
с
овај
ваш
Турчин
по
град
;
али
Босна
јесам
баш
тако
лако
освојити
.
ви
тај
,
деца
мој
,
не
знати
.
Бошњак
Турчин
мо'ш
оборити
,
метнути
он
нож
под
грло
,
па
хтети
ти
и
опет
повикати
:
„
е
,
не'ш
влах
;
не'ш
,
бео
!
“
и
приклати
он
.
и
он
хтети
издахнути
,
али
веровати
,
да
он
ђаурски
нож
не
моћи
заклати
.
Причао
ја
јесам
Јовета
,
хајдучки
арамбаша
,
—
имати
тај
више
од
двадесет
година
—
да
јесам
са
свој
тридесет
други
у
Мајевица
сачекати
Селим-бега
Кавадаревић
,
бесан
Турчин
,
који
јесам
много
јад
задавати
босански
раја
.
Селим
јесам
јахати
на
свој
јагрз
.
за
он
јесам
ићи
шест
Турчин
.
хајдук
опасти
из
пушак
и
сав
шесторица
оборити
с
коњ
.
јесам
Селим
остати
.
ни
једно
он
тане
ни
окрзнути
јесам
.
пред
он
излетити
јесам
Јовета
—
к'о
и
сваки
горски
вук
.
наслонити
запет
џевердар
Турчин
на
груда
и
—
викнути
он
:
„
Сјаши
,
Турчин
!
...
“
Турчин
се
окренути
.
његов
друг
—
ни
нога
мрднути
јесам
.
А
тридесет
хајдучки
цев
упрети
на
његов
груда
.
и
,
шта
мислити
,
шта
јесам
радио
'
?
упитати
чича
Дака
,
а
преко
уста
он
прнути
лагачак
осмех
,
који
јесам
хтети
рећи
:
још
јесам
ви
млад
,
деца
мој
,
за
овај
ствар
.
ја
сав
зинути
.
—
Шта
јесам
радио
’
?
Сишао
с
коњ
и
предати
се
арамбаша
,
рећи
онај
,
што
велим
,
да
јесам
овај
лет
два
пут
преплив'о
Сава
,
и
да
јесам
увидети
,
да
се
на
београдски
град
моћи
и
с
вод
јуришати
.
Чича
Дака
прнути
лак
осмех
преко
усна
.
он
наставити
:
—
Селим-бег
бацити
узда
свој
јагрз
на
врат
,
па
оба
рука
распучати
кадивли
јечерма
,
па
раздрљити
груда
,
поглед
с
прав
турски
понос
преко
сав
онај
,
на
он
наперен
,
тридесет
хајдучки
цев
,
па
повикати
:
„
У'дри
,
влах
!
...
а'ја
,
бивати
,
сјахат
хтети
!
...
“
—
Па
?
упитати
један
од
Вељин
друг
.
—
иа
,
планути
јесам
тридесет
пушак
,
те
се
од
Селимов
груда
начинити
решето
?
—
јесам
л
’
де
чича
Дака
?
упитати
онај
,
што
жалити
,
што
прво
јесам
Босна
узети
.
—
не
.
тај
јесам
дати
арамбаша
Јовета
.
он
спустити
сав
џевердар
,
па
манути
на
свој
друг
,
те
и
они
спустити
свој
диљка
.
„
Хајд
’
,
Турчин
,
пролазити
?
неки
ти
јесам
прост
живот
!
тај
јесам
он
данас
заслужити
“
,
рећи
он
јесам
...
.
Турчин
обор
глава
.
као
да
он
тај
постидити
.
он
отићи
.
од
тај
доба
јесам
се
чути
да
јесам
каки
зулум
чинити
босански
раја
.
Шта
више
,
многи
јесам
причати
,
да
она
јесам
,
у
више
прилика
,
бранити
-—
од
какав
махнит
балија
и
потурица
.
ви
ја
јесам
с
Веља
остати
у
стан
код
газда
Мил
,
сав
до
онај
несрећан
дан
.
Рођена
се
браћа
нигда
онако
запазити
јесам
,
као
што
се
ја
и
Веља
запазити
.
заједно
јесам
ићи
до
школа
,
а
заједно
од
школа
кућа
.
један
бити
други
пред
школа
сачекати
,
кад
бити
се
десити
,
да
који
пре
из
школа
изаћи
.
цео
ми
јесам
свет
држати
,
да
јесам
родити
браћа
.
—
Мор
да
јесам
близанац
,
рећи
гласно
један
старица
свој
други
,
кад
у
шетња
мимо
она
проћи
.
—
Баш
се
видити
да
јесам
браћа
,
рећи
јесам
један
госпа
на
свадба
Миладина
Брњош
,
који
јесам
наш
газда
Мил
окумити
,
а
ми
наш
газда
повести
као
свој
прикумак
.
—
Ништа
лепше
но
видети
,
да
се
овако
лепо
браћа
пазити
,
приметити
јесам
баба
Стојка
,
кад
јесам
оно
навијати
платно
наш
газдарица
Јела
.
—
Па
онај
јесам
браћа
,
одговорити
она
снаша
Пеладија
,
наш
леп
комшиница
.
Баба
Стојка
зинути
.
она
погледати
у
Пеладија
.
не
веровати
она
.
А
Пел
јесам
и
бити
ђаво
жена
.
Често
се
хтети
нашалити
с
баба
Стојка
.
—
јесам
,
очи
ја
!
стати
се
клет
снаша
Пеладија
.
Баба
Стојка
она
још
не
веровати
.
она
одмахнути
глава
:
—
Враз
!
—
јесам
,
јесам
,
баба
Стојка
.
они
јесам
ништа
једно
други
—
колико
ти
Пеладија
и
Пеладија
ти
,
умешати
се
у
разговор
наш
газдарица
Јела
.
Наш
Стева
јесам
из
горобиље
,
озго
од
Ужице
,
а
Веља
јесам
из
Љубовиђа
,
тамо
негде
од
Подриње
.
овај
ми
јесам
обојица
испричати
сам
Пеладија
.
кад
јесам
једном
стати
пред
њен
капија
и
с
она
се
разговарати
...
.
.
опазити
јесам
одавно
,
да
и
јесам
Веља
о
овај
наш
наличност
радо
говорити
.
једном
јесам
у
сред
ћутање
рећи
:
—
не
моћи
бити
да
тамо
,
где
стајати
сличност
у
лице
,
у
очи
,
у
кос
,
у
стас
—
немати
и
сличност
душеван
...
.
А
,
знати
се
,
да
се
симпатија
јављати
узајамно
.
антипатија
тако
исто
.
на
ко
ја
,
без
објашњив
узрок
,
омрзнути
,
нем
пример
,
да
ја
он
моћи
заволети
...
ето
,
мој
отац
,
мој
мајка
,
мој
стриц
,
стрина
Илинка
,
мој
Јаблан
—
сав
мој
о
ти
говорити
с
неки
милошта
и
топлина
—
ама
као
да
јесам
се
у
наш
кућа
родити
!
...
после
...
.
после
—
имати
ту
пуно
други
пример
,
рећи
он
нешто
мало
збунити
.
—
—
—
—
—
отићи
једном
у
Кошутњак
,
да
се
спремати
за
испит
.
тај
јесам
дан
и
ја
и
он
бити
нешто
суморан
.
Ћути
он
,
ћутети
ја
.
ја
јесам
мислити
,
где
да
провести
ферије
?
...
на
мој
сестра
Јелица
,
на
мој
зет
—
на
Љубовија
јесам
смести
ни
да
помишљати
.
ах
,
Божа
,
а
тамо
бити
век
вековати
!
сетити
се
Совра
,
сетити
се
Прослоп
,
сетити
се
свега
...
.
сетити
се
онај
убав
путовање
...
.
испред
мој
очи
прозујати
један
леп
кочија
.
у
она
јесам
видети
она
—
анђео
дух
мој
...
.
после
се
обрести
преда
ја
она
богат
софра
и
онај
срдачан
дочек
у
кућа
Вељин
...
.
испред
ја
минути
онај
плавоок
девојче
.
и
као
да
он
чути
глас
:
„
болан
,
болан
—
зар
мо'ш
да
ми
летос
не
доћи
?
!
.
.
“
—
једно
само
не
знати
,
од
једном
хтети
прекинути
ћутање
Веља
...
.
и
онда
се
чисто
забезекнути
.
ја
он
погледати
.
он
се
загледати
у
трава
.
бог
с
ми
бити
,
као
да
јесам
јесам
са
себе
нешто
разговарати
.
не
смети
он
упитати
:
шта
он
тај
не
знати
.
—
—
—
—
кад
јесам
се
из
Топчидер
враћати
,
он
се
мало
разгалити
.
разгалити
се
и
ја
.
он
хтети
први
почети
:
—
А
,
немати
други
!
...
овај
година
хтети
се
лепо
провести
.
мало
код
мој
кућа
,
мало
код
твој
сестра
у
Љубовија
...
.
Видећеш
,
тај
хтети
лепо
бити
.
да
понети
и
твој
виолина
!
онај
циганчуре
не
моћи
да
слушати
...
.
ти
хтети
дати
зеленко
,
а
ја
хтети
чикин
вранац
...
.
Мор
,
јесам
онај
писар
Јовин
кулаш
!
А
,
господски
се
држати
!
по
који
пут
узети
и
он
.
онај
писар
Јов
—
злато
човек
...
.
А
,
шта
велим
?
...
Пристајеш
ли
?
...
—
како
год
ти
рећи
.
кад
бити
у
вече
,
он
опет
повести
разговор
о
наш
провођење
о
ферије
.
Поче
ја
опет
причати
,
како
јесам
описивати
мој
пролазак
кроз
Љубовиђа
,
па
о
тај
,
како
јесам
чича
Степан
узјахати
вранац
и
отићи
да
ја
наћи
:
па
,
онда
,
како
јесам
ја
јахати
писар-Јовина
кулаш
—
и
све
,
све
до
најмањих
ситница
.
он
чак
поменути
,
како
јесам
за
ми
трчати
она
два
циганчета
и
викати
,
да
она
уделити
који
пар
...
.
и
онда
од
једном
застати
.
погледати
ја
,
поћутати
мало
,
па
хтети
тек
рећи
:
—
А
што
к'о
ти
не
бити
јесам
тамо
отићи
?
...
кад
јесам
ти
—
колико
да
јесам
и
ја
.
ја
јесам
и
онако
један
на
други
наличан
.
—
бог
с
ти
,
Веља
,
шта
ти
тај
говорити
?
!
упитати
он
,
,
а
ни
јесам
не
знати
шта
да
он
на
овај
будалаштина
одговорити
.
он
оборити
глава
,
па
гледати
преда
себе
.
бог
знати
где
јесам
он
мислити
бити
.
јесам
ни
чути
шта
јесам
он
питати
...
.
Пошто
јесам
лећи
и
свећа
угасити
,
ја
дуго
јесам
моћи
заспати
.
и
таман
ја
се
очи
почети
склапати
,
а
воља
прснути
у
јасан
смех
.
ја
се
чисто
тргнути
.
—
Веља
!
—
зовнути
он
.
он
ћутети
.
—
Веља
!
—
викнути
мало
боље
.
—
А
!
—
одазвати
се
,
као
иза
сан
.
—
Шта
ти
јесам
,
те
се
смејати
?
он
опет
ћутети
.
после
тек
рећи
:
—
Ништа
.
овамо
нешто
о
писар-Јовином
кулаш
...
.
у
мало
што
не
одвалити
шараге
на
Соврин
кочија
.
—
—
—
—
сутра
дан
као
да
ништа
јесам
ни
бити
.
јесам
он
смести
ни
питати
о
онај
његов
синоћњи
смех
.
Веља
се
врло
добро
учити
.
Немачки
јесам
преводити
без
речник
.
и
ако
јесам
учити
права
,
он
се
бити
одати
природан
наука
.
много
јесам
читати
;
а
по
некад
бити
се
налактити
и
тако
удубити
у
неки
размишљање
.
један
дан
довући
из
народни
библиотека
читав
нарамак
Кантов
философија
.
прво
јесам
смотрио—
„
Општу
природан
историја
небо
“
...
колико
јесам
пута
осванути
читати
овај
—
купусара
—
како
она
јесам
назвати
Срета
Шеврљуга
,
друг
Вељин
и
познат
јунак
из
—
призренски
легија
,
онај
Срета
,
што
јесам
пронаћи
,
да
јесам
београдски
град
најлакше
узети
с
вод
.
—
—
—
—
—
—
један
вече
,
ја
јесам
решавати
један
ђаволски
тежак
задатак
из
једначина
,
док
хтети
Веља
повикати
:
—
тако
јесам
и
никако
друкчије
!
ја
он
погледати
.
он
бити
устати
.
пред
он
јесам
бити
отворити
Кант
.
он
се
од
једном
окренути
ја
:
—
ствар
јесам
,
дакле
,
са
сав
прост
,
рећи
ја
он
глас
,
као
да
и
ја
знати
о
шта
јесам
ствар
.
у
пра-пра
почетак
образовање
наш
сунчан
система
,
сав
материја
свити
члан
што
припадати
система
наш
сунце
,
бити
јесам
у
један
усијан
магличаст
заједница
,
чији
јесам
граница
међити
чак
иза
путања
Нептунов
.
и
тај
јесам
бити
један
небески
колос
,
један
сунце
,
који
се
окретати
око
свој
оса
,
од
запад
исток
.
и
овај
се
усијати
магличаст
маса
кроз
милиун
година
хладити
расипање
свој
зрак
у
бескрајан
небески
просторија
.
и
тако
јесам
,
према
непроменљив
својство
материја
,
овај
небески
џин
почети
да
се
збијати
у
сав
мања
и
мања
простор
.
и
у
колико
се
смањивати
,
у
толико
он
се
појачавати
обртање
око
свој
оса
.
и
тај
јесам
брзина
окретање
на
екватор
бити
страховит
.
с
тај
јесам
се
почети
одлупљивати
поједини
усијан
појас
,
онакав
,
какав
ја
данас
видити
у
наш
Сатурн
.
и
чим
јесам
се
овај
појас
одвојити
од
свој
пра-пра
материја
,
и
они
јесам
се
почети
брже
хладити
,
а
за
тај
,
опет
по
познат
закон
гравитација
,
смотавати
у
свој
нов
центар
,
непрестано
окретати
се
око
свој
оса
и
кружити
око
свој
првобитан
центар
,
наш
сунце
—
увек
од
запад
исток
.
тако
се
образовати
први
,
други
,
трећи
и
све
остати
планути
наш
сунце
.
и
док
јесам
онај
биде
у
усијан
магличаст
стање
,
и
онај
јесам
се
,
расипати
свој
усијан
зрака
по
пучина
небески
,
расхлађивати
и
збијати
у
мања
волумен
,
а
тај
убрзавати
окретање
око
свој
оса
,
који
јесам
на
екватор
бити
велик
.
и
од
она
се
стати
оцепљивати
обручеви
,
а
овај
се
,
услед
брз
расхлађивање
,
почети
сконцентрисавати
у
свој
центар
,
непрестано
се
окретати
око
свој
оса
,
а
кружити
око
свој
центар
—
планета
,
а
с
овај
у
друштво
,
шестарити
око
свој
првобитан
центар
,
наш
сунце
,
опет
од
запад
исток
.
тако
јесам
постати
пратилац
наш
планета
!
...
па
и
сам
она
пра-пра
магличаст
материја
наш
целокупан
сунчан
система
морати
јесам
,
у
искон
свој
,
бити
у
заједница
какав
други
,
још
велик
небески
исполин
,
па
се
од
он
,
исти
пут
и
по
исти
закон
,
оцепити
и
од
он
наследити
и
свој
окретање
око
свој
оса
и
свој
кружење
око
свој
први
центар
—
опет
од
запад
исток
...
.
Видиш
ли
,
да
јесам
овај
овако
и
никако
друкчије
?
...
сав
небески
тело
стајати
у
исти
однос
један
према
други
,
као
што
јесам
стајати
,
док
јесам
у
један
општи
заједница
бити
.
она
јесам
сав
потчинити
један
и
исти
закон
небески
механика
,
—
повикати
он
као
у
неки
триумф
,
а
из
очи
он
јесам
сипати
некакав
досле
неопажен
огањ
...
.
после
јесам
сести
и
наставити
свој
читање
,
баш
као
да
ништа
ни
бити
јесам
.
Човекова
душа
морати
да
стајати
у
неки
,
наш
ум
недостижан
,
однос
с
весник
ми
непознат
духован
свет
,
што
он
наш
душа
назирати
,
али
он
ја
не
познавати
.
она
се
усред
бујан
весеље
и
расположеност
од
један
окарити
и
окуњити
,
а
ја
тај
не
умети
узрок
да
наћи
.
ето
,
и
ја
јесам
,
исто
као
и
Веља
,
неки
унутрашњи
слутња
спопасти
.
једва
јесам
чекати
да
доћи
школски
ферије
,
да
се
час
пре
кренути
ка
тако
ми
драг
пут
:
али
што
се
тај
дан
више
приближавати
,
сав
ја
јесам
велик
слутња
спопадати
.
једном
јесам
и
јесам
у
себе
рећи
:
„
ти
не
ићи
!
...
ти
не
смети
ићи
!
...
неки
Веља
јесам
ићи
.
“
Али
тај
проћи
,
док
бити
човек
ока
тренути
,
па
ја
онда
изаћи
пред
очи
сав
оно
.
сав
баш
.
и
онда
душа
мој
узлетети
на
један
чаролијски
узвишица
,
те
одатле
гледати
рај
живот
свој
.
и
тад
лепо
осетити
како
ја
срце
у
груди
заиграти
.
мој
душа
разгледати
онај
природан
самотвор
,
она
стати
да
разбрајати
онај
миријада
рубина
и
смарагада
на
вилински
Брега
Плача
,
на
Брега
Вечитих
Суза
,
па
ја
се
и
ту
јавити
анђелски
слика
њезин
;
мој
душа
поћи
мој
сестра
Јелица
,
па
се
од
једном
обрести
пред
леп
слика
капетанов
Роксанда
...
.
ни
један
џбун
,
ни
један
шумарак
,
ни
један
стаза
,
што
јесам
у
тај
,
ја
драг
,
крај
не
моћи
да
видити
душа
мој
,
а
да
се
иза
она
не
појавити
њен
вит
стас
,
убав
слика
њен
!
...
кад
и
кад
испасти
преда
ја
и
онај
жив
плавоок
девојче
.
оно
тек
прнути
као
срнче
:
али
њен
бајан
лице
и
онај
весео
осмех
заиграти
ја
у
душа
и
она
бити
чисто
лакше
.
и
онда
скочити
и
јесам
у
себе
повикати
:
„
хтети
да
ићи
!
“
Још
јесам
велик
бура
беснети
у
душа
Вељин
.
он
тај
јесам
казивати
;
али
јесам
тај
душа
мој
опажати
.
Очевидно
јесам
,
да
јесам
све
крити
што
се
у
душа
његов
ломити
;
али
и
подземан
вулкан
,
ако
и
не
избити
на
свој
познат
гротло
,
они
опет
о
себе
дати
јава
,
бити
далек
тутњава
,
бити
поједини
потрес
.
тако
,
један
вече
,
он
читати
свој
Кант
,
а
ја
Гетеов
Ифигенија
.
ја
се
задремати
.
погледати
на
Вељин
сто
.
он
се
налактити
,
па
мисао
.
да
ли
о
онај
што
јесам
читати
?
ко
бити
тај
знати
?
не
хтенем
он
узнемиравати
.
устати
полако
.
Свучем
се
.
легнути
.
заспати
.
колико
јесам
спавати
,
не
знати
.
тек
ја
пробудити
неки
шум
.
ја
прогледати
.
Свећа
још
горети
.
Веља
устати
.
Прекрстио
рука
,
па
одати
по
соба
.
Пође
мало
,
па
застати
.
гледати
предати
се
и
нешто
шапорити
,
док
хтети
од
једном
окренути
гласно
:
„
Па
јесам
,
одиста
,
шта
јесам
бити
у
пра-пра
почетак
свити
ствар
?
...
један
вео
:
у
пра-пра
почетак
свити
ствар
бити
јесам
простор
.
наравно
,
пре
но
што
бити
нешто
постати
,
морати
јесам
,
пре
свој
постанак
,
имати
простор
,
где
бити
се
тај
нешто
сместити
...
.
тај
ни
јесам
господ
бог
не
бити
моћи
ни
зрно
песак
створити
,
ако
јесам
бити
простор
,
где
бити
се
тај
зрно
сместити
моћи
...
.
други
опет
вео
:
не
;
чим
поменути
а
пра
почетак
,
ту
морати
замислити
и
свршетак
.
тај
двоје
један
без
други
не
дати
се
ни
замислити
.
Почетак
јесам
један
тачка
а
свршетак
други
.
размак
између
овај
два
тачка
,
тај
јесам
време
.
све
у
време
,
ништа
ван
време
.
за
тај
јесам
уместан
рећи
:
у
почетак
јесам
бити
време
...
.
е
,
али
шта
јесам
тај
,
управо
,
време
?
како
се
оно
јављати
у
наш
свест
?
у
промена
ствар
око
ми
.
кад
бити
сав
,
што
јесам
око
ми
,
бити
непроменљив
,
ја
нигда
не
бити
добити
појам
о
време
...
.
и
тај
јесам
само
онај
промена
,
који
ја
голим
ока
видити
—
видити
дан
,
ноћ
,
лето
,
јесен
,
зима
,
пролеће
...
.
видити
кад
цвеће
цветати
,
кад
дрво
листати
,
кад
цвеће
свенути
,
а
лист
опасти
.
али
,
кад
бити
ја
имати
микроскопски
очи
,
ја
бити
видети
и
како
трава
расти
,
и
како
се
сок
у
дрвеће
и
шибље
пењати
и
откивати
онај
чудесан
ткиво
у
листа
и
миришљав
мајски
руж
и
шебој
.
и
онда
бити
тек
видети
,
како
се
пред
наш
очи
,
у
један
цигли
секунда
,
извршити
више
промена
,
но
што
она
овај
наш
несавршен
очи
умотрити
у
један
читав
дан
.
и
од
сваки
овај
мајушан
промена
до
онај
други
имати
један
размак
време
.
и
кад
бити
се
добро
загледати
у
овај
непрекидан
сноваљка
промена
,
ја
бити
опазити
,
да
у
читав
васељена
друго
ништа
и
не
постојати
до
непрекидно
,
вечито
кретање
ситан
делић
материја
.
и
тако
,
зар
не
бити
бити
згодно
рећи
:
у
почетак
јесам
бити
кретање
“
...
.
и
онда
се
Веља
замислити
.
стајати
јесам
тако
неколико
тренутак
.
метнути
рука
на
чела
,
па
хтети
тек
рећи
:
„
Па
и
опет
јесам
тако
.
они
што
овај
порицати
,
имати
са
сав
права
...
.
како
кретање
?
!
.
.
да
бити
кретање
,
морати
,
пре
сав
,
бити
нешта
што
се
кретати
.
А
тај
јесам
материја
;
а
кретање
се
материја
не
да
ни
замислити
без
сила
,
који
тај
материја
стављати
у
покрет
.
по
овај
бити
бити
логичан
казати
:
у
почетак
јесам
бити
сила
и
материја
...
.
па
и
опет
ни
овај
двоје
не
бити
моћи
произвести
кретање
,
ако
не
бити
имати
простор
,
који
бити
сила
материја
ставити
у
покрет
.
и
тако
,
окренути
,
обрнути
,
ја
се
опет
враћати
на
оно
прво
.
у
пра-пра
почетак
свити
ствар
бити
јесам
простор
...
.
али
јесам
сад
тек
у
један
лавиринт
,
лавиринт
без
излазак
!
...
“
он
опет
стати
.
опет
метнути
рука
на
чела
.
дуго
јесам
тако
стајати
.
после
се
од
једном
исправити
.
из
очи
он
јесам
севати
онај
исти
огањ
,
што
јесам
он
опазити
,
кад
јесам
оно
развијати
Кантов
теорија
о
постанак
свет
.
и
онда
се
осмехнути
,
а
по
лице
он
се
просути
неки
таман
поноситост
.
он
повикати
:
„
јесам
.
он
имати
права
...
.
нити
јесам
бити
кад
почетак
,
нити
хтети
бити
икад
свршетак
...
.
Вечито
јесам
време
,
вечито
јесам
кретање
,
вечит
јесам
материја
,
вечит
јесам
сила
,
—
вечит
јесам
и
бескрајан
простор
!
...
“
после
јесам
опет
сести
за
сто
и
почети
да
читати
.
и
ја
заспати
.
али
ја
опет
пробудити
један
шум
.
Веља
устати
,
па
одати
,
час
брже
,
час
лакше
.
по
некад
застати
.
мислити
нешто
,
па
опет
стати
да
ходати
.
Прошапће
нешто
,
па
опет
почети
одати
.
по
некад
он
се
преко
лице
развући
пакосан
осмех
;
а
по
некад
се
намрштити
и
узети
позитура
,
као
да
бити
хтети
нога
да
лупити
о
под
:
али
тај
не
учинити
.
док
хтети
једном
,
са
сав
гласно
,
почети
:
„
тако
јесам
.
тај
јесам
изван
сваки
сумња
!
...
она
ја
више
не
волити
.
тај
се
са
сав
видити
.
слеп
јесам
ко
не
видити
...
.
видити
се
по
сав
...
.
А
што
онако
ћутети
?
...
ваљати
да
јесам
ја
ћорав
...
.
она
таки
јесам
бити
док
он
јесам
видети
;
а
што
он
не
помињати
,
и
тај
се
знати
.
тај
јесам
јасно
као
сунце
.
А
што
тај
јесам
бити
,
док
се
с
он
јесам
видети
?
...
после
,
ја
јесам
,
одиста
,
ђаволски
један
на
други
налик
.
тако
сав
казати
.
она
само
ћутети
.
крити
.
и
онај
симпатија
,
што
она
показивати
према
ја
,
због
он
јесам
.
па
он
и
јес
леп
човек
.
Мушка
лепота
.
оне
живити
очи
,
па
она
мушки
стаситост
,
па
онај
смеон
,
онај
вечит
осмех
на
његов
румен
усна
,
морати
она
јесам
очарати
.
ко
јесам
ја
крив
,
што
јесам
сметењак
?
Сметењаштво
јесам
прво
смешан
,
па
одвратно
,
жена
нарочито
...
.
не
,
не
,
ја
хтети
да
ићи
.
Остаћу
.
Остаћу
овде
.
Хоћу
да
довршити
свој
студија
о
постање
свет
.
А
он
?
—
неки
ићи
—
јесам
.
морати
.
ја
хтети
он
нагнати
.
неки
она
,
неки
се
усрећити
!
...
ја
хтети
ничији
сретати
нога
да
подметати
...
.
она
и
он
нарочито
...
.
јесам
,
јесам
,
познати
јесам
ја
тај
још
онај
дан
,
када
се
онај
о
он
први
пут
повести
реч
...
.
А
шта
она
значити
оно
:
„
кулаш
се
пропети
...
.
хтети
да
он
збацити
,
али
он
он
само
пљеснути
по
врат
и
двапут
рука
превући
преко
његов
,
као
злато
жут
,
грива
.
и
кулаш
стати
—
као
укопати
,
и
само
почети
да
копати
нога
!
“
А
кад
ми
се
поглед
сусрести
,
она
од
једном
заћутати
.
тај
јесам
бар
опазити
.
и
још
јесам
нешто
тада
опазити
.
видети
јесам
,
како
она
уз
образ
букнути
пламен
...
.
она
мислити
да
ја
не
знати
шта
тај
значити
!
...
па
и
онај
,
што
ја
Иконија
једном
упитати
:
„
де
,
чик
погодити
,
да
ли
капетановати
Рокса
ти
више
волити
или
твој
Стева
?
—
хм
.
зар
ја
тај
сав
не
видити
?
!
.
.
јесам
.
Иконија
знати
све
.
од
девојачки
ока
ништа
се
сакрити
не
моћи
.
“
после
се
мало
ућутати
.
гледати
јесам
преда
себе
.
Очевидно
јесам
,
да
јесам
он
мисао
летети
исти
правац
куда
и
његов
реч
.
он
се
,
од
један
,
тргнути
.
погледати
у
мој
кревет
.
тај
бити
страшан
поглед
—
поглед
гладан
вук
.
мој
срце
стати
лупати
...
.
он
корачити
два
корак
,
па
застати
.
и
опет
обор
глава
.
Нешто
јесам
и
сад
мислити
.
о
шта
?
тај
бити
једини
бог
знати
.
ВИИ
Што
се
више
приближавати
Петров-дан
,
дан
наш
поласкати
за
Љубовиђа
и
—
Љубовија
,
Веља
јесам
постајати
сав
туробан
,
узнемирен
,
замишљен
.
и
лепо
јесам
опазити
,
да
се
,
сиромах
,
отимати
,
али
сав
узаман
.
узети
бити
да
што
читати
,
али
бити
он
се
поглед
укочити
на
отворен
књига
.
он
јесам
читати
.
он
јесам
мислити
.
и
овај
јесам
он
мислити
убијати
...
.
ствар
јесам
са
сав
јасан
.
он
јесам
капетанов
Рокса
заволети
,
заволети
—
до
лудило
...
.
имати
љубав
што
тињати
,
што
плануцати
.
Вељин
јесам
љубав
сагоревати
.
она
јесам
бити
вулкан
,
вулкан
што
за
себе
остављати
пустош
и
развалина
.
бити
јесам
крајње
време
да
и
ја
о
цео
овај
ствар
мало
озбиљан
размислити
.
сав
се
конац
овај
жалосне
драма
укрштати
у
један
јединој
тачци
.
у
тај
,
што
ја
и
Веља
у
сав
један
на
други
личити
.
ја
јесам
Роксанда
заволети
сав
душа
свој
...
.
у
први
клица
љубав
имати
пун
жилица
.
она
јесам
могуће
све
умотрити
.
описати
још
мање
.
истина
јесам
,
да
се
њен
образ
зажарити
,
кад
ми
се
поглед
сусрести
:
истина
јесам
,
да
се
мој
душа
топити
у
зрак
овај
анђелски
појава
:
али
јесам
истина
и
тај
,
да
у
њен
очи
синути
некакав
небесан
пламен
,
кад
се
о
Веља
повести
реч
.
наклоност
,
који
јесам
опазити
према
ја
,
само
јесам
одблесак
њен
љубав
према
Веља
.
и
у
колико
ја
јесам
породица
Вељин
обасипати
милошта
,
у
толико
се
и
у
њен
душа
разбуктавати
пламен
љубав
према
Веља
,
а
симпатија
према
ја
,
слика
Вељин
.
и
ја
,
звекан
један
,
у
тај
гледати
Роксандин
љубав
према
ја
.
А
,
као
за
инат
,
јесам
хтети
да
чути
један
унутрашњи
глас
,
који
ја
јесам
често
наговештавати
:
„
она
волити
Веља
.
“
ја
јесам
тај
глас
први
пут
чути
за
софра
отац
Вељин
.
и
онда
јесам
скочити
—
да
бежати
,
да
мој
супарник
не
дочекати
,
да
свој
очи
не
видити
развалина
свој
први
љубав
.
али
онда
и
она
скочити
.
и
тај
ја
збунити
.
збунити
бити
свако
.
онај
очи
,
онај
поглед
,
онај
вит
стас
—
ко
још
не
бити
збунити
,
опити
—
залудети
?
!
.
.
А
да
јесам
само
запазити
,
како
она
први
с
кола
скочити
,
како
ватрено
стати
да
грлити
и
љубити
оно
лепо
плавоок
девојче
,
-
па
како
притрчати
Вељин
мајка
,
те
она
врео
пољубац
притиснути
на
рука
!
...
онако
се
само
свој
мајка
љубити
;
а
зар
Вељин
мајка
јесам
и
њен
мајка
?
...
ох
,
па
и
опет
ја
се
чинити
,
да
тај
тако
јесам
,
да
тај
тако
не
моћи
да
бити
!
...
е
,
а
од
шта
се
тај
Веља
престравити
?
Шта
јесам
тај
његов
душа
умотрити
?
...
Још
питати
,
шта
?
...
љубав
јесам
вечит
сумњалица
.
њен
јесам
основа
чежња
,
а
поткати
јесам
презање
.
она
се
од
трун
престравити
.
она
у
трун
видити
и
сав
рај
,
и
свој
разорен
нада
...
.
јесам
он
ни
онај
без
ишта
,
кад
ја
оно
дочепати
за
рука
,
кад
ја
се
упиљити
у
очи
,
па
повикати
:
„
мора
,
болан
,
ти
јесам
ја
у
кућа
много
место
заузети
!
...
“
А
он
јесам
тај
хтети
рећи
:
„
ти
јесам
ја
у
срце
Роксину
много
место
отети
!
“
јесам
,
тај
јесам
тај
значити
.
тај
јесам
бити
у
очи
сам
Петровдан
.
испит
јесам
положити
одлично
,
Веља
ја
јесам
изгледати
врло
расположен
.
тај
и
ја
мало
охрабрити
.
таман
јесам
сад
згода
,
да
он
поменути
;
али
да
хтети
он
,
нешто
,
да
почети
први
!
одавно
јесам
дирати
овај
тугаљив
питање
.
као
да
јесам
се
оба
нешта
плашити
.
бити
јесам
уговорити
,
да
погодити
Совра
,
да
ми
баш
он
возити
;
али
јесам
Совра
некуд
отпутовати
,
како
ми
каза
газда
Мил
...
.
—
дакле
,
и
тај
се
свршити
,
почети
,
срећом
,
прво
Веља
...
.
сутра
имати
Петровдан
.
хвала
бог
!
...
Мор
,
што
немати
твој
Совра
?
прекосутра
ти
ваљати
поћи
,
а
ја
хтети
,
у
име
бог
,
наксутра
.
она
ја
се
соб
окренути
.
Шта
он
сад
овај
значити
?
и
добро
јесам
се
одржати
.
само
он
,
као
шал
радити
,
упитати
:
—
како
тај
—
„
прекосутра
ти
ваљати
поћи
?
!
“
—
ја
мислити
да
јесам
хтети
рећи
:
„
прекосутра
ми
ваљати
поћи
?
“
—
Имаш
права
.
требати
јесам
ти
раније
казати
;
али
сам
ти
хтети
—
обрадовати
...
.
и
он
ја
чудно
погледати
.
—
ја
ти
не
разумети
?
!
он
се
мало
збунити
.
тај
се
моћи
познат
.
али
се
брзо
прибрати
.
он
почети
:
—
ја
јесам
умолити
наш
ректор
,
да
и
ја
допустити
,
и
ако
јесам
правник
,
да
с
природњак
овај
година
ићи
у
екскурзија
.
он
ја
јесам
допустити
.
бити
он
још
и
мило
.
Чуо
јесам
,
да
се
и
ја
бавити
природан
наука
...
.
помислити
само
,
овај
ми
јесам
маршрута
:
ићи
на
Ваљево
.
Пећемо
се
на
Медведник
...
.
одатле
хтети
видети
Боби
и
—
Прослоп
,
а
отлен
се
видити
Баурић
,
а
с
Баурић
се
видити
валовит
Дрина
...
.
он
овај
последњи
реч
изговорити
с
неки
особит
нагласак
.
за
тај
настава
са
сав
хладно
:
—
после
хтети
сићи
у
Поћута
,
а
одатле
прекрхати
преко
брдо
и
дохватити
се
Дивчибаре
,
Маљен
,
а
одатле
сићи
у
низија
Бела
црква
,
па
после
се
латити
Овчара
и
Каблар
.
у
Чачак
хтети
правити
мали
одморак
,
па
хтети
се
онда
кренути
Столови
и
најпосле
Жељин
.
као
што
видити
,
имати
прилика
да
посматрати
и
формација
ватра
и
формација
вод
—
овај
два
велик
неимар
на
овај
величанствен
грађевина
васељенски
...
.
А
тај
хтети
,
у
име
бог
,
поћи
и
мој
и
твој
—
на
Љубовиђа
и
на
Љубовија
.
Поздравићеш
она
све
.
мој
мајка
и
мој
отац
пољубити
у
рука
...
.
Кажи
сав
,
ето
ја
,
на
петнаест
дан
пре
,
но
што
хтети
у
школа
;
а
отуд
хтети
,
у
име
бог
,
-заједно
,
—
„
певати
и
пушак
метати
!
“
—
Веља
ја
овај
сав
план
открити
с
необичан
хладноћа
,
али
и
тон
,
који
јесам
у
напред
наговештавати
,
да
јесам
тај
његов
тврд
одлука
...
.
ствар
се
,
дакле
,
окренути
са
сав
на
боље
.
сад
јесам
доћи
ред
,
да
и
ја
свој
учинити
.
—
Баш
добро
,
рећи
он
.
—
као
да
јесам
се
договорити
...
.
ја
јесам
баш
мислити
,
како
да
ти
поменути
?
...
мој
се
браћа
делити
.
Хоће
очи
да
повадити
...
.
ево
тај
писма
.
на
,
па
прочитати
.
ја
морати
у
мој
горобиље
—
да
браћа
,
како
тако
,
измирити
...
.
од
онаки
јак
задруга
,
па
шта
хтети
да
бити
!
...
инокосност
на
село
,
готов
пропаст
,
готов
сиромаштина
!
А
мој
јесам
кућа
у
горобиље
и
први
и
јак
,
од
кад
се
за
она
знати
...
.
у
први
мах
спазити
јесам
,
да
се
Вељин
образ
запламтети
неки
чудан
ватра
,
кад
чути
,
да
и
ја
хтети
да
ићи
на
Љубовија
.
али
кад
он
поменути
браћа
,
њихов
завада
и
деоба
и
кад
он
пружити
писма
,
он
се
мало
умирити
.
устати
.
узити
писма
и
стати
он
читати
.
онај
јесам
бити
као
поручити
.
ево
шта
у
он
писати
:
Ужице
,
@card@
.
јун
@card@
*
*
Драга
мој
Стева
!
ако
јесам
рад
чути
за
наш
здравље
,
ја
јесам
ти
,
да
рећи
,
бог
хвала
,
сав
здравити
,
а
што
се
весеље
тицати
,
оно
ти
јесам
давно
наш
кућа
оставити
.
и
,
како
год
хтети
,
никакав
ми
добра
у
кућа
наш
!
...
онај
пексијан
,
снаха
наш
,
снаћи
јесам
,
да
бог
да
,
горски
неман
,
кућа
ми
разорити
и
у
чељад
мржња
и
завада
посијати
!
...
А
онај
мој
смоља
,
не
бити
он
,
како
да
он
рећи
,
пустити
,
те
он
овај
белај
узјахати
и
завиличити
,
па
ш
он
витлати
,
куд
она
њен
женски
ћуд
мигнути
!
...
зло
,
тај
велик
зло
,
у
кућа
ми
се
распртити
!
...
Тражили
јесам
у
капетан
Штула
изун
,
да
се
дијелити
.
ваљати
бјежати
од
зло
,
па
ма
у
гора
,
или
у
вод
.
он
се
много
затезати
.
велим
и
он
:
„
штета
јесам
,
болан
,
да
се
овакав
дом
и
овакав
задруга
поцијепати
.
али
кад
и
он
виђе
,
да
ми
се
под
шљеме
,
бог
с
ми
бити
,
подвући
јесам
нечастив
,
он
онда
рећи
:
„
чинити
шта
знати
...
.
али
хтети
да
и
онај
из
Биоград
да
свој
ријеч
...
.
“
ето
,
сад
знати
мука
наш
.
Чим
овај
мој
абер
примити
,
а
ти
јахати
коњ
,
па
полазити
‘
вамо
ми
.
Петроније
Пивљак
снити
јесам
доље
нешто
луч
и
катран
...
.
Мо'ш
и
ш
он
.
добар
јесам
он
коњ
.
А
нешто
хтети
он
и
платити
...
.
не
доћи
ли
,
онда
,
до
година
,
немати
ко
долазити
!
...
тај
ти
јесам
наш
брацки
поздравље
!
...
твој
брат
,
Милун
.
—
на
тај
овај
,
одиста
,
морати
ићи
?
повикати
он
,
а
на
лице
он
се
указати
некаки
притајен
радост
.
—
као
што
видити
.
—
А
кад
мислити
да
мо'ш
бити
готов
?
...
ти
овај
ферије
требати
да
ићи
и
тамо
наш
,
рећи
он
и
мало
се
као
замислити
.
—
То
хтети
зависити
од
тај
,
хтети
ли
моћи
браћа
измирити
.
—
А
ако
она
не
моћи
измирити
?
—
онда
хтети
остати
да
и
ја
при
деоба
бити
.
ако
пристати
да
се
не
делити
,
поклонити
она
сав
део
;
а
ако
не
хтену
,
одвојити
он
,
па
хтети
он
дати
Циганин
,
а
она
не
.
Веља
се
бити
замислити
.
као
да
ни
слушати
јесам
шта
јесам
он
говорни
.
и
онда
почети
више
у
себе
но
онако
:
—
не
ићи
ти
,
а
не
ићи
ја
...
.
А
како
хтети
ми
сав
погледати
!
—
Па
ићи
,
човек
,
ти
!
...
рећи
он
.
али
он
ја
не
дати
ни
довршити
.
он
окренути
:
—
не
,
не
,
ја
не
моћи
.
никако
ја
не
моћи
—
без
ти
нарочито
.
А
особито
,
ја
јесам
толико
наваљивати
на
наш
чича
,
да
ја
допустити
,
да
и
ја
с
он
ићи
.
па
сад
?
...
Шта
бити
он
рећи
?
не
,
не
,
тај
бити
бити
детињасто
од
ја
.
—
оставити
ти
тај
ја
,
да
ја
све
уредити
како
требати
!
...
имати
ту
три
стотина
пут
и
излаз
.
зар
бити
,
болан
,
моћи
оставити
свој
стар
мајка
,
да
за
ти
чезнути
и
да
сваки
дан
погледати
,
кад
хтети
она
се
њен
јединац
помолити
?
не
знати
она
за
твој
екскурзија
,
ни
за
твој
вулкански
и
нептунски
формација
.
она
знати
,
да
о
Петрову-дне
сав
ђак
ићи
свој
кућа
.
не
,
не
,
ти
морати
променити
сав
план
.
сем
тај
,
ти
бити
и
ја
учинити
један
љубав
.
и
ја
имати
тамо
који
јесам
ја
мити
и
који
хтети
ја
погледати
.
Хоћу
да
она
отићи
и
да
она
казати
,
шта
ја
јесам
помести
,
те
она
не
доћи
...
.
.
после
,
хтети
,
још
неко
да
ја
поздравити
!
...
ја
ту
ућутати
.
опазити
јесам
,
како
Веља
букнути
образ
.
он
ја
оштро
погледати
.
у
тај
поглед
бити
нешта
,
како
да
казати
—
да
не
казати
животињски
,
али
свакојако
—
тако
нешто
...
.
—
Хоћу
да
ја
поздравити
и
у
место
ја
омиловати
и
пољубити
мали
Кић
.
с
он
јесам
се
прво
из
твој
кућа
упознати
.
и
тај
познанство
имати
да
благодарити
,
што
јесам
између
ја
и
ти
и
твој
добар
укућанин
засновати
овај
мио
и
драг
веза
пријатељство
и
срдачан
љубав
...
.
упитати
он
,
шта
учинити
с
онај
проклет
Милосављевић
?
...
јесам
ли
се
једном
смирити
?
и
док
јесам
ја
овај
говорити
,
опазити
јесам
,
како
се
Вељин
груда
широк
,
а
лице
он
се
чисто
почети
преображавати
.
он
од
једном
скочити
.
Рашири
рука
и
пасти
ја
око
врата
.
.
он
се
,
просто
,
гушити
од
узбуђење
.
он
повикати
:
—
Стева
,
брата
...
.
опростити
!
...
сад
видити
...
ја
јесам
,
одиста
,
браћа
,
браћа
родити
.
.
више
него
родити
...
.
радити
како
знати
.
ја
хтети
слушати
!
...
у
тај
мах
зачути
се
неки
грајати
на
улица
.
тај
јесам
бити
наш
друг
.
Међа
она
јесам
бити
и
Срета
Шеврљуга
.
његов
се
глас
најпре
и
чути
.
весео
као
и
свакад
.
ни
мало
он
се
не
тицати
,
што
јесам
из
један
предмет
пасти
,
а
из
три
јесам
ни
полагати
.
оставити
јесам
тај
за
јесен
,
док
се
мало
боље
спремити
и
прибрати
.
А
већ
јесам
,
велим
,
пронаћи
пут
,
како
хтети
он
пустити
да
„
поново
“
полагати
...
.
—
Платиће
оканица
вино
,
ако
ми
бити
измакнути
!
...
хеј
,
голи
синов
!
...
јесам
ту
?
!
...
-
повикати
он
и
банути
на
врата
.
за
он
ући
још
она
петорица
,
сав
до
један
јунак
из
призренски
легија
.
али
опет
—
тај
јесам
и
добар
друг
и
добар
ђак
.
без
она
никад
ни
један
ђачки
весеље
јесам
моћи
да
бити
.
тај
она
јесам
особина
остати
још
из
доба
кад
јесам
се
,
после
бомбардања
,
спремати
да
узети
београдски
град
на
јуриш
.
и
онај
јесам
се
вече
,
што
но
казати
,
турски
провеселити
.
бити
јесам
и
код
Бар
—
наравно
у
један
по
поноћ
.
па
и
тај
јесам
бити
на
предлог
Срета
Шеврљуге
.
Веља
се
бити
расположити
,
што
нигда
до
сад
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
сутра
дан
ми
газда
Мил
јавити
,
да
јесам
и
Совра
ту
.
бити
јесам
чак
у
Крушевац
.
Веља
јесам
скакати
од
радост
—
као
мало
дете
.
бити
се
решити
,
или
да
он
Совра
возити
,
или
ники
други
...
.
први
дан
по
Петрову-дне
моћи
јесам
рахат
стигнути
у
Ваљево
.
тако
јесам
бити
поранити
.
ВИИИ
путовање
јесам
што
и
опијум
.
онај
ти
,
мало
по
мало
,
душа
уљуљати
у
неки
заносан
сан
,
а
срце
покренути
на
живаљ
рад
и
откуцавање
.
путовање
јесам
,
у
неки
рука
,
зурка
,
кроз
који
наш
душа
најрадије
гледати
дивота
овај
бео
свет
:
онај
ми
ошкрињивати
завеса
,
иза
који
јесам
пукнути
поље
наш
жеља
и
наш
пожуда
...
.
путовање
ти
сваки
минута
пред
очи
износити
незнан
драж
незнан
свет
...
.
река
,
поток
;
њихов
заносан
хучање
и
шуморење
;
камени
клисура
,
сив
и
стрм
литица
,
далек
плав
врх
планински
,
што
се
,
рећи
бити
,
као
какав
горостасан
зид
,
испречити
тамо
на
далек
зреник
,
те
тај
међа
између
овај
црн
земља
и
горе
плав
азуран
небо
:
испрекидано
вескање
тичији
,
почињати
од
несташан
жутовољка
,
што
као
трен
ока
из
џбун
у
шумарак
прнути
и
само
учинити
:
ћуруш-ћи
,
ћуруш-ћи
!
...
па
до
сур
орао
у
облак
,
што
свој
вратоломан
кликтање
прекид
онај
танан
вео
нем
тишина
,
што
јесам
заогрнути
таман
,
непроходан
гудура
и
дубодолина
;
од
иглени
и
весео
веверица
,
што
чисто
пркосити
и
зачикавати
свој
вратоломан
скок
прелетати
с
грана
на
грана
,
с
дрво
на
дрво
,
непрестано
држати
корман
свој
вунаст
црн
реп
,
те
тако
одржавати
на
карар
повијање
вит
гранчица
са
њен
враголаст
љуљушкање
и
обзирање
час
лево
,
час
десно
,
час
доле
у
честар
и
шумарак
,
а
час
горе
на
врх
зелен
јела
и
буква
,
па
до
онај
тијан
брујање
миријада
мајушан
инсект
;
од
неуморан
пчела
раденица
и
мален
буба
Мара
,
што
лазити
преко
савео
лиска
,
па
до
вредан
мравак
работник
,
што
се
под
свој
огроман
плен
угиб
,
носити
он
преко
свој
долина
,
урвина
и
дубок
удоља
,
—
сав
јесам
тај
,
учинити
ми
се
,
наш
стар
познаник
,
јер
они
сав
мрморити
један
и
исти
немушт
језик
,
који
душа
наш
и
душа
свити
народ
чути
и
разумети
.
оно
,
док
јесам
отићи
до
горобиље
свој
браћа
,
и
оно
,
док
јесам
се
вратити
у
Београд
,
учинити
ја
се
,
да
јесам
тај
бити
један
кратак
и
сладак
сан
.
сад
јесам
се
пробудити
.
онај
весео
и
тужан
успомена
,
што
се
пред
мој
уобразиља
размотавати
као
какав
свион
невестин
платно
,
—
сад
јесам
опет
постати
један
тужан
јава
.
брзо
јесам
свршити
посати
у
мој
горобиље
.
Браћу
јесам
поделити
,
а
тај
хтети
рећи
:
наш
кућа
раскућити
.
Друкчије
и
јесам
моћи
да
бити
.
завада
и
омраза
бити
,
што
но
казати
,
прећи
и
на
пас
и
на
мачак
и
—
на
врабац
на
кутњи
слеме
.
Једини
спас
бити
јесам
још
деоба
.
и
ја
дати
сав
пристанак
.
поклонити
јесам
она
и
сав
део
.
А
шта
јесам
и
моћи
друго
радити
?
и
онако
бити
он
свет
разграбити
.
свет
јесам
такав
.
он
волити
да
што
туђе
макнути
,
но
свој
да
очувати
.
Браћа
ја
као
дати
реч
,
да
хтети
се
од
сад
пазити
.
и
још
ја
нешто
обећати
.
Слаће
ја
,
вео
,
сваки
јесен
по
качица
кајмак
,
по
врећа
јабука
и
по
који
дебео
овчији
пастрма
.
неки
се
,
вео
,
знати
,
да
ни
ја
јесам
без
ники
свој
...
.
па
и
сад
ја
спремити
заструг
скоруп
.
јесам
бити
згодан
суд
,
а
спремити
бити
,
вео
,
и
више
.
Спремише
ја
и
једно
печен
пила
.
лепо
печен
!
...
само
што
јесам
с
један
страна
бити
модар
,
а
с
други
препланути
;
а
оно
што
јесам
мало
доносити
на
лучев
смола
,
тај
јесам
за
тај
,
што
се
у
ми
горе
ватра
потпаљивати
луч
...
.
збиља
,
кад
јесам
већ
реч
о
луч
,
мој
ја
браћа
обећати
,
да
хтети
ја
о
јесен
послати
и
који
цепаница
луч
...
.
—
ви
тај
доље
куповати
,
рећи
ја
стар
брат
.
—
А
ја
тај
овде
имати
,
хвала
бог
,
доста
,
прихватити
онај
млад
.
кад
јесам
доћи
у
сав
стан
,
газда
Мил
не
бити
дома
.
газдарица
Јела
рећи
,
да
јесам
отићи
некуд
у
село
,
не
бити
ли
,
колико
толико
,
вересија
прикупити
.
она
ја
дати
и
један
писма
.
погледати
,
Вељин
рукопис
.
предати
јесам
на
ваљевски
пошта
.
Пођем
да
он
отворити
.
застати
.
осетити
јесам
неки
дрхат
у
срце
.
затворен
писма
имати
у
себе
нешта
што
застрашавати
.
ко
очекивати
зао
гласе
,
бојити
се
,
презати
;
ко
очекивати
,
добар
,
још
више
.
по
мој
се
глава
просути
читав
рој
мисао
.
мисао
електрични
брзина
носити
,
и
електрични
брзина
фотографисати
.
Учинило
ја
се
,
да
јесам
видети
све
—
и
како
јесам
он
дочекати
—
и
како
се
с
он
сад
забављати
...
.
„
хеј
,
срећан
Веља
!
“
отргнути
се
из
мој
груда
један
дубок
уздисај
...
.
А
требати
јесам
рећи
:
„
хеј
,
мој
кукаван
Веља
!
“
овај
писма
као
да
јесам
у
неки
хитња
писан
.
неки
јесам
место
једва
прочитати
.
оно
јесам
гласити
:
„
Љубовиђа
,
@card@
.
јул
@card@
*
*
Драга
мој
брата
Стева
,
ето
,
једва
уграбити
прилика
да
ти
писати
.
имати
много
да
ти
се
жалити
.
Шта
јесам
тај
,
тај
јесам
цео
свет
устати
да
ја
изазивати
?
!
и
као
да
ту
имати
и
твој
кривица
.
пустити
јесам
ја
сам
.
А
морати
јесам
знати
шта
ја
’
вамо
чекати
.
да
тај
брат
јесам
позвати
да
се
делити
,
заклети
бити
се
,
да
јесам
и
ти
у
овај
завера
...
.
помислити
,
овамо
сав
само
за
тај
питаја
.
А
за
ја
,
ама
као
да
ни
жив
јесам
.
како
ја
који
срести
,
први
он
јесам
реч
:
„
а
што
Стева
јесам
доћи
?
“
Па
и
мој
отац
три
пут
за
тај
питати
:
а
кад
он
казати
,
да
јесам
тај
браћа
одазвати
да
она
поделити
,
он
ја
рећи
:
„
штета
!
где
јесам
јак
задруга
,
ту
нем
кућа
ни
кућење
.
“
А
мој
се
мајка
напунити
очи
суза
.
Жали
што
и
ти
јесам
доћи
...
.
„
он
,
рећи
,
немати
свој
мајка
!
...
“
и
стрина
Илинка
упитати
:
„
Веља
,
рано
,
а
што
ми
јесам
довести
Стева
?
!
и
он
јесам
сав
наш
кућа
погледати
.
ја
он
не
двојити
од
ти
.
“
Па
и
мој
чича
Степан
рећи
:
„
мора
,
синовац
,
причувати
дер
ти
овај
твој
кућа
.
јер
ако
Стева
доћи
—
моћи
ти
,
болан
,
дигнути
очевина
!
...
"
али
Кић
,
Кић
,
он
ја
јесам
двадесет
пут
упитати
,
што
јесам
доћи
,
а
двадесет
,
хтети
ли
доћи
?
!
...
Иконија
само
ћутети
.
А
,
видити
,
и
она
бити
ја
упитати
.
стидити
се
.
тај
се
лепо
познавати
.
на
Љубовија
још
јесам
ићи
.
Иконија
ја
јесам
два
пут
говорити
да
отићи
.
ја
јесам
хтети
...
.
да
јесам
ти
овде
и
којекако
.
сестра
тај
јесам
доле
.
А
ја
?
...
ја
тамо
ники
свој
немати
.
Чича
Степан
сутра
полазити
.
звати
и
ја
.
велим
ја
:
ти
јахати
вранац
,
а
ја
хтети
зеленко
...
.
сиромах
мој
чича
Степан
!
...
Једини
он
стајати
још
на
мој
страна
.
његов
се
вранац
,
знати
,
јахати
,
сав
један
,
као
и
писар-Јовин
кулаш
...
.
Ена
,
збиља
,
у
мало
што
не
заборавити
!
овде
јесам
,
болан
,
и
писар
Јов
.
Дошао
јесам
синоћ
у
сам
мрак
.
Хоће
мало
,
велим
,
до
Ваљево
.
он
хтети
и
предати
овај
писма
.
у
Ваљево
имати
пошта
.
овде
немати
.
он
јахати
на
кулаш
.
благо
он
!
...
исто
,
чути
Стева
,
ја
хтети
тај
само
ти
поверити
:
али
само
—
пст
!
...
ево
,
неко
већ
долазити
...
.
пазити
добро
!
...
до
ми
стајати
,
па
да
бити
цео
ствар
спасти
!
...
него
—
кад
ја
тамо
доћи
,
онда
хтети
све
чути
...
.
твој
Веља
.
“
овај
јесам
писма
неколико
пута
прочитати
.
и
увек
јесам
се
на
његов
завршетак
зауставити
.
и
реч
и
мисао
обмотавати
некакав
аветињски
сумрак
.
оно
што
бити
желети
да
видити
,
не
видити
;
а
оно
,
што
видити
,
немати
свој
разговетан
облик
.
Видиш
нешто
,
али
јесам
тај
више
неки
привиђење
.
видити
...
.
тај
јесам
више
производ
здрав
ум
.
тај
јесам
одсенак
сенка
његов
.
—
—
—
—
—
цео
овај
дан
мислити
јесам
о
Веља
и
онај
његов
писма
.
Изађем
мало
да
се
прошетати
.
Вис
јесам
лутати
но
шетати
...
.
Шта
јесам
тај
што
јесам
узбуркати
душа
Вељин
?
где
ли
јесам
прав
извор
овај
замућеност
духати
његов
?
јесам
ли
тај
ја
?
па
,
ево
,
ја
јесам
се
повуко
.
пустити
јесам
он
,
да
се
јесам
загревати
на
топлина
њен
анђелски
поглед
.
она
,
управо
,
и
припадати
он
.
они
јесам
се
прво
видети
,
познати
,
па
,
јамачно
,
и
заволети
.
ја
јесам
тамо
донети
го
случај
...
.
Што
јесам
случај
свијо
,
неки
случај
и
развејати
...
.
ја
хтети
више
никад
видети
ни
Љубовиђа
,
ни
Љубовија
.
тај
јесам
што
моћи
да
учинити
.
и
тај
хтети
учинити
.
овај
остатак
школски
ферије
провести
овде
.
имати
се
шта
читати
,
а
имати
се
где
шетати
.
ето
,
те
и
така
мисао
водити
јесам
ја
тај
дан
по
београдски
улица
,
док
хтети
ја
један
добро
познат
глас
зауставити
:
—
А
,
гле
,
јесте
ви
тај
,
г
.
Стева
?
...
зар
јесам
се
већ
вратити
?
...
зар
тако
брзо
?
!
...
А
где
ви
јесам
друг
,
г
.
Веља
?
...
какав
ви
јесам
тај
сила
од
он
одвојити
и
—
’
вамо
ми
донети
?
!
.
.
ја
се
окренути
.
тај
јесам
бити
наш
леп
комшиница
Пеладија
...
.
ја
јесам
бити
,
тако
рећи
,
пред
свој
врата
,
а
,
бог
и
душа
,
ни
данас
не
знати
,
како
јесам
се
тај
упутити
свој
стан
.
ја
стати
.
она
ја
гледати
онај
њен
враголаст
очи
.
не
,
она
ја
не
гледати
.
она
ја
сажизати
.
признавати
,
да
ја
јесам
неки
топлина
почети
подузимати
.
погледати
јесам
.
леп
јесам
,
пуст
—
као
уписати
.
Очи
црн
,
црње
од
трњина
.
лице
чисто
,
бео
и
вечно
насмејати
.
јагодица
облити
неки
провидан
румен
.
Чело
свести
на
округласт
амајлија
,
те
овај
леп
женски
глава
давати
неки
особит
драж
;
а
они
црн
и
свион
прамен
њен
кос
,
што
се
она
несташан
шаликати
некакав
тијан
поветарац
,
чисто
и
душа
и
срце
у
човек
занети
,
док
,
опет
,
онај
мален
јамица
,
што
се
на
њен
бео
лице
,
а
под
сенка
онај
свеже
руменити
,
час
јавити
,
а
час
ишчезнути
—
како
тај
већ
хтети
њен
,
час
јак
час
овлашан
лепршај
враголаст
осмејак
,
—
просто
јесам
у
стање
човек
да
опити
и
да
он
на
очи
навући
онај
врста
сумрачје
,
кроз
који
се
неосетан
срљати
у
страст
,
а
из
страст
у
грех
.
—
Ена
,
ви
јесам
тај
,
леп
комшиница
!
и
ви
се
још
чудити
?
...
не
чудити
се
!
те
црн
очи
шта
још
јесам
кадар
да
учинити
од
слаб
човек
?
!
одговорити
она
,
тек
онако
без
икакав
смисао
;
али
ја
за
тај
у
мал
’
што
не
добити
преко
зуб
онај
њен
,
као
снег
бео
шака
.
замахнути
,
па
јесам
спустити
.
њен
се
срдитост
завршити
један
благ
и
мек
осмех
,
осмех
што
заносити
,
што
опијати
,
што
залуђивати
...
.
—
одиста
ви
питати
,
што
јесам
се
тако
брзо
вратити
?
до
крај
ваш
ферије
имати
још
пун
три
недеља
...
.
А
где
јесам
оставити
ваш
други
?
...
ја
она
испричати
све
.
она
ја
јесам
гледати
и
слушати
—
више
сањалачки
.
и
онда
хтети
ја
од
једном
рећи
:
—
јесам
он
требати
пуштати
сам
.
г
.
Веља
јесам
при
сав
здравље
.
он
јесам
,
по
каткад
,
мутан
поглед
...
.
тај
јесам
болест
и
тежак
и
страшан
.
и
баба
Стојка
ја
једном
рећи
:
„
овај
момак
јести
неки
велик
изнутрица
.
јесам
само
тело
,
и
његов
јесам
душа
болан
.
дати
Божа
,
да
тај
не
бити
она
исти
бољка
,
од
који
јесам
патити
и
мој
веселити
Жива
!
...
“
—
А
одашта
јесам
патити
баба
Стојкин
Жива
?
упитати
јесам
.
али
она
окренути
глава
у
страна
,
и
на
овај
питање
не
хтети
ја
одговорити
.
настати
мало
ћутање
.
она
он
прво
прекинути
:
—
Па
што
не
свратити
по
који
пут
?
и
мој
бити
Пера
бити
мило
.
и
он
јесам
мислити
да
јесам
ви
браћа
.
сад
знати
да
јесам
...
.
„
ја
јесам
мило
,
“
рећи
јесам
једном
,
„
кад
видити
,
да
се
овако
лепо
два
млад
човек
пазити
;
“
а
ту
неки
дан
упитати
:
„
ја
она
сад
слабо
виђати
...
.
А
,
ха
,
збиља
,
сад
јесам
распуст
.
они
јесам
отићи
свој
кућа
...
.
“
у
тај
јесам
неки
из
авлија
викнути
:
—
Пеладија
!
—
Кук
ја
,
мој
Пера
!
и
онда
ја
брзо
пружити
рука
.
Шта
бити
,
ја
не
знати
.
тек
ја
се
учинити
,
да
она
јесам
рука
у
мој
задрхтати
.
кад
јесам
доћи
кућа
,
затећи
и
газда-Мила
.
вратити
се
с
пут
.
како
он
бити
мило
кад
ја
видити
.
први
он
јесам
реч
бити
:
имати
ли
какав
абер
од
Веља
.
у
тај
и
газдарица
Јела
донети
још
један
писма
.
од
ко
ли
јесам
оно
?
Дошло
јесам
преко
Крупањ
.
отворити
он
.
погледати
.
од
Веља
.
Божа
,
шта
он
јесам
,
тај
јесам
овако
изврнути
рука
.
не
мо'ш
да
он
познати
рукопис
.
Развучена
слово
.
неки
ред
близ
,
а
неки
далек
један
од
други
.
Писато
јесам
четири
дан
доцније
но
онај
прво
...
.
—
Већ
јесам
бити
на
Љубовија
,
помислити
.
неки
ја
језа
проћи
.
—
како
ли
јесам
тамо
проћи
?
...
да
он
јесам
преко
усна
склизнути
каки
таман
,
а
можда
и
каки
страшан
реч
?
...
А
реч
јесам
одблесак
ум
,
онај
јесам
оцртај
наш
мисао
...
.
ево
шта
ја
,
веселник
писати
:
„
Љубовиђа
,
@card@
.
јул
@card@
*
*
Драга
Стева
,
овај
јесам
већ
други
писма
што
ти
писати
.
ти
ћутети
.
ни
жив
се
не
чути
.
сад
тек
видити
,
колико
ја
имати
искрен
пријатељ
.
него
можда
се
још
јесам
ни
вратити
из
твој
горобиље
,
а
ја
те
џаба
осуђивати
.
како
бити
,
да
бити
,
тек
ја
јесам
тешко
.
ја
тражити
,
да
јесам
око
ја
чист
ситуација
,
а
она
се
све
више
замућивати
.
тај
се
од
мој
ока
не
моћи
сакрити
,
ма
да
тај
сав
крити
,
па
и
јесам
Тома
пандур
.
збиља
,
бити
јесам
на
Љубовија
.
лепо
јесам
ми
дочекати
.
бар
се
видети
,
да
јесам
се
трудити
,
да
замазати
онај
погрешка
...
.
кад
ја
јесам
твој
сестра
видети
,
бризнути
јесам
у
плач
.
морати
да
јесам
и
она
опазити
.
она
,
истина
,
велим
,
да
јесам
од
неки
чути
,
да
јесам
тај
браћа
одазвати
,
да
она
поделити
;
али
ја
видити
,
да
и
она
неки
враг
од
ја
крити
!
...
.
па
и
твој
зет
жао
,
што
се
тај
десити
...
.
код
она
јесам
бити
на
ручак
,
а
код
капетан
на
вече
...
.
ах
,
мој
драг
брата
Стева
,
ја
јесам
ти
у
прав
смисао
несрећан
!
...
сав
јесам
ја
држати
као
мало
водити
на
длан
.
али
јесам
тај
бити
голо
притворство
.
она
јесам
само
ћутала
;
а
кад
ми
се
поглед
сусрести
,
она
сав
у
лице
запламтити
.
издати
се
.
знати
да
ја
јесам
неверан
...
.
неверница
!
...
и
сав
опет
она
држати
страна
.
познавати
се
тај
,
човек
!
...
мало
,
мало
,
па
се
о
ти
повести
реч
.
и
она
опет
ћутети
.
Неће
ни
име
да
ти
поменути
.
мислити
да
ја
тај
не
видити
.
али
хтети
ја
она
сав
доскочити
—
само
ако
ја
тај
хтенеш
помоћ
.
у
тај
се
јединог
уздати
;
а
ако
ја
још
и
ти
изневерити
,
онда
јесам
више
вајдити
ни
бог
веровати
!
...
ја
јесам
се
,
међу
тај
,
тврдо
решити
...
.
Борић
се
—
на
смрт
и
на
живот
.
преко
ја
мртав
моћи
,
али
преко
жив
хтети
!
...
о
овај
само
ником
ништа
...
.
пст
!
...
ево
она
!
Чујем
она
корак
!
!
...
е
,
хтети
,
поган
вера
!
...
Још
бити
ти
нешто
писати
:
али
и
јесам
видити
,
да
јесам
опколити
...
.
глуво
јесам
доба
ноћ
...
.
просто
,
сав
се
против
ја
окомити
!
...
сад
збогом
!
до
скори
виђење
!
како
се
овај
ствар
бити
свршити
,
јавити
—
ти
прво
...
.
твој
Веља
.
овај
ја
јесам
писма
још
више
потрести
.
сваки
ја
јесам
његов
реч
бити
сумњив
...
.
сумњати
!
освојити
ли
она
једном
себе
какав
место
,
она
он
после
лако
не
упуштати
.
сумња
!
тај
јесам
неки
врста
заразити
.
до
шта
се
она
дотакнути
,
она
тај
и
окужити
.
и
тамо
,
где
јесам
бити
бистар
,
она
замутити
.
куд
год
проћи
,
она
остављати
сав
талог
.
сумњати
јесам
по
себе
мутан
.
и
њен
јесам
извор
мутан
,
и
њен
јесам
ток
мутан
:
а
оно
,
куд
она
дерати
да
издерати
,
тај
јесам
тек
мрачан
понор
.
један
општи
неразбор
.
исто
јесам
тако
и
с
мој
јадан
Веља
.
Већ
и
ја
разговетно
видити
,
да
он
јесам
душа
болан
.
А
његов
ум
—
шта
јесам
с
он
?
он
,
истина
јесам
,
давати
од
себе
гласати
;
али
тај
глас
јесам
више
онако
звонак
,
као
што
јесам
некад
бити
.
куцнути
он
...
.
он
шоботати
.
он
јесам
напук'о
...
.
с
тај
јесам
и
његов
мисао
искочити
из
колосек
здрав
логика
...
.
оне
јесам
ударити
у
ледина
.
Обручи
здрав
суђење
попуцати
јесам
.
и
оне
сад
јурити
у
—
незнан
!
...
мислити
јесам
да
он
одговорити
.
јесам
смести
.
бојати
јесам
се
,
учинити
горе
.
да
тражити
лекар
да
он
показати
вељи
писма
,
да
он
испричати
све
што
знати
...
.
бољка
ваљати
лечити
док
јесам
мања
,
док
јесам
у
први
поник
?
...
.
аја
!
ни
тај
јесам
смести
.
тај
,
тај
бити
бити
,
у
неки
рука
,
да
ја
први
о
Веља
изнети
тако
ружан
глас
...
.
хтети
јесам
,
најпосле
,
да
овај
ствар
поверити
газда
Мил
.
он
јесам
отац
Вељин
,
па
и
цео
кућа
њихов
,
велик
пријатељ
.
Мож'да
бити
он
што
знати
.
ни
тај
не
смети
.
тај
бити
бити
да
се
опет
од
ја
прво
чути
;
а
тај
бити
значити
убити
човек
...
.
бити
чорав
,
бити
слеп
,
бити
глув
,
нем
;
бити
богаљ
—
тај
јесам
све
ружан
;
али
изнети
за
ко
да
јесам
померити
памет
,
тај
јесам
...
.
Страшно
!
...
и
зар
да
ја
тај
за
Веља
први
изнети
?
не
.
тај
не
моћи
.
за
тај
се
решити
да
ћутети
и
да
чекати
на
одредба
сам
провиђење
!
Самоћа
човек
убијати
.
она
јесам
што
и
тамница
.
мој
се
друг
разићи
.
ја
јесам
као
онај
залутао
ждрал
.
немати
ја
ни
Срета
.
Јамачно
јесам
ни
чути
да
јесам
се
вратити
.
А
мој
се
повратак
сад
јесам
моћи
ни
надати
...
.
узети
да
што
читати
.
не
ићи
.
мисао
ја
одлетити
на
други
страна
.
одмах
ја
Веља
пред
очи
изаћи
,
па
онда
ето
и
његов
писмо
.
А
тај
ја
и
терати
од
кућа
.
Дочепам
капа
,
па
поћи
—
куд
бити
.
тако
јесам
и
данас
радио
.
Изађем
на
улица
.
на
који
бити
страна
?
на
који
бити
.
тек
да
се
куд
бити
отићи
.
погледати
десно
.
смотрити
на
капија
Пеладија
.
испратити
свој
Пера
.
он
овај
час
заманути
за
ћоша
.
и
таман
да
поћи
на
тај
страна
.
тај
јесам
хтети
да
бити
—
онако
само
од
себе
;
али
у
тај
мах
газда
Мил
те
предати
ја
...
.
.
—
Добра
ти
не
изманути
!
...
вратити
се
!
добити
јесам
порука
са
Љубовија
.
од
твој
зет
и
сестра
.
мислити
јесам
да
се
још
јесам
вратни
из
горобиље
...
.
Веља
ми
ништа
не
ваљати
.
не
смети
ти
ни
казати
шта
јесам
.
не
дати
Вог
ни
најгорем
душман
!
сиромах
чича
Дака
!
Шта
он
под
старост
снаћи
!
...
снаха
Јока
хтети
,
просто
,
пресвиснути
...
.
јесам
шал
—
тај
један
дете
,
па
да
она
тај
постигнути
...
.
не
знати
шта
учинити
Совра
?
!
ево
ти
и
пасош
.
ни
час
пети
час
.
сав
ти
преклињати
...
.
хеј
,
мој
весело
дијета
!
...
само
ти
помињати
.
ники
себе
не
пуштати
,
па
ни
свој
несрећан
мајка
...
.
ево
Совра
!
...
Баш
добро
.
Одржао
реч
!
—
ја
просто
не
знати
шта
бити
.
спремити
се
—
на
двоје
на
троје
.
око
кола
се
искупити
пун
деца
.
тај
јесам
и
газдарица
Јела
,
тај
јесам
снаша
Пеладија
.
сав
ћутети
.
сести
у
кола
.
Пођем
...
.
не
знати
,
да
ли
ко
и
казати
збогом
!
...
после
један
сахат
,
бити
јесам
дубоко
у
Макиш
.
ИX
Мор
да
јесам
газда
Мил
наговестити
Совра
,
да
мало
живље
терати
.
моћи
јесам
се
кренути
из
Београд
око
вечерњи
,
а
стигнути
на
Колубара
—
готово
за
вид
.
Скела
бити
на
овај
страна
и
само
очекнути
док
се
један
возар
од
механа
вратити
.
Вече
бити
тихо
.
оздо
од
Сава
пирушити
хладан
поветарац
,
а
на
запад
се
повући
два
три
златно-црвене
пруга
.
високо
горе
на
хоризонт
неколико
перјаст
облачак
чисто
јесам
пламтети
у
неки
руменкаст
позлата
.
окосина
Мислођин
,
врх
висок
топола
и
танак
јасика
,
дуг
,
зелен
врбак
—
као
да
бити
прелити
неки
фосфораст
златно-руменом
пена
;
а
гргурав
борица
Колубара
што
она
јесам
тијан
вечерњи
ветрић
,
као
на
какав
конац
,
уз
вод
низати
,
преливати
јесам
се
у
миријада
треперав
пламичак
,
који
јесам
се
,
рећи
бити
,
у
један
трен
ока
и
палити
и
гасити
,
док
,
најпосле
,
не
почети
да
бледети
под
таман
вео
први
вечерњи
сутон
.
и
само
још
што
као
алем
блистати
у
врх
зелен
дрво
златан
крст
и
јабука
на
звоник
црква
обреновачки
.
овај
се
двоје
бити
стопити
у
један
сјајан
треперав
звезда
.
тај
бити
потоњи
одблесак
потоњи
сунчан
зрака
...
...
...
тамо
горе
под
Мислођин
,
монотоно
јесам
откуцавати
звоно
на
ован
поводник
,
а
иза
овај
чути
се
блека
овца
,
и
један
звонак
глас
.
„
о
...
.
ст
...
а
...
и
...
и
...
ја
!
“
и
оно
:
„
ој
...
.
хој
!
!
.
.
“
и
док
јесам
овај
„
ој
!
...
хој
!
“
лагацко
изумирати
у
овај
тијан
вечерњи
сутон
,
дотле
јесам
,
оздо
друм
,
клоколиро
крештав
крцкање
товарни
рабаџијски
кола
,
што
јесам
носити
трговачки
еспап
за
Уб
и
Ваљево
;
а
горе
стран
чути
се
опет
ајскање
уморан
ратар
,
што
јесам
са
стока
свој
хитати
кућа
свој
.
по
који
слепити
миш
тек
бити
обележити
мрк
бразда
испред
мој
очи
.
и
они
полазити
—
на
први
лов
сав
...
.
с
онај
страна
Колубара
видити
се
један
црн
група
.
неко
викнути
:
„
Скелеџија
!
...
Скела
’
вамо
дати
!
...
“
А
далеко
оздо
од
стар
колубарски
брод
јекнути
двојница
тихо
и
мелодично
,
оно
познати
:
„
хајдемо
Мара
,
да
јавити
овца
;
ја
хтети
овца
,
а
ти
хтети
јагањац
.
“
Вис
ја
,
горе
на
један
рачваст
тополов
грана
,
зацвркутати
у
гнездо
тић
.
Намештали
јесам
се
,
да
под
крило
свој
мати
одспавати
овај
тих
и
благ
ноћ
.
одселити
јесам
у
Обреновац
у
гостионица
код
„
три
војвода
“
.
ту
јесам
хтети
да
се
мало
прихватити
,
да
мало
и
коњ
одморити
,
па
да
ићи
даље
,
док
хтети
ја
један
сед
старац
прићи
и
упитати
ја
:
—
ама
,
јесам
ли
ти
тај
,
Веља
?
...
Што
се
,
болан
,
не
јавити
?
...
А
зар
ти
не
знати
где
јесам
кућа
Обрад
Ћук
,
него
да
одседати
по
механа
?
!
.
.
—
ви
мислити
за
Веља
,
син
газда
Дамњан
Смиљанић
из
Љубовиђа
?
...
ја
јесам
његов
друг
и
добар
пријатељ
—
одговорити
он
.
на
овај
реч
старац
се
,
чисто
,
успрсити
.
Измаче
мало
глава
и
плећа
у
страна
—
као
да
ја
боље
промер
.
он
одмахнути
глава
.
—
и
ти
баш
јесам
ништа
род
Веља
Дамњанов
?
упитати
он
,
још
једнако
мерити
ја
.
—
Ништа
.
ја
јесам
од
Ужице
,
а
он
,
ето
,
из
Љубовиђа
.
—
е
,
дијета
,
неки
јесам
здрав
и
жив
!
...
а
ја
бити
се
заклети
,
да
јесам
мој
пријатељ
Дака
син
...
.
А
ако
бог
да
?
...
Ужице
?
—
—
не
.
ићи
сестра
на
Љубовија
...
.
—
Ена
,
па
ти
хтети
проћи
баш
поред
кућа
Дамњанов
и
газда
Степанов
!
...
знати
,
свратити
она
—
велим
,
друг
тај
јесам
вења
.
поздрав
она
живот
и
здравље
!
само
она
рећи
:
поздрављати
ви
Обрад
Ћук
!
тај
јесам
доста
...
.
Шта
јесам
ја
со
и
хлеб
појести
у
тај
кућа
,
мој
дијета
!
...
Честит
дом
!
...
ама
ви
к'о
рећи
,
да
сад
поћи
?
моћи
!
...
боље
јесам
да
поранити
.
за
јутро
јесам
сваки
работати
напредан
.
А
,
после
,
с
вече
нем
месечина
.
он
се
рађати
тек
по
поноћ
...
.
тако
јесам
и
урадити
.
кад
јесам
сести
у
кола
,
месец
не
бити
одскочити
ни
за
добро
копље
.
и
тај
дан
још
за
сунце
стигнути
у
царина
.
даље
се
већ
јесам
моћи
.
и
коњ
се
бити
са
сав
заморити
.
сутра
дан
јесам
опет
поранити
.
Прошли
јесам
Прослоп
,
а
зор
још
не
бити
забелети
.
кад
у
Љубовиђа
стигнути
,
бити
се
већ
лепо
одјутрити
.
кад
јесам
кола
окренути
уз
онај
узбрдица
,
капија
Смиљанић
,
бити
ја
обузети
неки
суморан
осећање
.
тај
бити
известан
врста
страва
што
јесам
рађати
таман
неизвесност
.
бити
јесам
нешто
што
ја
јесам
ледити
и
срце
и
душа
.
преда
ја
јесам
зјапити
некакав
незнан
понор
.
из
он
јесам
пирити
леден
дах
.
тај
јесам
бити
некакав
ноћ
.
Ноћ
јесам
тај
хладан
као
лед
,
а
мрачан
као
пакао
.
мој
јесам
душа
пред
себе
назирати
једину
така
ноћ
.
морати
се
чути
клопарање
наш
кола
,
кад
затећи
капија
широм
отворен
.
Јаблан
ми
јесам
дочекати
на
капија
.
горе
пред
кућа
бити
се
сав
искупити
.
смотрити
јесам
и
чича
Дака
и
газда
Степан
,
и
стрина
Илинка
и
—-
Иконија
.
ја
скочити
с
кола
.
назвати
бог
Јаблан
и
упитати
он
:
—
Шта
радити
Веља
?
он
ја
прихватити
бог
,
па
хтети
тужно
одговорити
:
—
Веља
—
ружан
радити
!
...
Ена
он
где
одати
по
соба
...
.
одати
—
једнако
.
и
дању
и
ноћу
...
.
одати
и
—
бог
с
ми
бити
,
јесам
са
себе
говорити
.
ники
себе
не
пуштати
...
.
од
јутрос
се
к'о
мало
бити
примирити
...
.
сав
јесам
се
бог
молити
,
не
бити
ли
се
на
наш
дом
смиловати
...
.
и
тако
стигнути
пред
кућа
.
поздравити
се
;
али
немо
,
без
реч
.
Чича
Дака
прићи
рука
.
он
полако
тргнути
рука
,
па
прошаптати
:
—
Жив
бити
,
синак
!
Вис
не
рећи
ни
реч
.
само
што
он
се
из
груда
отети
дубок
уздах
.
он
се
окренути
онај
чељад
.
Нешто
она
јесам
хтети
рећи
.
његов
се
очи
зауставити
на
Иконија
.
њен
очи
бити
пун
суза
.
Илинка
стати
код
она
,
па
она
нешто
говорити
.
она
се
заценути
од
плач
,
па
побећи
у
кућа
.
газда
Степан
ја
прићи
.
—
Баш
тај
хвала
,
синовац
!
Већ
ти
од
синоћ
погледати
.
он
само
за
тај
питати
.
кад
јесам
он
казати
да
хтети
доћи
,
он
се
чисто
разведрити
,
и
тек
ја
од
један
упит
:
„
А
возити
ли
он
Совра
?
...
“
—
неки
бог
сваки
обрадовати
,
па
и
ми
,
рећи
газда
Степан
и
окренути
глава
у
страна
.
—
овде
јесам
,
рано
мој
,
и
госпођа
Јелица
.
неки
она
бог
да
здравље
!
—
да
она
јесам
,
не
знати
шта
бити
бити
и
од
наш
весео
Кадивка
.
Хоће
жена
,
просто
,
да
пресвиснути
.
овај
јесам
трећи
ноћ
,
како
око
на
око
јесам
свести
,
тај
јесам
јутрос
госпођа
Јелица
на
зор
одвести
—
да
мало
прилегнути
,
те
да
се
,
јадница
,
мало
мало
,
одморити
...
.
—
А
кад
јесам
,
синак
,
из
Београд
?
прићи
ја
опет
чича
Дака
.
сад
се
мало
као
прибрати
.
Кажем
он
.
—
богме
,
добро
јесам
стигнути
!
далеко
се
измак'о
Београд
,
клети
!
...
де
,
деца
,
шта
јесам
стати
?
!
.
.
дете
,
горе
под
велик
орах
!
изнети
простирка
и
који
јастук
.
да
се
човек
мало
одморити
...
.
али
у
тај
мах
зашуштати
нешто
преко
двориште
,
зашуштати
као
невидљив
шум
.
тај
јесам
бити
Вељин
мајка
.
она
јесам
ни
спавати
.
умор
бити
савладати
тело
,
али
јесам
душа
остати
будан
.
она
јесам
чути
неки
шумор
пред
кућа
,
чути
,
па
скочити
.
Ишла
јесам
—
час
брже
,
а
час
лакше
.
као
да
јесам
нешто
ослушкивати
.
ја
она
поћи
на
сусрет
.
она
ја
углед
.
готово
полетити
.
пасти
ја
око
врата
,
а
од
себе
не
дати
јава
...
.
тај
бити
више
сенка
,
а
сенка
јесам
нем
.
груда
јесам
она
се
дизати
и
спуштати
,
док
од
један
удар
у
дубок
јецање
:
—
Син
мој
...
.
ти
доћи
!
...
јесам
ли
видети
мој
Веља
?
...
он
једнако
за
тај
питати
!
...
Божа
,
смиловати
се
на
ја
грешан
!
...
и
у
тај
мах
звекнути
окно
на
један
прозор
гостински
соб
.
и
окно
и
ћерчиво
искочити
—
као
да
јесам
бити
од
паучина
.
на
прозор
се
указати
један
разбарушен
глава
.
Беше
зинути
и
—
занемити
.
она
два
ока
светлити
неки
потмуо
ватра
.
црта
на
лице
развучен
у
некакав
самртан
страх
,
помешати
с
неки
врста
диваљ
освета
.
Вељин
мајка
полетити
прозор
.
Иконија
вриснути
,
као
да
јесам
на
гуја
стати
.
—
Син
,
Веља
,
ево
твој
мајка
!
...
не
бојити
се
!
...
онај
глава
само
се
исправити
.
не
гледати
.
зјапити
.
из
она
јесам
куљати
некакав
мрак
.
из
рука
он
јесам
лоптити
крв
.
Беше
се
грчевито
ухватити
за
доњи
остатак
ћерчиво
.
изгледати
јесам
,
као
мачак
,
који
вребати
миш
и
намештати
се
,
да
на
он
скочити
.
хтети
јесам
да
искочити
на
двориште
.
ја
он
прићи
.
—
Веља
,
шта
јесам
тај
,
болан
?
!
.
.
зар
таки
дочекивати
твој
Стева
?
!
.
.
Имаш
поздрав
од
газда
Мил
и
газдарица
Јела
...
.
Срета
Шеврљуга
триста
чудо
,
што
он
се
не
јавити
...
.
он
стати
па
ја
гледати
.
његов
се
уста
почети
склапати
,
а
лице
преливати
у
један
обличје
што
бити
сећање
на
нешто
што
ми
јесам
мило
и
драго
.
гледати
ја
јесам
за
неколик
тренутак
,
па
хтети
од
једном
окренути
,
са
сав
мирно
—
као
да
ништа
бити
јесам
:
—
Ена
,
зар
и
ти
доћи
?
!
А
шта
учинити
с
браћа
?
измирити
ли
она
—
или
она
поделити
?
збиља
,
јесам
ли
добити
мој
писма
?
Што
ја
не
одговорити
—
бар
с
два
реч
?
...
Што
јесам
стати
ту
?
хајде
’
вамо
у
соб
.
ја
не
дати
на
поље
.
вео
—
слаб
јесам
;
а
ја
баш
јесам
ништа
.
мало
ја
бости
глава
.
и
тај
јесам
све
...
.
ко
ти
јесам
довез'о
?
...
Совра
?
...
знати
.
он
јесам
и
ја
довез'о
.
добро
возити
.
бар
хтети
ми
одвести
до
Љубовија
...
.
А
,
гле
,
где
јесам
се
овај
огреб'о
?
окренути
од
један
и
стати
загледати
у
свој
крвав
рука
.
имати
један
виша
тајна
,
у
који
се
,
по
кашто
,
повући
душа
наш
.
тај
јесам
неки
полупрозрачан
копрена
,
кроз
који
она
видити
свој
праисконски
порекло
...
.
имати
пун
ствар
што
она
ја
назирати
,
али
она
не
видити
.
ја
живити
,
али
у
неки
бунован
стање
.
А
имати
један
стање
дух
наш
,
кад
јесам
пред
она
све
видан
,
све
разговетан
.
изгледати
,
да
и
она
имати
и
сав
сан
и
свој
јава
.
оно
што
јесам
ми
сан
,
тај
јесам
она
јава
;
а
наш
јава
јесам
ништа
други
,
до
један
варљив
сан
.
Наша
јесам
душа
видовит
,
али
онда
,
кад
сањати
...
.
имати
пун
момент
,
кад
она
узлетети
на
један
божански
узвишица
.
она
се
ту
освестити
,
јер
се
ту
осветлити
.
али
она
имати
и
свој
ноћ
...
.
и
она
имати
свој
несвестица
.
и
кад
она
посрнути
,
кад
она
пасти
,
она
се
обрести
у
тај
ноћ
,
у
тај
тама
—
на
дно
дно
вечит
заборав
.
и
ако
—
кроз
густ
слој
мрак
по
кашто
и
синути
по
који
зрачак
божански
видети
,
тај
бити
колико
да
се
обасјати
онај
паклен
немана
,
што
се
по
овај
језовит
тмина
смотавати
и
размотавати
.
—
—
—
—
—
—
—
—
таман
хтети
да
поћи
Веља
,
а
неко
ја
ухватити
за
рукав
и
полако
рећи
:
—
ако
бог
знати
,
моћи
он
ићи
јесам
!
...
хајдемо
заједно
!
тај
јесам
бити
мој
сестра
Јелица
.
—
—
—
—
—
——
—
—
—
Веља
се
бити
са
сав
умирити
.
бити
се
чак
и
расположити
.
слабо
бледило
на
лице
и
нешто
мало
помућен
очи
још
бити
остатак
његов
тежак
бољка
.
ја
и
мој
сестра
седети
јесам
с
он
у
соба
.
она
он
зауставити
крв
и
привезати
рана
на
рука
,
непрестано
шалити
се
и
причати
ми
којешта
.
каза
ми
,
како
јесам
писар
Јов
,
сад
о
прошли
Божић
,
у
велик
трка
,
пасти
са
свој
кулаш
.
А
кулаш
,
рећи
,
стати
—
као
укопати
...
.
Писар
Јов
скочити
,
узјахати
кулаш
,
па
опет
у
трк
—
ама
као
да
ништа
ни
бити
јесам
.
после
ми
отићи
причати
,
како
се
Саватије
латов
непрестано
и
сад
кошкати
с
Турчин
из
Босна
и
једнако
она
доказивати
,
како
јесам
кнез
Михаило
већ
углавити
са
Султана
,
да
ми
предати
Босна
.
А
Турчин
само
одговарати
:
„
е
,
валах
,
Сабатије
,
баш
тај
,
бивати
,
не
морити
бити
!
...
Босна
,
болан
,
јесам
ни
вести
јаглук
,
ни
јабука
сенабија
,
да
се
који
на
пешћеш
давати
!
...
.
јама
,
јама
,
Сабатије
,
моћи
ту
којешта
манитати
!
...
Што
бити
не
морити
,
не
морити
!
...
“
стрина
Илинка
,
у
два
мах
,
улазити
у
соб
и
доносити
ми
још
ланен
крпа
за
завој
;
али
онај
јесам
више
требати
.
Вељин
рука
бити
јесам
завијен
.
и
вељи
мајка
,
мало
мало
,
па
ми
доћи
.
један
зрак
нада
блистати
она
се
на
лице
и
у
очи
.
не
знати
шта
да
почети
од
радост
.
три
пут
ми
јесам
питати
,
да
јесам
гладнети
.
—
Ручак
хтети
тако
одмах
бити
,
а
ви
од
јутрос
ништа
јесам
окусити
...
.
моћи
бити
се
,
на
брз
рука
,
попригати
који
пила
на
млад
кајмак
;
а
имати
,
рећи
,
и
врућ
млеко
.
ја
јесам
се
бити
решити
,
да
не
кварити
ручак
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
ја
јесам
с
Веља
излазити
и
у
авлија
.
и
сав
се
кућни
чељад
разведрити
.
један
божански
зрака
,
рек'о
бити
,
обасјати
цео
овај
честит
дом
.
тај
бити
нада
у
бог
,
да
хтети
се
опет
све
на
добро
окренути
.
и
чича
Дака
се
,
просто
,
разраколити
.
двапут
ја
јесам
питати
за
Обрад
Ћук
.
—
ето
,
рећи
,
и
он
јесам
старином
ту
испод
Баурић
.
ја
један
за
други
питати
,
па
да
јесам
на
крај
бео
свет
...
.
немати
,
деца
,
без
пријатељ
и
добар
знанац
ништа
.
кад
’
вако
куд
поћи
—
ја
свуда
имати
свој
људи
...
.
у
Ваљево
код
Дика
,
на
Уб
код
Јовица
Обренов
,
у
Обреновац
код
Обрад
Ћук
,
а
у
Београд
некад
код
Поливак
,
а
некад
код
наш
газда
Мил
...
.
и
онда
бити
се
опет
зачудити
,
како
јесам
моћи
за
дан
стигнути
из
Обреновац
до
у
царина
.
—
е
,
али
тај
Совра
возити
!
прихватити
Веља
и
благо
се
осмехнути
.
—
о
,
Божа
,
и
мајка
божји
,
развеселити
свако
,
па
и
ми
!
прошаптати
један
глас
иза
мој
леђа
.
ја
се
окренути
.
тај
јесам
бити
Вељин
мајка
.
Дошла
опет
,
па
стати
,
да
се
наслушати
наш
разговор
.
А
Кић
век
јесам
од
ја
ни
одмицати
.
три
четири
пут
улазити
јесам
Иконија
и
очи
на
он
.
звати
он
,
да
он
нешто
казати
,
а
он
усукати
глава
и
врат
.
Неће
.
—
—
По
цео
двориште
опажати
се
жив
кретање
.
под
шупа
се
редити
јагње
.
и
пас
се
искупити
,
па
махати
реп
.
и
она
нешто
мило
.
по
неки
тек
онако
за
ништа
лане
...
.
Совра
изнети
празан
зобница
.
загледати
у
она
.
видити
се
,
да
јесам
коњ
сав
до
зрно
позобати
...
.
газда
Степан
викнути
:
—
Јаблан
!
...
де
,
шта
учинити
?
!
.
.
Јаблан
се
одазвати
:
—
сад
,
сад
!
и
не
проћи
много
,
а
Веља
хтети
нешто
живље
упитати
:
—
А
куд
оно
отићи
јаблан
ја
устати
и
погледати
кроз
онај
разбијен
прозор
.
Јаблан
бити
већ
избити
на
насип
.
узјахати
зеленко
,
па
отићи
све
у
каса
...
отићи
пут
Љубовија
.
—
—
ја
јесам
замолити
газда
Степан
,
да
казати
Јаблан
,
да
отићи
на
Љубовија
до
мој
Марка
...
да
он
казати
,
да
јесам
мој
Стева
доћи
,
одговорити
Веља
мој
сестра
и
рука
ја
помиловати
по
образ
.
—
—
—
—
—
пред
сам
ручак
изаћи
опет
сав
на
двориште
.
Иконија
одазвати
мој
сестра
.
сав
ја
се
чинити
да
се
ствар
тицати
пита
гужвара
.
она
јесам
мој
сестра
умести
мајсторски
да
умесити
.
тако
јесам
јесам
исто
звати
и
капетанов
кућа
.
и
Кић
ја
оставити
.
он
отрчати
за
она
.
и
он
волити
да
гледати
кад
се
питати
месити
.
али
он
још
нешто
више
волити
:
да
гледати
кад
се
питати
сећи
.
његов
парац
морати
бити
прво
.
кад
овако
имати
пита
о
ручак
,
он
и
не
ручати
.
он
само
пита
ручати
...
.
под
велик
орах
већ
почети
да
постављати
.
дебео
хлад
,
а
озго
од
сокојских
брдо
по
мало
ћарлијати
ветрић
.
и
јагње
јесам
крцкати
поред
ватра
.
Окреће
он
Живанчић
.
Беше
се
сав
зајапурити
.
с
један
страна
јара
од
ватра
,
а
с
други
илински
сунце
.
газда
Степанов
се
глас
чути
доле
под
кућа
—
у
подрум
.
знати
се
и
зашто
.
подрум
Смиљанић
јесам
никад
без
вино
.
Чича
Дака
стајати
на
капија
с
неки
људи
.
један
он
се
тужити
:
—
ето
,
они
ја
,
лепо
,
сатрти
.
овај
се
више
од
она
не
моћи
живо
остати
.
да
само
отићи
до
њива
у
Алијин
кључ
—
заплакати
бити
се
.
од
муруз
нем
више
ни
трагати
.
само
се
црн
земља
црн
,
црнити
она
се
,
да
бог
да
,
—
и
на
слава
и
на
свадба
!
—
моћи
клет
,
човек
!
повикати
чича
Дака
,
готово
срдито
...
.
ето
тај
овај
људи
,
па
неки
ти
тај
увид
!
...
Платиће
,
ја
шта
хтети
...
.
Баш
јесам
ја
овај
Милосављевић
тежити
од
сав
осталог
село
!
...
—
е
,
вала
,
чича
Дака
,
ако
она
сад
не
бити
суд
,
онда
ја
не
остајати
друго
,
него
с
онај
сиротиња
да
бежати
у
свет
!
...
додати
онај
,
што
он
јесам
штета
учинити
.
Мона
се
учинити
,
да
Веља
од
један
застати
.
стати
грицкати
нокат
мали
прст
.
гледати
преда
себе
.
замислити
се
—
онако
,
као
кад
ко
нешто
премишљати
.
загледати
се
у
некакав
предмет
,
али
јесам
тај
предмет
неодређен
.
и
онда
се
одједном
окренути
.
ухватити
ја
за
рука
.
Стеже
—
као
гвозден
клапна
,
па
закрештати
:
—
А
,
јесам
ли
сад
чути
?
!
...
ево
она
свити
!
на
шта
ја
,
болан
,
навести
?
!
...
Чуј
!
...
опколити
јесам
!
...
опколити
!
!
!
...
ја
ни
сад
не
знати
,
шта
ја
бити
,
те
он
рећи
:
—
Бежимо
!
...
у
соб
...
.
Брже
!
!
...
и
он
ја
послушати
.
пустити
ја
рука
.
Пођосмо
.
он
ићи
,
али
се
једнако
обзирати
.
кад
у
соб
ући
,
он
само
одукну
.
и
онда
локати
по
соба
живо
да
ходати
.
Нешто
јесам
у
себе
шапорити
.
Очима
повлачити
као
да
нешто
тражити
.
не
.
као
да
вребати
.
из
очи
он
јесам
зјапити
некакав
суманут
страх
;
а
лице
он
се
развући
у
један
надземаљски
ругоба
.
тај
бити
неки
врста
церекање
,
што
се
ругати
,
и
режање
,
што
уједати
.
ја
почети
страва
подузимати
.
дати
бити
читав
свет
,
да
он
несрећан
мати
не
банути
на
врата
...
.
у
сваки
секунда
,
чинити
ја
се
,
да
постајати
немиран
и
усплахиренији
.
ходати
јесам
,
застајкивати
јесам
,
обзирати
се
,
зверати
.
—
и
једном
срљнути
и
нешто
зграбити
испод
астал
.
и
онда
нешто
промрмљати
.
ја
као
да
за
он
и
не
бити
у
соба
.
А
кад
ми
се
једном
сусрести
поглед
,
он
се
,
чисто
,
тргнути
—
као
да
он
нешто
опржити
.
Зина
.
Закоцаћи
глава
и
стати
ја
мерити
,
као
оно
кроз
наочаре
...
.
и
онда
почети
према
ја
да
заузимати
чудноват
позитура
.
лепо
јесам
опазити
,
како
се
скупљати
и
намештати
—
као
мачак
кад
миш
опазити
.
и
он
се
,
као
диваљ
звер
,
устремити
на
ја
.
тај
бити
у
трен
ока
.
~
ја
само
моћи
викнути
:
„
Веља
!
...
“
и
тај
бити
све
.
испред
мој
очи
севнути
светлац
...
.
Севнуше
и
—
угасити
се
.
Учини
ја
се
,
да
ја
нешто
облити
—
као
благ
млакушан
киша
.
и
тај
ја
почети
да
давити
.
Смрче
се
...
.
испод
мој
нога
као
да
неко
измакнути
земља
,
и
ја
се
отиснути
у
један
мрачан
,
бескрајан
понор
.
кроз
овај
тмина
промицати
бледуњав
сенка
:
видох
мој
браћа
...
.
професор
математика
...
.
Петроније
Пивљак
...
.
качица
кајмак
...
.
Вељин
мајка
синути
гологлав
и
разбарушен
...
.
један
врата
широм
отворен
...
.
на
она
умакнути
Пеладијин
Пера
...
.
писар
Јов
пролетити
на
кулаш
и
стропоштати
се
у
некаки
провалија
...
.
Иконија
и
мој
сестра
провести
капетанов
Рокса
...
.
и
онда
ја
нешто
писнути
у
уш
.
Хучало
јесам
као
воденични
брана
.
после
и
тај
умукнути
,
али
ја
озго
нешто
поклопити
,
тешко
као
планина
,
а
врео
као
усијан
сач
...
.
тај
бити
некакав
мрак
,
изливен
од
олово
и
гвожђе
...
.
X
То
јесам
морати
бити
тежак
дан
.
кад
јесам
доћи
себе
,
ја
видити
да
јесам
на
Љубовија
,
у
сестрин
соба
.
кад
јесам
ја
из
Љубовиђа
донети
,
не
знати
.
сестра
јесам
седети
поред
ја
.
Држала
ја
јесам
за
рука
.
неописан
радост
бити
она
плинути
по
лице
.
—
Шта
јесам
с
Веља
?
упитати
јесам
;
али
у
исти
мах
осетити
,
како
ја
нешто
,
као
усијан
летак
,
жигнути
до
у
сам
мозак
.
ја
севнути
светлац
испред
очи
.
у
соба
ја
се
смрачити
,
—
али
тај
одмах
проћи
.
—
сад
тек
опазити
,
да
ја
јесам
сав
глава
увезати
...
.
мој
ја
сестра
метнути
прст
на
уста
.
знак
да
ћутети
.
мој
,
добар
сејка
!
...
не
знати
како
се
тај
једном
повести
реч
о
капетан
Мића
,
док
хтети
мој
сестра
рећи
:
—
Марка
,
одмах
да
она
писати
!
Још
данас
!
Кажи
она
:
Стева
јесам
,
бог
хвала
,
са
сав
боље
.
она
хтети
,
знати
,
сав
бити
мило
.
ја
јесам
погледати
.
она
ја
јесам
разумети
.
осмехнути
се
.
Жене
јесам
једине
,
који
јесам
у
стање
да
завирити
у
сакривен
тајни
дух
наш
,
који
јесам
кадар
да
чути
и
осетити
сваки
откуцај
срце
наш
...
.
мој
ја
сестра
стати
миловати
по
образ
,
а
онај
она
се
осмех
непрестано
лепршати
на
усна
.
и
онда
хтети
ја
рећи
:
—
Па
тај
,
смиље
мој
,
и
не
знати
,
да
јесам
ми
капетан
преместити
у
Смедерево
?
ја
се
учинити
,
да
се
онај
соб
окренути
око
ја
...
.
—
и
они
јесам
се
већ
и
одселити
?
упитати
,
а
неки
ја
туг
почети
стезати
груда
.
—
јесам
,
одселити
јесам
се
.
капетан
Мића
јесам
наредити
,
да
одмах
ићи
.
Турчин
ерлија
,
хтети
да
се
сести
,
па
јесам
окружни
начелник
нарочито
тражити
капетан
Мића
,
да
он
се
при
рука
наћи
.
они
се
знати
још
од
ђаковање
...
.
дати
јесам
он
и
класа
...
.
о
,
тај
јесам
добар
и
красан
људи
!
не
знати
се
,
који
јесам
од
који
добар
и
милостив
.
сваки
јесам
дан
долазити
.
Госпођа
капетаница
од
неки
чути
,
да
у
В
.
Зворник
имати
некакав
искусан
хећим
—
Грк
.
бог
ја
,
она
навалити
на
капетан
Мића
,
да
он
јесам
отићи
и
довести
он
...
.
„
ти
,
рећи
,
умети
лепо
с
Турчин
,
а
и
грчки
знати
,
па
тај
Грк
казати
сав
шта
јесам
и
како
јесам
.
“
и
капетан
јесам
послушати
.
одмах
,
сутра
дан
,
спрема
се
за
пут
,
узити
од
писар-Јове
кулаш
,
па
с
пандур
Тома
отићи
.
како
јесам
радити
не
знати
,
али
она
ето
с
хећим
одмах
други
дан
...
.
ох
,
како
ти
јесам
онда
бити
!
не
смети
ни
да
ти
казати
.
онај
мука
и
онај
твој
јечање
не
дати
бог
ни
најгорем
душман
!
али
бог
јесам
велик
.
он
ми
јесам
погледати
свој
милостив
поглед
...
.
капетан
Мића
јесам
хтети
да
остављати
свој
породица
да
се
после
сам
мучити
овако
далек
и
доста
незгодан
пут
.
кад
јесам
се
хтети
кренути
,
сав
јесам
доћи
да
ти
видити
.
ти
се
бити
,
истина
,
мало
смирити
,
али
јесам
бити
блед
као
смрт
.
ја
се
опростити
и
једно
друго
оросити
врео
пријатељски
суза
,
—
рећи
мој
сестра
,
а
очи
она
се
напунити
суза
.
и
ја
бити
веома
тешко
,
доћи
ја
да
заплакати
.
ја
се
окренути
дувар
.
после
овај
почети
јесам
се
брзо
опорављати
.
и
школски
ферије
бити
се
већ
примакнути
свој
крај
;
али
јесам
бити
још
слаб
и
изнурен
.
кад
бити
се
по
који
пут
из
кревет
дигнути
и
поћи
преко
соб
прозор
,
опазити
бити
неки
мали
несвестица
.
тек
ја
помилети
патос
испред
очи
.
овај
се
несвестица
највише
плашити
мој
сестра
.
бојати
се
да
ја
опет
што
не
погоршати
.
с
тај
ја
још
за
дуго
не
дати
ни
у
авлија
да
излазити
.
за
Београд
јесам
бити
ни
мислити
.
један
ми
дан
јавити
,
да
јесам
кукаван
Веља
одвести
у
манастир
Боговађа
.
Ништа
он
јесам
боље
.
по
сав
ноћ
се
с
неки
свађа
и
говорити
о
неки
завера
и
тровање
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
кад
јесам
већ
осетити
,
да
ја
јесам
са
сав
добра
,
и
кад
јесам
нестати
онај
несвестица
,
ја
почети
излазити
најпре
у
авлија
,
а
после
и
даље
.
Божа
,
мој
радост
!
Чинило
ја
се
,
да
јесам
се
поново
родити
.
—
она
живописан
околина
,
и
с
наш
и
с
босански
страна
.
она
сив
брдо
и
планина
,
па
они
зеленити
дрински
врбак
—
сав
ја
јесам
тај
,
чинити
ја
се
,
поздрављати
као
свој
стар
познаник
.
једном
ишетати
чак
до
Дрина
!
А
ено
где
јесам
Дрина
.
други
један
прилика
,
искрасти
се
од
сестра
,
тај
изаћи
и
у
чаршија
.
него
што
јесам
ти
овај
мали
чаршијица
!
оне
живити
неки
засебан
живот
.
и
најмања
ствар
она
занимати
по
неколик
дан
.
Дође
ли
какав
странац
,
тај
се
од
некуд
по
сав
чаршија
сазнати
.
и
где
се
два
састати
,
о
тај
говор
:
ко
јесам
,
шта
јесам
,
што
ли
јесам
доћи
,
код
ко
јесам
одсести
,
с
ко
се
састајати
,
шта
јесам
говорити
:
да
ли
јесам
трговац
или
какав
господин
,
хтети
ли
даље
путовати
и
на
који
страна
?
...
исто
јесам
тако
и
са
ја
бити
.
кад
јесам
полако
ићи
чаршија
,
почети
јесам
да
извиривати
из
дућан
и
да
гледати
за
ја
.
по
неки
отрчати
унутра
,
и
мало
после
,
ето
он
,
вратити
се
,
па
ја
зачудити
гледати
,
баш
као
да
јесам
пасти
из
облак
,
и
тек
видити
по
два
три
глава
,
како
један
иза
други
вир
.
кад
јесам
се
вратити
,
тако
исто
.
и
на
прозор
јесам
се
моћи
опазити
радознао
лице
.
тај
јесам
бити
леп
женски
глава
.
А
кад
јесам
она
се
приближити
,
онај
од
једном
некуд
штукнути
.
оволик
радозналост
,
просто
,
јесам
моћи
разумети
.
кад
се
кући
вратити
,
ја
тај
сав
испричати
сестра
.
она
се
само
осмехнути
.
—
Па
чути
јесам
шта
јесам
с
ти
бити
и
како
јесам
о
длака
остати
,
па
кад
јесам
ти
сад
,
видети
,
они
се
,
да
боме
,
чудити
.
А
многи
јесам
за
тај
чути
,
а
јесам
ти
ни
видети
.
тај
се
моћи
чудити
.
али
кад
у
вече
доћи
зет
Марка
,
он
ми
почети
причати
,
како
јесам
чути
од
неки
Љубовиђанин
,
да
јесам
данас
проћи
кроз
чаршија
чича
Дакин
век
и
тај
јесам
самцит
,
и
како
он
јесам
сав
чаршија
гледати
.
повести
он
,
велим
,
манастир
,
а
он
се
отети
и
за
ноћ
прекрхати
преко
Медведник
,
Бобија
и
Торник
,
па
дојурити
на
Љубовија
,
а
јесам
ни
ударати
на
свој
кућа
...
.
неки
јесам
,
опет
,
причати
,
да
се
јесам
пут
отети
,
већ
онда
,
кад
он
јесам
почети
да
читати
отац
Партеније
,
игуман
манастир
Боговађа
,
молитва
св
.
Василија
велик
.
мој
сестра
,
престрашен
поглед
у
ја
.
—
Срећа
јесам
ти
се
и
ти
јесам
с
он
сусрести
!
повикати
она
.
—
Шта
,
зар
јесам
ти
излазити
данас
у
чаршија
?
упитати
мој
зет
Марка
.
—
излазни
јесам
...
.
Ишао
јесам
чак
до
велик
јањ
.
—
у
који
доба
дан
?
—
Па
тако
пред
вече
.
мој
зет
прснути
у
смех
:
—
Па
тај
јесам
он
бити
.
—
Ко
он
?
упитати
мој
сестра
.
—
Па
наш
Стева
.
—
А
јес
,
очи
ја
!
...
тај
јесам
онај
ишчуђавање
!
...
они
јесам
мислити
,
ти
јесам
веселити
Веља
,
погледати
у
ја
мој
сестра
.
сад
јесам
и
ја
сав
бити
јасно
.
један
дан
посетити
ми
јесам
и
газда
Степан
.
Ишао
јесам
да
лучити
свиња
,
па
нарочито
свратити
да
ја
видити
,
а
већ
јесам
сав
чути
да
ја
јесам
боље
.
—
е
,
синовац
,
бог
хвала
,
кад
јесам
ти
само
видети
,
да
јесам
се
предиг'о
.
бог
јесам
опет
добар
.
о
,
да
знати
,
како
ми
јесам
сав
бити
,
кад
ти
она
несрећа
у
наш
кућа
снаћи
.
ја
ти
звати
,
па
да
под
кров
дом
наш
изгубити
глава
!
...
овај
што
јесам
наш
кућа
снаћи
,
не
дати
бог
ником
,
па
ни
наш
најгорем
душман
!
да
јесам
деца
клати
,
да
јесам
црква
палити
,
па
бити
овај
опет
бити
превелик
казна
божји
!
...
Шта
јесам
,
не
знати
,
али
јесам
овај
голем
несрећа
за
наш
кућа
.
ето
,
сад
ми
се
и
душман
моћи
светити
;
а
бог
ја
,
синовац
,
ако
ко
не
учинити
какав
добра
,
—
зло
,
за
цео
,
не
.
ја
и
хтети
да
се
овако
по
који
пут
осећи
на
каки
рђа
или
нерадин
,
али
мој
бат
—
никад
.
„
моћи
викати
,
човек
!
ако
не
мо'ш
тешити
,
моћи
ни
цвељати
!
...
оне
,
који
јесам
притиснути
рђа
и
немаштина
,
шта
хтети
она
ти
још
озго
!
...
пред
беда
и
невоља
увек
јесам
прст
божји
.
моћи
пред
он
затварати
врата
дом
наш
!
“
рећи
бити
ја
.
—
и
чинити
јесам
и
чинити
,
синовац
,
сав
колико
се
моћи
и
колико
јесам
бог
дати
...
.
па
,
ето
...
.
и
газда
Степан
се
напунити
очи
суза
.
—
—
—
—
—
—
—
—
——
—
—
—
Па
,
синовац
,
кад
поћи
за
Београд
свратити
мало
...
.
кад
мој
ти
видити
,
као
да
видити
и
наш
весео
Веља
...
.
хеј
,
мој
јадан
Веља
!
рећи
он
,
а
глас
он
се
изгубити
на
међа
дубок
уздах
и
тежак
угушен
јецање
.
и
ја
она
не
свратити
.
просто
,
јесам
моћи
од
бол
,
који
ја
стати
стезати
и
срце
и
душа
,
кад
угледати
кућа
Вељин
.
Чинило
ја
се
да
јесам
пуст
...
.
Баш
онај
дан
кад
јесам
се
хтети
кренути
за
Београд
,
сестра
ја
прићи
,
смешити
се
.
у
рука
јесам
држати
један
писма
.
Окреће
он
и
загледати
.
она
јесам
знати
да
читати
.
па
опет
се
чинити
,
као
да
хтети
да
погодити
од
ко
јесам
.
она
хтети
ја
тек
рећи
:
—
овај
јесам
писма
од
капетанов
Рокса
?
.
ја
подићи
мрав
.
и
сав
ја
се
учинити
,
као
да
осетити
из
дубина
онај
жиг
у
глава
.
срце
ја
почети
да
лупати
.
—
на
,
отворити
он
!
...
овај
јесам
одговор
на
Марков
писма
...
.
де
,
шта
се
снебивати
?
!
...
ја
он
узети
.
отворити
он
.
јесам
,
од
она
јесам
.
тај
јесам
казати
први
реч
:
„
Смедерево
.
“
Оно
јесам
гласити
:
„
Драга
мој
госпођа
Јелица
,
како
јесам
се
ја
и
мајка
обрадовати
,
кад
јесам
добити
писма
од
г
.
Марка
.
отац
јесам
овде
.
Отишао
јесам
у
срез
.
и
ја
и
мајка
горети
јесам
у
нестрпљење
,
да
час
пре
сазнати
,
шта
ми
писати
;
а
дан
јесам
бити
,
кад
јесам
о
ви
говорити
...
.
Несрећа
,
који
јесам
снаћи
кућа
чича
Дакин
и
који
јесам
хтети
глава
да
доћи
ваш
брата
,
непрестано
ми
јесам
пред
очи
...
.
мој
мајка
узети
писма
,
па
он
окретати
:
„
Божа
,
шта
ли
ми
писати
?
“
велим
она
.
и
онда
тек
одвалити
печат
!
...
„
бог
ја
,
ћер
,
ја
не
моћи
да
чекати
твој
отац
.
бог
знати
,
кад
хтети
он
из
срез
доћи
.
он
јесам
сад
заокупити
из
општина
у
општина
.
Хоће
да
се
упознати
с
народ
...
.
на
,
читати
,
“
рећи
ја
она
.
о
,
драг
госпођа
,
а
шта
да
ви
к'о
крити
?
...
лепо
јесам
ја
рука
дрктати
,
кад
узети
писма
.
бојати
јесам
се
нешта
,
а
и
сам
не
знати
шта
.
али
како
јесам
се
и
ја
и
мати
обрадовати
,
кад
видети
,
да
јесам
за
г
.
Стева
сваки
опасност
проћи
.
бог
јесам
велик
и
милостив
.
него
с
други
ми
јесам
страна
растужити
,
што
ми
г
.
Марка
јављати
,
да
чича
Дакин
Веља
ништа
јесам
боље
.
не
знати
се
,
ко
више
да
се
жалити
:
да
ли
он
и
младост
његов
,
или
она
несрећан
мајка
његов
и
онај
добар
чича
Дака
.
јединац
син
,
и
тај
онако
мудар
и
паметан
син
,
па
да
она
тај
несрећа
снаћи
!
.
.
ја
,
чисто
,
и
сад
језа
обузети
,
кад
се
сетити
онај
вече
.
мајка
јесам
,
велим
,
одавно
опазити
,
да
јесам
добро
...
.
А
кад
оно
иза
софра
скочити
,
и
јурнути
на
поље
,
викати
:
„
ви
ја
сав
варати
!
“
ја
сав
претрнути
.
сиромах
газда
Степан
!
и
он
јесам
изгледати
блед
и
поплашен
.
Чули
јесам
,
да
јесам
он
одвести
некуд
у
манастир
.
отац
казати
:
он
немати
лек
.
и
ђед
чича
Дакин
тако
јесам
исто
проћи
.
у
пола
бити
ноћ
дочеп'о
сав
џевердан
,
па
бити
полетети
на
поље
,
викати
:
„
хтети
да
вратити
Бушатлијину
војска
,
да
ми
деца
не
поклати
и
мал
не
запленити
!
“
и
тако
јесам
један
ноћ
одјурити
чак
Сакар
и
ту
с
Галичеве
стена
скочити
у
Дрина
и
удавити
се
.
тај
јесам
отац
казивати
јесам
чича
Дака
.
кад
ми
јесам
тај
отац
испричати
,
цео
сам
ноћ
провести
као
у
неки
страх
и
бунило
.
таман
склопити
очи
,
а
Турчин
захалакати
и
к'о
хтети
да
ми
заробити
;
а
писар
Јов
на
,
свој
кулаш
летити
око
ми
и
бранити
ми
...
.
после
као
чути
,
како
хукати
Дрина
:
надоћи
,
па
носити
дрвље
и
камење
,
док
хтети
мимо
ја
,
сав
разбарушити
,
пролетети
несрећан
Вељин
мајка
.
неки
ми
казати
:
„
отићи
за
Веља
!
...
“
после
к'о
и
мој
,
мајка
дотрчати
и
викнути
ја
:
„
ти
спавати
,
а
он
однети
Дрина
.
“
да
ли
се
и
тај
односити
на
Веља
,
не
знати
.
знати
само
тај
,
да
јесам
скочити
.
цептити
јесам
као
прут
и
сав
јесам
бити
у
голој
вода
.
Нађ
машина
.
упао
свећа
.
мој
мајка
спавати
.
сав
спавати
.
на
поље
гробна
тишина
.
ваљати
да
јесам
бити
глуво
доба
ноћ
.
и
кроз
овај
ноћни
тишина
одјекнути
један
глас
:
„
Азурхала
!
“
затим
одјекнути
и
други
,
па
и
трећи
.
тај
јесам
се
дозивати
турски
стражара
на
смедеревски
град
.
после
јесам
смести
легати
све
док
јесам
сванути
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
сад
да
ви
попричати
како
јесам
путовати
.
тај
јесам
ви
обећати
,
и
тај
обећање
радо
испуњавати
—
мој
добар
госпођа
Јелица
нарочито
...
.
кад
јесам
отуд
поћи
,
моћи
мислити
,
како
ми
јесам
бити
жао
.
ја
особито
.
Наш
јесам
растанак
доћи
са
сав
изненада
.
ја
обузети
неки
неодољив
туг
,
и
тај
туг
,
помешати
с
неки
неразговетан
страх
.
као
да
јесам
сав
,
што
јесам
душа
и
срце
мој
мио
,
оставити
тамо
.
имати
пуно
леп
успомена
,
који
јесам
везати
за
мој
мио
Љубовија
.
ја
јесам
тамо
провести
свој
детињство
...
.
ја
тамо
оставити
толики
наш
знанац
и
пријатељ
...
.
Баш
јесам
овај
чиновнички
живот
,
чергашки
живот
!
...
где
омркнути
,
ту
моћи
да
не
осванути
.
нигде
да
се
скрасити
.
таман
ти
једно
омилити
,
с
људи
се
упознати
,
с
друга
запазити
и
спријатељити
:
таман
сав
мало
кућа
над
глава
,
а
некакав
невидљив
рука
—
сав
тај
покидати
и
разорити
!
...
Божа
,
ала
јесам
ја
брбљив
!
Чина
ја
се
,
ја
таки
пре
јесам
бити
.
али
неки
.
ја
бити
се
с
мој
добар
госпођа
Јелица
разговарати
од
јутро
па
до
мркли
мрак
,
од
мрак
па
до
бео
зор
.
Шта
јесам
тај
,
не
знати
;
али
тако
јесам
.
тако
исто
и
мајка
казати
.
отац
само
ћутети
.
он
ми
једном
рећи
:
„
тако
хтети
исто
жалити
и
за
Смедерево
.
Човек
се
свуда
навикнути
,
упознати
и
спријатељити
с
онај
,
који
запазити
и
заволити
:
а
кад
доћи
час
растанак
,
он
се
учинити
,
да
се
онај
више
не
добијати
...
.
„
Мог
бити
да
мој
отац
имати
права
;
али
се
ја
чинити
,
да
Љубовија
,
да
Љубовић
никад
заборавити
хтети
...
.
ето
ја
опет
!
...
не
умети
да
стати
!
...
па
писати
ми
,
госпођа
Јелица
!
моћи
ми
заборавити
!
...
Мајк
ја
рећи
,
да
ви
писати
,
да
г
.
Стева
не
пуштати
,
док
се
год
са
сав
не
опоравити
:
а
кад
се
кренути
,
јавити
ми
.
он
хтети
ми
бар
бити
ближе
.
ево
где
јесам
Београд
:
а
лађа
ићи
сад
два
пут
недељно
.
отац
често
одлазити
.
он
јесам
мајка
обећати
,
да
хтети
он
потражити
—
само
не
знати
хтети
ли
узети
исти
стан
—
код
његов
и
Вељин
газда
Мил
.
видити
да
јесам
он
и
ја
име
упамтити
.
њихов
јесам
газдарица
име
Јела
.
ето
и
тај
знати
...
Ена
ја
опет
!
...
куд
ја
отићи
?
!
...
права
сам
торокуша
!
тај
ја
јесам
баш
махна
:
али
хтети
тај
добар
госпођа
Јелица
опростити
свој
Рокса
...
.
јесам
л
’
те
?
...
истина
,
хтети
ли
дати
бог
да
се
још
једном
видити
?
...
ја
јесам
права
луд
!
...
поздравити
сав
наш
пријатељ
,
а
особито
,
кад
отићи
чича
Дакин
кућа
...
.
о
,
да
јесам
хтети
господ
бог
обрадовати
!
...
сав
изгрлити
и
изљубити
у
кућа
,
мој
мио
и
драг
другарица
Иконија
—
по
два
пут
...
.
мајка
ја
сад
рећи
,
да
поздравити
од
њен
и
очев
страна
живот
и
здравље
сав
наш
добар
Љубовиђанин
!
...
газда
Јеврем
Орловић
и
његов
Стана
:
братац
Пера
и
његов
Миља
,
тета
Јеринка
и
њен
Нера
:
али
не
заборавити
да
ми
поздравити
г
.
Саватије
и
његов
Вид
.
колико
јесам
ми
пута
само
они
насмејати
и
развеселити
!
Ена
,
збиља
,
у
мало
што
не
заборавити
г
.
писар
Јов
.
пун
он
поздравити
од
свити
ми
...
.
Нешто
бити
волети
да
видити
чак
и
његов
поносан
кулаш
...
.
е
,
баш
јесам
права
ћурак
!
доста
.
Нећу
више
.
од
свити
ми
—
и
од
отац
и
од
мајка
и
од
Малиша
,
а
од
ја
највише
,
примити
сав
искрено
пријатељски
поздравље
!
...
Вашом
брата
сав
желити
,
да
се
са
сав
опоравити
и
да
што
пре
у
Београд
доћи
и
школа
продужити
...
.
сад
још
нешто
.
и
ја
и
мајка
молити
ви
,
да
ми
одмах
јавити
,
ако
весео
чича
Дачин
Веља
бити
штогод
,
штогод
боље
!
...
А
сад
?
—
како
бити
ви
загрлити
и
пољубити
она
,
који
ви
јесам
вазда
поштовати
и
волети
,
а
тај
јесам
—
ваш
Рокса
овај
писма
јесам
дати
мој
сестра
.
она
се
у
два
мах
залетати
,
да
ја
он
отети
.
али
он
ја
не
дати
.
понети
јесам
он
са
себе
.
оно
ја
јесам
у
далек
живот
бити
као
неки
амајлија
.
колико
јесам
он
пута
до
сад
прочитати
!
и
већ
он
на
памет
знати
;
али
опет
у
вече
,
кад
цео
свет
легнути
да
починити
,
ја
овај
писма
извадити
и
почети
да
читати
.
немати
ниједан
реч
,
ни
један
реченица
у
који
јесам
открити
по
каки
за
ја
мали
тајна
.
и
онда
мој
срце
заиграти
...
.
А
по
некад
ја
се
учинити
,
да
јесам
тај
сав
гол
и
пуст
обмана
...
.
некакав
леден
поноћни
ћук
духнути
,
па
ја
у
незнан
разнети
сав
мој
леп
,
златан
сан
.
једва
јесам
чекати
да
се
једном
кренути
за
Београд
.
Љубовија
,
негда
ја
тако
мити
и
драгати
Љубовија
,
данас
ја
јесам
постати
суморан
,
пуст
,
тужан
.
и
тај
дан
доћи
.
мој
зет
Марка
и
мој
сестра
Јелица
опет
спремити
вече
и
позвати
неколико
пријатељ
да
се
мало
провеселити
.
и
вечерати
се
у
ћеретало
се
,
али
јесам
моћи
да
бити
онај
некадашњи
веселост
.
мој
сестра
село
у
један
буџак
,
па
се
нешто
замислити
.
Жао
она
.
за
читав
година
дан
хтети
се
видети
,
а
,
ко
знати
,
мож'да
и
за
више
.
Саватије
латов
у
неколик
пут
започињати
јесам
да
заметати
шал
,
па
он
не
испасти
за
рука
.
насмејати
се
мало
,
али
јесам
тај
бити
студен
осмејак
,
док
хтети
од
једном
рећи
:
—
Мор
,
знати
ја
,
шта
ми
овде
фалити
...
.
немати
ми
капетан
Мића
и
његов
госпођа
Цана
...
.
А
,
вала
,
погрешити
јесам
,
што
јесам
он
кретати
одавде
.
с
Турчин
јесам
умести
што
ники
.
кад
оно
спроводити
Сокољанин
мали
Зворник
,
он
се
пред
она
бити
сневеселити
,
само
што
он
,
рећи
бити
човек
,
суза
не
ударити
.
једном
ја
баш
рећи
:
„
чути
,
Саватије
,
па
нешто
ја
јесам
,
болан
,
жао
овај
Турчин
.
тај
овде
јесам
се
изродити
и
њихов
ђед
и
њихов
чукунђед
.
јесам
ласно
,
болан
,
оставити
сав
завичај
,
свој
кућа
,
и
свој
огњиште
!
“
—
капетан
Мића
бити
јесам
добар
,
као
добар
дан
у
година
,
прихватити
отац
Вилип
.
—
онаки
капетан
Љубовија
хтети
скоро
добити
,
додати
газда
Јеврем
Орловић
.
—
он
јесам
,
истина
,
бити
мало
и
приљут
,
али
јесам
хтети
учинити
правда
,
па
макар
и
црн
Циганин
,
рећи
хтети
Саватије
латов
.
ја
јесам
се
баш
десити
ту
,
кад
он
оно
доћи
стар
Хусеин
бег
Кавадаревић
.
Турчин
се
у
лице
зажарити
,
а
из
очи
он
сипати
огањ
некакав
велик
срдитост
.
Чим
доћи
,
он
повикати
:
„
о
капетан
Мића
,
одагнати
онај
рсуз
озго
с
Јастребов
главица
—
тако
тај
образ
и
поштење
,
твој
!
испети
се
горика
још
од
јутрос
,
па
ти
не
смијем
ни
казати
,
шта
барлијати
и
каки
тај
ријеч
не
говорити
.
једва
стишати
наш
момчад
,
а
свашта
бити
моћи
бити
.
ако
ви
јесам
,
бивати
,
цар
дати
,
да
ми
с
наш
огњиште
кренути
,
јесам
ви
дати
да
ми
у
образ
дирати
:
а
образ
јесам
,
капетан
Мића
,
поштен
чоек
прек
и
од
сам
живот
...
.
и
још
бити
тај
нешто
замолити
.
ја
се
,
бивати
,
шјутра
кретати
...
.
гледати
,
да
овај
наш
нејач
с
мир
проћи
до
Зворник
.
знати
,
бивати
,
сав
за
ти
,
да
јесам
добар
и
поштен
чоек
:
а
и
ти
имати
свој
ђеца
...
.
“
и
Турчин
застати
.
опазити
јесам
,
како
он
се
почети
вилица
трести
,
а
очи
он
бити
чисто
заводнити
.
и
онда
хтети
он
капетан
Мића
рећи
:
„
тврд
тај
вера
задавати
,
бежати
Хусеин
,
да
хтети
свако
овај
кубура
у
прса
сасути
,
који
ма
и
један
ружан
реч
рећи
,
или
на
ваш
нејач
ма
и
мали
прст
дигнути
.
“
и
онда
се
окренути
Тома
пандур
:
„
ко
јесам
тај
горе
на
Јастребов
главица
?
“
„
тај
она
рђати
—
Петроније
Мачак
,
одговорити
пандур
.
—
„
А
,
јесам
ли
он
?
...
Баш
добро
!
...
Трчи
,
овај
час
,
да
ја
он
овде
везати
довести
!
узети
још
двојица
од
стражара
што
јесам
горе
...
.
е
,
вала
,
тај
хтети
добро
утувити
,
кад
јесам
маукати
на
Јастребов
главица
.
—
е
,
бивати
,
капетан
Мића
,
опет
моћи
да
због
ми
страдати
.
Шјутра
сав
остављати
наш
огњиште
и
наш
баштина
,
и
једини
бог
знати
,
хтети
ли
она
игда
више
видјети
,
па
јесам
радити
,
да
на
ми
ико
зажалити
!
...
Запријети
он
,
да
оно
више
не
чинити
ником
,
и
тај
јесам
,
бивати
,
доста
,
рећи
Хусеин
бег
,
и
јаглук
превући
преко
очи
.
и
онда
Турчин
отићи
.
—
А
шта
бити
послије
с
Мачак
?
упитати
госпођа
поша
.
—
Ништа
...
.
Доведоше
он
везан
.
капетан
испит
сав
шта
јесам
бити
,
и
онда
се
окренути
Петроније
:
„
е
,
сад
,
де
,
лећи
!
...
Тома
!
...
“
и
Тома
донети
читав
снопчић
дреновак
,
ама
као
да
она
јесам
у
теркија
понети
.
и
Мачак
легати
.
е
,
кревељити
се
,
несрећник
,
као
јарац
,
кад
нога
западни
у
врљика
...
.
али
и
онај
Тома
имати
поган
рука
.
не
ударити
ни
два
три
пут
,
а
онај
он
се
лесковак
на
врх
расцветати
и
само
видити
како
одлетати
цепчица
.
за
овај
јесам
од
неки
морати
дознати
Турчин
јер
,
кад
сутра
дан
,
спроводити
она
,
бити
на
домак
Сакар
и
мали
Зворник
,
а
капетан
Мића
прићи
стар
Мустај
бег
Османовић
,
па
он
рећи
:
„
е
,
валах
,
капетан
Мића
,
на
онај
тај
лијеп
хвала
од
свити
ми
Сокољанин
!
ко
,
бивати
,
туђ
образ
чувати
,
и
његов
хтети
онај
озго
.
од
тебекана
јесам
бити
са
сав
лијепо
.
тако
!
...
ваљати
свакад
оставити
за
себе
по
мало
пенђера
.
тај
јесам
он
,
бео
,
оставити
.
А
да
нешто
јесам
онаквијех
рсуз
и
у
ми
и
у
ви
,
ја
мнити
,
да
овај
не
бити
бити
међу
ми
...
.
А
сад
,
неки
јесам
лијепо
здравље
и
аир
међу
ми
!
“
и
Мустај
бег
обод
свој
јагрз
,
па
отићи
метати
свој
.
тако
јесам
тај
бити
.
сутра
дан
доћи
да
ја
испратити
.
Писар-Јови
жао
,
што
ја
не
моћи
да
испратити
бар
до
Прослоп
.
мој
ја
зет
бити
наћи
коњ
од
неки
Љубовиђанин
.
омален
дораче
,
ама
жив
и
ватрен
.
—
А
гле
,
зар
хтети
да
јахати
на
овај
јарчић
?
!
.
.
Не'ш
бог
ја
!
повикати
писар
-Јова
...
.
Гавра
!
...
Гавра
пандур
те
предати
он
.
—
Хајд
’
да
се
спремити
!
оседлати
мој
кулаш
,
а
спрема
и
твој
путаљчић
,
да
пратити
г
.
Стева
до
Ваљево
.
одмах
!
у
Гавра
јесам
бити
поговор
.
мало
се
успротивити
мој
зет
Марка
.
бити
он
као
мало
и
стид
,
што
ја
јесам
наћи
добар
коњ
,
па
стати
доказивати
,
да
јесам
Перишин
дорачић
издржљив
и
да
се
добро
јахати
.
и
ја
јесам
морати
узети
у
заштита
свој
зет
,
али
ми
ништа
не
помоћи
.
мој
сестра
не
хтети
рећи
ни
реч
,
али
се
видети
,
да
она
јесам
бити
мило
што
јесам
овај
измена
учинити
писар
Јов
,
а
нарочито
,
што
хтети
са
ја
ићи
и
Гавра
пандур
.
Саватије
латов
рећи
,
да
јесам
најбоље
,
да
од
Пецка
окренути
на
Ставе
;
мој
зет
приметити
,
да
ми
јесам
прече
ако
ударити
преко
Лопатањ
и
Врагочаница
.
—
коњ
добар
,
а
добар
јунак
,
моћи
,
вала
,
куд
она
јесам
год
драго
,
прихватити
писар
Јов
.
—
тај
само
кад
ићи
Гавра
с
он
,
ја
сад
јесам
ни
пола
онај
брига
,
рећи
мој
сестра
,
а
поглед
у
писар-Јову
.
она
он
јесам
,
без
реч
,
благодарити
...
.
мој
добар
сејка
!
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
моћи
јесам
бити
добар
сахат
ноћ
,
кад
почети
силазити
низ
Брђани
.
доле
у
колубарски
долина
треперити
јесам
небројено
светити
.
тај
јесам
бити
шехер
Ваљево
.
XИ
ја
опет
остати
код
мој
газда
Мил
.
А
и
куд
бити
ни
други
страна
?
и
он
и
газдарица
Јела
дочекати
ја
као
свој
син
.
сав
јесам
знати
.
сав
јесам
чути
.
Жале
јадан
Веља
,
као
да
јесам
он
родити
.
Жале
он
,
жалити
његов
младост
;
жалити
његов
кукаван
отац
;
жалити
његов
несрећан
мајка
,
жалити
цео
његов
кућа
.
газдарица
Јела
дубоко
уздахнути
:
—
А
,
казати
ја
баба
Стојка
:
„
онај
момак
јесам
при
сав
здравље
.
јесам
ли
опазити
,
дијета
,
како
он
јесам
мутан
и
плашљив
поглед
?
...
као
да
гледати
мој
весео
Жива
.
“
—
Па
и
ја
јесам
се
једном
бити
препасти
од
његов
поглед
.
Пођем
у
сарачана
да
нешто
узети
.
кад
проћи
поред
ваш
соб
,
а
он
се
нешто
развикати
.
не
знати
шта
ја
бити
да
стати
.
и
лепо
чути
како
по
соба
ходати
и
нешто
викати
,
док
хтети
ударити
нога
о
патос
и
повикати
:
„
и
они
крити
од
ја
!
...
али
се
тај
не
да
сакрити
.
ја
видити
:
завера
и
ништа
други
;
али
хтети
она
ја
похватати
сав
конац
!
...
не
знати
само
да
ли
јесам
у
тај
и
он
умешати
?
...
дати
бити
бог
,
да
јесам
...
.
А
ја
бити
он
овај
нокат
гуша
ишчупати
!
“
,
и
онда
се
од
један
врата
отворити
.
он
ја
мрко
погледати
,
па
хтети
одједном
викнути
:
„
а
ко
ви
овде
прислушкивати
?
!
—
„
бог
с
ви
бити
,
г
.
Веља
,
ја
јесам
ники
прислушкивати
.
“
одговорити
он
.
он
се
на
мој
реч
чисто
тргнути
.
Диже
глава
.
погледати
ја
.
и
као
да
ја
тек
сад
познати
.
Чисто
он
бити
стид
.
он
ја
само
рећи
:
„
а
,
ви
јесам
тај
,
газдарица
!
...
опростити
!
...
ја
јесам
мислити
,
“
рећи
,
и
рука
поћи
чела
,
а
поглед
предати
се
,
као
да
се
хтети
нешта
сетити
.
и
онда
затворити
врата
...
.
ето
,
тај
до
сад
јесам
смести
ником
да
казати
,
а
и
да
јесам
казати
,
који
вајда
?
...
—
А
онако
мудар
и
паметан
момак
!
кад
нешто
казати
имати
шта
да
чути
...
.
ето
,
тако
,
видити
—
само
да
човек
више
жалити
,
додати
газда
Мил
.
—
него
опет
,
моћи
бог
дати
—
да
и
оздравити
.
имати
прилика
...
.
како
бити
бити
,
Мил
,
да
она
поручити
за
онај
жена
из
Мале
Иванче
?
она
тај
,
казати
,
као
рука
односити
...
.
—
Прој-се
,
Јела
,
бог
ти
,
бапски
посао
!
ту
данас
не
помагати
ни
искусан
доктор
,
тај
хтети
што
знати
твој
баба
Наста
из
Мале
Иванче
.
—
рећи
газда
Мил
глас
,
који
јесам
хтети
рећи
:
„
Веља
јесам
бити
и
проћи
!
“
у
вече
ја
бити
тешко
кад
поћи
да
легнути
.
соб
ја
јесам
изгледати
пуст
.
Вељин
кревет
и
астал
још
стајати
.
Чинило
ја
се
,
сад
хтети
и
он
од
некуд
да
банути
.
ја
почети
обузимати
неки
неразговетан
страва
.
Самоћа
јесам
нигда
сам
.
она
јесам
сам
себе
тајанствен
.
она
ми
пред
очи
износити
незнан
свет
.
Самоћа
јесам
још
нешто
.
она
јесам
онај
узвишен
престо
,
на
ко
седити
неумитан
судија
,
што
судити
сваки
нечист
савест
...
.
и
ја
тај
вече
,
тај
ноћ
,
тај
самоћа
никад
заборавити
хтети
.
дуго
јесам
моћи
заспати
.
пред
мој
се
очи
смотавати
и
одмотавати
онај
чудесан
клупче
мој
прошлост
,
мој
садашњост
,
па
чак
и
мој
будућност
.
сав
јесам
тај
,
у
различан
слика
,
предати
ја
продефиловати
.
и
таман
ја
се
почети
очи
склапати
,
а
ја
се
учинити
,
као
да
се
неко
почети
мешкољити
на
Вељин
кревет
.
ја
подићи
хладан
мравак
.
хтети
да
викнути
—
не
моћи
.
да
ја
овај
не
спавати
?
...
не
.
будан
јесам
.
тај
лепо
знати
.
на
Вељин
кревет
јесам
смести
ни
да
погледати
,
па
и
опет
јесам
видети
како
се
неки
лепо
дигнути
.
тај
јесам
бити
он
.
он
—
Веља
.
видети
јесам
,
како
јесам
зинути
,
па
на
ја
гледати
и
спремати
се
,
да
скочити
и
да
ја
удавити
.
и
он
полетити
.
ја
оно
жигнути
кроз
глава
.
Скочим
.
бити
јесам
сав
у
голој
вода
.
лепо
јесам
осетити
како
ја
срдити
лупа
.
Ослушнем
.
Ништа
се
не
чути
.
упао
свећа
.
немати
ники
.
Вељин
кревет
,
његов
сто
стајати
као
и
пре
.
после
не
смети
гасити
свећа
.
и
једва
јесам
пред
сам
зор
мало
заспати
.
-
сутра
дан
отићи
и
уписати
се
у
други
година
права
.
неки
од
Вељин
друг
видети
ја
и
стати
за
он
питати
Кажем
она
.
и
они
јесам
бити
нешто
чути
,
али
јесам
веровати
.
у
вече
она
се
искупити
око
десетак
у
мој
соба
.
Дође
и
Срета
.
и
она
јесам
морати
све
редом
испричати
.
сав
ја
прићи
да
видити
ожиљак
,
што
ја
он
јесам
преко
чела
оставити
Вељин
ударац
.
—
Мор
,
овај
баш
гађ'о
!
повикати
Рајко
Мирчетић
.
—
и
тај
по
сред
ћемане
!
додати
мали
Лазица
,
као
шал
радити
.
—
Прој'те
се
,
људи
,
овај
јесам
за
шал
!
зар
не
видити
да
овде
човек
у
длака
јесам
платити
глава
?
!
рећи
хтети
Мика
Узуновић
.
—
Па
каза
ли
ти
штогод
штогод
,
кад
ти
овако
душмански
удар
?
упитати
Јовица
Лекић
.
—
ама
,
зар
јесам
слушати
,
кад
јесам
човек
причати
,
како
јесам
тај
у
трен
бити
?
...
Шта
он
јесам
моћи
згранут
човек
казати
?
рећи
хтети
опет
Мика
Узуновић
.
—
хе
,
тако
јесам
тај
!
...
колико
јесам
ја
он
пута
говорити
,
да
се
оставити
онај
луд
Кант
и
његов
теорија
о
постанак
свет
,
приметити
од
један
Срета
Шеврљуга
.
и
он
ја
јесам
хтети
послушати
,
већ
шта
ко
радити
,
а
он
истраживати
,
шта
јесам
бити
у
пра-пра
почетак
свити
ствар
!
...
ето
...
.
сад
јесам
наћи
шта
јесам
тражити
!
.
.
мало
по
мало
,
па
јесам
нестати
онај
узнемиреност
.
Вељин
кревет
и
астал
газдарица
јесам
један
дан
изнети
и
оставити
у
сарачана
;
а
ја
се
сав
предати
изучавање
француски
језик
.
Беше
ја
,
од
некуд
,
доћи
буба
у
глава
,
да
хтети
ја
,
као
државни
питомац
,
послати
у
Париз
,
да
тамо
свршити
правни
наука
;
и
кад
бити
на
конац
година
,
изабрати
са
сав
други
,
а
мој
учење
француски
језик
отићи
као
под
лед
.
овај
ја
јесам
јако
растужити
.
тај
јесам
први
неправда
који
јесам
на
пут
живот
свој
сусрести
.
она
ја
у
мало
не
помести
.
бити
се
бити
решити
,
да
напустити
школа
.
и
ја
бити
тај
с
место
учинити
,
да
ја
газда
Мил
не
казати
,
да
се
наћи
с
капетан
Мића
,
да
јесам
за
ја
питати
и
рећи
да
она
посетити
у
два
по
по
дне
,
у
кућа
стар
Селак
,
одмах
више
Тоскин
чесма
.
о
,
како
ја
јесам
овај
вест
обрадовати
!
онај
срџба
на
неправда
нестати
—
као
да
јесам
ни
бити
јесам
.
од
један
па
до
два
по
по
дне
,
учинити
ја
се
читав
вечност
.
у
ја
се
пробудити
сав
оне
и
мио
и
тужан
успомена
.
јадан
ја
Веља
први
изаћи
пред
очи
.
Шта
ли
јесам
с
он
?
од
кад
јесам
одвести
у
Сребрница
онај
оџа
што
давати
запис
од
тај
несрећан
болест
,
—
више
о
он
ништа
чути
јесам
.
—
газда
Мил
ја
рећи
:
они
јесам
у
стан
код
неки
њихов
рођа
.
дакле
,
ту
јесам
и
г-ђа
капетаница
Цана
,
тај
јесам
и
Малиша
,
—
ту
јесам
и
Рокса
.
—
Кућу
стар
Селак
наћи
јесам
и
без
питање
.
Још
из
далек
смотрити
на
капија
Малиша
,
брата
Роксиног
.
осетити
јесам
како
ја
почети
обузимати
неки
ватра
.
Приђем
он
.
—
Познајеш
ли
ја
?
упитати
он
.
он
ја
стати
мерити
.
осмехнути
се
,
па
хтети
ја
тек
упитати
:
—
јесам
ли
тај
оно
,
што
ти
јесам
ударити
чик
Дакин
Веља
?
ја
он
загрлити
и
пољубити
.
—
јесам
,
тај
јесам
оно
;
али
јесам
,
видити
,
проћи
,
проћи
са
сав
,
—
одговорити
он
.
он
ја
шчепати
за
рука
.
—
хајдемо
горе
!
ја
јесам
послати
да
ти
овде
дочекати
,
да
наш
капија
не
проћи
.
Божа
,
ала
јесам
добар
овај
људи
!
ја
се
чинити
,
да
се
они
почињати
губити
у
наш
друштво
...
.
Пођем
с
Малиша
;
али
јесам
лепо
осетити
,
како
ја
снага
издавати
.
једва
јесам
се
успети
уз
степеница
.
пред
ми
дугачак
ходник
,
сав
у
стакло
.
Малиша
ја
пустити
.
Отрча
напред
.
Чуо
јесам
кад
викнути
:
—
Мата
,
ево
г
.
Стева
,
доћи
јесам
!
...
одмах
јесам
он
познати
!
оно
,
што
јесам
мој
душа
у
тај
тренутак
осећати
,
не
да
се
описати
.
срце
ја
јесам
почети
необично
да
лупати
;
а
некаки
јара
да
ја
просто
угушити
...
.
они
ја
сав
дочекати
на
врата
.
капетан
Мића
и
капетаница
Цана
пољубити
у
рука
,
а
они
ја
у
чела
.
после
пружити
рука
Рокса
...
.
ја
сад
,
управо
,
и
не
умети
да
казати
,
како
јесам
тај
сав
бити
.
бити
јесам
веома
узбуђен
.
Рокса
ја
се
учинити
још
много
леп
,
но
што
јесам
јесам
у
Љубовија
видети
.
по
лице
она
бити
плинути
некаки
небески
драж
;
а
у
очи
она
се
огледати
један
читав
свет
.
да
ли
јесам
она
што
рећи
,
да
се
убити
,
не
знати
.
капетаница
хтети
рећи
прво
:
о
,
г
.
Стева
,
како
ми
јесам
мило
што
ви
опет
,
здрав
и
весло
,
видити
!
А
,
бог
ја
јесам
се
и
ја
бити
препасти
.
него
хвала
јесам
бог
!
...
Видиш
,
Мића
,
па
овај
јесам
лепо
зарасти
!
много
се
и
не
познавати
,
а
каки
јесам
тај
грдан
рана
бити
!
...
онај
јесам
жена
сам
бог
послати
,
да
ми
казати
за
онај
хећим
у
Зворник
.
—
бог
ја
,
неки
говорити
ко
шта
хтети
,
овај
јесам
турски
хећим
врло
искусан
.
—
и
овај
јесам
некакав
Грк
,
или
Јерменин
.
Грчки
говорити
—
фарса
.
он
ја
одмах
рећи
,
чим
јесам
ран
прегледати
:
не
бојити
се
.
Неће
он
бити
ништа
.
мало
хтети
више
лежати
и
тај
јесам
све
.
—
рећи
капетан
Мића
.
—
збиља
,
како
јесам
ваш
?
Пишу
ли
ви
?
ја
Љубовија
још
не
моћи
да
прежалити
,
окренути
од
један
капетаница
Цана
и
поглед
смешити
се
у
Рокса
.
Рокса
јесам
,
међу
тај
,
превртати
некакав
албум
,
али
јесам
опазити
,
да
она
се
образ
запламтети
,
кад
оно
њен
мати
рећи
:
„
ја
Љубовија
још
не
моћи
да
заборавити
.
“
—
А
шта
се
чути
за
јадан
Веља
?
...
Ништа
...
.
штета
за
онај
младић
!
...
А
онај
црн
мајка
—
убити
се
.
ја
она
испричати
шта
јесам
знати
.
—
кад
јесам
поћи
за
Београд
,
јамачно
јесам
мало
свратити
кући
чича-Дакиној
...
.
Шта
ради
мој
другарица
Иконија
?
упитати
хтети
ја
од
један
капетанов
Рокса
,
а
једнако
гледати
у
онај
албум
.
—
морати
ви
признати
,
да
јесам
имати
кураж
да
она
свратити
.
него
долазити
ми
јесам
газда
Степан
.
сав
јесам
остати
здравити
,
али
јесам
за
Веља
као
побити
...
.
звати
ја
јесам
да
она
отићи
;
али
ја
,
просто
,
не
моћи
од
туга
и
жалост
...
.
—
и
ви
јесам
моћи
проћи
,
а
да
она
не
свратити
?
!
.
.
А
она
бити
,
знати
,
сав
мило
бити
,
рећи
г-ђица
Рокса
с
неки
анђелски
прекор
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
после
јесам
бити
триста
други
питање
,
док
хтети
капетаница
окренути
:
—
Довече
код
ми
на
вече
!
...
истина
,
јесам
код
свој
кућа
;
али
,
свеједно
,
ја
ви
не
двојити
од
свој
деца
...
.
Шта
јесам
дати
бог
,
ви
хтети
бити
задовољан
.
ја
јесам
знати
,
шта
да
она
на
овај
срдачан
позив
одговорити
.
стати
се
затезати
;
али
сам
и
јесам
опазити
,
да
ја
јесам
тај
неспретно
ићи
.
тај
јесам
сав
морати
приметити
,
сем
Малиша
,
који
ја
прићи
,
шчепати
ја
за
рука
,
савити
свој
анђелски
главица
мало
у
лево
,
као
оно
кад
хтети
да
се
мазити
,
па
ја
рећи
:
—
Хоћеш
,
хтети
...
.
да
доћи
!
...
ја
хтети
вечерати
до
год
ти
не
доћи
!
рећи
ја
он
као
претити
и
погледати
у
свој
сестра
,
као
да
јесам
очекивати
,
да
и
она
тај
потврда
.
Рокса
јесам
сањалачки
гледати
преда
себе
;
али
се
видети
,
да
јесам
она
мислити
бити
негде
на
други
страна
.
—
А
,
синак
,
немати
ту
:
хтети
,
не
моћи
!
ваљати
ти
доћи
,
ја
како
;
а
особито
кад
ти
и
мој
Малиша
звати
!
...
после
,
имати
и
ја
да
ти
питати
и
за
мој
Љубовија
и
за
мој
Љубовиђанин
...
.
бог
знати
,
кад
хтети
се
овако
опет
састати
,
—
додати
капетан
Мића
.
наравно
—
доћи
јесам
.
Дошао
јесам
на
сахат
пре
вечера
.
не
знати
,
како
тај
бити
,
тај
се
повести
реч
о
мој
школовање
и
о
тај
,
кад
хтети
свршити
права
,
док
хтети
на
тај
капетан
Мића
рећи
:
—
јесам
,
синак
,
да
богмити
,
да
свршити
права
,
да
свршити
и
никако
друкчије
.
тај
ти
јесам
потребно
,
као
гладан
залогај
хлеб
!
неки
јесам
само
свршити
,
па
се
за
друго
не
старати
!
Србија
ићи
унапред
.
она
требати
учен
људи
.
ја
јесам
петљати
и
крпарити
како
јесам
знати
и
умести
.
ви
већ
морати
друкчије
отпочети
.
ја
не
смети
ни
да
поменути
,
шта
још
ваљати
започети
и
довршити
,
па
да
Србија
постигнути
оно
без
шта
она
прав
живот
немати
.
и
ту
требати
не
само
више
снага
,
више
воља
,
но
више
и
вештина
и
знање
.
зато
,
синак
,
учити
,
учити
добро
!
...
и
—
свршити
.
кад
метнути
сведочанство
у
џеп
да
јесам
свршити
,
онда
ти
јесам
отворити
цео
свет
!
...
—
Па
и
тај
два
година
проћи
хтети
брзо
.
Божа
само
здравље
!
рећи
капетаница
Цана
,
који
јесам
тај
хтети
рећи
,
да
се
и
она
слагати
с
капетан
Мића
.
да
бити
она
показати
,
да
и
ја
тако
исто
мислити
,
ја
она
испричати
,
како
јесам
се
тврдо
надати
,
да
хтети
ја
,
као
државни
питомац
,
послати
у
Париз
,
да
тамо
довршити
права
,
и
како
јесам
и
дан
и
ноћ
бити
навадити
,
да
се
у
француски
језик
што
више
извеџбати
,
па
избор
пасти
на
други
—
куд
и
камо
неспремније
мој
друг
...
.
ја
још
и
не
довршити
све
што
јесам
она
хтети
казати
,
а
Рокса
ја
чедно
погледати
,
лице
она
се
замрачити
,
а
неки
врста
бледило
плинути
она
преко
чедо
и
образ
.
онај
поглед
предати
се
.
замислити
се
и
сневеселити
.
и
тај
јесам
опазити
само
ја
.
тај
јесам
сав
опазити
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
сутра
дан
она
отићи
опет
.
—
Баш
добро
кад
јесам
доћи
,
окренути
капетаница
Цана
.
Мића
имати
ваздан
којекакав
службен
„
визита
,
“
а
ја
хајдемо
мало
у
Топчидер
.
леп
јесам
дан
;
а
Рокса
још
јесам
бити
у
Топчидер
.
неки
и
тај
видити
.
бог
знати
,
кад
хтети
се
овако
опет
доћи
.
да
ја
јесам
ко
понудити
царев
благо
,
чинити
ја
се
,
не
бити
ја
тако
обрадовати
,
као
овај
капетаничин
предлог
.
у
тај
изаћи
и
г-ђица
Рокса
.
бити
јесам
нешто
блед
.
поздравити
се
.
она
се
,
истина
,
као
мало
осмехнути
,
али
она
јесам
и
тај
осмех
бити
сетан
и
усиљен
.
„
Божа
,
шта
јесам
овај
девојка
?
!
“
помислити
у
себе
.
—
—
—
—
—
—
—
одвести
се
у
Топчидер
.
тај
бити
одиста
ведар
и
пријатан
дан
.
Прошле
јесам
ноћ
тих
и
благ
кишица
освежити
и
расхладити
ваздух
.
пут
ни
трунути
прашина
.
кад
ући
у
зелен
свод
од
топола
,
опазити
јесам
да
се
лице
Роксино
почети
,
мало
по
мало
,
разведравати
.
Топчидерском
доља
пирушити
јесам
тих
и
свеж
поветарац
,
а
тополов
и
јасиков
лишће
шуморити
јесам
свој
заносан
шумор
.
—
е
,
Топчидер
јесам
много
леп
,
но
што
јесам
он
замишљати
,
рећи
г-ђица
Рокса
,
кад
поћи
зеленило
уоквирен
стаза
,
што
се
тамо
амо
гранати
и
провлачити
кроз
безброј
цветан
леј
и
бокорје
,
који
јесам
чисто
пламтети
различан
боја
руж
,
каранфил
,
шебој
,
врбена
,
каначичака
,
кадивица
,
ђурђевак
,
бео
и
црвен
камелија
и
свити
врста
бодљикав
кактус
и
други
сваковрстан
цвеће
,
што
јесам
по
сав
кут
овај
заносан
врт
,
као
у
неки
чаролијски
ватра
,
треперити
и
одсјајкивати
.
Дођосмо
до
велик
базен
,
окружен
висок
чадораст
липа
и
платан
.
стати
:
да
се
ситити
надивити
чудноват
игра
овај
дивовски
водоскок
,
што
свој
снажан
млаз
избацивати
,
као
кристал
бистар
вод
,
до
изнад
врх
зелен
дрво
,
па
јесам
горе
,
по
сунчан
зрака
,
расипати
у
миријада
брилијантски
капљица
,
који
се
,
опет
,
чаролијски
преливати
у
сав
седам
дугин
бој
,
бацати
на
сав
страна
смарагд
и
рубина
и
одсјајкивати
—
и
кристалан
сјај
бистрити
воден
капљица
и
зеленило
листа
и
безбројан
тон
бој
,
што
она
јесам
давати
овај
пламен
бокорје
цвеће
,
расут
по
грдан
просторија
овај
,
одиста
,
вилински
перивој
.
—
А
,
где
,
Малиша
опет
некуд
штук'о
!
повикати
капетаница
Цана
.
овај
немирко
,
чим
јесам
сићи
с
кола
и
ући
у
парк
,
стати
јесам
летети
на
сав
страна
.
јесам
он
моћи
задржати
.
мало
мало
,
па
он
мајка
викнути
:
„
Малиша
,
куд
хтети
тамо
?
...
вратити
се
!
...
одмах
!
.
.
ако
се
изгубити
,
шта
хтети
онда
?
!
“
и
он
бити
се
покуњити
вратни
.
-
али
сад
се
стати
сав
на
сав
страна
обазирати
.
немати
он
.
ја
он
,
у
два
три
пут
,
викнути
—
колико
игда
моћи
;
аја
,
не
одзивати
се
.
и
г-ђа
капетаница
и
г-ђица
Рокса
узнемирити
се
.
оба
погледати
у
ја
,
као
да
бити
ја
упитати
хтети
:
шта
да
се
сад
радити
?
...
—
молити
ви
,
ви
само
седити
на
овај
клупа
и
пазити
да
од
куд
не
избити
,
а
ја
хтети
он
сад
наћи
,
рећи
она
.
и
онда
поћи
онај
стаза
што
јесам
се
провлачити
кроз
висок
дрво
и
густ
зелен
шибље
.
Ишао
јесам
полако
и
на
сав
страна
мотрити
,
а
,
с
час
бити
на
час
,
повикати
:
Малиша
!
...
где
јесам
!
...
ја
,
богме
,
отићи
!
...
Кочијаш
хтети
да
чекати
!
Вича
,
звати
,
претити
,
аја
!
...
немати
он
.
као
да
јесам
у
земља
пропасти
.
вратити
се
,
да
видити
,
да
се
јесам
вратити
сестра
и
мати
.
водоскок
се
видити
готово
са
свити
крај
парк
.
застати
мало
.
Шта
хтети
они
рећи
,
ако
не
бити
доћи
,
а
видити
,
да
се
и
ја
враћати
без
он
,
и
таман
хтети
још
једном
да
он
викнути
,
док
он
из
један
џбун
на
ја
:
„
ба
!
!
.
.
“
признавати
да
јесам
се
чисто
трг'о
.
он
ја
дочепати
за
рука
и
стати
скакутати
,
па
хтети
тек
рећи
:
—
видети
јесам
ти
,
кад
јесам
онамо
отићи
да
ја
тражити
...
.
ти
ја
викати
,
а
ја
хтети
да
се
одазвати
.
ти
велим
:
ја
отићи
,
кочијаш
хтети
да
чекати
,
а
мајка
и
сејка
сести
онде
на
клупа
.
тај
тај
лаж
јесам
добро
упалити
!
и
тако
доћи
до
водоскок
.
мајка
скочити
да
он
као
мало
покарати
,
а
он
отрчати
свој
сестра
,
обесити
она
се
о
врат
,
па
она
стати
причати
,
како
ја
јесам
поплашити
.
она
на
он
очи
да
ћутети
,
а
он
свој
образ
прошашољити
по
њен
образ
,
па
се
од
једном
истргнути
,
дочепати
мајка
за
рука
,
стати
јесам
миловати
и
подскакивати
...
.
Жива
,
а
не
дете
!
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
Хајт
ви
,
г
.
Стева
с
Рокса
,
напред
,
а
ја
хтети
с
Малиша
за
ви
.
Хоћу
с
он
да
се
разрачунати
—
што
ми
јесам
задати
толики
брига
...
.
А
,
не
пуштати
ја
ти
више
,
обешко
један
!
—
повикати
капетаница
Цана
.
—
пустити
ја
,
мајка
,
бог
ја
хтети
више
.
онај
јесам
само
хтети
да
поплашити
г
.
Стева
.
и
поплашити
јесам
он
.
јесам
л
’
де
,
г
.
Стева
,
да
јесам
се
препасти
?
Кажи
права
!
—
јесам
,
бог
ја
,
препасти
јесам
се
.
у
мало
што
јесам
дрекнути
,
одговорити
он
.
и
он
се
са
детињи
наивност
смешити
и
погледати
час
у
сестра
,
а
час
у
мајка
...
.
и
тако
ја
и
г-ђица
Рокса
поћи
напред
.
капетаница
Цана
и
Малиша
за
ми
.
бог
ја
јесам
ићи
поаиле
,
а
ни
једно
да
отпочети
разговор
.
наравно
,
ред
јесам
бити
да
ја
отпочети
.
ја
се
чинити
,
да
јесам
она
на
тај
и
погледати
.
али
,
ево
белај
,
ја
јесам
се
бити
збунити
што
нигда
до
сад
.
сав
бити
рећи
,
да
јесам
и
она
тај
спазити
.
Иначе
,
шта
бити
она
значити
онај
нем
осмех
,
што
у
два
мах
прнути
преко
њезин
усна
?
и
тај
ја
још
већма
збунити
.
сад
јесам
тек
видети
,
како
јесам
божји
сметењак
.
и
ни
јесам
не
знати
,
како
извалити
овај
тако
омлаћен
фраза
:
—
Баш
јесам
срећан
што
имати
данас
овако
леп
дан
!
—
јесам
баш
се
потревити
леп
дан
,
одговорити
она
,
а
онај
она
осмех
опет
прнути
преко
усна
.
и
тек
ја
тад
синути
један
мисао
.
ни
јесам
не
знати
како
,
али
ја
јесам
од
једном
упитати
:
—
ама
,
ви
јесам
ја
од
јуче
нешто
невесео
,
госпођица
?
она
ја
само
погледати
онај
њен
велик
и
мудар
очи
,
а
преко
лице
она
прелетити
прамен
румен
.
нем
сумња
,
овај
она
се
питање
учинити
чудновато
.
она
ја
одговорити
:
—
То
се
ви
морати
учинити
,
г
.
Стева
;
на
против
,
ја
јесам
од
јуче
баш
расположити
...
.
данас
особито
...
.
—
молити
,
госпођица
,
ја
се
тај
јесам
причинити
.
ја
јесам
тај
опазити
и
синоћ
и
јутрос
...
.
сад
јесам
нешто
расположен
;
тај
јесам
ја
приметити
још
кад
јесам
ући
у
онај
сенаст
свод
и
у
овај
диван
топчидерски
парк
...
.
али
оно
синоћ
,
синоћ
?
!
...
сетити
се
добро
!
...
она
заћутати
.
—
признавати
'
?
—
А
шта
бити
се
тај
ми
тицати
?
одговорити
она
,
а
лице
она
се
замрачити
онај
исти
сет
,
који
јесам
и
синоћ
и
јутрос
опазити
.
—
Ко
знати
,
можда
много
више
,
но
што
бити
ви
икад
моћи
и
слутити
,
одговорити
она
глас
,
који
јесам
,
чинити
ја
се
,
са
дно
срце
потећи
.
и
одмах
осетити
да
ја
срце
бити
лакше
.
она
ја
опет
погледати
.
рећи
бити
,
тргнути
се
.
Поћута
мало
,
па
хтети
тек
окренути
:
—
Мог
веровати
...
.
да
јесам
ви
изабрати
за
државни
питомац
,
као
што
јесам
са
сав
срце
желети
и
за
тај
се
и
спремати
,
ви
бити
данас
бити
у
Париз
,
и
не
бити
данас
имати
тај
незгода
,
да
неразмишљено
открити
један
девојка
свој
слаб
страна
,
да
се
,
и
не
видети
Париз
,
умести
тако
претварати
!
...
—
Роксо
!
повикати
јесам
,
да
јесам
чак
моћи
чути
и
њен
мајка
;
али
она
,
на
мој
срећа
,
бити
прилично
изостати
,
чекати
,
док
Малиша
ухватити
неки
грдан
ширен
лептир
.
—
Божа
,
колико
јесам
викнути
!
рећи
она
,
а
у
лице
се
запламтити
,
и
обазрети
се
да
видити
,
да
ли
ја
јесам
моћи
чути
њен
мајка
.
обазрети
се
и
ја
.
капетаница
Цана
бити
стати
,
а
Малиша
она
нешто
показивати
.
тај
јесам
бити
онај
велик
шарен
лептир
.
ухватити
он
.
—
дакле
ви
,
госпођица
,
волити
,
да
ја
имати
један
слаб
страна
,
а
тај
јесам
,
да
умети
да
се
претварати
?
...
на
против
,
госпођица
,
ја
имати
други
слаб
страна
...
.
ја
не
умети
да
се
претварати
,
рећи
она
с
известан
врста
прекор
.
—
ласно
ви
јесам
сад
тако
говорити
...
.
ја
,
паланчанка
—
правити
јесам
ћурак
!
рећи
она
и
окренути
глава
у
страна
,
а
по
лице
она
одиста
плинути
неки
чудан
сет
.
—
ја
ви
,
госпођица
,
просто
не
разумети
.
—
Мог
бити
.
и
ја
ви
јесам
разумети
...
.
јесам
бити
кадар
да
ви
разумети
.
Јуче
јесам
ви
разумети
.
и
тај
јесам
ја
извести
из
заблуда
ви
—
можда
и
нехотичан
...
.
—
ако
бог
знати
,
разрешити
ја
тај
загонетка
!
викнути
она
и
шчепати
јесам
за
рука
.
—
Ћутите
!
...
ето
ићи
мајка
!
—
прошаптати
она
и
полако
извити
свој
рука
из
мој
рука
;
али
јесам
опет
опазити
,
да
она
лице
синути
неки
неочекиван
радост
.
у
тај
дотрчати
и
Малиша
.
показати
и
ми
свој
лептир
.
бити
јесам
,
одиста
,
и
велик
и
леп
.
преливати
се
у
стотину
бој
.
—
—
—
вратити
се
.
на
сам
врата
дочекати
ми
капетан
Мића
.
—
од
кад
ви
погледати
!
рећи
он
,
као
с
неки
благ
прекор
.
хајд
’
одмах
да
се
паковати
.
сутра
се
морати
вратити
.
Лађа
полазити
у
шест
и
по
сахат
изјутра
...
.
пазити
добро
,
да
се
што
не
заборавити
!
и
онда
се
окренути
ја
:
—
хвала
ви
,
г
.
Стева
!
...
кад
писати
зет
и
сестра
,
поздравити
она
по
стотину
пут
!
...
ваљада
хтети
дати
бог
,
да
се
још
који
пут
с
она
видити
!
...
далеко
јесам
пусто
!
...
с
ви
се
већ
моћи
виђати
почешће
...
.
ја
долазити
скоро
сваки
други
месец
.
кад
наредити
—
морати
;
а
кад
бити
о
ваш
распуст
,
моћи
бити
и
к
ми
мало
доћи
.
ево
ви
Смедерево
,
под
нос
:
а
,
опет
овај
лађа
жив
згода
!
само
кад
јесам
ми
ти
оздравити
!
...
али
само
да
свршити
!
Шта
Париз
!
ко
хтети
да
учити
,
имати
шта
научити
и
у
Београд
...
.
неки
ти
јесам
ни
мало
жао
.
знати
ја
и
онај
који
јесам
тамо
бити
.
Мор
,
кад
оно
не
ваљати
—
не
ваљати
,
па
он
ти
пошљи
и
с
онај
страна
Париз
!
...
ја
се
лепо
опростити
са
сав
.
капетан
и
капетаница
пољубити
у
рука
.
Малиша
пољубити
у
образ
...
.
А
—
с
Рокса
?
...
с
она
се
само
руковати
.
и
тај
нигда
заборавити
хтети
.
онај
ја
њен
поглед
и
сад
лебдити
пред
очи
...
.
знати
добро
.
њен
јесам
рука
у
мој
задрктати
;
а
њен
ја
јесам
поглед
казати
све
...
.
ја
јесам
бити
блажен
,
срећан
...
Срећан
?
...
А
ко
моћи
бити
срећан
на
овај
свет
?
!
...
XИИ
Живот
људски
—
тај
јесам
једно
вечито
ткиво
.
основа
он
јесам
себичност
,
а
поткати
заборав
.
и
велик
радост
и
велик
жалост
уткивати
се
као
дугачак
конац
,
што
он
чунак
људски
живот
тамо
амо
провлачити
.
и
туговати
се
,
и
веселити
се
,
и
плакати
се
,
и
певати
,
и
очајавати
се
и
нада
;
али
се
све
,
мало
по
мало
,
предаја
вечан
заборав
!
...
свет
се
нерадо
бавити
прошлост
.
он
се
за
садашњост
хват
као
дављеник
за
грана
спасење
.
и
наћи
ли
се
један
на
сув
,
он
тај
грана
пуштати
,
да
јесам
вод
однети
...
.
Ништа
немати
што
се
прежалити
не
моћи
;
ништа
немати
што
се
заборавити
не
моћи
.
туг
,
жалост
,
очајање
—
тај
јесам
крбањак
љубав
,
радост
,
срећа
;
а
крбањак
се
,
знати
се
,
најпосле
,
на
ђубар
бацати
...
.
такав
јесам
свет
.
не
,
такав
јесам
природа
живот
његов
.
—
—
—
—
—
—
ја
јесам
свршити
права
.
добити
јесам
и
указ
.
мој
весео
сестра
не
бити
судити
да
и
тај
дочекати
...
.
бог
да
она
духати
опростити
!
њен
јесам
последњи
жеља
бити
да
ја
још
једном
видити
.
и
тај
она
се
жеља
јесам
испунити
.
стигнути
јесам
,
али
пошто
јесам
јесам
сахранити
.
Отишао
јесам
она
на
гроб
и
сит
се
наплакати
.
и
мој
зет
Марка
гушити
се
у
јецање
...
.
ту
неки
дан
добити
писма
од
он
.
ево
шта
ја
писати
:
драг
шурак
,
имати
нешто
важно
да
ти
саопштити
.
тај
јесам
бити
сведок
мој
туга
и
мој
жалост
.
Жалио
јесам
,
плакати
јесам
:
сваки
дан
јесам
она
одлазити
на
гроб
.
бити
јесам
тренутак
кад
јесам
жалити
што
и
ја
бог
јесам
примити
,
кад
ја
јесам
на
веки
с
она
раставити
!
...
ах
,
много
бити
ја
чемеран
дан
уштедети
!
али
бог
примати
,
кад
се
он
свидети
.
Наше
јесам
,
да
трпити
.
и
ја
јесам
трпети
,
много
трпети
...
.
овако
се
,
брата
,
више
не
моћи
.
нити
имати
ко
да
опрати
,
ни
у
вече
:
ко
ватра
да
наложити
.
нити
ја
се
знати
ручак
ни
вече
...
.
Кућа
без
жена
—
готов
тамница
!
...
много
јесам
се
мучити
,
премишљати
,
јесам
се
са
себе
борити
.
и
,
ваљати
да
јесам
божји
воља
,
ја
прекрхати
на
један
страна
!
...
ја
синоћ
испросити
Вид
покојни
Саватије
латов
.
ти
знати
—
она
јесам
глава
без
језик
...
.
ето
,
овај
тај
писмопишем
,
а
сузити
ја
сам
тећи
.
оно
се
више
не
заборављати
!
...
Нећу
правити
никакав
галама
.
јесам
ја
до
тај
.
тако
исто
и
Вид
казати
.
и
она
се
,
сирот
,
измучити
.
Саватије
лежати
читав
година
.
Потрошило
се
и
црно
иза
нокат
.
овај
ти
,
ево
,
јављати
.
тај
јесам
сматрати
за
дужност
.
сад
ја
јесам
чисто
лакше
...
.
па
писати
ја
,
болан
!
ја
остајати
опет
оно
,
што
јесам
бити
...
.
А
,
сад
,
примити
искрено
поздравље
од
твој
зет
—
Љубовија
@card@
.
октоб
.
@card@
*
*
Марка
.
мој
јесам
златан
сан
прснути
—
као
шаренити
сапунски
мехур
.
Баш
онда
,
кад
ја
се
чинити
,
да
ја
само
рука
ваљати
пружити
,
па
да
ја
срећа
загрлити
,
—
онда
она
прхнути
испред
мој
очи
као
леп
шарен
птица
,
кад
она
кавез
отворити
да
јесам
нахранити
и
напојити
,
а
она
прхнути
и
нестати
јесам
у
ведар
небески
зрака
.
—
—
—
—
—
—
ја
јесам
тражити
Ужице
,
а
они
ја
дати
Београд
.
други
бити
се
обрадовати
.
ја
јесам
овај
растужити
.
у
Ужице
јесам
бити
капетан
Мића
са
свој
породица
.
тај
јесам
дан
ићи
као
отровати
муха
.
Дођем
у
вече
доцкан
кућа
:
али
мој
газда
Мил
још
не
бити
лег'о
.
Нешто
јесам
по
авлија
наређивати
.
—
А
,
тај
јесам
ти
?
рећи
он
,
кад
ја
видити
.
А
ја
јесам
мислити
да
јесам
већ
давно
доћи
,
па
поћи
да
затворити
капија
.
добро
баш
.
Иначе
бити
морати
лупати
...
.
него
,
хе
,
сретан
,
сретан
!
Баш
ја
јесам
мило
што
јесам
ти
овде
поставити
.
бити
бити
ми
тешко
да
јесам
ти
послати
куд
у
унутрашњост
.
ја
ти
већ
рачунати
као
свој
укућанин
...
Мор
,
неки
јесам
она
овде
на
очи
!
не
знати
ти
како
се
они
,
што
отићи
у
унутрашњост
,
лако
заборављати
.
по
неки
тамо
пропасти
—
као
под
лед
.
и
кад
он
видити
после
неколик
година
,
а
он
се
променити
—
готово
подивљ'о
.
знати
ја
тај
лепо
!
...
него
,
збиља
,
знати
ли
шта
јесам
нов
?
ја
мислити
да
јесам
ти
тај
још
пре
чути
.
ја
каза
Стана
Селаков
,
да
јесам
капетан
Мића
дати
свој
ћер
...
.
—
Која
капетан
Мића
?
упитати
он
као
гром
погодити
,
и
лепо
осетити
,
како
ја
нога
почети
клецати
.
—
Шта
се
будити
,
који
Мића
!
...
један
јесам
капетан
Мића
...
.
онај
Мића
,
што
шта
доћи
,
а
он
питати
за
ти
...
.
не
знати
само
,
за
ко
оно
рећи
,
да
јесам
дати
ћер
?
...
за
неки
писар
,
или
,
сав
ја
се
чинити
,
за
неки
секретар
...
.
ни
данас
не
знати
,
како
јесам
после
овај
отићи
у
соб
и
обући
пасти
у
кревет
.
вест
да
јесам
Рокса
испросити
,
просто
ја
јесам
заглунути
.
она
ја
јесам
као
гвозден
менгели
згњечити
моћ
мишљење
,
а
преко
очи
навући
некаки
црн
скрама
.
Час
ја
се
тако
учинити
;
а
час
опет
нешто
у
мој
срце
,
у
мој
груди
,
у
мозак
мој
хтети
да
експлодирати
,
хтети
свега
да
ја
разнети
.
и
ја
онда
скочити
,
дочепати
рука
глава
,
стегнути
јесам
грчевито
,
а
из
дубина
груда
као
да
нешто
рукнути
:
„
ама
,
зар
Рокса
испросити
?
!
...
Испрошена
за
други
!
...
не
.
тај
јесам
могуће
!
...
тај
она
ја
се
исповедити
,
она
ја
јесам
свој
груда
отворити
...
.
она
ја
јесам
волети
,
више
него
што
се
сав
живот
волити
.
и
тај
јесам
душа
мој
знати
,
и
тај
јесам
срце
мој
осећати
,
онако
исто
,
као
што
јесам
њен
душа
знати
,
да
јесам
она
мој
свет
,
мој
живот
,
мој
рај
...
.
не
,
не
.
тај
јесам
глас
измислити
—
измислити
да
ја
убити
.
тај
јесам
неки
газда
Мил
обманути
.
али
опет
не
.
варати
се
.
ја
се
варати
.
ја
јесам
себе
варати
.
газда
Мил
,
јесам
тај
казати
Савка
Селаков
;
а
она
јесам
јуче
из
Ужице
доћи
.
из
Ужице
!
...
и
ја
јесам
још
тражити
Ужице
!
Хоће
човек
да
се
приближити
сунце
свој
,
небо
свој
!
...
А
сад
?
—
сав
јесам
бити
и
проћи
.
златан
сан
живот
мој
ишчезнути
јесам
,
као
што
ишчезнути
прамен
магла
на
чист
и
ведар
дан
,
кад
он
лак
ветар
разнети
!
...
А
,
не
.
из
овај
страшан
неизвесност
ваљати
побећи
.
она
хтети
да
ја
растргнути
као
гладан
звер
свој
жртва
...
.
Чекај
!
...
јесам
.
да
ићи
права
она
.
и
тај
одмах
.
али
доцкан
јесам
.
који
јесам
овај
доба
ноћ
?
ако
хтети
.
не
марити
ништа
.
Лупаћу
.
Лупаћу
док
ја
не
отворити
.
Хоћу
да
јесам
ја
упитати
:
јесам
ли
Рокса
испросити
?
“
—
и
онда
полетити
на
поље
.
Дочепам
за
квака
од
капија
.
повући
,
цимати
.
она
,
пуст
,
затворен
.
„
газда
Мил
,
кључ
од
капија
!
“
повикати
колико
игда
моћи
;
али
у
тај
мах
,
као
да
духнути
са
свити
страна
некакав
,
као
лед
хладан
,
ветар
.
његов
студен
пробити
ја
до
кост
.
кос
ја
се
на
глава
почети
дизати
,
вилица
трести
,
а
зуб
цвокотати
...
.
да
ја
човек
убити
,
не
знати
,
шта
јесам
после
бити
и
како
јесам
се
вратити
у
свој
соб
...
.
после
јесам
настати
оно
.
јесам
,
оно
:
јер
он
ја
име
не
знати
.
знати
,
као
сад
,
да
јесам
метнути
на
некакав
грдан
усијан
роштиљ
.
и
ту
јесам
ја
почети
да
топити
.
демонски
тортура
!
...
најгоре
ја
јесам
бити
што
ја
се
бити
глава
закоцаћити
преко
онај
усијан
гвожђе
,
па
,
мало
мало
,
а
некакав
ја
пламен
оздо
лизнути
.
тај
ја
јесам
сметати
да
дисати
.
и
никако
да
ја
јастук
подметнути
!
...
.
хтети
јесам
да
викати
,
па
не
моћи
.
и
онда
ја
кроз
глава
проћи
она
усијан
летак
.
мој
сестра
долазити
да
ја
одбрана
,
али
она
не
дати
ни
да
ја
се
прикучити
.
знати
лепо
,
да
јесам
умрети
,
али
јесам
опет
,
сирот
,
доћи
!
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
после
јесам
,
као
кроз
неки
тама
,
видети
,
како
по
соба
проминути
неки
сенка
,
а
иза
она
се
џилитати
некакав
аждаја
,
зеленити
као
трава
,
с
грдан
отворен
чељуст
.
Јуришају
права
на
ја
;
али
један
госпа
у
црнина
мана
рука
на
она
и
оне
се
некуд
смотати
.
после
,
ето
она
опет
.
ја
самртан
страх
ухватити
.
Хоћу
да
скочити
,
да
бежати
,
али
јесам
,
и
мој
рука
и
мој
нога
бити
приковати
за
патос
.
—
—
—
—
—
—
и
оно
јесам
страшан
слика
.
она
ја
и
сад
стајати
пред
очи
.
гледати
ја
како
један
тестера
уз
дуж
.
Почели
озго
од
глава
.
Хоће
од
он
да
начин
треница
за
мртвачки
сандук
—
Рокса
капетан-Мићиној
.
и
колико
год
пута
махнути
тестера
,
ја
жигнути
до
у
сам
мозак
.
после
јесам
ја
опет
почети
прикивати
.
само
сад
за
дувар
...
.
и
опет
онај
сенка
,
и
опет
онај
зелен
аждаја
,
али
пред
она
сад
ићи
Веља
и
Вељин
мајка
...
.
и
сав
тај
јуришати
на
ја
,
а
она
госпа
у
црнина
махна
рука
,
а
аждаја
куд
који
!
...
један
се
завући
и
под
мој
кревет
.
и
онда
ја
почети
опет
да
лизати
онај
пламен
—
хтети
,
просто
,
да
ја
угушити
.
један
пут
ја
јесам
нешто
страховито
пукнути
у
уш
.
Учини
ја
се
,
да
се
од
тај
сав
земља
потрести
.
и
онда
јесам
оглунути
и
ослепити
.
Ништа
јесам
видети
,
до
онај
зелен
хала
.
сад
се
више
онако
не
џилитати
,
већ
се
око
нога
онај
госпа
у
црнина
смотавати
и
размотавати
...
.
после
не
знати
шта
јесам
даље
бити
.
кад
јесам
почети
долазити
себе
,
прво
што
јесам
опазити
,
тај
јесам
она
госпа
у
црнина
.
јесам
јесам
мог'о
познат
.
она
ја
скинути
некакав
завој
с
глава
.
после
донети
други
.
тај
јесам
бити
хладан
облога
.
ја
бити
чисто
мило
.
Зажмурим
.
и
онда
чути
како
некаки
брана
хукати
.
—
—
—
—
—
кад
јесам
се
једном
пробудити
,
познати
јесам
Др
.
д
...
.
он
јесам
нешто
писати
.
поред
он
јесам
стајати
онај
госпа
у
црнина
.
сад
јесам
јесам
познати
.
тај
јесам
бити
наш
комшиница
Пеладија
.
али
што
јесам
у
црнина
?
!
...
мало
после
ући
у
соб
и
мој
газдарица
Јела
.
и
онда
се
тек
стати
сећати
.
Шта
јесам
тај
са
ја
бити
?
...
али
ја
у
исти
мах
почети
да
хватати
неки
несвест
.
видети
јесам
лепо
,
како
она
таваница
почети
да
мити
.
и
ја
зажмурити
и
—
опет
заспати
.
—
—
—
—
онда
јесам
лежати
раван
шест
недеља
.
тај
јесам
бити
некакав
луд
болест
.
једном
ја
Др
.
д
...
.
као
у
шала
рећи
:
—
кад
јесам
сад
изнети
здрав
кускун
,
живети
сто
година
!
...
ала
тај
бити
наоштрити
зуб
!
...
али
она
ја
,
ето
,
заврнути
шија
...
.
Намћор
бољка
.
кад
се
на
ко
навезати
,
тај
јесам
се
,
шал
,
не
курталисавати
!
Прождрљива
јесам
,
као
крмача
дојара
.
Потераш
јесам
на
један
врата
,
а
она
већ
помолити
њушка
на
други
,
па
јесам
стајати
цик
!
...
после
удар
у
неки
други
пошалица
.
враг
човек
!
Натучен
од
глава
до
лет
.
колико
јесам
ја
крепити
његов
медицина
,
два
пут
јесам
ја
вишеразгаљивале
његов
шал
и
лакрдија
.
један
дан
почети
се
и
тикати
.
од
тај
јесам
доба
постати
нераздвојан
пријатељ
.
и
пошто
јесам
се
са
сав
придигнути
,
он
ја
јесам
опет
готово
сваки
дан
обилазити
,
док
хтети
ја
један
јутро
рећи
:
—
Данас
да
мало
изаћи
.
слободно
.
Ништа
се
не
бојити
.
непријатељ
јесам
на
сав
позиција
сатрти
.
наравно
,
послушати
јесам
он
.
тај
једва
јесам
дочекати
!
онај
свет
што
јесам
он
сретати
,
и
кућа
и
улица
—
сав
ја
се
чинити
друкчије
.
тај
јесам
дан
тако
изгладнети
,
да
бити
,
чинити
ја
се
,
масно
ћебе
појести
.
и
тај
ја
јесам
апетит
с
дан
у
дан
сав
већма
расти
.
из
ја
бити
,
чинити
ја
се
,
некаки
хала
зинути
.
—
Добра
јесам
тај
,
рећи
ја
Др
.
д
...
.
природа
чинити
свој
.
она
се
сам
журити
да
накнадити
онај
што
јесам
сам
шћердати
...
.
али
ја
јесам
опет
он
јесам
прозвати
курјак
.
—
тако
само
они
моћи
да
макљати
кад
огладнити
,
рећи
ја
један
.
један
вече
,
таман
хтети
да
угасити
свећа
и
да
легнути
,
а
неко
опет
на
мој
прозор
:
„
куц
,
куц
,
куц
!
“
.
—
Ко
јесам
тај
?
—
Шта
,
ко
јесам
тај
!
де
изаћи
овамо
,
па
хтети
видети
ко
јесам
.
Дошао
јесам
и
ти
једном
црн
петак
.
де
,
шта
јесам
стати
!
...
тај
јесам
опет
бити
мој
доктор
.
„
откуд
он
сад
у
овај
доба
,
“
помислити
.
и
онда
он
рећи
:
—
бог
ја
,
драг
доктор
,
ја
јесам
се
већ
скинути
.
-
Ништа
не
марити
.
обући
се
!
одговорити
он
тон
,
који
јесам
нешто
важно
наговештавати
.
—
Па
хајде
’
вамо
!
...
—
нека
,
ја
хтети
тај
овде
очекнути
...
.
де
,
похитати
...
.
овај
јесам
доктор
,
просто
,
бити
овладати
мој
воља
.
Шта
јесам
не
знати
,
али
,
чинити
ја
се
,
да
ја
рећи
:
скочити
у
ватра
,
ја
бити
он
послушати
.
Обучем
се
.
Изађем
.
доктор
ходати
испред
мој
прозор
и
пухати
.
мало
даље
на
улица
стајати
некакав
каруца
.
Кочијаш
се
удубити
на
бок
,
па
чекати
.
—
Шта
јесам
тај
,
драг
доктор
,
чији
јесам
тај
кола
?
...
да
ти
негде
не
звати
,
да
самртник
придржати
свећа
?
упитати
он
,
као
шал
радити
:
јер
јесам
он
имати
обичај
да
тако
казати
,
кад
он
какав
болесник
тек
онда
зовнути
,
кад
јесам
сиромах
већ
у
ропац
.
—
не
.
сад
имати
да
извршити
један
други
,
врло
важан
посао
...
.
Хоћу
да
ја
,
што
наш
казати
,
„
правити
друштво
“
—
—
С
ти
,
драг
доктор
,
до
на
крај
свет
!
...
—
е
,
онда
,
седати
у
кола
!
...
хвала
бог
,
тако
далеко
хтети
...
.
Ближе
јесам
тај
,
куд
’
јесам
наумити
да
ти
одвести
.
—
без
шал
,
куда
хтети
у
овај
доба
,
па
још
на
каруца
?
!
...
упитати
он
радознало
.
—
у
лудница
!
одговорити
он
с
неки
тужан
збиља
.
ја
подићи
жмарац
.
али
ја
он
не
дати
до
реч
доћи
.
он
наставити
:
—
бог
ја
ти
казати
...
.
у
лудница
хтети
.
зар
ти
не
знати
,
да
јесам
ја
сад
голем
звер
?
ја
јесам
ти
сад
шеф
лудница
.
истина
,
не
баш
сталан
.
сталан
јесам
отићи
некуд
на
подуг
осуство
.
ја
јесам
одредити
да
он
заступати
.
и
ја
јесам
ти
неки
вајни
психијатар
.
Пошто
јесам
промовирати
за
лекар
целокупан
лекарство
,
ја
јесам
накнадно
слушати
један
курс
из
психијатрија
.
и
,
као
што
видити
,
ево
ја
где
већ
укорачивати
у
лудница
!
...
пре
два
дан
примити
јесам
дужност
.
сад
ићи
да
извршити
први
„
изненадан
“
инспекција
,
па
ја
отоич
,
кад
видети
да
ти
горети
свећа
у
соба
,
синути
у
глава
:
„
хајде
да
и
Стева
зовнути
...
.
“
Имаћеш
сад
прилика
да
видити
један
засебан
свет
:
сад
хтети
да
видити
онај
мрачан
висина
,
на
који
по
неки
људски
ум
узлетати
!
...
тај
обично
звати
,
да
јесам
врхунац
велик
несрећа
,
који
човек
моћи
снаћи
на
овај
свет
;
али
,
имати
она
који
вео
,
да
бити
о
тај
ваљало
мало
размислити
.
ко
знати
да
у
тај
пехар
велик
горчина
човеков
,
не
кипити
и
како
ми
незнано
,
рајски
пиће
...
.
ко
јесам
тај
који
с
позитивност
моћи
рећи
:
ево
,
овај
јесам
врхунац
човеков
срећа
;
ко
знати
,
да
се
тај
врхунац
не
налазити
у
онај
језовит
блаженство
,
што
се
звати
—
бесвест
!
рећи
мој
доктор
седати
у
кола
...
.
Кочијаш
се
окренути
да
видити
јесам
ли
сести
.
и
онда
пукнути
бич
.
коњ
полетети
.
лупа
кола
и
точак
стати
се
разлегати
по
онај
моћи
јесењи
ноћ
.
и
тај
се
ехо
одбијати
од
један
страна
улица
на
други
.
Чинило
ми
се
,
као
да
се
с
ми
утркивати
неки
невидљив
дух
.
прозор
на
кућанин
стајати
тресак
,
рећи
бити
,
да
и
она
некаки
незнан
сила
трести
,
отварати
и
затварати
!
...
ударити
јесам
господски
улица
.
кад
бити
на
Зелен
венац
,
оздо
од
Тоскин
чесма
,
ићи
јесам
један
гомила
весео
људи
.
певати
јесам
у
хор
песма
:
„
пити
он
пити
!
“
Али
она
јесам
рефрен
:
„
овај
живот
не
трајати
хиљаду
година
!
“
тећи
са
дно
дух
њихов
.
видети
се
,
да
јесам
решити
,
да
ма
где
настава
прекинут
весеље
.
кад
избити
у
Кнез-Милошеву
улица
,
из
кафана
,
пред
касарна
,
брујати
јесам
опет
некаки
братија
.
неки
бити
развести
:
„
бистар
вода
,
хлађан
студенац
,
„
јесам
л
’
те
синоћ
походити
Јова
?
“
А
двојица
се
вући
пред
кафана
.
ја
само
чути
:
—
моћи
,
молити
ти
,
да
кварити
овако
лепо
друштво
!
...
вратити
се
!
...
близу
академија
,
срести
један
кочија
.
ићи
полако
.
латити
се
онај
узбрдица
.
под
арњеви
час
засијати
један
,
а
час
два
цигара
.
тај
јесам
све
што
се
видети
.
ја
савити
у
улица
поред
академија
.
и
ту
јесам
мали
узбрдица
.
коњ
утишати
.
прозор
један
оснизак
кућица
осветлити
.
у
овај
улица
ники
жив
.
мртав
тишина
.
у
један
мах
плен
један
тужан
глас
:
„
Син
!
...
Нада
материн
!
...
поносити
мој
!
...
синути
,
зар
оставити
твој
несрећан
мајка
?
!
.
.
“
доктор
ја
само
погледати
.
Кочијаш
ошинути
коњ
.
и
ја
чути
још
један
:
„
Син
!
!
.
.
снага
материн
!
!
.
.
“
и
ја
се
наћи
на
врачарски
утрина
,
а
мало
за
тај
,
стати
пред
један
велик
капија
.
иза
висок
зид
,
што
се
пружати
и
десно
и
лево
,
дубоко
у
двориште
,
сирити
јесам
црн
кров
некакав
велик
кућерина
.
тај
јесам
бити
„
Докторов
кула
.
“
ја
јесам
пред
лудница
.
доктор
скочити
с
кола
.
отићи
капија
.
извадити
кључ
.
Завуче
он
у
брава
.
окренути
он
—
два
пут
.
Ништа
се
не
чути
.
капија
се
,
рећи
бити
,
сам
отворити
.
доктор
се
окренути
,
па
ја
полако
рећи
:
—
хајдемо
!
ја
осетити
,
како
ја
почети
срце
да
лупати
.
Беше
ја
спопасти
неки
чудноват
немир
.
Учини
ја
се
,
као
да
јесам
пред
капија
неки
подземан
свет
.
кроз
онај
зид
мој
јесам
душа
назирати
сенка
што
лутати
.
ја
се
сав
стрести
.
пред
очи
ја
изаћи
и
он
.
не
он
,
већ
његов
сенка
.
Још
корак
два
,
па
хтети
бити
у
овај
мрачан
просторија
,
у
овај
вечит
ноћ
.
јесам
.
ту
јесам
и
он
.
довести
јесам
он
још
пре
два
година
,
онда
,
пошто
он
јесам
несрећан
мајка
пресвиснути
,
гледати
,
како
она
се
јединац
син
,
једина
нада
њезин
,
као
диваљ
звер
,
о
зид
разбијати
.
и
његов
јесам
отац
умр'о
,
али
пошто
јесам
на
овај
страшан
место
жив
син
сахранити
.
него
чича
Дака
јесам
умр'о
.
он
се
родити
.
овај
јесам
свет
бити
за
он
студен
гробница
.
кад
јесам
издисати
,
осмехнути
се
.
и
тај
се
осмех
следити
и
,
тако
следити
,
остати
на
старчев
смежуран
усна
.
тај
јесам
бити
последњи
светлац
његов
смрвити
дух
.
—
—
—
кад
ући
у
двориште
,
доктор
стати
пред
један
врата
.
тај
јесам
бити
неки
врста
стражара
,
стражара
без
стражара
.
он
повући
за
звоно
.
ники
се
не
одзивати
.
он
повући
још
једном
,
али
мало
живље
.
далеко
тамо
под
свод
онај
мрачан
кућерина
зачути
се
јек
звоно
.
мало
после
неко
хтети
упитати
:
—
Ко
јесам
?
доктор
се
казати
.
опет
се
све
ућутати
.
Чекали
јесам
два
и
три
минута
.
најпосле
,
зашкрипити
брава
.
врата
се
отворити
.
Уђосмо
.
ја
ники
не
смотрити
.
пред
ми
јесам
бити
други
један
врата
.
и
она
јесам
бити
отворити
.
до
она
јесам
водити
неколико
басамака
.
испети
се
.
пред
ми
јесам
пук'о
дугачак
ходник
,
осветлити
једном
једином
лампа
,
што
јесам
о
таван
,
на
средина
,
висити
.
она
јесам
светлити
.
она
јесам
више
чкиљити
кроз
један
напрсо
гарав
стакло
.
пред
ми
сад
тек
испасти
један
људски
прилика
.
Вис
јесам
посртати
,
но
ићи
.
доктор
она
нешто
рећи
.
она
климнути
глава
:
поћи
напред
,
а
ја
за
она
.
Ишли
јесам
полако
—
као
на
прст
.
до
мој
уш
већ
почети
допирати
неки
неразговетан
глас
,
налик
на
смеса
од
кикот
,
јаук
и
дубок
уздисај
.
доктор
ја
рећи
неки
узвишен
збиља
:
—
ето
,
видити
,
овај
јесам
свет
вечито
будан
.
он
јесам
дан
ноћ
,
а
ноћ
дан
.
овде
један
сести
на
престол
,
а
други
на
мучилиште
;
један
даровати
,
владати
—
земља
и
народ
;
заповедати
џин
и
невидљив
дух
;
други
се
бити
дрвље
и
камење
против
читав
легион
поноћни
утвара
и
нечист
халусија
...
овде
се
јављати
неко
,
и
ако
тамно
,
а
оно
опет
надземаљски
порекло
човечји
дух
и
човечји
ум
;
али
јесам
овде
и
престо
велик
беда
и
несрећа
,
до
који
људски
створ
икад
моћи
доћи
...
.
овде
се
,
у
један
исти
време
,
и
човеков
душа
и
његов
ум
жрвњати
под
жрвањ
до
сад
непроучен
суманутост
,
који
,
као
бесан
оркан
,
тулити
и
последњи
пламичак
свест
његов
.
доктор
стати
.
—
најпре
да
посетити
њен
величанство
Бела
царица
,
рећи
он
и
куцнути
на
један
врата
.
неко
се
одазвати
.
—
Ко
лупати
?
—
доктор
д
...
.
—
изволте
!
врата
се
отворити
.
овде
као
да
јесам
ми
се
надати
.
пред
ми
јесам
стајати
један
висок
женски
прилика
с
дуг
,
бео
кецеља
и
убрадач
,
налик
на
бео
платнен
капуљача
.
тај
јесам
бити
надзорница
у
овај
одељење
.
на
сред
соб
,
о
таваница
,
висити
јесам
један
кандилце
.
онај
јесам
свој
црвенкаст
светлост
подједнако
расипати
по
овај
суморан
просторија
.
сав
јесам
бити
у
неки
провидан
сумрак
.
пет
кревет
с
један
,
а
пет
с
други
страна
,
а
среда
широк
пролаз
.
у
прочеље
овај
пролаз
видети
се
неки
неразговетан
гомила
.
овде
онде
,
као
да
се
мицати
неки
сенка
.
у
један
угао
као
да
јесам
неки
неки
нешто
живо
говорити
.
на
други
страна
чути
се
јецање
,
а
неко
опет
ударити
у
кикот
.
у
један
мах
синути
један
зрака
.
тај
јесам
бити
слепити
фењер
докторов
.
он
обасјати
овај
неразговетан
гомила
у
прочеље
.
призор
тужан
и
суморан
.
на
један
стар
кожан
фотеља
седети
јесам
један
женски
прилика
.
на
глава
она
круна
од
златан
хартија
,
а
у
рука
скиптар
,
опет
од
златан
хартија
.
огрнути
јесам
велик
бео
плашт
.
о
врат
она
висити
силество
низа
шарен
ђинђува
.
на
прса
она
прикачити
,
у
место
орден
,
кокарда
у
тробојка
.
по
онај
плашт
бити
наприкачивати
неки
плав
,
црвен
,
жут
и
љубичаст
стризица
...
.
по
лице
овај
створ
бити
плинути
некаки
сувереност
;
а
око
уста
он
се
лепршати
блажен
осмех
.
Очи
препунити
неко
ми
непојмљив
свемоћије
.
онај
јесам
само
себе
казивати
,
да
јесам
душа
овај
величанство
на
врхунац
свој
слава
и
величина
.
кад
она
светлост
пасти
на
њен
лице
,
она
се
мало
тргнути
,
али
се
са
свој
место
не
помакнути
,
већ
само
пружити
рука
,
онако
,
као
да
милостив
допуштати
,
да
се
целивати
.
она
нешто
и
проговорити
,
али
не
чути
шта
.
доктор
ја
полако
рећи
:
—
ето
,
овај
јесам
Бела
царица
...
.
њен
царевина
почињати
тамо
,
где
се
сунце
рађати
,
а
свршавати
се
,
где
се
смиривати
.
ни
један
суверен
на
земља
јесам
тако
свемоћан
,
срећан
и
задовољан
,
као
овај
бедан
створење
...
.
Ена
,
погледати
,
сад
опет
пружати
рука
,
да
она
целивати
њен
срећан
поданик
,
који
непрестано
долазити
,
да
јесам
видити
и
да
она
се
поклонити
...
.
редак
јесам
дан
и
сахат
кад
она
сав
престо
остављати
...
.
доктор
бацити
светлост
свој
фењер
на
други
страна
.
у
један
угао
соб
,
један
женски
створење
забости
глава
у
буџак
,
а
десни
рука
иза
себе
једнако
махати
,
—
давати
знак
,
да
она
се
ники
не
приближавати
.
у
два
се
махати
и
гицнути
,
као
да
јесам
неко
хтети
да
отерати
.
ја
погледати
у
доктор
.
—
овај
јесам
бедница
уобразити
,
да
јесам
са
свити
страна
салетати
да
јесам
пољубити
.
она
се
стидити
и
бранити
.
она
,
јадница
,
ето
ту
,
одстајати
,
по
четрдесет
и
више
сахат
,
док
јесам
умор
и
сан
не
савладати
,
те
се
ту
скљокати
и
заспати
,
рећи
доктор
,
и
фењер
окренути
мало
у
лево
.
светлост
пасти
на
један
други
дирљив
сцена
.
један
женски
прилика
клекнути
на
колено
,
подигнути
оне
сув
и
готово
црн
рука
небо
,
а
очи
упрети
у
таван
...
.
по
лице
она
се
просути
неки
неизмеран
очајање
.
црта
на
лице
развучен
,
а
израз
лице
само
што
јесам
прећи
у
плач
и
јецање
,
али
у
један
мах
ударити
у
јасан
блесаст
смех
.
доктор
се
окренути
па
ја
рећи
:
—
овај
се
јадница
непрестано
бог
молити
,
да
она
послати
деца
да
она
још
једном
видити
.
помрети
јесам
она
још
пре
два
три
година
од
некаки
несрећан
зараза
.
кад
јесам
она
два
најмања
синчић
,
у
један
дан
,
издахнути
,
она
јесам
,
несрећница
,
стати
више
она
и
страховито
се
закикотати
...
.
ја
јесам
погледати
.
она
од
једном
раширити
рука
,
као
онај
кад
ко
хтети
да
загрлити
.
и
онда
почети
дирљиво
да
тепати
:
—
одити
,
одити
мајка
свој
!
...
мој
пилић
златан
!
...
одити
,
од
кад
ви
мајка
чекати
,
да
ви
видити
,
да
ви
изгрлити
и
омиловати
...
.
одити
,
што
јесам
стати
,
зар
не
познавати
мајка
свој
?
!
...
и
онда
застати
.
загледати
се
у
таван
и
од
једном
прснути
у
језовит
кикот
...
.
ја
окренути
глава
.
јесам
моћи
даље
овај
призор
да
гледати
.
као
да
јесам
овај
и
доктор
опазити
.
он
свој
фењер
окренути
на
други
страна
.
на
осталим
кревет
сав
мирно
,
само
на
онај
десно
,
до
Бела
царица
,
једно
се
створење
под
покривач
згучити
у
клупче
,
па
нешто
само
са
себе
говорити
,
час
тише
а
час
јаче
:
час
неко
нешто
питати
,
час
неки
нешто
одговарати
,
док
хтети
од
једном
звизнут
,
као
оно
кад
неко
окнути
во
да
стати
!
...
бео
царица
опет
пружити
рука
да
се
целивати
.
њен
се
лице
овај
пут
смешити
неки
надземаљски
блаженство
,
блаженство
што
озаравати
и
што
усрећавати
!
...
доктор
се
окренути
надзорник
и
нешто
она
полако
рећи
.
она
климнути
глава
.
и
онда
отићи
.
—
сад
да
видити
шта
овај
веселник
радити
!
рећи
доктор
,
кад
пред
један
врата
стати
.
код
овај
јесам
врата
стајати
онај
,
што
ми
јесам
мало
пре
стражара
отворити
.
сад
се
бити
раздремати
.
он
ми
отворити
овај
одељење
.
и
онај
јесам
бити
осветлити
онако
исто
.
ја
мало
застати
.
у
соба
гробна
тишина
.
доктор
бацити
један
зрака
из
свој
фењер
.
сав
спавати
.
само
се
један
саг'о
па
нешто
чучити
—
онако
као
да
он
крв
на
нос
ићи
.
мало
мало
,
па
се
стати
брисати
.
и
онда
погледати
у
рука
,
па
се
опет
сагнути
.
доктор
ја
полако
рећи
:
—
овај
јесам
веселник
уобразити
,
да
он
крв
на
нос
тећи
.
Ена
он
како
се
једнако
брисати
и
гледати
,
јесам
ли
крв
.
крв
ни
капа
.
А
кад
он
ко
упитати
,
шта
он
јесам
ти
чучити
,
он
се
само
обрецнути
:
„
зар
јесам
ћорав
,
и
не
видити
да
ја
крв
из
нос
ићи
?
!
.
.
ето
,
погледати
,
отегнути
се
читав
поток
!
“
и
онда
обрисати
нос
,
поглед
у
рука
,
пружити
јесам
и
рећи
:
„
ето
,
видити
—
крв
!
“
један
одмах
до
ми
скочити
као
опарити
.
морати
да
ми
јесам
спазити
.
он
поћи
некуд
.
—
куд
хтети
ти
?
упитати
он
доктор
.
—
да
стругати
дрво
!
...
остати
ја
јесам
само
неколико
цепак
,
одговорити
овај
веселник
,
па
се
упутити
права
фуруна
.
стати
ту
.
узити
известан
позитура
,
и
,
одиста
,
к'о
почети
да
стругати
дрво
.
—
—
ето
,
рећи
ја
доктор
,
овај
јадник
овако
тестерити
хват
имати
више
од
десет
година
,
и
једнако
говорити
,
да
он
јесам
остати
још
само
неколико
цепак
.
—
—
—
—
сад
имати
да
ти
представити
Кант
наш
доба
.
он
,
сиромах
,
и
дању
и
ноћу
ходати
по
свој
Голија
и
стварати
нов
свет
по
образац
и
метода
,
што
ми
она
јесам
открити
велик
философ
Кант
.
кад
јесам
ономад
први
пут
обилазити
болесник
;
он
затећи
где
живо
ходати
по
свој
ћелија
.
он
одједаред
стати
,
дигнути
рука
у
вис
и
свечано
почети
декламовати
:
„
у
пра-пра
почетак
јесам
бити
почетак
,
у
свршетак
нем
свршетак
!
...
Вечито
јесам
време
,
вечито
јесам
кретање
,
вечит
јесам
материја
,
вечит
јесам
сила
,
—
вечит
јесам
и
бескрајан
простор
!
...
и
сав
се
тај
окретати
око
свој
оса
—
од
запад
исток
...
ја
видити
како
трава
расти
!
“
—
погледати
,
ено
он
на
прозор
!
истурити
рука
кроз
решетка
,
па
нешто
хватати
,
рећи
ја
доктор
,
а
већ
бити
бацити
један
зрак
свој
фењер
и
осветлити
један
мали
прозор
с
гвозден
решетка
.
ја
почети
нога
да
клецати
,
а
срце
страховито
да
лупати
.
стати
...
.
јесам
ли
тај
он
—
Веља
?
—
јесам
.
видити
један
глава
,
мрачан
,
без
лик
и
облик
.
тај
бити
глава
некаки
поноћни
привиђење
.
онај
јесам
кос
.
онај
јесам
чекиња
.
Најежила
се
.
Штрчи
.
лице
јесам
покрити
некакав
нанос
.
Кожа
са
сав
одебљати
,
без
ред
и
без
живот
.
тај
бити
неки
врста
диваљ
откање
.
Још
јесам
фалити
само
чупати
.
Очи
јесам
постати
страшно
мали
;
али
јесам
из
она
опет
сипати
некаки
заморен
бестиалност
.
—
Која
јесам
овај
бедник
?
упитати
доктор
.
—
То
јесам
некакав
ђак
,
правник
,
философ
,
астроном
.
Род
јесам
из
Љубовиђа
.
одавно
јесам
,
несрећник
,
у
овај
жалосном
стање
.
болест
одиста
страшан
.
клица
она
јесам
у
каки
бити
стар
наслеђе
,
бити
по
отац
,
бити
по
мајка
,
бити
по
ђеду
или
пра-ђеду
.
оваки
клица
,
залити
и
најмањим
душеван
потрес
,
брзо
набујати
и
изазивати
катастрофа
...
.
водити
јесам
он
по
сав
манастир
.
појести
јесам
,
јадник
,
запис
—
колико
јесам
тежак
.
само
он
мучити
.
имати
два
година
како
јесам
у
овај
болница
.
он
лек
немати
...
.
тај
јесам
тежак
;
опасан
болесник
у
овај
кућа
.
Насрће
на
болничар
—
као
гладан
звер
на
сав
плен
...
.
његов
организам
као
да
јесам
од
месо
и
кост
,
већ
од
гвожђе
и
челик
.
—
дакле
он
јесам
!
—
Која
он
?
упитати
ја
доктор
.
—
он
,
мој
кукаван
друг
Веља
...
.
овај
јесам
од
он
,
—
показати
он
ожиљак
преко
чела
.
доктор
ја
погледати
изненађено
.
и
онда
хтети
од
једном
рећи
:
—
А
јесам
,
бог
ја
!
...
за
тај
он
помињати
неки
Стева
!
...
дакле
тај
јесам
ти
?
!
.
.
па
?
...
Чекај
дер
!
Ида
,
прићи
он
!
слободно
!
Решетке
јесам
врло
јак
,
а
прозор
доста
висок
и
мали
...
.
питати
он
—
шта
бити
!
да
видити
,
јесам
ли
он
бар
један
искра
остати
од
памћење
и
свест
.
овај
јесам
редак
врста
лудило
...
-
Ида
,
што
стајати
?
!
ја
он
прићи
.
доктор
се
измакнути
мало
у
страна
.
згодно
осветлити
свој
фењер
и
ја
и
весео
Веља
.
он
се
мало
тргнути
.
Зина
.
видети
ја
.
Очи
он
засветлети
нешто
жив
ватра
;
али
његов
лице
остати
непомично
.
тај
и
јесам
бити
лице
.
тај
бити
некаки
средина
између
глава
у
мртвац
и
—
лобања
.
из
она
јесам
пирити
леден
,
гробни
задах
...
.
ја
пробити
хладан
зној
.
—
Веља
!
.
.
Шта
радити
?
...
Познајеш
ли
ја
?
упитати
он
,
а
глас
ја
јесам
дрктати
,
као
да
ја
јесам
грозница
трести
.
он
остати
непомичан
.
само
јесам
опазити
,
да
он
се
уста
још
више
отворити
,
а
ноздрва
се
почети
,
час
ширити
,
час
сужавати
,
као
да
се
спремати
,
да
фркнути
на
нос
.
Беше
се
рука
грчевито
ухватити
за
гвозден
шипак
на
прозор
;
али
она
од
једном
пустити
.
Диже
десни
рука
,
понети
јесам
полако
чела
.
само
јесам
овај
бити
видан
.
остати
јесам
остати
немо
и
укочено
...
.
док
хтети
од
једном
рећи
:
—
Ена
,
а
кад
ти
доћи
?
!
камо
ти
,
болан
,
пре
?
!
.
.
ја
,
ето
,
отровати
—
као
шаров
!
...
после
ја
стати
мерити
.
Поче
се
чисто
јежити
,
па
оба
рука
јурнути
кроз
решетка
.
Хоће
права
за
очи
.
не
моћи
да
дохватити
.
он
дочепати
за
гвозден
решетка
.
стати
она
сав
снага
цимати
,
али
пусто
гвожђе
не
попуштати
.
сад
он
јесам
бити
страшно
погледати
.
из
очи
он
јесам
сипати
бес
,
а
уста
се
развући
у
неки
бесомучан
престрављеност
.
у
тај
мах
доктор
склопити
сав
фењер
и
ја
се
од
једном
наћи
у
помрчина
.
он
ја
повући
за
рукав
.
—
хајдемо
!
...
ту
више
немати
шта
да
се
видити
!
...
тај
јесам
бити
у
очи
недеља
пред
Аранђелов
дан
.
седити
ја
и
нешто
читати
,
док
неко
закуцати
на
прозор
.
доктор
.
познати
јесам
.
Изађем
.
Беше
нешто
суморан
.
он
ја
рећи
:
—
Добра
ти
јесам
ти
наћи
...
.
твој
јадан
друг
мало
пре
преминути
.
десити
јесам
се
и
ја
тамо
.
надати
јесам
се
...
.
последњи
јесам
он
реч
бити
:
„
мајка
мој
!
...
не
дати
ја
!
!
.
.
“
свратити
да
ти
тај
казати
.
он
јесам
,
како
јесам
ја
казивати
,
из
добар
кућа
.
не
бити
згорег
бити
да
она
се
тај
јавити
...
.
истина
,
јавити
она
се
и
званично
;
али
јесам
тај
врло
заходан
пут
...
.
сад
—
до
виђење
.
хитати
.
звати
јесам
ја
на
један
порођај
...
.
српски
посао
!
...
два
дан
се
жена
мучити
,
а
они
сад
тек
звати
лекар
,
кад
јесам
,
како
ја
казати
,
јадница
изгубити
свест
...
.
доктор
отићи
,
а
ја
обузети
тежак
туг
...
.
„
хеј
,
мој
брата
Веља
,
мој
велик
мученик
,
ја
голем
ли
јесам
ја
мука
промучити
!
“
сам
ја
се
реч
из
груда
отети
.
отићи
горе
и
казати
газда
Мил
и
газдарица
Јела
.
и
она
очи
заводнити
.
—
бог
да
он
духати
опростити
!
...
родити
се
,
а
јесам
умр'о
!
рећи
хтети
газда
Мил
,
а
марама
убрисати
суза
.
али
од
једном
додати
.
—
ух
,
како
се
тај
тако
десити
!
...
—
А
јесам
,
бог
ја
!
...
Видиш
ти
!
...
прихватити
газдарица
Јела
.
ја
она
јесам
разумети
.
они
јесам
тај
опазити
.
—
сутра
се
одводити
Иконија
...
.
ићи
у
добар
кућа
.
Слушао
јесам
за
Драгићевић
из
Гол
глава
.
и
они
трговати
свиња
.
један
од
она
лучити
јесам
свиња
у
Љубовиђа
и
законаковати
у
кућа
Смиљанић
.
видити
Иконија
.
допасти
он
се
.
запросити
јесам
за
свој
синовац
,
и
Степан
он
јесам
да
.
кад
чути
за
јадан
Веља
,
бити
она
тешко
...
.
хе
,
како
се
тај
десити
...
.
неки
бог
само
окренути
на
добра
,
рећи
хтети
газда
Мил
и
одмахнути
глава
.
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
—
Још
исти
вече
договорити
се
с
мој
доктор
и
газда
Мил
,
те
сутра
дан
,
по
подне
,
сахранити
јадан
Веља
.
тај
бити
мали
и
скроман
пратња
.
пред
мртвачки
кола
ићи
јесам
свештеник
,
за
сандук
ићи
јесам
ја
:
ја
,
Др
.
д
...
.
,
газда
Мило
,
газдарица
Јела
,
баба
Стојка
и
наш
комшиница
Пеладија
...
.
од
кад
јесам
њен
Пера
преминути
,
како
ја
у
један
прилика
каза
газдарица
Јела
,
Пеладија
ретко
који
прилика
пропустити
,
а
да
не
отићи
на
гроб
свој
муж
,
тај
упао
свећа
,
привезати
на
крст
по
који
цветак
,
пролити
по
који
суза
,
па
се
онда
вратити
кућа
.
и
одиста
,
чим
у
гроб
спустити
весео
Веља
,
чим
звекнути
о
његов
мртвачки
сандук
први
бусење
,
—
Пеладија
се
нечујно
од
ми
одвојити
,
па
се
изгубити
међу
дрво
и
онај
силан
надгробни
споменик
...
.
знати
,
тај
јесам
бити
трећи
дан
св
.
тројица
.
по
подне
изићи
силан
свет
у
шетња
:
а
ко
се
још
не
сећати
онај
диван
шеталиште
од
„
Лондон
“
па
до
Војна
академија
.
Изађемо
и
ја
и
мој
доктор
.
дуго
јесам
се
шетати
.
бити
јесам
прилично
и
заморити
,
а
,
богме
,
и
ожеднети
.
—
е
,
сад
да
отићи
на
чаша
пива
у
пивара
!
рећи
Др
.
д
...
.
—
пристајати
,
одговорити
он
.
отићи
.
ено
где
јесам
кнежев
пивара
.
онда
се
тамо
точити
најбоље
пива
.
кад
ући
у
башта
,
а
свет
прекрилити
на
сав
страна
.
нигде
ни
један
столица
,
ни
један
јединог
слободан
место
.
два
пут
јесам
пролазити
доле
горе
,
па
сав
узалуд
,
док
хтети
доктор
рећи
:
—
Ена
тамо
,
иза
онај
сто
они
устајати
!
хајдемо
,
брже
,
док
он
други
уграбити
јесам
!
и
ја
убрзати
корак
.
они
поустајати
,
па
чекати
док
један
госпа
наместити
шешир
свој
мали
ћерчица
.
мајка
она
намештати
шешир
,
а
она
се
,
као
чигра
,
окретати
и
непрестано
којешта
запиткивати
.
два
пут
она
јесам
падати
шешир
,
а
три
пут
се
сагињати
да
нешто
друго
дохватити
;
а
који
бити
год
дете
туда
проћи
она
бити
се
окренути
,
да
он
мало
промерити
и
да
видити
,
какав
јесам
његов
хаљина
.
—
Мирна
бити
!
...
Јова
,
ода
,
ода
да
видити
шта
радити
!
...
А
,
други
пут
хтети
ја
ти
оставити
с
чича
Тома
!
претити
она
јесам
њен
леп
мајка
.
али
она
пружити
свој
бео
и
пунан
ручица
,
загрлити
свој
мајка
и
стати
се
умиљавати
.
у
тај
мах
прићи
ја
један
господин
,
стати
преда
ја
,
искренути
се
мало
,
као
да
ја
боље
видити
,
па
хтети
ја
од
једном
рећи
:
—
Стева
брата
,
јесам
ти
тај
?
!
.
.
и
онда
раширити
рука
.
пољубити
се
.
тај
јесам
бити
писар
Јов
са
Љубовија
.
—
таст
!
...
Роксо
!
...
погледати
овамо
!
.
.
Можете
ли
познати
овај
господин
?
...
он
,
онај
исти
.
Ништа
се
променити
није—
Нешто
мало
коснат
;
а
,
већ
имати
и
нешто
брчић
...
и
тај
јесам
све
...
.
збиља
,
да
ти
преставити
мој
породица
!
...
видити
,
видити
,
тај
јесам
мој
госпођа
,
госпођа
капетаница
—
она
исти
Рокса
...
.
него
станиде
!
...
ода
’
вамо
ти
,
тај
оцин
препелица
!
...
ево
овај
јесам
оцин
цурица
,
оцин
грлица
—
мој
шарен
лептирак
!
...
погледати
овај
свилен
витица
!
...
тај
јесам
оцин
чуперак
.
она
оца
за
час
замрсити
;
а
она
се
онда
наљутити
,
па
прнути
свој
мајка
...
.
и
срећан
отац
притиснути
врео
пољубац
на
чела
овај
милоок
анђелче
.
—
о
,
г
.
Стева
...
.
откад
се
јесам
видети
?
!
ја
баш
синоћ
за
ви
упитати
.
мило
ја
јесам
...
.
Чули
јесам
већ
...
.
секретар
судски
—
у
тај
година
,
тај
се
звати
добро
отпочет
...
.
А
,
рећи
ли
ја
ви
:
само
ваљати
свршити
!
—
рећи
капетан
Мића
.
—
е
,
баш
ми
јесам
мило
,
што
се
тако
потревити
,
да
се
опет
видити
...
.
А
ја
сутра
сав
полазити
,
прихватити
капетаница
Цана
исти
топлина
и
симпатија
као
и
пре
шест
година
...
.
А
знати
ли
да
јесам
Малиша
послати
преко
,
много
немиран
.
неки
јесам
мало
даље
од
овај
покварен
друштво
.
.
А
Рокса
?
...
Рокса
онако
исто
леп
.
не
.
сто
пута
леп
.
она
ја
само
пружити
рука
.
Ћутала
јесам
;
али
кад
ми
се
додирнути
рука
,
преко
њен
лице
прнути
један
таман
облачак
.
да
тај
не
синути
њен
прошлост
,
њен
девовање
,
њен
златан
сан
?
тај
ники
не
знати
.
тај
ни
она
јесам
знати
.
имати
сенака
што
сам
лутати
.
ја
се
сав
захвалити
што
ја
се
још
сећати
.
Рокса
се
сагнути
свој
мали
ћерчица
.
овај
она
савити
ручица
око
врата
,
па
она
нешто
стати
шапорити
.
мајка
она
одговорити
,
па
јесам
стати
миловати
по
образ
.
тај
бити
,
одиста
,
један
и
весео
и
тужан
сусрет
.
ја
она
све
представити
доктор
,
а
доктор
она
.
после
се
опростити
.
Срдачно
опростити
.
они
хитати
.
Јов
јесам
сад
капетан
на
Љубовија
,
а
капетан
Мића
добити
за
помоћник
у
В
...
.
сутра
се
сав
на
пут
кретати
.
сваки
на
сав
посао
.
Срећна
породица
!
она
јесам
садашњост
тако
занети
,
да
ни
једном
реч
не
хтети
дирнути
у
прошлост
.
и
боље
.
доктор
још
оданде
некуд
одазвати
.
ја
се
упутити
сам
кућа
.
дуго
јесам
моћи
заспати
.
као
у
какав
чаролијски
галерија
гледати
јесам
како
испред
ја
мина
цео
мој
прошлост
.
она
јесам
тужан
,
али
јесам
она
опет
леп
...
.
по
некад
јесам
пријатније
сећати
се
минули
туга
,
но
минули
срећа
.
после
,
ко
тај
још
моћи
да
одредити
,
шта
јесам
тај
управо
,
права
срећа
?
...
ја
сад
тек
почињати
да
свити
:
срећа
се
не
тражити
.
она
се
наћи
.
тако
јесам
звати
Нелину
мајка
.
