Јурмуса
и
Фатима
или
турски
сила
сам
себе
јести
ПРИЧА
о
ОСЛОБОЂЕЊУ
ШЕСТ
округ
@card@
написати
м
.
Ђ
.
Милићевић
у
Београд
у
ДРЖАВНОЈ
ШТАМПАРИЈИ
@card@
Д-ру
Ђура
Даничић
у
знак
велик
ПОШТОВАЊА
и
пријатељство
КЊИЖИЦУ
овај
намењивати
писац
драг
пријатељ
!
кад
„
зимњи
Вечери
“
бити
наштампати
,
књига
разаслати
,
порука
сав
извршити
,
тада
бити
прилика
да
се
одморити
,
да
се
успокојити
;
али
ја
нигде
не
находити
одморак
.
као
сенка
мој
,
свуд
са
ја
ићи
брига
:
како
хтети
тај
прича
примити
читалац
?
Шта
хтети
рећи
о
она
оштар
естетичар
?
усред
таки
одморак
без
одмор
,
усред
таки
починак
без
покоји
,
доћи
ја
овај
твој
писма
,
драг
пријатељ
!
на
један
мах
Авала
ја
се
свалити
с
леђа
;
умирити
се
,
одморити
се
,
задовољити
се
,
развеселити
се
!
и
тада
рећи
у
срце
сав
:
—
Прву
прича
који
од
данас
написати
,
наменити
Даничић
,
као
уздарје
за
овај
драго
писма
!
и
ево
написати
прича
из
доба
постајање
Кнежевине
Србија
;
и
довршити
јесам
лице
на
Видов
Дан
,
а
где
?
на
Цетиње
,
у
јуначки
Гори
црн
!
какав
јесам
тај
сретан
случајност
!
.
.
Млађа
српски
читалац
,
који
нов
историја
Србија
моћи
не
бити
толико
знати
,
наћи
хтети
у
овај
прича
интерес
и
поука
,
а
стар
,
који
јесам
или
посленик
или
сведок
тај
догађај
,
радовати
се
видити
да
се
у
књига
писати
и
од
заборав
чувати
њихов
мука
и
њихов
патриотски
трудити
.
поврх
тај
,
књижица
хтети
овај
бити
драгати
и
тај
што
јесам
закитити
име
човек
који
српски
књига
,
српски
мисао
,
дуговати
тако
много
,
и
који
јесам
сваки
дан
сав
више
задуживати
на
слава
себе
,
на
напредак
наука
,
и
на
срећа
народ
!
бог
ти
дати
живот
и
здравље
да
сретно
довршити
што
јесам
тако
славно
започети
!
до
скори
састанак
,
драг
мој
Ђура
!
твој
свакад
на
Цетиње
,
на
Видов
Дан
@card@
м
.
Ђ
.
Милићевић
писма
Д-РА
ДАНИЧИЋА
о
ПРИЧАМА
м
.
Ђ
.
МИЛИЋЕВИЋА
у
Загреб
@card@
април
@card@
драг
пријатељ
!
велик
ви
хвала
на
љубазан
писма
од
@card@
ов
.
м
.
,
који
јуче
примити
.
одмах
јесам
забиљежити
гдје
што
требати
сав
што
јесам
имати
љубав
јавити
ја
.
имати
жалба
на
ви
.
кад
јесам
примити
ваш
„
зимњи
Вечери
“
рећи
:
баш
ја
добро
доћи
!
ако
да
бог
тај
отићи
љетос
у
Рогатац
,
ондје
хтети
она
читати
и
биљежити
што
бити
ваљати
исписати
за
рјечник
.
од
беспослица
један
вече
почети
читати
,
па
се
тако
намамити
да
једва
чекати
да
доћи
опет
вече
,
тако
данас
тако
сјутра
—
и
синоћ
дотјерати
до
крај
.
Шта
хтети
сад
?
радост
,
који
јесам
мислити
уживати
на
љето
,
отићи
.
о
шта
хтети
љетовати
?
ја
мислити
да
овај
дјело
ваш
припадати
међу
лијеп
,
који
имати
наш
књижевност
у
тај
струка
.
како
јесам
пријести
@card@
година
рећи
о
Бранков
пјесма
да
онако
требати
да
пјевати
учен
Србин
,
тако
бити
сада
о
овај
ваш
дјело
рећи
:
тако
требати
српски
новелиста
да
писати
.
Мог
бити
да
се
варати
не
разумјети
тај
посао
.
али
се
не
бити
ни
пред
ко
стидити
тај
рећи
.
дивити
се
како
јесам
ви
карактер
истинит
;
како
јесам
сав
живо
-
природно
.
и
јесам
само
домаћи
живот
у
ваш
приповијетка
,
него
јесам
у
тај
домаћи
живот
и
народни
политички
.
тај
јесам
особит
вриједност
ваш
приповијетка
.
Мог
бити
да
јесам
тај
заслуга
српски
народ
,
али
тијем
јесам
ваш
заслуга
веће
што
тај
заслуга
народни
износити
пред
свијет
.
ако
хтети
у
ми
бити
напредак
,
ја
мислити
да
хтети
се
наћи
писац
који
хтети
се
на
ви
угледати
:
тако
хтети
ви
створити
српски
новелистика
.
да
ви
бог
поживети
!
Желећи
ви
добро
здравље
и
сваки
задовољство
,
остајати
с
особит
поштовање
ВАШ
Ђ
.
ДАНИЧИЋ
Јурмуса
и
Фатима
или
турски
сила
сам
себе
јести
и
на
сабор
на
сабор
се
људи
сабирати
да
се
наслонити
један
на
други
,
као
што
се
наслањати
дрво
на
дрво
.
у
стар
време
неки
седам
испосник
побећи
из
горе
Синаја
,
и
,
тражити
самоћа
и
мир
,
где
бити
моћи
спокојно
мислити
само
о
свој
душа
,
доћи
чак
овамо
у
наш
крај
;
и
сав
седморица
стати
се
у
десни
водопађа
моравски
почињати
озго
од
Мечке
па
до
Дунаво
.
један
од
тај
седморица
звати
се
Роман
,
и
уставити
се
крај
Морава
између
брдо
Мечке
и
Мојсиње
,
западно
од
данашњи
Делиград
,
баш
према
Св
.
Нестор
и
село
Ђунис
.
пустињик
Роман
ту
се
испаштати
,
ту
јесам
преминути
,
па
се
ту
и
посветити
.
доцније
,
на
гроб
тај
угодник
Божијег
,
неки
слуга
Цар
Лазар
начинити
црква
.
ето
тако
јесам
,
по
прича
,
постати
данашњи
манастир
„
Света
.
“
ма
да
јесам
црква
тај
по
облик
мален
и
незграпан
,
опет
јесам
она
,
по
чудотворности
свој
светитељ
и
свој
молитва
,
далеко
чути
.
она
долазити
многи
болесник
и
невољник
из
близ
и
из
далек
,
легати
на
рак
свет
Романа
,
и
духовник
она
читати
молитва
ради
здравље
.
велик
сабор
у
Света
Романа
бивати
свакад
о
велик
Госпођи
(
@card@
Август
)
.
тада
,
неки
година
,
моћи
да
бити
код
тај
богомоља
по
хиљада
душа
!
година
@card@
о
велик
Госпођи
нешто
не
бити
свет
из
далек
као
други
година
;
не
виђати
се
ни
из
околина
људи
чувен
и
припознат
у
народ
;
једини
бити
доћи
Поп
Марка
,
из
Мозгово
,
али
и
он
служити
у
црква
,
а
после
се
не
виђати
међу
људма
;
не
бити
ни
друговерац
који
у
Света
Романа
имати
скоро
сваки
дан
.
игуман
Сава
надати
се
свој
владика
из
,
господин
Григорије
,
па
он
и
он
не
доћи
.
А
најчудније
бити
што
немати
ники
од
Турчин
—
старешина
.
али
за
тај
бити
неки
Милунко
Чанколиз
,
из
село
Мозгово
,
ко
јесам
се
људи
бојати
као
најгорега
Турчин
.
платити
бити
да
не
говорити
о
овај
човек
,
а
опет
он
морати
описивати
не
ради
он
,
него
ради
онај
који
јесам
као
он
.
људи
с
оваки
карактер
моћи
срести
у
сваки
земља
,
у
сваки
друштво
,
у
сваки
ред
и
став
грађански
;
моћи
она
видети
и
у
гуњ
,
и
у
капут
,
и
у
ћурак
,
и
у
униформа
,
у
раса
и
—
у
сваки
хаљетак
који
кројити
човек
да
се
заоденути
Адамов
праунук
или
Јевин
праунука
.
него
сав
тај
неки
јесам
далеко
леп
кућа
!
ми
јесам
засад
доста
овај
једини
из
село
Мозгово
—
кад
се
већ
морати
да
причати
какав
јесам
и
како
се
владати
.
Милунко
јесам
човек
сиромах
.
он
имати
неки
жалосну
кућа
,
али
се
сумњати
да
у
она
ноћивати
и
на
свој
крсни
име
!
он
јесам
увек
тамо
где
јесам
људи
на
окуп
,
где
јесам
кмет
,
трговац
,
и
особито
где
имати
који
Турчин
.
Седећи
тако
и
вребати
сваки
прилика
да
угодити
чим
бити
богат
и
силан
,
Милунко
пиљити
у
зуб
силан
и
смејати
се
кад
се
они
смејати
,
а
мрштити
се
кад
се
они
љутити
.
он
пухати
дуван
,
пити
свако
пиће
,
и
врло
јесам
рад
појести
џабе
какав
сладак
залогај
.
кад
тако
доћи
међу
људи
који
пухати
,
особито
ако
јесам
ту
и
Суљ-
ага
,
или
други
који
познати
он
Турчин
,
он
хтети
извадити
сав
чибук
,
остругати
лула
нож
,
па
хтети
духнути
у
чибук
неколико
пут
као
у
тромпета
—
не
бити
ли
он
чути
и
понудити
они
који
имати
дуван
.
ако
тај
не
помоћи
,
он
се
онда
појаче
искашљивати
и
живље
се
смејати
агин
смејати
,
и
гласније
одобравати
онај
што
ага
говорити
.
ако
ни
тај
не
помоћи
,
он
хтети
наместити
свој
лице
као
псето
кад
чекати
од
господар
да
он
бацити
кост
,
и
рећи
хтети
:
—
ага
!
како
се
дуванити
?
ага
бити
,
на
тај
,
и
не
погледати
у
он
,
узети
из
свој
кеса
међу
прст
мало
дуван
,
и
пружити
бити
Милунка
који
бити
тај
дар
журно
дочекати
,
па
бити
напунити
луша
и
запалити
,
поносити
се
да
пухати
агин
дуван
!
ако
бити
он
који
сељак
рећи
како
јесам
тај
џебрачки
примати
од
Турчин
дуван
између
прст
;
кад
он
хтети
да
одликовати
,
што
он
не
пружити
кеса
,
па
да
напунити
јесам
по
воља
,
—
Милунко
бити
одговорити
:
—
сав
јесам
тај
један
.
и
мој
и
агин
дуван
из
један
јесам
кесити
!
.
.
.
Седећи
тако
и
пушити
,
он
само
гледати
шта
ради
ага
.
ако
се
ага
осмехнути
,
Милунко
се
заценити
од
смеј
;
ако
ага
ко
псовати
—
Милунко
он
помагати
;
а
ако
ага
који
учити
—
Милунко
,
окренути
се
онај
ко
Турчин
световати
,
обично
завршити
овако
:
—
е
,
ако
ти
не
послушати
овај
наука
и
овај
учитељ
,
јесам
вредан
да
живити
!
.
.
.
Желећи
свакад
угодити
само
силан
,
Милунко
долазити
и
у
неприлика
.
ево
шта
он
се
једном
догодити
.
настојник
Бего
Френчевић
,
Суљага
,
наљутити
се
нешто
на
сељак
Јоксим
Коштуница
,
па
хтети
рећи
овако
:
—
е
неман
кад
да
ићи
сâм
,
а
немати
ко
ни
да
послати
да
крмак
сав
чибук
изломити
о
глава
!
.
.
—
Па
да
ићи
ја
!
понудити
се
Милунко
.
—
зар
ти
смети
замахнути
на
Јоксим
?
упитати
Суља
.
—
смети
он
ископати
оба
ока
,
кад
ја
ти
велим
!
.
—
аферим
,
соко
!
повикати
Суља
:
—
ићи
одмах
,
и
издеветати
он
као
биров
кучак
!
Милунко
отићи
права
Јоксимов
кућа
.
Јоксим
пред
кућа
седити
,
пухати
,
и
нешто
се
разговарати
са
жена
о
деоба
конопљан
семе
.
Милунко
прићи
,
назвати
бог
,
сести
,
и
почети
се
смејушити
и
уплетати
у
разговор
.
Јоксим
глава
не
окретати
на
он
.
Духнувши
неколико
пута
у
сав
чибук
,
Милунко
већ
не
моћи
да
трпити
како
Јоксим
слатко
пухати
,
него
упитати
:
—
како
се
дуванити
,
газда
-
Јоксим
?
—
ја
?
добро
,
'
вала
бог
!
одговорити
Јоксим
,
и
даље
говорити
са
жена
.
—
бог
ја
ја
рђаво
!
наставити
Милунко
.
—
Што
не
искати
од
Суља
,
од
твој
Агица
?
—
ха
!
ха
!
ха
!
церити
се
Милунко
:
—
права
велим
,
он
имати
доста
.
.
јâ
!
.
.
имати
,
јâ
!
Поседевши
мало
,
он
се
дигнути
,
и
отићи
!
силан
Аги
да
угодити
—
зарећи
се
јадник
да
хтети
Јоксим
ископати
оба
ока
.
Оштроме
Јоксим
да
угодити
—
јесам
веселник
смести
ни
ага
бранити
од
Јоксимов
подсмех
.
ето
какав
јесам
тај
човек
!
.
.
.
за
тај
јесам
он
се
после
смејати
и
Турчин
и
Срба
.
али
ако
Милунко
немати
срце
да
урадити
што
отворено
,
да
ударити
противник
у
очи
,
да
казати
силан
истина
у
брк
,
јунак
јесам
он
пришаптати
,
доказати
,
налагати
и
што
јесам
бити
и
што
бити
јесам
.
за
тај
се
људи
од
он
клонити
као
од
жив
ватра
.
ето
тај
Милунко
бити
на
сабор
;
и
сав
одабран
људи
уклањати
се
да
се
и
не
срести
с
он
,
јер
он
бити
опасан
од
сто
прав
Турчин
...
Иначе
на
тај
сабор
бити
све
као
на
сваки
сабор
.
Међа
тај
,
ко
бити
загледати
у
сваки
ситница
,
моћи
бити
опазити
да
по
онај
церје
око
манастир
овде
онде
застајкивати
по
два
по
три
сељак
,
и
нешто
се
опрезно
разговарати
.
али
какав
јесам
тај
чудо
у
овај
саборски
врева
?
људи
јесам
и
доћи
на
сабор
да
се
састати
и
разговор
,
па
се
ето
сада
и
разговарати
о
свој
обичан
посао
,
о
свој
дневни
потреба
.
тако
бити
помислити
многи
,
али
не
бити
сваки
.
ко
овај
свет
познавати
из
ближе
;
ко
он
умести
мерити
по
лице
и
по
срце
;
ко
знати
како
јесам
он
на
дом
и
у
село
,
моћи
бити
,
видети
све
тај
,
махнути
глава
и
прошаптати
:
—
овде
нешто
имати
!
...
.
.
сунце
већ
бити
нагло
на
заранак
кад
однекуд
међу
свет
доћи
слепац
Здравко
из
Лужница
.
Чудноват
слепац
!
он
допрети
онамо
куд
окат
не
моћи
!
Вођ
он
довести
и
каза
да
моћи
сести
под
један
цер
,
па
разгледати
добро
по
сабор
,
рећи
Здравка
нешто
слепачки
језик
.
ники
не
разабрати
шта
он
рећи
;
а
слепац
извадити
свој
гусле
и
почети
гудјети
.
свет
нагрнути
са
сав
страна
да
он
чути
.
Певач
викнути
овај
песма
:
„
Сан
уснити
царица
Милица
:
да
се
ведро
небо
проломити
,
да
јесам
месец
на
земљица
пасти
,
да
јесам
звезда
крај
прибегнути
,
да
јесам
њен
двор
изгорети
,
Само
један
камен
останути
и
на
њен
кук
кукавица
!
...
Одујмивши
песма
да
дахнути
,
слепац
,
као
да
познати
колико
јесам
људи
,
који
он
тако
радо
слушати
,
и
од
себе
жалосни
,
па
окренути
други
песма
овако
:
„
давно
бити
,
сад
се
приповедати
,
А
по
тај
,
браћа
мој
драгати
,
да
ви
сада
други
песма
казати
од
истина
што
јесам
за
дружина
:
кад
устати
кук
и
мотика
Биће
Турко
по
Медија
мука
;
у
Шаму
хтети
кадити
проплакати
,
јера
хтети
она
рај
уцвелити
“
...
.
кад
он
,
после
овај
реч
,
одујмити
песма
,
прићи
кмет
Недељко
из
село
Прњавор
,
спустити
он
у
рука
један
новац
,
и
рећи
:
—
ходити
,
Здравко
,
овамо
у
мутвак
(
кујна
)
да
што
поужинати
!
слепац
се
дигнути
и
отићи
;
људи
се
почети
разилазити
с
тај
место
,
али
се
многи
следити
срце
кад
видити
да
баш
тад
долазити
тамо
Милунко
Чанколиз
.
Јамачно
јесам
Недељко
,
опазити
он
,
и
одазвати
слепац
у
мутвак
...
на
леви
страна
Морава
,
готово
спроћу
свет
Романа
,
село
јесам
Трубарев
.
у
тај
село
бити
јесам
красан
један
момак
по
име
Лазар
.
он
се
оженити
онај
година
кад
Турчин
Србија
на
нов
заузети
.
онако
киван
и
освета
жеднети
,
отети
они
Лазарев
млада
и
одвести
,
а
Лазар
,
сиромах
,
на
скоро
после
тај
,
померити
памет
.
Браћа
његов
често
јесам
он
доводити
свет
Романа
,
тај
јесам
он
духовник
читати
молитва
.
тај
радити
остављати
јесам
он
ту
по
читав
месец
.
доцније
се
он
и
прибити
уз
манастир
,
па
јесам
готово
редовно
боравити
или
у
Света
Романа
,
или
у
село
Прњавор
.
он
јесам
увек
бос
,
гологлав
,
и
чупав
да
ти
јесам
страх
погледати
он
.
Обично
ћутети
,
докле
се
што
не
упитати
.
зло
не
чинити
ником
никакав
.
А
чим
проговорити
,
одмах
ружити
и
клети
Турчин
.
тај
јесам
знати
и
сељак
,
и
калуђер
,
па
и
многи
Турчин
,
али
јесам
се
чинити
невешт
.
на
сабор
бити
и
тај
Лазар
.
Обучен
како
сваки
дан
тако
и
на
тај
благ
дан
,
он
ходати
тамо
амо
по
народ
,
па
на
један
мах
стати
,
и
дрекнути
:
—
на
нога
ти
,
људи
!
крстити
се
!
крстити
се
!
зар
не
чути
?
Ена
звонити
звоно
на
лазарица
(
црква
)
!
Чу
!
Ена
он
и
на
Раваница
!
ха
!
ха
!
ха
!
Крстећи
се
уз
тај
јесам
,
Лазар
говорити
:
—
о
,
помоћи
Божа
!
о
,
помоћи
Божа
!
А
гле
!
дрекнути
он
наново
:
—
Бежа
Турчин
!
бег
!
бег
!
ох
,
ох
,
ох
!
Брже
,
брже
,
брже
!
муња
гром
јурити
!
играти
се
бог
!
Ћут
’
!
!
многи
људи
на
сабор
претрнути
од
страх
слушати
овај
страшан
реч
из
уста
човек
суманут
.
један
ну
почети
говорити
да
ћутети
;
други
се
журно
удалити
од
он
као
од
човек
кужан
;
трећи
он
нудити
да
узети
што
да
пити
,
не
бити
ли
престати
...
.
.
Лазар
на
тај
не
гледати
;
само
бленути
по
сабор
као
човек
без
свест
.
на
један
мах
окренути
се
к
црква
свет
Романа
,
раширити
рука
,
поглед
у
небо
и
викнути
:
—
Света
Романа
!
подигнути
Жика
!
довести
Стева
!
овај
јесам
сав
брљив
овца
:
ниједан
не
смести
на
вир
,
а
вући
с
крај
један
по
један
дава
,
дава
,
дава
!
.
.
Говорећи
овај
,
Лазар
показивати
шака
како
вући
дава
овца
...
—
Лазар
!
бог
бити
с
ти
,
рећи
хтети
ну
Милунко
:
—
какав
јесам
тај
реч
?
зар
ти
не
знати
чији
јесам
овај
земља
?
—
земља
јесам
Божја
и
народски
,
а
ти
јесам
код
очи
слепац
,
божјак
!
одговорити
Лазар
и
не
гледати
у
Милунка
.
—
тако
се
не
смести
говорити
,
понављати
Милунко
:
—
зашто
ако
чути
Турчин
не
хтети
рећи
да
тај
говорити
луд
Лазар
,
него
да
говорити
паметан
домаћин
...
.
.
—
на
ти
не
хтети
посумњати
никад
;
докле
год
тај
Циганин
писати
по
голен
,
дотле
се
ти
не
бојити
ни
така
беда
ни
турски
сила
!
...
—
ти
,
Лаза
,
говорити
данас
као
паметан
човек
;
бог
ја
хтети
ти
видети
шта
јесам
турски
церић
,
него
ћутети
!
—
ако
ућутати
ја
,
као
што
ћутети
други
,
настављати
овај
страховит
луда
:
—
проговорити
Света
;
проговорити
овај
дрвеће
,
и
овај
камење
,
еј
!
!
!
.
.
у
тај
допасти
игуман
Сава
,
који
јесам
и
јесам
родом
из
село
Трубарев
,
и
знати
Лазар
од
детињство
,
па
он
рећи
:
—
Лаза
,
мој
дете
,
ходити
амо
у
ћелија
,
да
ја
нешто
послушати
:
ники
не
умести
као
ти
!
.
.
Лазар
одмах
отићи
.
Лазарев
реч
прожмати
сав
онај
народ
.
Лазар
јесам
познавати
готово
сав
;
знати
јесам
да
он
врло
често
рећи
по
нешто
опор
за
Турчин
;
али
овако
страшан
реч
,
овако
јасан
мисао
,
никад
ники
јесам
чути
из
његов
уста
.
—
овај
јесам
без
нешта
!
говорити
јесам
стар
људи
:
—
овај
на
нешто
слутити
!
дати
Божа
да
бити
на
добро
!
...
.
простити
свет
обично
веровати
да
суманут
пре
моћи
проказати
воља
Божију
него
паметан
људи
...
на
сабор
бити
,
као
што
рећи
,
и
Поп
Марка
из
село
Мозгово
.
тај
јесам
човек
врло
паметан
и
необично
јуначан
.
Турчин
он
звати
Дели
-
Поп
,
и
од
он
много
зазирати
;
Срба
се
у
он
много
уздавати
.
с
он
у
друштво
бити
доћи
још
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
са
свој
мајка
Петрија
,
с
домаћица
Смиљана
и
Магдалена
,
са
синов
и
четири
свој
ћер
међу
који
Мари
и
Милана
бити
леп
девојка
у
сав
сабор
.
после
онај
Лазарев
вика
,
умукнути
свирка
,
и
престати
игра
на
сабор
;
људи
се
почети
разилазити
сваки
са
свој
род
и
познаник
.
лепо
бити
погледати
на
тај
гомилица
народ
који
се
кретати
од
манастир
сваки
к
сав
завичај
.
сав
тај
људи
,
и
ако
се
разилазити
на
разнети
страна
,
опет
,
полазити
с
један
место
,
са
сабор
,
носити
у
срце
свој
један
мисао
,
један
зебња
,
један
нада
—
бити
скоро
бој
с
Турчин
!
—
на
што
овај
слутити
,
Поп
Марка
!
упитати
Јаћим
Поп
Марка
,
кад
у
пут
,
у
њихов
гомилица
остати
само
њихов
рођака
,
пред
који
се
смести
све
казати
.
—
Ко
хтети
знати
,
Јаћим
,
на
што
тај
слутити
?
одговорити
Поп
:
—
тек
досад
,
кад
год
суманут
почети
нешто
да
слутити
,
свакад
и
наслутити
...
.
.
—
Па
шта
моћи
наслутити
овај
јадан
Лазар
?
упитати
Стојан
Гојковић
у
неки
недоумица
.
—
Мог
наслутити
какав
мутљавина
у
народ
,
и
,
ако
да
бог
,
какав
добро
за
сиротиња
...
.
овај
Поп
изговорити
лагано
,
и
пошто
се
добро
обазрети
те
видити
да
јесам
сав
сам
рођака
око
он
.
—
камо
срећа
,
али
мучно
.
размирица
јесам
догрдити
народ
.
не
хтети
ники
да
се
бити
.
сав
казати
:
"
3ар
ми
јесам
мало
бити
крв
?
Шта
још
хтети
?
да
раздражити
Турчин
те
да
ми
са
сав
раселити
из
овај
земља
?
“
овај
изговорити
Јаћим
глас
веома
невесео
.
—
мој
Јаћим
,
прихватити
Поп
:
—
мука
јесам
бити
баш
доста
,
и
још
хтети
јесам
бити
,
јер
без
мука
не
моћи
се
свршити
ни
најмањи
посао
,
а
камо
ли
ослобођење
један
народ
.
али
кад
прекипети
трпљење
,
онда
људи
једном
зажмурити
и
сукнути
као
стршљенов
...
.
—
Чемерно
хтети
ти
данас
сукнути
,
рећи
хтети
баба
Петри
:
—
стар
остарео
и
онемоћао
,
млад
се
одвикнути
од
бој
;
богат
не
хтети
,
а
сиромашан
не
моћи
—
па
за
Турчин
жив
згода
!
—
тај
хтети
згода
,
стрина
,
велим
Поп
Марка
:
—
трајати
док
не
доћи
време
да
се
покварити
,
а
кад
доћи
време
,
устати
и
богат
и
сиромах
,
и
старац
и
младић
,
па
чак
и
ви
жена
.
.
.
.
—
ох
!
ох
!
учинити
баба
и
насмејати
се
.
—
зими
,
о
Света
Сава
,
настављати
Поп
:
—
никакав
сила
не
моћи
истерати
ни
један
листић
из
пупољак
,
а
кад
загрејати
пролетњи
сунце
,
никакав
сила
не
моћи
уставити
горе
да
не
листа
,
нити
заптити
трава
да
не
расти
!
.
.
кад
нешта
време
доћи
,
оно
морати
бити
.
и
овај
суманут
,
с
који
сунце
грејати
,
кад
почети
овако
говорити
,
на
нешто
слутити
...
.
као
да
јесам
тај
време
близу
!
.
.
.
него
ви
,
деца
,
језик
за
зуб
!
и
трава
имати
уш
:
моћи
ја
за
час
изгорети
!
...
.
у
тај
разговор
Поп
Марка
и
његов
дружина
већ
стигнути
к
ћуприја
на
Рујишкој
река
,
где
она
валити
пресећи
београдски
-
друм
,
на
који
Србин
свакад
свако
зло
моћи
да
снаћи
.
за
тај
прекинути
разговор
,
и
пожурити
се
уз
брдо
,
да
што
пре
стигнути
у
село
Мозгово
.
ИИ
на
слава
где
се
крсни
име
слава
,
ту
и
помагати
“
.
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
из
Мозгово
бројити
се
у
људи
имашан
.
А
весео
она
сав
имаштина
!
у
онај
време
,
у
који
падати
овај
наш
прича
,
сав
земља
бити
турски
;
стока
људи
појести
који
војска
,
који
други
турски
окламиш
,
а
кућа
и
зграда
јесам
Срба
смести
градити
и
да
јесам
имати
новац
.
у
жив
људи
кућа
бити
земуница
,
или
тескобан
и
мрачан
кровињара
.
једино
благо
који
јесам
Србин
моћи
имати
,
једина
његов
снага
и
узданица
,
у
тај
доба
,
бити
деца
,
особито
мушки
.
који
прирасти
деца
,
и
дохватити
се
рад
,
тај
јесам
зâр
моћи
и
доспети
да
издати
Турчин
небројан
давање
,
и
да
прирадити
што
за
себе
,
за
свој
кућа
;
а
у
ко
јесам
бити
одрастао
деца
,
нити
какав
други
јак
задруга
,
тај
јесам
ићи
го
и
бос
,
гладан
и
жедан
,
постан
и
жудан
и
на
велик
год
.
Јаћим
и
Стојан
бити
срећан
с
пород
:
имати
обојица
и
син
и
ћер
,
а
међу
сав
деца
њихов
одвојити
бити
необичан
лепота
,
два
млад
ћер
њихов
,
Јаћимов
—
Мари
и
Стојанов
—
Милана
.
онај
бити
тек
ући
у
@card@
година
;
тако
млад
,
необично
леп
,
и
здрав
,
онај
јесам
мимо
свој
стар
сестра
изићи
на
глас
као
леп
девојка
у
сав
нахија
ражањски
.
година
@card@
Гојковић
славити
свој
крсни
име
,
свет
Тома
.
добар
људи
,
гостољубив
домаћин
,
гозбен
свечар
,
они
имати
доста
званица
и
гост
,
а
надати
јесам
се
и
путник
и
намерник
који
јесам
се
и
онако
често
увраћати
на
њихов
кућа
.
време
о
Света
Тома
бити
лепо
;
у
мозговски
присоје
јесењи
сунце
грејати
топло
,
и
чисто
звати
све
што
јесам
живо
да
се
нагрејати
и
напити
животворан
топлота
његов
.
—
Сунчајте
се
!
сунчати
!
чинити
ти
се
да
оно
преко
плав
Јастребац
говорити
људма
и
животиња
:
—
Копаоник
и
Жељин
још
јесам
обелети
,
Јастребац
и
Ртањ
још
јесам
лице
свој
завити
магла
,
а
чим
се
они
наљутити
,
ви
ја
не
хтети
сагледати
по
читав
десетина
дан
!
Сунчајте
се
!
...
.
Свечари
бити
поставити
трпеза
за
гост
пред
кућа
,
у
воће
,
а
за
гошћа
под
стрешком
од
један
вајатић
.
гост
јесам
нудити
гологлав
Јаћим
,
а
гошћа
мајка
он
,
Баба
Петри
.
други
чељад
радити
јесам
разнети
посао
у
кућа
и
око
кућа
.
од
девојка
,
Мари
јесам
највише
доносити
јела
и
пиће
за
гостински
совра
,
Милана
пак
послушавати
јесам
око
совра
женски
.
гостити
јесам
седети
,
јести
,
пити
.
и
разговарати
се
.
кад
бити
пред
по
дне
,
из
кућа
изићи
Јаћимов
жена
Смиљана
носити
у
рука
на
један
проја
славски
колач
,
и
на
колач
крсни
свећа
,
неколико
грумен
тамњан
,
и
нешто
цвеће
—
сав
покрити
чист
бео
пешкир
.
Колач
Смиљана
спустити
у
горњи
крај
совра
,
на
онда
прићи
к
Јаћим
,
као
домаћин
,
те
он
пољубити
у
рука
;
после
он
ижљубити
она
у
рука
сав
гост
почињати
од
горњи
чела
.
—
Жива
бити
,
и
сретати
тај
колач
!
одговарати
она
сваки
,
дати
рука
да
пољубити
.
Колачар
,
Миладин
Цонић
,
међу
тај
,
да
колач
не
бити
стајати
покрити
,
скинути
пешкир
с
он
и
пружити
он
домаћица
.
Смиљана
,
после
тај
,
донети
Јаћим
мали
кадионица
са
жар
;
домаћин
узити
с
колач
свећа
,
прекрсти
се
,
пољубити
свећа
,
па
,
окренути
се
гост
сав
,
рећи
:
—
простити
и
благословити
,
да
палити
свећа
бог
,
и
Света
Тома
!
—
бог
и
Ристос
!
одговорити
гостити
,
и
сав
устати
на
нога
,
и
поскидати
капа
.
Домаћин
упао
свећа
,
усути
у
кадионица
тамњан
,
и
кад
се
разгорети
,
окадити
најпре
свећа
,
говорити
:
—
да
се
помолити
господа
бог
!
господа
,
Божа
благ
,
помоћи
,
разговор
,
и
обрадовати
,
молити
ти
се
!
Говорећи
тај
,
окадити
сав
гост
низа
совра
.
Вративши
се
оздо
,
и
кадити
свећа
по
други
пут
,
он
говорити
:
—
да
се
помолити
господа
бог
,
и
данашњи
светитељ
.
Божа
,
и
данашњи
красан
данак
,
Света
Тома
,
слава
мој
!
помоћи
и
обрадовати
,
молити
ти
се
!
и
опет
окадити
све
низа
совра
.
кад
се
вратити
по
трећи
пут
да
окадити
свећа
,
он
рећи
:
—
да
се
помолити
господа
бог
и
свет
тројица
,
свет
Петци
и
свет
недеља
.
онај
у
година
често
долазити
,
ви
грешан
налазити
,
да
не
(
ми
)
избавити
од
сваки
мука
и
душмански
рука
!
“
кад
свршити
и
трећи
кађење
низа
совра
,
и
вратити
се
у
горњи
чела
,
узити
чаша
и
рећи
:
—
заповедати
сав
ред
!
—
у
добар
час
!
одговорити
гостити
.
—
да
пити
,
продужавати
домаћин
:
—
по
чаша
вино
за
слава
и
закон
.
где
се
слава
славити
и
дизати
,
ту
и
помагало
!
наславити
род
и
берићет
,
живот
и
здравље
,
слога
и
правда
!
сад
наздравити
Чика-
Арсеније
који
седити
до
колачар
.
докле
сав
у
совра
,
па
и
домаћин
,
окусити
од
вино
„
за
слава
и
закон
“
,
дотле
гостити
два
и
два
певати
:
ко
за
слава
вино
пити
помоћи
он
бог
!
помоћи
он
бог
!
„
помоћи
он
слава
Божја
и
сâм
господ
бог
!
и
сâм
господ
бог
!
“
кад
се
ућутати
певач
у
мушки
совра
,
отпевати
жеп
:
„
помоћи
он
слава
Божја
и
сâм
господ
бог
!
и
сâм
господ
бог
!
“
кад
се
тај
свршити
,
домаћин
наточити
чаша
вино
,
и
ставити
јесам
пред
колачар
.
Колачар
уза
нож
и
колач
,
па
,
окренути
се
гост
,
рећи
:
—
простити
,
и
благословити
да
сећи
колач
бог
и
Света
Тома
!
—
бог
и
Ристос
!
одговорити
они
.
Колачар
се
прекрсти
,
и
почети
резати
колач
,
говорити
:
—
у
слава
и
част
свет
Тома
!
па
на
један
мах
стати
насред
колач
и
викнути
:
—
Пиши
шта
хтети
,
домаћин
;
запети
плуг
за
пањ
!
—
ардов
вино
и
печен
свиња
!
рећи
домаћин
смешити
се
.
тад
колачар
пререзати
колач
у
накрст
,
прелити
он
вино
на
четири
место
,
говорити
:
—
Ва
име
отац
,
амин
;
и
син
,
амин
;
и
свет
дух
,
амин
.
и
,
колико
се
моћи
,
вратити
онај
вино
с
колач
у
чаша
.
сад
к
он
приступити
Јаћим
;
и
она
двојица
узети
колач
оба
рука
,
а
гостити
који
моћи
прихватити
он
бар
по
један
рука
,
и
почети
он
окретати
онако
како
се
сејати
жито
,
говорити
:
—
господа
помиловати
,
господа
помиловати
,
господа
помиловати
!
Окренувши
колач
један
,
издигнути
он
на
рука
говорити
:
—
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
гостити
сад
пустити
колач
;
а
колачар
и
домаћин
преломити
он
,
саставити
пол
један
уз
други
,
и
три
пут
пољубити
колач
и
пољубити
се
у
образ
,
говорити
:
—
Ристос
посред
ми
!
по
тај
обојица
разломити
сваки
свој
пол
на
четврт
,
па
из
леви
рука
,
онако
у
на
крст
,
спустити
на
совра
,
из
десни
пак
колачар
метнути
на
полица
,
а
домаћин
приступити
домаћица
са
сито
,
те
његов
четврт
примити
у
сито
„
да
јесам
сит
година
.
“
Јаћим
још
извадити
један
динар
(
стар
)
,
ти
спустити
домаћица
у
сито
,
срећа
радити
.
за
тај
узити
чаша
вино
и
,
као
нудити
јесам
сав
гост
,
рећи
—
заповедати
!
—
стар
бог
,
па
домаћин
!
одговорити
они
.
онда
се
он
прекрсти
,
поклонити
се
она
,
па
почети
:
—
’
Вал
и
поклон
сав
ред
!
писма
за
слава
и
закон
;
сад
да
пити
за
крста
и
крсни
име
:
где
се
крсни
име
помињати
ту
и
помагати
!
и
наздравити
Стојка
Митрић
.
Стојко
опет
наздравити
колачар
Миладина
.
за
тај
време
гостити
певати
два
и
два
:
„
Ко
пити
вино
за
крсни
име
,
Помоз
’
он
,
Божа
,
и
крсни
име
!
“
Пошто
сав
гостити
и
сав
кућанин
сркнути
од
вино
за
крсни
име
,
домаћин
рећи
:
—
да
се
приклонити
господа
бог
,
и
данашњи
светитељ
!
гостити
се
приклонити
крстити
се
неколико
пута
;
по
тај
метнути
капа
на
глава
,
и
поседати
,
говорити
:
—
неки
јесам
на
здравље
!
да
бог
дâ
са
срећом
!
тек
што
гостити
поседати
,
а
пред
вратница
стати
четири
коњаник
који
доћи
одонуд
од
Суботинац
.
Јаћим
погледати
у
Стојан
,
а
Стојан
с
двоје
момчад
похитати
те
отворити
вратница
,
поздрав
се
с
путник
,
примити
од
она
коњ
и
предати
момчадма
,
а
путник
повести
пред
кућа
к
совра
.
стар
се
гостити
смакнути
један
до
други
те
нов
начинити
место
у
први
чела
.
тај
бити
Голуб
из
Бањска
Јошаница
,
Иван
Тривунац
из
Суботинац
,
и
два
млад
личан
момак
,
непознат
.
један
од
она
бити
име
Јованча
,
а
други
Милисав
.
Голуб
она
приказати
као
калауз
који
тражити
стока
за
чувен
трговац
Газда-Марка
.
они
бити
оденути
онако
како
се
обично
носити
марвен
трговац
:
тек
се
ипак
у
она
опажати
нешто
што
се
не
виђати
свакад
у
калауз
:
опажати
се
велик
слобода
у
кретање
и
у
беседа
,
и
у
понашање
нешто
јуначки
,
нешто
заповеднички
,
место
обичан
гипкост
трговачки
.
Јованча
,
разговарати
се
с
људма
за
совра
,
казивати
да
јесам
бити
у
Тимок
,
и
да
јесам
,
прећи
отуд
,
ударити
на
Голуб
у
Јошаница
;
а
Милисав
опет
бити
јесам
,
велим
,
у
Крушевачкој
,
па
отуда
прећи
у
наија
ражањски
,
и
у
Суботинац
,
код
Ивана
,
састати
јесам
се
сав
.
отуд
јесам
доћи
амо
Гојковић
на
слава
,
надати
се
да
тај
од
људи
дознати
где
имати
добар
стока
,
и
какав
она
јесам
цена
.
Још
се
они
,
тако
седити
,
не
обредити
други
чаша
,
а
доћи
слепац
с
гусле
,
да
мало
гост
погудити
,
да
поменути
што
јесам
бити
некад
,
и
да
подсетити
што
моћи
бити
опет
...
.
.
слепац
се
наместити
уз
један
орах
,
затегнути
жица
,
намазати
гудало
,
па
развући
,
а
гостити
се
ућутати
:
сав
очекивати
шта
хтети
песма
казивати
.
слепац
јесам
гудјети
дуже
—
час
подизати
глава
као
,
јадан
,
да
гледати
у
нешто
,
а
час
спуштати
јесам
,
или
окретати
јесам
на
страна
,
као
да
боље
чути
јек
од
свој
гусле
.
у
један
мах
викнути
:
„
Мила
Божа
,
на
сав
тај
хвала
!
кад
се
ћаше
по
земља
Србија
По
Србија
земља
да
преврнути
,
и
да
други
постати
судија
,
тај
кнез
јесам
ради
кавга
,
нит
’
јесам
ради
изелица
Турчин
,
Ал
'
јесам
рад
сиротиња
рај
Која
глоба
давати
не
мора
,
ни
трпети
турски
зулум
;
и
радити
јесам
Божји
угодник
,
јер
јесам
крвца
из
земља
проврео
земан
доћи
,
ваљати
војевати
.
за
крст
частан
крвца
пролевати
,
сваки
свој
да
покајати
стар
!
...
.
докле
чудан
слепац
певати
овај
почетак
од
страшан
Вишњићев
песма
,
дотле
многи
гост
пробијати
зној
;
а
Голуб
,
Иван
,
Јованча
,
и
Милисав
погледати
један
у
други
,
и
као
да
се
нешто
очи
договарати
.
у
дно
совра
седити
познат
Милунко
Чанколиз
,
од
ко
јесам
зепсти
сав
који
јесам
он
познавати
ко
јесам
и
какав
јесам
.
кад
слепац
престати
,
Милунко
упитати
први
до
себе
гост
:
—
одакле
јесам
овај
слепац
?
—
А
шта
знати
ја
?
одговорити
гост
:
—
слепац
јесам
од
свукуд
:
ићи
за
вођа
,
просити
за
бог
,
тај
се
хранити
хлеб
!
.
.
—
оваки
песма
он
ми
гурати
угарак
у
кућа
,
наставити
Милунко
.
.
—
ти
се
бар
немати
рашта
плашити
од
угарак
!
рећи
с
други
страна
совра
Андрија
Мали
,
хтети
подсетити
Милунка
да
он
управо
и
нем
кућа
.
Међа
тај
,
домаћин
,
опазити
шта
учинити
овај
кратак
песма
,
пружити
слепац
врч
с
вино
и
рећи
:
—
на
!
оквасити
грд
:
бити
јасније
!
слепац
се
напити
;
вратити
домаћин
врг
,
па
на
нов
повући
гудало
,
али
баш
кад
хтети
да
викнути
,
Јаћим
спазити
на
вратница
Турчин
Суља
,
настојник
мозговски
спахија
Френчевић
,
па
прићи
к
слепац
и
шанути
он
:
—
Турчин
!
слепац
смотати
гусле
у
торба
,
и
поћи
у
кућа
,
божем
да
ручати
.
кад
бити
поред
совра
,
Јованча
он
дати
у
рука
небушен
цванцика
.
слепац
,
опипати
дар
,
рећи
:
—
хвала
газда
!
гљај
готиван
!
Јованча
се
променити
у
лице
,
кад
чути
тај
два
реч
!
и
Јаћим
и
Стојан
истрчати
чак
на
вратница
пред
Суља
,
увести
он
у
авлија
,
и
пратити
он
ка
гост
који
сав
пођипати
на
нога
,
Јаћим
рећи
:
—
Ева
,
трговац
,
ага
хтети
ви
најбоље
казати
где
имати
добар
стока
!
и
одмах
показати
Суља
да
јесам
Јованча
и
Милисав
калауз
чувен
газда
-
Марка
,
трговац
,
и
да
јесам
доћи
да
разбрати
имати
ли
стока
,
и
по
што
јесам
?
—
пека
,
мора
раја
,
пека
!
велим
Суља
.
благо
село
у
који
свраћати
трговац
,
а
тешко
село
у
који
свраћати
хајдук
!
Наместивши
се
на
први
место
,
он
почети
јести
,
али
не
пити
ништа
.
како
јесам
доћи
Суља
,
престати
јесам
песма
и
весеље
;
само
се
говорити
о
ован
,
о
коза
,
о
лој
на
козара
,
и
о
проходња
на
пијаца
...
.
Милунко
се
,
по
сав
обичај
,
неколико
пута
накашљати
и
гласније
насмејати
,
али
Суља
и
не
погледати
на
он
.
Мари
,
дворити
гост
,
често
погледати
у
Јованча
,
и
мислити
у
себе
—
за
име
бог
,
да
красан
момак
!
дан
јесењи
проћи
док
ударити
длан
о
длан
!
јесам
Суља
седети
дуго
,
а
већ
сунце
заћи
за
Копаоник
,
и
сумрак
се
почети
хватати
.
Турчин
се
дигнути
да
ићи
у
сав
стан
.
Смиљана
,
Маријин
мајка
,
испраћати
он
,
дати
он
један
бео
чарапа
.
Примајући
дар
,
Суља
рећи
:
—
Смиљана
!
гледати
те
удати
што
пре
онај
млад
ћер
,
не
хтети
бити
с
горега
!
—
А
што
,
ага
,
да
убијати
срећа
стар
сестра
?
—
Ништа
ти
више
не
моћи
казати
;
страх
ја
јесам
да
ви
не
наћи
какав
зло
,
а
у
ваш
јесам
кућа
јести
хлеб
и
со
...
.
Смиљана
се
забринути
;
али
посати
у
кућа
бити
у
тај
мах
прек
,
с
тај
немати
кад
ники
ни
да
казати
што
чути
од
Суља
.
Милана
пак
,
Стојанов
ћер
,
находити
се
махом
око
женски
совра
,
јесам
добро
пити
разгледати
сав
гост
у
мушки
совра
.
тек
други
дан
,
кад
гостити
већ
полазити
,
смотрити
она
боље
Милисава
и
Јованча
,
па
она
се
учинити
да
јесам
Милисав
веома
угодан
момак
...
.
.
Јованча
,
поред
сав
пажња
који
јесам
обраћати
на
људи
,
на
слепац
,
и
на
Суља
,
имати
кад
да
сагледати
и
Мари
.
она
он
се
учинити
девојка
необично
леп
.
да
он
слепац
не
рећи
онај
проклет
два
реч
:
гљај
готиван
,
он
бити
у
Гојковић
славити
до
гостињски
дан
!
.
.
на
окриље
рано
спремати
се
Голуб
,
Иван
,
Јованча
,
и
Милисав
да
ићи
.
с
њин
поћи
и
Јаћим
„
да
она
показати
пут
“
,
а
Стојан
остати
да
дочекивати
гост
који
доћи
„
на
појутарје
.
“
Мари
,
с
кондир
вино
,
испраћивати
отац
и
гост
,
вребати
прилика
да
бацити
очи
на
Јованча
.
Беше
она
до
бог
жао
што
тако
мало
гостовати
тако
мити
гост
!
и
Јованча
бити
нешто
збунити
;
у
забуна
свој
заборавити
арбија
,
и
вратити
се
да
јесам
узети
.
Мари
он
јесам
додати
.
—
у
здравље
,
сеја
!
рећи
он
мучити
се
да
арбија
заденути
за
силај
.
—
Срећан
пут
!
одговорити
девојка
.
—
да
бог
дâ
,
да
се
скоро
видити
!
—
да
бог
да
!
поновити
Мари
,
и
нехотице
уздахнути
.
гостити
с
Јаћим
отићи
.
Мари
се
вратити
у
кућа
па
,
остављати
на
полица
кондир
с
вино
,
обор
и
разбити
велик
свечарски
лонац
!
од
тај
се
сирот
девојка
толико
збунити
и
застидити
,
да
у
лице
поруменити
као
жеравица
.
—
на
његов
глава
,
убавица
!
рећи
она
снаха
Живка
:
—
Чик
данас
,
на
свој
крсни
име
,
отићи
с
трговац
,
...
неки
јесам
тај
сав
зијан
,
да
он
веће
штета
не
срести
!
...
.
Мари
захвално
погледати
у
овај
добар
снаха
,
који
тај
беседа
бацити
засторак
на
бура
који
срце
њен
толико
потресати
у
тај
мах
!
ИИИ
заклетва
„
Ко
издати
,
издати
он
лето
!
не
имати
од
срце
пород
,
ни
мушко
,
ни
девојачки
!
Рђом
кап'о
док
ну
јесам
колено
!
“
народни
клетва
.
у
река
село
Подгорац
,
северозападно
од
планина
Буковик
а
јужно
од
брдо
Баба
,
имати
стар
црквина
који
се
звати
„
Света
Петар
.
“
тај
јесам
црква
некад
служити
и
певати
,
а
сад
јесам
сав
обрастао
павита
.
Турска
јесам
сила
растерати
поп
њен
;
време
она
јесам
пробити
свод
,
и
сваки
дан
ронити
камен
по
камен
од
трошан
зид
њен
;
али
народ
из
околни
село
памтити
да
јесам
тај
место
свет
,
да
јесам
се
тај
људи
збирати
на
молитва
,
на
разговор
,
на
договор
,
а
и
на
весеље
.
многи
мислити
да
јесам
и
данас
тај
место
врло
згодан
за
сав
важан
и
свет
посао
...
на
окриље
свет
Тома
,
@card@
,
код
„
свет
Петар
“
осванути
неколико
људи
из
околни
село
.
Међа
она
се
моћи
поменути
Стојан
Јовановић
,
из
Лешје
;
Милета
Карабаш
,
из
крив
Вир
;
Милосав
Браљинац
,
из
Браљина
;
Раја
из
Ћићевац
,
и
Поп
Марка
из
Мозгово
.
Јаћим
Гојковић
из
Мозгово
с
Голуб
из
Јошаница
,
с
Ивана
из
Суботинац
,
и
с
Јованча
и
Милисава
,
калауз
,
спустити
се
ка
„
свет
Петар
“
међу
тај
људи
.
ко
бити
у
тај
мах
погледати
на
тај
скуп
,
опазити
бити
да
јесам
тај
сав
познаник
,
и
да
напред
знати
рашта
ту
долазити
,
јер
се
здравити
и
питати
онако
,
као
они
који
јесам
се
тек
јуче
растати
.
Излазећи
малко
пред
Јаћим
и
бегов
дружина
,
Поп
Марка
рећи
:
—
Добра
ви
стигнути
!
—
Па
и
јесам
!
одговорити
Јаћим
:
—
ударити
,
божем
,
прече
па
се
уверити
да
јесам
преко
прече
а
около
ближе
!
.
.
и
овај
показивати
да
јесам
се
овај
људи
рочити
,
да
се
тај
дан
састати
код
„
свет
Петар
.
“
Пошто
се
сав
поздравити
,
и
упитати
за
здравље
,
ући
у
црквина
,
прекрстише
се
,
целивати
остатак
од
светац
на
зид
,
па
поседати
неки
на
зид
,
неки
на
камен
,
а
неки
стајати
те
гледати
да
откуд
не
лупити
какав
незван
гост
.
—
Столе
,
брата
!
рећи
Јованча
Стојан
из
Лешје
:
—
овде
јесам
јамачно
сав
свој
?
—
од
ја
се
бојити
,
одговорити
Стојан
:
—
а
од
овај
се
не
бојити
ни
један
!
—
кад
јесам
тако
,
наставити
Јованча
:
—
онда
чути
поздрав
од
Кнез
Милош
.
цар
јесам
додати
да
се
ви
сјединити
са
Шумадија
,
а
Турчин
не
хтети
да
ви
пуст
.
Кажу
,
да
ви
водити
под
она
него
са
ми
!
!
.
—
Лажу
!
лажа
!
рукнути
у
један
мах
неколико
глас
.
—
тако
она
велим
и
Кнез
Милош
;
а
они
одговарати
овако
:
„
кад
тај
рај
не
волити
под
ми
,
што
се
не
бунити
?
да
она
јесам
добро
,
бунити
бити
се
она
,
као
што
се
бунити
досад
толико
пута
!
“
за
тај
требати
да
се
народ
дигнути
на
оружје
,
а
Кнез
Милош
хтети
онда
чинити
оно
што
он
знати
.
—
ја
јесам
готов
,
велим
Стојан
:
—
дотужати
ми
јесам
зло
;
али
чекати
знак
отуда
испреко
Морава
.
—
знак
ви
јесам
прво
зло
који
учинити
Турчин
!
Чим
они
ко
спопасти
и
убити
на
правда
,
или
осрамотити
какав
чељаде
,
или
учинити
друго
који
безакоње
...
...
—
ваљати
да
говорити
права
,
велим
Браљинац
:
—
народ
јесам
досад
грдно
пострадати
,
па
се
боја
нов
невоља
.
толико
јесам
пута
говорити
људи
:
„
е
,
нестати
Турчин
!
пропасти
турски
царевина
!
“
а
кад
после
,
од
некуд
се
наћи
Турчин
толико
да
ми
од
она
крвавити
суза
полет
на
очи
!
—
тако
јесам
,
тако
!
прекинути
он
неки
Прван
киселица
,
из
село
Мађар
:
—
ја
се
не
моћи
повратити
за
сто
година
од
дојакошњи
ратовање
.
и
зар
сад
на
нов
да
звати
турски
сабља
на
сав
врат
?
сав
казати
"
цар
јесам
ми
додати
!
“
А
што
ми
тај
цар
не
јавити
;
да
знати
,
и
да
јесам
увер'ни
,
да
ту
немати
никакав
варанција
?
...
—
цар
се
,
Прван
,
не
моћи
начинити
калауз
као
овај
ја
и
Милисав
,
велим
Јованча
:
—
они
не
моћи
заћи
од
село
до
село
и
звати
људи
.
од
она
јесам
доста
кад
хтети
онај
што
жети
народ
.
ако
ли
овај
народ
жети
остати
под
Турчин
,
онда
немати
ништа
од
наш
састанак
,
и
ја
и
Милисав
да
измицати
док
јесам
читав
!
—
моћи
ви
бегати
!
не
хтети
ви
бити
ништа
,
велим
Прван
:
—
него
се
ја
разговарати
као
људи
.
А
као
за
што
Кнез
Милош
не
прећи
с
војска
,
и
не
отерати
овај
Турчин
,
кад
јесам
тај
цар
додати
,
па
ја
после
он
да
плаћати
што
јесам
права
?
—
Оно
моћи
и
тако
,
Прван
,
велим
Стојан
:
—
тек
се
онда
не
бити
казати
:
„
Хоће
народ
да
се
ослободити
!
“
него
бити
се
рећи
:
„
Хоће
Кнез
Милош
да
ширити
свој
држава
“
,
па
бити
они
који
јесам
јак
он
по
каук
!
—
Чујте
,
браћа
,
како
ја
мислити
,
рећи
Милета
из
крив
Вир
:
—
народ
јесам
народ
;
никад
сав
не
хтети
бити
ни
сложан
ви
стижни
,
али
овај
зашто
јесам
се
ја
састати
хтети
сав
добар
и
први
људи
!
за
она
ја
стајати
добар
!
...
.
—
Мор
,
хтети
сав
из
ред
!
рећи
хтети
Поп
Марка
:
—
зар
не
видити
како
од
неки
доба
и
деца
слутити
на
бојити
?
ники
она
не
казати
него
она
се
још
закраћивати
,
а
она
,
после
сваки
киша
,
само
градити
од
кал
топ
и
пљескати
у
прошће
,
божем
пуцати
и
бити
се
.
А
сећати
ли
се
шта
оно
рећи
луд
Лазар
о
Госпођи
код
свет
Романа
?
онај
сад
знати
и
мало
и
велик
!
народ
јесам
као
вод
за
мотика
:
куд
поћи
први
људи
,
туда
ићи
сав
.
Што
се
год
препунити
,
морати
се
прелити
,
а
турски
се
сила
превршити
,
она
сад
већ
сам
себе
јести
.
само
ја
да
јесам
сложан
и
договоран
:
кад
почети
,
да
почети
сав
у
један
мах
!
...
—
и
ја
се
не
хтети
издвајати
из
људи
,
велим
на
нов
Прван
:
—
само
казати
да
јесам
тај
врло
тежак
посао
.
—
јесам
као
што
се
чинити
,
Прван
,
рећи
хтети
Голуб
:
—
моћи
бити
,
да
хтети
се
овај
буна
свршити
а
да
не
погинути
ни
један
човек
!
...
—
ба
!
свадба
без
месо
не
бивати
,
мој
Голуб
;
тако
се
говорити
док
се
народ
не
заљуљати
;
а
кад
се
год
на
Турчин
устајати
,
свакад
ваљати
метнут
глава
у
торба
!
...
—
бог
ја
,
требати
!
велим
Поп
Марка
:
—
тако
и
ја
мислити
,
а
ако
проћи
без
штета
,
наш
јесам
срећа
!
—
тако
да
говорити
,
додавати
Прван
:
—
да
се
не
варати
!
—
е
па
шта
да
казати
ја
Кнез
Милош
?
упитати
Јованча
.
—
Кажите
он
,
да
јесам
ја
сав
спреман
,
одговорити
Стојан
из
Лешје
:
—
само
се
не
моћи
дуго
одржати
.
за
тај
,
чим
се
ја
закрвити
.
неки
он
гледати
да
се
ствар
час
пре
расправа
;
јер
хтети
се
сиротиња
брзо
уморити
...
.
—
тако
,
тако
!
повикати
многи
из
окола
.
—
онда
на
тај
да
се
заклети
,
рећи
хтети
Поп
Марка
,
па
да
се
журити
одавде
:
моћи
ми
ко
опазити
.
и
одмах
извадити
свој
књига
и
крст
,
натакнути
на
врат
петрахиљ
а
крст
ставити
на
црквен
зид
.
људи
поустајати
,
скинути
капа
,
и
почети
се
крстити
.
поп
очитати
један
кратак
молитва
,
па
онда
рећи
те
сав
дигнути
у
вис
три
прст
,
и
за
он
изговорити
овај
реч
:
„
целивати
овај
частан
крст
,
и
клети
се
да
хтети
устати
на
Турчин
;
клети
се
свој
срећом
да
се
не
хтети
издати
!
„
Ко
издати
издати
он
лето
;
не
имати
од
срце
пород
,
ни
мушко
,
ни
девојачки
;
рђа
капати
док
он
јесам
колено
!
“
после
тај
,
сав
се
прекрстише
,
пољубити
крст
,
ижљубити
се
међу
себе
,
и
заћи
те
целивати
остатак
од
светитељ
који
се
још
познати
на
зид
од
црква
свет
Петар
.
мало
после
тај
,
ти
се
људи
журити
сваки
свој
завичај
:
Јаћим
,
Иван
,
и
Поп
Марка
враћати
се
у
Мозгово
;
Голуб
и
Милета
се
упутити
преко
планина
у
крив
Вир
;
Стојан
се
вратити
у
Лешје
;
Браљинац
и
Раја
отпратити
Јованча
и
Милисава
на
Морава
,
да
она
кришом
на
поуздан
брод
претурити
у
Темнић
.
Прван
пак
,
враћати
се
преко
Мечке
,
јесам
шаптати
:
—
ако
могадне
бит
’
што
у
брзо
,
ђене
,
ђене
;
ако
ли
се
отегнути
—
зло
и
наопако
!
тек
кад
хтети
сав
,
хтети
и
ја
;
не
хтети
да
ја
људи
пљувати
!
Разиђоше
се
на
разнети
страна
,
а
сав
однети
један
исти
мисао
:
кад
сила
прећи
мера
,
кад
притиснути
народ
осетити
довољан
снага
у
себе
,
у
кратко
рећи
,
кад
доћи
време
да
се
устајати
:
тада
морати
устати
и
онај
који
велим
да
не
хтети
!
...
.
ИВ
буна
Бун
обично
спремати
врло
многи
посленик
,
а
запалити
јесам
често
само
један
случајан
варница
.
у
Крушевац
јесам
Ибишев
кавана
једина
у
који
долазити
одабран
Турчин
.
Необична
јесам
слика
и
прилика
један
турски
кавана
кад
јесам
у
она
сам
Турчин
.
у
таки
кавана
обично
јесам
свуд
уза
зид
наместити
дашчан
креветац
(
миндерлук
)
на
који
гостити
сести
,
пухати
,
пити
кава
,
и
слушати
онај
који
што
говорити
.
у
Турчин
јесам
обичај
,
који
се
држати
као
закон
,
кад
један
говорити
сав
други
ћутети
и
слушати
он
.
нов
гост
,
ући
у
кавана
,
не
говорити
ником
ништа
,
него
разгледати
где
имати
празан
место
,
па
се
онамо
упутити
и
наместити
.
тек
кад
сести
,
окретати
се
он
к
онај
који
јесам
у
кавана
затећи
,
и
јављати
она
се
реч
:
—
мерхаба
!
или
:
Сабан-хаир-олсун
!
Говорећи
тај
,
он
чинити
рука
теме
,
тај
јесам
,
врх
свој
прст
додиривати
свој
прси
,
свој
уста
,
и
свој
тема
.
А
тај
казати
да
значити
:
„
у
срце
тај
носити
,
уста
тај
љубити
,
а
на
глава
тај
место
давати
од
велик
поштовање
“
!
они
он
на
тај
одговарати
:
—
Алах-рази-олсун
!
те
свој
реч
пропраћати
и
они
таки
исти
теме
.
нов
гост
напунити
свој
лула
а
кавеџија
он
донети
жишка
,
те
и
он
замаглити
,
за
тај
он
се
донети
кава
;
и
,
ако
он
тај
част
који
од
онај
који
сести
,
кафеџија
,
приносити
он
кава
,
рећи
:
—
Джаба
!
сав
тај
бивати
тако
тихо
,
да
бити
се
мушица
чути
кад
зујати
.
ако
који
узети
што
да
причати
,
сав
други
слушати
и
пазити
.
веома
бити
бити
неуљудан
не
слушати
беседник
,
ма
он
говорити
неслан
лаж
.
ники
он
се
хтети
ни
осмехнути
,
а
тај
ли
противречити
.
еле
у
Ибишев
кавана
,
у
Крушевац
,
бити
један
јутро
,
пред
Митров
дан
@card@
,
доста
Турчин
.
неки
Смаил
-
ага
причати
а
други
слушати
.
Смаил-Ага
јесам
много
ићи
по
свет
,
много
чути
,
много
видети
,
па
имати
шта
казивати
.
у
тај
доба
јесам
Султан
имати
рат
с
Мисир
.
о
Мемед
-
Алија
говорити
се
тада
много
у
сав
Јевропа
а
камо
ли
у
Турска
.
Приповедач
казивати
како
јесам
сам
бити
у
Мисир
,
и
како
јесам
видети
сила
и
богатство
Мемед
-Алино
.
—
Турска
ја
вера
,
немати
таки
благ
у
наш
падиша
!
Очима
јесам
ја
свој
гледати
Мемед
-Алину
магаза
као
одавде
до
Морава
!
у
тај
магаза
наређати
јесам
пун
џак
с
један
и
с
други
страна
,
а
средина
јесам
пролазак
.
у
један
јесам
џак
пиринач
,
а
у
други
чист
бисер
!
.
.
„
један
дан
,
продужавати
он
,
зовнути
ја
Мемед
-
Али
на
ручак
.
не
хтети
ви
казивати
какав
јесам
бити
јела
;
не
бити
умести
ни
побројати
она
;
али
на
последак
бити
чудо
.
Требаше
да
ми
изнети
пилав
.
знати
да
се
у
ми
Турчин
сваки
ручак
завршивати
пилав
.
али
ми
не
износити
пилав
!
Чекасмо
дуго
:
најпосле
,
Мемед-Алија
рећи
:
—
Хана
пилав
,
чоџук
!
Ашчија
прићи
и
нешто
он
на
ухо
шанути
Мемед
-
Али
се
на
тај
насмејати
и
рећи
:
—
кад
јесам
такав
късмет
,
неки
бити
и
без
пилав
!
и
устати
од
ручак
без
пилав
!
.
кад
—
шта
јесам
бити
?
Ашчија
,
пристављати
пиринач
,
помести
,
па
место
пиринач
,
приставити
бисер
,
а
бисер
се
јесам
моћи
скувати
!
те
тако
наш
ручак
бити
без
пилав
!
...
.
“
кад
Смаил-Ага
свршити
овај
прича
,
ники
он
не
рећи
ништа
;
ники
се
и
не
осмехнути
!
толико
Турчин
поштовати
онај
,
који
она
хтети
да
забављати
!
...
у
тај
ући
у
кавана
неки
Мустава
Бела
.
он
се
скоро
вратити
из
Видин
,
куда
јесам
ићи
за
со
.
тамо
јесам
видети
ага
-
Паша
;
проћи
јесам
кроз
Зајечар
,
Тимочку
паланка
(
Гургусовац
)
,
и
кроз
Бања
,
знати
зар
казати
што
нов
.
и
доиста
Мустафа
почети
причати
како
јесам
он
у
Зајечар
,
у
Гургусовац
,
и
у
Бања
говорити
Турчин
,
да
се
рај
веома
похасити
;
да
неки
Коџо
-Милошеви
људи
,
божем
трговачки
калауз
,
мутити
по
народ
и
спремати
нов
буна
;
како
он
јесам
тако
нешто
нехотице
наговестити
и
Дели
-
Поп
Марка
из
Мозгово
,
и
,
најпосле
,
како
јесам
устати
неки
пророк
по
село
тај
казивати
за
Турчин
све
горе
од
горега
,
а
раја
пророковати
добро
.
и
сад
она
Мустава
испричати
што
он
јесам
у
Мозгово
казивати
Милунко
Чанколиз
да
јесам
говорити
луд
Лазар
код
Св
.
роман
на
сабор
о
велик
Госпођи
,
„
да
звонити
звоно
на
лазарица
и
на
Раваница
!
“
—
Аџаип
!
аџаип
!
!
рећи
стар
Ибиш
;
остати
се
згледати
:
--
јесам
тај
на
добро
,
наставити
старац
:
—
кад
год
манит
стан
пророковати
зло
,
онда
се
добра
јесам
надати
!
—
хајати
!
хајати
!
уздахнути
она
два
три
,
и
одбити
густ
дим
.
настати
мртав
тишина
за
неколик
тренутак
.
—
Иншалах
,
рећи
хтети
Осман-Бег
Френчевић
:
—
и
тај
хтети
изаћи
на
добра
!
А
где
хтети
манит
човек
и
говорити
паметан
реч
?
Прођите
се
тај
беспослица
.
тај
јесам
Влах
изумети
да
поплашити
Турчин
.
Бош
лакрдија
!
ја
хтети
сутра
у
Мозгово
да
огртати
виноград
.
зуб
хтети
у
грло
сасути
свако
ко
се
усудити
само
да
регнути
!
...
„
—
Ешкосън
,
соко
!
рећи
Мехмед-Ага
Софијанац
,
који
увек
жалити
што
се
рај
боље
не
стегнути
,
понављати
као
какав
аксиома
овај
реч
:
—
без
тврд
забитлук
царство
не
се
држати
!
...
.
—
сав
бити
тај
бити
ласно
,
рећи
хтети
стар
Ибиш
,
после
дуг
ћутање
:
—да
јесам
онај
у
Крагујевац
;
али
јесам
његов
прст
врло
дугачак
...
.
ваљати
се
вардити
мудро
,
да
се
доцније
не
кајати
...
.
.
—
ја
јесам
се
кајати
,
мој
Ибиш
-
ага
!
кад
јесам
рај
стезати
,
велим
силан
Френчевић
:
—
а
кад
год
јесам
јесам
стегнути
,
спавати
јесам
мирно
...
.
.
иза
тај
настати
мртав
тишина
у
кавана
...
.
.
у
задушан
четвртак
,
пред
Митров
дан
,
@card@
,
готово
цео
село
Мозгово
бити
истерати
да
огртати
виноград
свој
спаија
,
богатити
Френчевић
,
који
јесам
имати
свој
двор
и
у
Ниш
и
у
Крушевац
,
а
у
тај
доба
се
находити
у
овај
последњи
варош
.
Френчевић
јесам
два
брата
:
Селим
-
бег
и
Осман
-
бег
.
Селим
-
Бего
јесам
сада
око
тридесет
и
шест
година
;
он
јесам
онизак
раст
,
смеђ
,
крупан
очи
,
и
у
општи
леп
човек
.
Осман
јесам
тридесет
и
три
година
;
танак
јесам
,
висок
,
смеђ
и
леп
од
брата
свој
.
отац
она
јесам
умръо
,
а
жив
она
јесам
мајка
,
Акила
.
овај
јесам
Туркиња
често
корити
свој
син
што
јесам
вредан
отети
Српкиња
,
да
се
оженити
отмица
а
не
прошевина
!
Желела
јесам
да
она
снаха
бити
од
крв
од
који
јесам
и
сам
,
а
највише
јесам
бити
рад
да
се
међу
када
моћи
похвалити
јунаштво
свој
син
.
—
Турчин
што
год
имати
,
говорити
бити
она
често
:
—
сав
он
јесам
од
јунаштво
.
Чим
у
Турчин
нестати
јунаштво
,
онај
час
неки
она
се
була
порезују
,
неки
добар
у
горе
узајмљивати
,
те
неки
плаћати
порез
Лингурима
(
Циганин
—
последњи
народ
)
.
турски
јесам
тада
већ
бити
и
битисати
“
!
.
.
и
син
јесам
њен
врло
желети
да
учинити
по
воља
свој
нена
,
а
и
себе
да
набавити
велик
уживање
.
еле
у
виноград
Бего
Френчевић
,
међу
кулучар
,
бити
и
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
,
са
стар
ћер
свој
.
настојник
Френчевићев
Суља
прићи
к
Јаћим
и
Стојан
,
и
заповедити
да
обојица
с
овај
свој
ћер
одмах
ићи
кућа
,
па
да
послати
млад
ћер
свој
Мари
и
Милана
.
сила
бог
не
молити
:
морати
се
слушати
,
и
,
кроз
пол
сахат
,
Мари
и
Милана
већ
огртати
виноград
с
осталим
посленик
...
Френчевић
Осман
-
бег
,
доћи
на
дан
пре
из
Крушевац
,
бити
јесам
пасти
на
конак
Поп
Марка
.
Чим
јесам
Осман
-
бег
стигнути
,
одмах
он
јесам
допасти
Милунко
Чанколиз
,
и
почети
се
нешто
сашаптавати
с
он
,
и
с
настојник
његов
Суља
.
поп
Марка
,
несрећа
свој
,
опазити
да
се
радити
о
неки
зао
,
па
,
не
знати
какав
моћи
бити
тај
зло
,
рећи
:
—
мудро
седити
,
ви
људи
!
народ
јесам
једак
и
онако
;
он
сад
мало
требати
:
ако
какав
зло
учинити
,
не
хтети
ви
бити
наштину
!
...
Осман
,
киван
Поп
још
од
онај
прича
из
Ибишев
кавана
,
викнути
на
свој
момак
.
момак
шчепати
Поп
,
оборити
он
,
обрнути
он
табати
у
вис
,
и
јадник
ударити
равно
сто
штапâ
!
,
.
.
Чанколиз
,
гледати
како
Поп
Марка
тући
,
велим
јесам
себе
,
али
да
Френчевић
чути
:
—
Шта
јесам
заслужити
?
мало
он
јесам
!
Хоће
он
да
претити
Турчин
-
господар
!
луд
човек
!
...
тек
што
јесам
копач
у
виноград
истерати
по
два
ред
,
и
стати
да
чистити
земља
с
мотика
,
кад
она
у
један
мах
окружити
оружан
Турчин
.
и
Осман
,
с
гол
сабља
у
рука
,
објавити
да
хтети
исећи
на
режањ
ко
бити
поумити
да
се
одупрети
турски
сила
.
за
тај
намигнути
на
момак
,
а
они
ухватити
Мари
и
Милана
,
попети
она
на
коњ
,
везати
она
нога
испод
коњ
,
огрнути
она
ћурков
,
окружити
она
себе
,
и
сав
се
тај
скуп
кренути
ка
Морава
пут
Крушевац
.
Мари
и
милава
плакати
,
викати
,
молити
—
све
узалуд
.
по
некад
бити
само
Френчевић
рећи
:
—
Шутите
!
не
хтети
ви
бити
ружан
!
.
.
.
у
Делиград
,
видити
да
оне
непрестанце
плакати
,
Осман-Бег
упит
:
—
Што
толико
тужити
,
кад
јесам
Милунка
казати
да
хтети
да
се
потурчити
?
девојка
још
јаче
вриснути
плаката
,
и
стати
се
клети
да
Милунка
ни
видети
јесам
!
—
То
јесам
опет
она
рђати
на
два
страна
слагати
,
рећи
Осман
:
—
девојка
јесам
смести
поменути
да
се
потурчити
,
а
ја
јесам
смести
казати
истина
,
него
јесам
тврдити
да
она
јесам
дати
дар
...
...
.
после
мали
ћутање
,
Осман
наставити
:
—
—
Што
бити
,
бити
;
Турчин
,
кад
сабља
замахнути
,
или
пресецати
на
што
јесам
замахнути
,
или
сабља
кршити
на
двоје
;
јалов
јесам
не
враћати
у
корица
!
...
тај
вече
јесам
већ
бити
у
Крушевац
.
Копачи
пак
који
јесам
загртати
бегов
виноград
,
разићи
се
с
рад
,
разнети
на
сав
страна
глас
о
тај
отмица
у
по
дан
свет
на
видик
.
колико
јесам
она
гледати
сила
,
толико
се
гласник
разићи
да
причати
,
да
казивати
,
да
бунити
против
сила
.
А
ништа
не
летити
тако
брзо
као
зао
глас
...
.
не
потрајати
дуго
,
а
буна
букнути
у
сав
наија
ражањски
,
параћински
,
и
крушевачки
.
Турчин
се
морати
повући
у
место
утврђен
.
на
скоро
морити
и
Крушевац
оставити
.
са
сав
страна
,
из
сав
село
,
грцати
јесам
гомила
наоружан
сељак
,
једак
,
љут
,
готовити
да
терати
освета
до
последњи
граница
.
народ
се
љуљати
као
заталасан
мора
:
тешко
слаб
брег
о
који
удар
!
испред
тако
гњеван
народ
,
Турчин
јесам
измицати
што
јесам
моћи
брже
...
из
сав
устанички
уста
моћи
се
чути
само
овај
глас
:
—
заробити
српкиње
да
се
вратити
свој
родитељ
;
Отмичари
да
се
каштиговати
,
и
сав
ја
да
се
придружити
к
Србија
!
устаник
јесам
се
одмах
јавити
Кнез
Милош
,
и
ставити
се
под
његов
заповест
.
кнез
брже
боље
послати
Милета
Радојковић
и
Арса
Андријевић
међу
она
да
ствар
узети
у
свој
рука
,
и
да
јесам
повести
како
требати
;
паша
нишки
и
лесковачки
писати
он
да
ни
пошто
не
дизати
војска
на
устаник
,
јер
бити
тај
много
више
раширити
буна
;
порта
пак
и
Русија
јавити
—
да
јесам
турски
насиље
нагнати
народ
на
устанак
који
се
моћи
угушити
само
тако
ако
се
народ
да
што
он
по
права
тражити
(
Извршење
Букурешког
уговор
)
.
Милета
и
Арса
тек
што
стигнути
међу
устаник
,
а
к
њин
допасти
мајка
два
заробљен
девојка
,
и
запиштати
ојађен
матерински
глас
:
—
зар
више
немати
Коџо
-
Милош
?
зар
јесам
помрети
у
Шумадија
сав
мушки
глава
?
где
јесам
,
браћа
ако
јесам
?
Што
данас
снаћи
ми
,
снаћи
хтети
сутра
ви
!
.
...
устаник
чекати
као
озепсти
сунце
,
да
чути
шта
хтети
рећи
Милошев
људи
:
—
поздравље
ви
јесам
,
браћа
,
рећи
Милета
:
—
од
Кнез
Милош
и
од
сав
Шумадија
!
молити
се
бог
;
тући
Турчин
,
и
оружје
не
полагати
докле
год
не
добити
све
што
тражити
!
с
онај
страна
Морава
Милош
стајати
с
готов
војска
;
чим
затребати
,
ето
и
он
!
...
Мог
бити
да
хтети
ви
некад
и
ја
,
пред
Турчин
,
говорити
да
се
смирити
,
и
да
положити
оружје
!
не
слушати
ни
ми
ни
по
што
докле
год
ви
се
не
да
сав
што
тражити
,
а
дати
ви
се
морати
!
тај
ви
јесам
поздравље
од
Кнез
Милош
!
—
бог
он
живети
!
заорити
се
из
хиљаду
грд
,
и
народ
се
кренути
на
Крушевац
!
...
Бун
се
ширити
све
више
и
више
,
па
јесам
и
дипломатија
радити
све
брже
и
брже
.
В
кнез
МИЛОШ
он
јесам
један
од
онај
људи
који
јесам
се
родити
да
се
видити
колик
јесам
још
творачки
моћ
у
овај
народ
.
на
леви
брег
речица
Лепеница
,
поврх
прав
варош
Крагујевац
,
двор
јесам
Кнез
Милош
,
у
ко
јесам
он
понајвише
боравити
од
@card@
до
@card@
година
.
тај
јесам
обичан
кућа
турски
крој
.
гледалац
се
данас
не
хтети
зачудити
ни
њен
величина
,
ни
лепота
;
али
се
путник
не
моћи
не
уставити
кад
он
се
казати
да
јесам
некад
из
тај
кућа
излетати
реч
који
јесам
моћи
бацити
у
грозница
сав
балкански
полуострво
!
...
тај
двор
,
или
конак
,
као
што
се
обично
звати
,
на
два
јесам
бој
:
на
горњи
бој
овај
јесам
главни
сувота
:
богомоља
,
где
се
Кнез
молити
бог
;
његов
спаваћи
соб
;
оџаклија
;
канцеларија
и
простран
на
варош
отворен
трем
.
с
тај
отворен
трема
Кнез
Милош
јесам
највише
заповедати
,
судити
,
учити
,
а
некад
и
псовати
;
ту
јесам
највише
примати
подворење
,
и
дочекивати
странац
и
дипломата
.
на
доњи
бој
кнежев
јесам
„
трпезарија
“
,
„
каве-оџак
“
(
где
се
кувати
кава
)
;
и
други
соб
за
придворан
и
за
млад
кнез
.
из
трема
доњи
у
трем
горњи
вод
дрвен
стуб
који
јесам
много
пута
оглашавати
кнежев
расположење
кад
се
низ
она
зачути
учестан
бат
:
дум
,
дум
,
дум
!
и
у
доњи
се
трема
обдене
по
који
чиновник
,
сав
зајапурен
или
мртвачки
блед
,
а
не
знати
кад
јесам
с
горњи
трема
поћи
,
кад
ли
јесам
у
доњи
сићи
!
...
и
оно
што
јесам
око
кнежев
конак
,
јесам
без
интерес
.
на
запад
јесам
кујна
где
се
готов
јела
,
а
даље
јесам
штала
за
кнежев
коњ
;
на
север
јесам
и
„
Шарени
конак
“
у
који
боравити
кнегиња
,
а
на
исток
јесам
чист
равница
где
празник
игра
кола
.
ту
,
недалеко
од
лепенички
обала
,
стајати
она
злогласан
Крушка
о
који
по
неки
јутро
,
кад
огранути
сунце
,
вијати
по
који
обешен
кривац
.
да
погледати
мало
дуже
на
Кнез
Милош
у
овај
његов
конак
!
он
јесам
тек
ту
прав
„
Коџа-
Милош
!
“
Милош
јесам
човек
средњи
раст
,
јак
састав
,
округао
лице
,
јасан
глас
,
брз
,
кратак
говор
.
уз
реч
често
додавати
:
„
чинити
'
волико
,
“
или
:
„
чинити
се
'
волико
.
“
Милош
мислити
брзо
,
много
брже
него
што
моћи
да
говорити
.
с
тај
некад
,
јурити
свој
мисао
,
тако
заплести
језик
,
да
он
јесам
тешко
разумети
шта
хтети
да
казати
.
у
тежак
час
,
он
се
,
у
тренут
ока
,
приклањати
на
добра
или
на
зло
,
једнак
брзина
.
никад
у
он
јесам
бити
двоумица
,
нити
дуг
ломљење
.
истина
се
много
пута
доцније
кајати
и
горко
плакати
за
тај
свој
брзина
,
али
он
јесам
она
највише
помоћи
да
стећи
власт
над
Србија
,
да
бити
онај
што
јесам
бити
,
да
бити
Коџо
-
Милош
!
Милош
јесам
човек
леп
лице
,
само
на
леви
образ
имати
брадавица
као
омањи
орах
,
и
нос
он
јесам
у
дно
малко
поширок
.
он
устајати
рано
,
управо
у
зор
.
како
устати
,
умити
се
и
обући
,
па
се
онда
молити
бог
.
у
свој
соба
„
богомоља
,
“
ужећи
он
свећа
,
момак
он
принети
кадионица
са
жар
,
а
он
спустити
на
жар
тамњан
,
па
окадити
икона
и
свећа
,
окадити
себе
,
сав
соб
,
и
сав
који
јесам
ту
.
кадионица
,
по
тај
,
пружити
момак
који
се
лагано
на
прст
удаљити
,
а
он
почињати
молитва
свој
овако
:
„
Ва
име
отац
и
син
,
и
свет
дух
.
амин
(
три
пут
)
.
„
Божа
,
и
данашњи
красан
данак
,
јутрошњи
јутарце
,
и
јарко
сунашце
,
помиловати
ја
грешан
!
„
светац
Божји
,
који
јесам
у
господа
бог
свет
,
ви
се
молити
и
поклонити
,
молити
бог
за
ја
грешан
!
свет
Петар
,
Павао
Апостол
,
Марка
и
Матија
,
Лука
и
Јована
—
четири
ступати
јеванђелиста
који
држати
небо
и
земља
,
сав
се
молити
и
поклонити
,
молити
господа
бог
за
ја
грешан
!
свет
отац
Николај
,
путник
,
чудотворац
,
мој
крсни
име
,
помоћи
ја
:
на
пут
,
на
суд
,
на
таман
ноћ
,
на
чарној
гора
,
на
мутан
вода
;
на
уранак
,
на
подранак
,
на
бео
данак
,
и
на
сваки
страшан
место
.
свет
тројица
,
јединосушна
и
нераздељан
,
бити
ја
трезвитељница
и
покровитељница
на
сваки
место
.
свет
шестокрил
Аранђел
Михаило
,
сакрити
ја
твој
крило
,
одбрана
ја
сваки
мука
и
ђавољи
област
.
свет
Јована
крститељ
,
Великомучениче
,
Света
Димитрија
,
Света
преподобан
отац
Андрија
,
Света
Првомучениче
Стевана
,
Света
Василија
,
Света
,
и
ви
се
молити
и
поклонити
,
молити
милостиван
бог
за
ја
грешан
!
свет
Или
,
Света
Пантелија
,
сав
у
бог
светац
,
Божји
угодник
,
који
јесам
код
господа
бог
:
свет
анђео
,
аранђео
,
пророк
,
мученик
,
апостол
,
ви
се
молити
и
поклонити
,
молити
господа
бог
,
милостив
творац
небески
,
за
ја
грешан
.
Свемогући
,
истинит
,
многомилостив
саваот
,
саздатељ
,
творац
небески
,
који
јесам
и
ја
створити
,
управа
ја
прав
пут
,
научити
ја
творити
воља
твој
:
к
ти
прибећи
;
не
дати
смрт
без
покајање
;
опоменути
се
у
царство
небески
и
ја
грешан
!
Сакрани
ја
,
господа
Божа
,
убоштина
,
сиромаштина
,
беда
,
мусаведа
видован
и
невидован
;
тежак
дуг
,
неверан
други
;
тежак
бољезан
и
ђавољи
умождана
(
тако
)
;
турски
сила
и
братски
пизма
;
сакрани
ја
,
Божа
,
сваки
мука
ђавољи
област
.
господа
,
господа
,
многомилостиван
јесам
,
подаривати
ја
добар
здравље
,
добар
срећом
,
срећом
и
напредак
,
дуг
век
;
подаривати
ја
срећан
данак
,
лак
ноћ
,
од
бог
помоћ
;
подаривати
ја
свако
добро
за
много
;
окрепити
ја
,
осветити
ја
,
омудрити
ја
,
и
ослободити
ја
;
не
одрина
,
не
заборавити
,
не
прогњевити
се
,
не
уцвијелити
раб
свој
.
“
за
тај
:
светити
Божа
(
три
пут
)
;
господа
помиловати
(
дванаст
пут
)
,
Оченаш
(
сав
)
.
после
тај
:
„
Часни
Крста
,
частан
пост
,
благ
Риста
,
Исус
Христа
,
синути
Божји
,
помиловати
ја
грешан
.
милостиван
јесам
господа
:
укротити
и
ублажити
царев
срце
,
милостив
на
ја
грешан
!
молитва
(
тако
)
и
свет
отац
.
простити
отац
свет
и
благословити
!
бог
да
простити
учитељ
(
и
)
родитељ
!
„
'
валити
ти
и
благодарити
,
Божа
!
(
три
пут
)
који
јесам
ја
извести
из
таман
поћи
мудар
,
бодар
,
ведар
,
чист
и
разуман
!
Божа
ја
се
дати
радовати
и
веселити
;
Божа
ја
услишити
молитва
и
простити
сагрешенија
;
примити
молитва
мој
!
“
(
овај
последњи
само
у
јутро
)
.
после
молитва
,
Кнез
доручковати
.
за
тај
примати
секретар
с
писмо
,
велик
чиновник
,
и
сав
који
долазити
да
примити
заповест
.
кад
она
поотпуштати
,
или
и
док
јесам
они
ту
,
Кнез
често
изаћи
на
трем
,
и
почињати
сав
суд
.
доле
у
доњи
трема
,
и
пред
конак
,
пуно
јесам
свет
:
неки
јесам
звати
,
неки
догнати
,
а
неки
јесам
довести
невоља
или
потреба
.
тако
један
јутро
,
изићи
на
трем
,
Кнез
видити
доле
на
бињекташ
Кнез
Демир
из
наија
ужички
.
тај
бити
људина
крупан
,
носат
,
уснат
,
а
огрнути
црвен
јапунџе
,
па
стајати
на
камен
,
као
какав
статуја
:
—
Шта
јесам
тај
,
болан
,
Демир
?
упитати
Милош
.
—
не
знати
ни
ја
,
господар
!
Дотјераше
ја
,
и
рећи
да
стати
овдје
преда
ти
...
—
Мор
,
ја
чути
да
ти
узимати
од
људи
мито
,
и
да
судити
криво
?
—
господар
!
одговорити
јасан
глас
Ужичанин
:
ако
јесам
од
који
шта
бити
поискати
,
ишчупати
ја
језик
из
вилица
;
ако
ли
ја
јесам
ко
што
драг
воља
пружити
па
ја
не
узети
,
ево
оба
рука
па
одсјећи
;
а
ако
што
јесам
погодити
права
да
пресудити
—
човјек
јесам
,
гријешити
ја
јесам
дати
.
А
најзад
,
крив
јесам
онај
који
дати
безуман
власт
у
шака
него
ја
...
—
Мор
,
овај
човек
јесам
луд
,
рећи
Кнез
свој
околина
:
—
водити
он
у
мутвак
да
што
поручати
,
па
неки
ићи
кућа
!
тај
бити
пресуда
!
други
јутро
,
изашав
на
трем
,
Милош
зачути
да
на
доњи
бој
плакати
мало
дете
.
кад
упитати
шта
јесам
,
казати
он
да
јесам
неки
сељак
донети
свој
мушки
детенце
,
и
молити
да
он
он
Кнез
крстити
.
—
кумство
јесам
шал
!
рећи
Кнез
:
—
брже
звати
Мања
,
неки
дијета
крстити
!
кад
вратити
кумче
из
црква
,
Кнез
поучити
нов
кум
како
хтети
се
владати
,
да
он
не
загорчити
кумство
,
а
кумче
даровати
,
рећи
свој
:
—
овај
хтети
ја
додијати
што
ја
овако
без
невоља
кум
!
...
у
време
Ђаков
буна
,
изићи
један
јутро
на
трем
,
Милош
прво
видити
Милутин
Гарашанин
,
и
упитати
:
—
за
бог
,
побратим
,
шта
јесам
тај
народ
тај
се
бунити
?
—
невоља
он
јесам
,
господар
,
одговорити
Милутин
:
—
синоћ
јесам
бити
на
вече
код
један
пријатељ
и
твој
и
мој
,
па
кад
хтети
да
напити
чаша
у
твој
здравље
,
он
ја
рећи
:
—
А
што
он
,
брата
,
пити
у
здравље
?
који
ми
јесам
вајда
од
његов
здравље
,
кад
он
не
видити
шта
се
радити
?
момак
његов
старешина
гађати
из
пиштољ
проја
кад
она
се
где
у
село
изнети
за
ручак
;
или
се
она
котрљати
као
онај
котрљ
веселити
људи
у
бео
недеља
;
изнети
ли
она
се
погача
,
па
она
ни
она
јесам
по
воља
,
они
се
потегнути
погача
за
проја
,
и
викати
:
—
Бежа
,
проја
,
узјахати
тај
погача
!
ето
тај
јесам
додијати
народ
,
па
се
бунити
!
у
тај
допасти
Амиџа
сав
каљав
,
на
некакав
сељачки
кљусе
,
а
бити
јесам
још
с
неки
отићи
да
некако
утишати
бунтовник
.
—
Шта
јесам
тај
,
Амиџа
,
весео
бити
,
камо
твој
коњ
?
упитати
Кнез
.
—
Чудан
јесам
ти
,
господар
,
одговорити
Паштрмац
:
—
одовуд
људи
ићи
да
и
твој
коњ
узети
,
а
ти
питати
где
јесам
мој
?
—
како
бити
бити
да
се
ја
уклонити
?
упитати
Милош
свој
околина
,
после
мали
ћутање
.
—
ни
с
место
се
не
мицати
,
господар
!
рећи
Вучић
:
—
овај
земља
ваљати
ти
,
да
јесам
бранити
од
хала
и
врана
с
поље
,
а
унутра
поткратити
рукав
старешина
,
па
хтети
се
народ
одмах
стишати
!
—
А
хтети
ли
ићи
ти
,
да
тај
буна
утишати
?
упитати
он
Кнез
.
—
Хоћу
!
али
да
ја
дати
власт
да
малко
учовечам
и
старешина
и
њихов
момак
!
—
Ида
!
па
што
год
учинити
—
учинити
јесам
!
Вучић
отићи
;
и
на
Опленац
разбити
Ђак
и
утишати
буна
.
једном
Кнез
примити
на
трема
посланик
од
велик
један
владалац
.
посланик
,
после
обичан
поздрав
и
разговор
,
почети
нешто
опор
у
име
цар
свој
приговарати
Кнез
,
Милош
поруменити
у
лице
,
погледати
мало
на
страна
,
и
рећи
:
—
ако
твој
цар
жети
да
имати
у
Крагујевац
ко
који
хтети
чинити
све
по
његов
воља
,
неки
послати
један
свој
ђенерал
(
а
имати
она
доста
,
бог
хвала
!
)
па
неки
он
заповедити
да
данас
ви
дан
гледати
уз
Лепеница
,
сутра
—
низ
Лепеница
,
а
преко
сутра
—
ви
дан
на
Сушица
!
али
ја
нека
оставити
да
се
договарати
с
овај
измучен
народ
;
па
што
наћи
ја
да
јесам
добро
ми
,
неки
јесам
добро
и
он
!
“
...
.
не
знати
се
,
јесам
ли
тумачити
овај
верно
превести
посланик
,
али
се
знати
да
јесам
посланик
,
после
тај
,
бити
много
благ
.
за
сто
,
Кнез
обично
стављати
себе
с
десни
страна
млад
син
који
јесам
звати
Мања
,
а
с
леви
—
Милана
.
до
Мијаило
јесам
најчешће
седети
архимандрит
Мелентије
,
па
Аврам
Петронијевић
,
или
Милутин
Гарашанин
(
кад
јесам
у
Крагујевац
)
,
па
кнез
Васа
,
и
други
,
а
до
Милана
—
Давидовић
,
Амиџа
,
и
даље
редом
.
доле
у
застава
према
домаћин
,
седати
јесам
обично
Вучић
.
кнегиња
Љубица
,
у
тај
доба
,
још
јесам
седло
с
Кнез
за
сто
.
она
јесам
,
с
други
госпођа
и
девојка
,
служити
око
сто
.
„
Мушка
рука
,
велим
један
очевидац
,
за
време
ручак
јесам
смести
ништа
послушати
око
сто
.
“
Чим
Кнез
сести
,
један
бити
девојка
,
или
млâда
,
донети
и
ставити
пред
он
врућ
проја
или
врућ
погача
,
и
на
она
струк
босиљак
,
а
други
бити
донети
два
куван
кокошка
.
од
тај
кокошка
,
Кнез
бити
одсећи
батак
,
крило
,
или
други
који
режањ
,
и
пружити
бити
онај
ко
најволети
,
назвати
он
какав
особит
име
.
и
од
свој
проја
,
или
погача
,
одломити
бити
он
парац
и
послати
онај
ко
жети
да
одликовати
.
кнез
јесам
миловати
надевати
особит
име
људи
с
који
имати
посао
;
после
она
јесам
обично
звати
тај
име
.
тако
јесам
постати
име
:
Амиџа
(
Сима
Паштрмац
)
,
Баћа
(
Паун
Јанковић
)
,
Русијан
(
Јакшић
)
,
игуман
(
Живановић
)
,
Вучић
и
газда
(
Тома
Перишић
)
,
Мања
(
Кнез
Мијаило
док
јесам
бити
мали
)
,
итд
.
за
време
ручак
,
или
који
причати
што
из
свој
живот
,
или
неки
од
писмен
људи
казивати
шта
јесам
читати
у
новина
,
или
се
претресати
какав
државни
питање
,
или
се
,
понекад
,
збијати
шал
.
—
Мор
газда
!
рећи
једном
Кнез
Вучић
:
—
баш
срамота
!
тај
јесам
у
мој
служба
толико
време
,
па
још
ићи
у
сукнен
чакшире
,
а
јучашње
мој
чибугџија
обући
се
у
чоха
и
у
свила
.
Зашто
се
и
ти
не
оденути
боље
?
—
господар
!
одговорити
Вучић
:
—
ја
јесам
у
твој
служба
,
и
ти
велим
да
ја
добро
служити
;
а
мој
јесам
чакшире
у
мој
служба
,
и
онај
ја
лепо
служити
!
—
Чиниш
'
волико
,
и
чакшире
хтети
променити
,
а
памет
не
хтети
!
рећи
Кнез
,
малко
незадовољан
Вучићев
упорност
.
тек
кад
Кнез
устати
,
постављати
се
сто
на
нов
,
те
ручати
кнегиња
са
жена
.
по
ручак
,
Кнез
легнути
да
малко
тренути
.
за
тај
време
момак
,
везати
марама
на
дугачак
мотка
,
махати
око
конак
тај
разгонити
врабац
који
свој
цвркутање
не
дати
човек
заспати
.
Чим
устати
од
спавање
,
Милош
се
умити
,
и
молити
се
бог
као
и
јутром
.
иза
тај
изаћи
на
трем
и
сести
.
докле
он
чибугџија
приносити
распаљен
чибук
,
дотле
кавеџија
,
на
сребрн
послужавник
,
донети
филџан
,
зарф
,
и
ибрик
с
кава
.
сав
јесам
тај
покрити
богато
извезен
и
златан
реса
поднизан
покровац
.
Чибугџија
,
предати
Кнез
чибук
,
дигнути
онај
покровац
,
пребацити
он
кавеџија
преко
раме
,
налити
у
филџан
кава
,
утнути
филџан
у
зарф
,
и
наслужити
господар
.
кад
попити
кава
,
Кнез
продужавати
рад
који
јесам
радити
пре
ручак
.
ни
множина
ни
разноврсност
пословати
,
ни
озбиљност
онај
прилика
,
не
сметати
Кнез
да
се
некад
и
слатко
пошалити
.
Чисто
као
да
он
јесам
тај
шал
требати
за
неки
одмор
од
тежак
брига
и
многи
посао
.
један
његов
чиновник
,
врло
уредан
и
поштен
човек
,
већ
додијати
дружина
страстан
свој
симпатија
спроћу
један
страна
држава
.
Што
год
из
тај
земља
долазити
—
сав
јесам
цвеће
и
ковиље
,
сав
јесам
дивота
и
красота
,
а
што
бивати
на
други
место
—
зло
јесам
и
наопако
!
један
дан
долетити
татарин
из
Београд
,
и
донети
велик
један
пакет
.
отворити
се
,
а
тај
велик
орден
онај
чиновник
од
владалац
онај
земља
који
он
толико
хвалити
.
Примајући
орден
,
чиновник
,
весео
,
рећи
свој
друг
:
—
видити
ли
,
како
тај
држава
знати
за
свој
пријатељ
!
Брже
боље
обући
се
,
обесити
о
врат
нов
орден
,
и
отићи
Кнез
да
се
представити
као
нов
командер
.
кнез
он
примити
лепо
;
честитати
он
орден
пријатељски
,
и
,
после
дуг
дивљење
и
разгледање
тај
царски
дар
,
упитати
:
—
Шта
ли
јесам
тај
шарено
по
тај
трака
,
као
да
нешто
писати
?
командер
загледати
боље
,
и
...
.
кнежев
он
се
соб
окренути
око
глава
!
на
трака
писати
:
„
орден
од
Баба
-
Јан
из
Бушинаца
,
за
поједен
цицвара
“
...
гњеван
командер
тргнути
овај
знак
несташан
шал
,
и
бацити
он
кроз
прозор
,
па
стругнути
кућа
,
и
неколико
дан
после
тај
јесам
изилазити
међу
људи
!
цео
тај
игра
склопити
јесам
људи
из
близ
кнежев
околина
са
знање
и
одобрење
кнежев
.
Милош
јесам
хтети
да
се
тако
свечано
насмејати
човек
који
„
живити
о
шумадински
проја
а
хвалити
бечки
земичка
“
!
...
Вук
Караџић
у
тај
доба
бити
још
млад
и
незнатан
,
а
у
околина
Кнез
Милош
сретати
се
он
с
један
страна
с
људма
окићен
ратни
и
управнички
слава
,
а
с
други
—
с
научник
из
велик
школа
.
ни
међу
први
ни
међу
други
,
он
не
чекати
раскрчен
место
;
али
он
он
,
при
сав
тај
,
заузимати
по
права
свој
ђеније
,
по
сила
онај
обновити
народни
дух
који
јесам
,
рад
свој
,
већ
бити
започети
даровит
Јадранин
.
Милошев
доглавник
,
сав
чедо
ратни
срећа
и
управнички
заслуга
,
некад
са
жаљење
гледати
дрзак
самоук
који
,
не
упити
никакав
школа
,
поправљати
„
високоучен
;
“
а
кнежев
писар
,
„
доктор
обоје
права
“
,
грохот
се
смејати
„
козара
који
се
усуђивати
она
казивати
закон
граматика
.
“
и
доиста
бити
тај
чудан
појав
!
самоук
у
наука
упућивати
српски
књига
са
сав
други
пут
а
не
онај
који
јесам
ићи
ученост
до
он
;
и
,
силан
свест
о
народни
дух
,
он
веровати
у
победа
свој
правац
онако
тврдо
као
што
веровати
у
живот
народ
свој
!
Књижевни
противник
Вуков
,
људи
из
други
земља
и
ученик
други
школа
,
већина
спор
на
новина
и
напредак
,
а
задовољан
онај
што
се
затећи
,
махом
осуђивати
правац
Вук
.
па
,
не
могућ
он
ни
уставити
,
ни
скренути
с
тај
пут
,
искаљивати
се
подсмевање
и
ругање
.
кнез
Милош
пак
као
да
предвиђати
значај
и
ширина
Вуков
преображај
.
за
тај
он
и
указивати
многи
услуга
и
олакшица
;
али
,
као
практичан
државник
,
не
моћи
он
не
штедети
и
осећање
онај
који
он
требати
сваки
дан
за
толики
државни
посао
.
с
тај
по
некад
пуштати
да
се
незадовољство
Вуков
противник
исказати
и
у
какав
опор
шала
који
се
и
јесам
слатко
насмејати
.
тако
једном
,
поред
многи
други
смеј
и
шал
,
кад
се
Вук
кренути
из
Крагујевац
преко
Београд
пут
Веча
,
наћи
он
у
онај
пасош
који
он
јесам
дати
за
путовање
још
један
овакав
документ
:
Я
Амиџа
,
првый
и
последньій
,
кои
имамь
власть
давати
свакояке
пасош
и
мушкомь
и
женскомь
,
и
старомь
и
младомь
,
и
здрав
и
клясту
,
обявлюємь
настоящимь
пасошемь
,
да
показатель
сего
,
г
.
Вук
ь
Стефановичь
,
изь
Трррршића
,
у
Ядру
,
одь
скори
прозвавшій
се
Дробнякь
изь
Петница
,
полазити
одавлень
преко
биоградски
скела
у
Земун
ь
,
а
оталень
докле
он
тояга
трає
:
Личный
опись
:
име
и
презиме
:
Вукь
Стефановичь
,
Караџичь
,
у
младост
козарь
,
а
сада
списатель
српски
граматика
.
уста
као
...
...
брк
као
...
...
нос
као
...
...
Особены
знацы
немати
;
али
кадь
бы
се
човекь
острагь
добро
загледати
у
нъга
,
рећи
бы
да
є
у
єдну
нога
малко
приромь
!
(
Печат
:
талир
орлаш
)
Амиџа
“
с
.
р
.
сав
јесам
овај
смишљено
и
извршити
са
знање
и
одобрење
Кнез
Милош
!
једном
поред
конак
пролазити
Ужичанин
кириџија
,
гонити
катран
на
крагујевачки
пијаца
.
кад
коњ
бити
баш
пред
врата
од
коначки
авлија
,
ударити
добош
да
се
мењати
стража
.
кљусад
се
поплашити
,
разбегнути
,
и
с
један
самар
спасти
мех
с
катран
,
и
просути
се
по
калдрма
.
—
умукнути
с
тијем
,
не
бити
ти
он
!
дрекнути
један
Ужичанин
,
протрчати
да
уставити
коњ
;
докле
други
жалити
што
се
учинити
толики
штета
...
Кнез
Милош
,
седити
на
трема
,
видити
што
бити
,
па
заповедити
да
он
доћи
који
од
кириџија
.
момак
зовнути
близ
,
и
овај
прићи
.
—
одакле
јесам
ви
?
упитати
Кнез
.
—
из
Доброселица
,
одговорити
кириџија
.
—
јесам
ли
жив
Аксо
Јечменица
из
Доброселица
?
—
Жив
јесам
,
и
ево
он
овдје
;
баш
се
овај
његов
мијех
просути
!
—
нек
доћи
амо
он
!
ето
Аксе
.
—
Познајеш
ли
ти
ја
,
газда
-
Аксо
!
упитати
Кнез
.
—
познавати
,
како
да
не
познавати
,
сунце
наш
?
одговорити
Ужичанин
.
—
лијепо
,
лијепо
—
сунце
;
него
знати
ли
тај
кад
ја
оно
служити
у
ти
?
—
не
!
мој
ја
грјешан
дух
!
никад
ти
јесам
служити
,
него
заповиједати
.
ти
јесам
бог
створити
само
да
заповиједати
!
.
.
—
Чиниш
'
волико
,
јесам
тај
тамо
амо
,
газда
-
Аксо
!
него
казати
права
:
јесам
ли
се
ја
бити
најмити
у
ти
на
по
година
да
ти
служити
за
три
грош
и
по
,
и
за
један
чарапа
?
кад
се
закрајинити
,
ја
отићи
к
брата
Милана
,
а
у
ти
ја
остати
@card@
пар
од
хајдук
,
и
чарапа
:
тај
ја
јесам
издати
.
—
вјеровати
,
вјеровати
;
давно
јесам
бити
;
поборавити
јесам
,
велим
Аксо
,
и
приклањати
се
.
—
е
,
ићи
те
саставити
тридесет
ситан
пар
и
чарапа
,
па
донети
да
платити
дуг
!
—
да
ићи
,
господар
!
отићи
.
мало
час
,
вратити
се
.
—
јесам
ли
наћи
?
упитати
Кнез
.
—
Нашао
јесам
,
господар
!
—
број
!
Аксо
избројити
равно
тридесет
пар
,
и
спустити
Кнез
у
шака
.
Милош
она
пребројити
јесам
,
савити
у
хартијица
,
заденути
за
појас
,
рећи
:
—
много
јесам
ја
мучица
виђети
за
овај
тридесет
пар
!
Аксо
он
пружити
чарапа
.
—
подавати
тај
!
рећи
Кнез
,
показати
глава
на
момак
.
Аксо
дати
и
чарапа
.
—
сад
јесам
се
намирити
,
велим
Кнез
.
—
С
бог
,
господар
!
—
сретати
пут
!
Аксо
поћи
.
—
Ена
!
а
стан'де
,
проговорити
Милош
:
—
ти
твој
дуг
платити
.
да
платити
сада
и
ја
мој
!
и
пружити
Акси
@card@
јермилук
(
по
@card@
дин
.
)
,
који
јесам
спремити
докле
јесам
Аксо
састављати
@card@
пар
!
...
Враћајући
се
радостан
међу
дружина
,
Аксо
још
из
далек
повик
:
—
А
да
вељи
ја
ви
,
да
ми
пред
царски
кућа
не
морити
снаћи
никакав
штета
?
!
...
кнез
Милош
доћи
једном
један
сељак
из
Јасеница
,
по
име
Андрија
.
Кнез
јесам
тај
човек
врло
уважавати
,
па
он
повести
да
он
показати
сав
свој
и
народни
благо
.
Отворивши
пред
он
каса
,
он
рећи
:
—
Андрија
,
брата
!
узети
одатле
колико
год
хтети
;
неки
ти
јесам
просто
од
ја
и
од
народ
!
Андрија
се
махати
у
недра
;
извадити
свој
кеса
,
одрешити
јесам
,
наћи
у
она
дукат
,
и
,
бацити
у
гомила
,
проговорити
:
—
кад
бити
се
одавде
узимати
,
овај
бити
се
брзо
разнети
,
и
опет
сав
не
бити
бити
сит
;
него
овде
ваљати
дати
;
овај
за
много
требати
!
...
Кнез
он
загрлити
,
рећи
:
—
јесам
тај
мислити
,
али
благо
рука
који
давати
;
хиљадити
се
такав
син
у
овај
земља
!
кнез
Милош
доћи
један
дан
неки
људи
из
новопазарски
наија
,
па
чим
изићи
пред
он
,
пасти
на
колено
и
запиштати
:
—
помагати
,
да
јесам
по
бог
отац
!
Наше
се
кућа
пасти
,
наш
се
имање
грабити
,
наш
се
образ
срамотити
,
наш
се
вера
ружити
:
народ
се
већ
расељавати
са
свој
огњиште
!
помоћи
,
да
ми
не
проклети
кости
оцева
и
дед
!
...
неколико
тренутак
Милош
стајати
непомичан
слушати
тај
вапај
,
па
он
грунути
суза
као
киша
;
сагнути
се
сам
и
,
дизати
молилац
,
почети
говорити
:
—
Хоћу
,
хтети
!
само
ако
ја
бог
поживети
!
у
ја
јесам
,
видити
,
један
уста
као
и
у
сваки
други
човек
;
не
моћи
ни
ја
јести
за
тројица
.
сав
овај
благо
што
ја
дати
бог
и
народ
,
дати
ја
он
да
он
помоћи
ви
,
браћа
свој
!
...
они
који
јесам
овај
гледати
,
и
који
јесам
знати
да
се
Милош
,
кад
хтети
,
умести
вешто
и
притворити
,
уверавати
да
немати
човек
који
бити
се
усудити
посумњати
о
истинитост
овај
реч
!
у
љубав
,
у
пријатељство
,
у
мржња
,
у
тековина
,
у
освета
,
у
власт
,
Милош
јесам
моћи
бити
и
прав
и
дволичан
,
и
сталан
и
променљив
,
и
веран
и
забораван
;
али
у
један
јединој
тежња
—
у
рушење
турство
и
дизање
српство
—
бити
јесам
свакад
један
исти
,
свакад
непроменит
,
непомерно
сталан
,
вечито
веран
,
никад
забораван
,
никад
уморан
!
тај
он
јесам
слава
нада
сваки
слава
!
...
Отпустивши
тај
људи
,
Милош
сести
на
свој
обичан
место
на
трема
.
ту
јесам
пушити
и
ћутао
погледати
често
низ
Лепеница
.
Опажало
се
да
се
нешта
нада
.
у
један
мах
зачути
се
неки
тутањ
од
„
каменит
ћуприја
“
и
дрекати
татар
:
—
Вард
â
,
вардâ
;
саул
,
саул
и
пред
конак
допасти
татарин
са
суруџија
.
Татари
јесам
се
обично
устављати
пред
„
татарски
конак
“
,
али
јесам
овај
бити
нешто
особито
важно
,
и
Татар
-
ага
јесам
желети
час
пре
стигнути
сам
Кнез
.
Примивши
писма
,
нестрпљив
Кнез
јесам
разломити
печат
и
викнути
:
—
Давидовић
!
секретар
Давидовић
,
човек
омален
,
сув
,
слаб
здравље
,
у
црн
капут
,
преко
ко
јесам
обући
поставити
ћурче
,
доћи
и
почети
читати
из
писма
српски
агент
у
Цариград
овај
:
@card@
.
„
усвајати
се
предлог
Кнез
Милош
:
да
се
одржати
стање
који
јесам
уредити
,
докле
се
не
расправа
питање
о
отет
девојка
.
@card@
.
„
Пошто
јесам
нишки
паш
јавити
порта
да
Мари
и
Милана
од
свој
воља
хтети
да
остати
Туркиња
и
Френчевићка
,
тај
се
оне
не
моћи
сад
просто
вратити
свој
родитељ
;
него
Порто
слати
у
Београд
свој
комесар
,
а
наредити
јесам
да
се
оба
те
српкиње
с
мајка
Френчевић
спровести
из
Ниш
у
Београд
,
где
хтети
пред
царски
комесар
и
Хусејин
-
Паша
и
пред
људма
Кнез
-Милошевим
казати
:
јесам
ли
потурчити
силом
,
или
свој
драг
воља
?
„
од
њихов
изјава
,
додавати
агент
,
зависити
далек
развитак
догађај
“
...
—
Ена
сад
!
цикнути
Милош
:
—
па
тај
опет
све
моћи
да
отићи
без
трага
!
...
Брже
,
Јованча
!
кабадаија
Јованча
доћи
.
ја
он
познавати
још
из
Мозгово
,
само
сад
на
он
јесам
одело
трговачки
калауз
,
него
златали-рухо
кабадајиско
.
кнез
он
укратко
каза
какав
хтети
путник
поћи
из
Ниш
за
Београд
.
она
он
да
примити
и
пропратити
до
Београд
.
за
она
глава
да
одговарати
.
осим
тај
,
да
узети
и
родитељ
Маријин
и
Миланин
,
те
и
она
да
повести
у
Београд
.
сад
Кнез
погледати
оштрије
у
онај
који
бити
око
он
.
они
се
досетити
,
и
удаљити
се
.
Јованча
прићи
ближе
:
кнез
он
,
божем
тајно
,
наручити
шта
хтети
казати
Милета
.
али
како
Милош
већ
давно
не
морати
да
крити
што
говорити
:
тако
се
и
овај
сада
моћи
све
чути
;
само
ники
јесам
ни
хтети
ни
смести
да
причати
што
јесам
чути
.
Јованча
пољубити
Кнез
у
рука
,
поклонити
се
,
и
отићи
одмах
.
ви
преотмица
јесам
вино
пошто
прећи
бити
,
јесам
свијет
оно
што
мислити
!
Његуш
на
леп
место
у
Крушевац
имати
Френчевић
,
Селим
-
бег
,
и
Осман
-
бег
,
красан
двор
.
на
запад
од
тај
двор
,
само
преко
доље
магдалскога
поток
,
дремати
опасти
кућа
Цар
Лазар
,
и
до
она
муком
мучити
црква
лазарица
.
на
северни
страна
од
Френчевић
двор
имати
један
место
ружан
спомен
и
за
Срба
и
за
Турчин
.
тај
јесам
„
гроб
Вук
Бранковић
.
“
из
свој
двор
,
Френчевић
моћи
погледати
далеко
на
сав
страна
,
и
свуда
она
очи
имати
шта
сагледати
.
у
тај
леп
двор
довести
Осман-Бег
два
робиња
,
два
леп
Српкиња
,
Мари
и
Милана
.
у
двор
она
дочекати
старати
Френчевићка
,
Акила
,
и
леп
српски
језик
подвикнути
:
—
благо
ја
,
ево
мој
снаха
!
и
прићи
тај
сам
скинути
с
коњ
Мари
и
Милана
.
сутра
дан
она
јесам
окупати
у
хамам
,
па
онда
она
јесам
обући
у
свила
и
кадива
;
залагати
она
јесам
,
што
’
но
казати
,
мед
и
шећер
;
тешити
она
,
говети
она
што
јесам
боље
моћи
и
умести
;
обрицати
она
јесам
да
хтети
син
њен
усрећити
не
само
она
два
,
него
и
сав
њин
родбина
,
да
хтети
јесам
превести
у
Крушевац
,
саградити
она
кућа
,
дати
новац
и
земља
,
да
бити
сав
богат
људи
.
Међа
тај
оштро
јесам
мотрити
да
она
ники
не
казати
ништа
што
бивати
ван
харем
.
после
неколик
дан
,
Акила
један
јутро
окуп
Мари
и
Милана
и
обући
она
у
нов
хаљина
.
за
тај
,
у
други
соб
,
напоредо
с
њихов
,
доћи
Хоџа
и
,
кроз
затворен
врата
,
стати
турски
она
два
нешто
питати
.
Акила
она
јесам
учити
реч
по
реч
шта
да
одговорити
на
тај
питање
.
казати
она
јесам
,
после
,
да
јесам
тај
неки
молитва
.
кад
се
тај
молитва
свршити
,
Хоџа
узети
два
хартијица
,
написати
на
она
некакав
запис
,
и
пружити
она
кроз
затворен
врата
.
тај
хартијица
носити
јесам
онај
после
као
хамајлија
.
тај
јесам
бити
турчење
!
тада
Марија
наденути
име
Јурмуса
,
а
Милана
—
Фатима
.
!
.
.
.
Мари
узети
за
се
млад
брат
Осман-Бег
,
а
Милана
стар
—
Селим
-
бег
.
дуго
јесам
плакати
и
јадиковати
Мари
и
Милана
.
никакав
реч
,
никакав
утеха
,
никакав
понуда
,
никакав
дара
не
моћи
разблажити
туга
,
докле
се
зар
сам
жалост
не
уморити
.
после
толики
плач
и
туговање
,
она
почети
долазити
у
памет
да
овај
нов
стање
моћи
бити
и
добро
за
она
;
јер
,
доиста
,
живити
лепше
него
што
јесам
моћи
икад
помислити
.
али
ако
бити
она
се
у
тај
тренутак
омакнути
очи
да
поглед
на
Лазарев
црква
и
на
кула
,
или
ако
бити
се
сетити
гроб
Бранковић
Вук
,
онда
бити
се
пред
она
показати
голем
разлика
између
онај
у
шта
јесам
се
родити
и
одрасти
,
и
онај
у
шта
јесам
се
овако
на
пречац
наћи
...
један
бег
остати
сав
драг
ноћ
у
мехћема
:
нешто
се
крупно
тамо
већати
.
Мари
и
Милана
,
да
бити
она
бити
слободан
,
заноћити
оба
у
један
соба
.
утулити
свећа
,
али
ока
на
око
не
моћи
склопити
.
Месечина
бити
као
дан
.
кроз
прозор
се
лепо
видети
суморан
слика
од
царев
кула
и
од
његов
некад
леп
црква
.
на
овако
тих
ноћ
,
чути
се
кад
шушнути
најмањи
листак
.
—
Па
ми
,
кека
,
јесам
овде
са
сав
зло
,
рећи
Милана
Марија
.
—
не
знати
како
да
казати
,
одговорити
Мари
,
дубоко
уздахнути
:
—
свега
имати
,
а
опет
ја
јесам
око
срце
хладно
.
Чина
ја
се
да
овај
благо
,
овај
богаство
,
јесам
никакав
срећа
за
ја
и
за
ти
.
...
—
Мог
бити
да
хтети
се
навикнути
доцније
...
—
Милана
,
сестра
!
други
јесам
овај
вера
други
живот
;
и
добар
да
јесам
,
он
за
ми
јесам
,
нити
јесам
ја
за
он
!
они
ми
,
ето
,
китити
,
одевати
,
храна
као
какав
убојница
!
А
какав
ми
јесам
тај
сласт
?
ја
се
Срба
истина
мучити
,
али
се
и
веселити
;
радити
,
али
и
певати
;
ми
тући
свакојако
време
,
али
се
и
нагледати
Божије
лепота
кад
год
хтети
,
а
овде
?
—
сав
јесам
тако
,
кека
!
али
за
бог
,
погледати
овај
диван
рухо
на
ми
!
ја
овај
не
бити
понети
у
Мозгово
ни
да
јесам
пола
село
наш
очевина
:
никоји
наш
друга
овај
не
носити
...
...
—
одело
јесам
лепо
,
красно
,
необично
;
али
докле
хтети
трајати
?
зар
се
сав
овај
не
моћи
изокренути
?
Сећаш
ли
се
како
ми
јесам
Бак
причати
„
да
јесам
Срба
свој
царство
изгубити
са
свој
неправда
.
“
онда
јесам
,
велим
она
,
Турчин
бити
прав
од
Срба
,
и
српски
јесам
царство
отићи
она
!
сад
јесам
Турчин
огрезнути
у
неправда
.
сад
јесам
ред
да
они
царство
изгубити
.
и
једном
јесам
он
већ
губити
.
колико
имати
људи
који
јесам
се
причешћивати
ено
у
онај
црква
.
тај
моћи
доћи
опет
.
Сећаш
ли
се
шта
оно
говорити
луд
Лазар
о
Госпођи
код
свет
Романа
?
—
одавно
се
,
кека
,
тако
говорити
,
па
се
никако
не
превртати
...
у
тај
мах
дрекнути
паун
на
свој
седало
.
Милана
се
тргнути
и
погледати
на
прозор
,
па
на
један
пут
вриснути
и
обиснути
Марија
око
врата
...
—
Шта
јесам
?
Шта
јесам
?
упитати
Мари
.
—
Учини
ја
се
,
велим
Милана
:
—
да
некакав
пламен
змај
избити
из
кула
Цар
Лазар
,
па
одонуд
полетити
овамо
,
а
од
он
све
прскати
варница
,
као
да
хтети
Крушевац
да
запалити
!
.
.
луп
!
луп
!
луп
!
на
врата
.
слуга
отворити
;
Бегов
ући
.
Зора
већ
заплавити
.
они
се
не
свлачити
да
легнути
,
него
заповедати
да
се
устајати
,
и
да
се
журно
спремати
на
пут
.
Акила
казати
Марија
и
Милана
да
хтети
да
ићи
у
Ниш
,
да
тамо
градити
велик
свадба
,
јер
у
Крушевац
,
велим
она
,
немати
велик
хоџа
.
у
покривен
кола
,
с
јак
оружан
пратња
,
кренути
се
Мари
и
Милана
још
тај
јутро
,
и
на
ноћиште
стигнути
у
село
Лужане
,
опет
спахилук
Френчевић
,
а
други
дан
пред
ноћ
већ
бити
у
Ниш
.
велик
свадба
јесам
бити
,
а
Мари
и
Милана
живити
у
богат
двор
Френчевић
као
два
велик
беспосличарка
.
сав
она
јесам
трудба
бити
да
казати
шта
жети
,
и
да
се
најести
небројан
јестиво
који
она
се
доносити
.
за
сав
друго
старати
се
неки
други
.
који
бити
овакав
живот
бити
мити
,
тај
свој
век
не
бити
ни
поумити
да
изићи
испод
кров
Френчевић
двор
.
Акила
се
будно
старати
да
никакав
гласак
из
Србија
не
продрети
до
снаха
њен
.
е
,
али
јесам
зао
глас
тешко
заптити
пут
.
један
петак
,
после
по
дне
,
доћи
многи
була
стар
Френчевићка
на
посело
,
да
се
разговор
,
и
да
видити
леп
снаха
њен
.
Седећи
на
шилте
,
пушити
дуг
чибук
,
и
сркати
грк
кава
,
и
сладак
шербет
,
кад
причати
што
који
знати
и
умести
,
да
развеселити
свој
другарица
.
у
тај
хтети
старати
Нефиза
почети
оваки
прича
:
—
неки
велик
Алах
окренути
на
добра
!
а
прилика
јесам
настати
зао
за
муслиман
,
рећи
она
.
—
како
тај
?
упитати
јесам
млад
када
Есма
.
—
Ева
како
,
кузун
,
настављати
Нефиза
:
—
кад
оно
бити
битак
на
,
и
кад
већ
хтети
да
одвити
Влах
,
онда
наш
кренути
Дели-топ
,
да
тући
Влах
.
упрегнути
под
он
дванаест
јарам
во
,
па
потерати
.
Оишта
прскати
,
заворњи
се
ломити
,
а
топ
се
једва
кретати
.
један
се
хоџа
досетити
и
повикати
:
—
курбан
!
курбан
!
не
хтети
топ
без
курбан
!
одмах
донети
ован
и
заклати
:
топ
се
малко
померити
.
до
Каменица
јесам
он
заклати
дванаест
ован
!
кад
он
наместити
и
припасти
,
оно
он
сав
силина
изићи
на
ваља
,
и
потући
Турчин
.
Наши
видити
,
да
Дели
-топ
не
хтети
да
тући
Влах
,
па
он
вратити
у
град
.
отуда
јесам
он
довући
шест
јарам
без
курбан
!
ономадне
ноћу
,
у
глув
доба
,
Дели
-топ
јесам
у
три
мах
рикати
:
ау
!
ау
!
ау
!
и
наш
се
сад
бој
да
Влах
,
пошто
јесам
устати
на
Крушевац
и
на
Алексинац
,
не
ударити
и
на
Ниш
!
.
.
—
тај
несрећа
моћи
и
бити
,
рећи
Зелида
,
жена
тефтердарев
:
—
Цар
сада
имати
велик
мука
с
Мисирлијама
,
па
овамо
не
моћи
ни
послати
војска
.
.
.
узалуд
јесам
старати
Френчевићка
намигивати
ока
,
узалуд
јесам
и
нога
назгазила
тевтердаревица
,
да
прекинути
тај
разговор
,
Мари
и
Милана
већ
чути
да
јесам
Срба
устати
на
оружје
,
и
да
скоро
моћи
бити
„
што
горе
тај
доле
“
,
како
велим
Нишлија
.
кад
бити
један
дан
после
по
дне
,
а
Акила
призвати
снаха
свој
,
и
овако
она
рећи
:
—
Ваше
хтети
мајка
доћи
у
Ниш
,
и
ви
хтети
ићи
пред
паш
да
казати
:
хтети
ли
да
остати
туркиња
,
или
волити
да
се
вратити
у
Срба
?
за
тај
упамтити
што
ви
сада
казати
:
паш
јесам
брат
мој
,
а
мој
јесам
синов
,
ви
знати
,
и
сам
силан
.
ако
казати
да
јесам
силом
потурчити
,
и
ако
пожелити
да
се
вратити
у
Срба
,
мој
хтети
ви
син
дочекати
на
Чамурлија
,
исећи
хтети
ви
на
комад
,
и
ваш
хтети
режањ
повешати
по
трње
.
“
и
доиста
Смиљана
и
Магдалена
доћи
,
суочити
се
пред
паш
са
свој
ћер
,
али
Мари
и
Милана
,
у
страх
,
казати
пред
паш
овако
:
—
ја
истина
јесам
хтети
ни
да
се
потурчити
,
нити
да
поћи
за
Френчевић
;
али
пошто
јесам
ми
они
већ
узети
,
ја
јесам
више
ни
за
ко
,
него
да
остати
њихов
...
Паша
,
Френчевић
,
и
сав
Турчин
бити
пијан
од
весеље
.
Акила
јесам
давати
сав
гозба
иза
гозба
.
А
сирот
мајка
вратити
се
кућа
,
проклињати
турски
сила
и
свој
деца
немоћ
!
.
.
не
постајати
дуго
,
а
из
Цариград
у
Ниш
стигнути
овакав
царски
заповест
:
„
Об
Френчевић
,
са
свој
мајка
,
и
с
два
отет
Српкиња
,
да
ићи
у
Београд
,
где
хтети
тај
Српкиња
пред
царски
комесар
,
пред
кадија
,
и
Хусејин
-
Паша
,
и
пред
људма
Кнез
-Милошевим
казати
:
јесам
ли
силом
или
драг
воља
одвести
и
потурчити
?
Френчевић
спрема
мајка
и
Мари
и
Милана
у
кола
,
а
сам
,
са
триестину
други
оружан
Турчин
,
поћи
на
коњма
да
пратити
кола
до
Београд
.
старати
Акила
уз
пут
често
понављати
Марија
и
Милана
:
—
остати
у
турски
вера
,
да
бити
срести
до
век
!
Седећете
на
свила
и
на
кадива
,
а
носити
злато
и
драго
камење
!
.
.
“
докле
она
јесам
она
говорити
тај
,
дотле
она
јесам
нешто
из
срце
њин
шаптати
овај
:
—
како
да
похулити
вера
свој
дед
?
како
да
се
одметнути
од
род
свој
,
да
пљунути
на
образ
родитељ
свој
?
тај
боље
јесам
изгубити
глава
,
него
свој
огрешити
душа
!
“
Превезавши
се
преко
Морава
код
Ћуприја
,
путница
се
приближити
к
брдо
Гиљ
и
к
речица
Лугомир
.
ту
,
крај
пут
,
бити
некакав
човек
стрељати
,
и
бацити
на
точак
.
Френчевићка
пружити
прст
на
тај
слика
,
рећи
:
—
гледати
,
гледати
,
шта
радити
Коџо
-
Милош
са
свој
раја
!
ако
се
вратити
у
Срба
,
и
ви
хтети
сутра
онако
разапети
!
Марија
се
и
Милана
сав
кожа
најежити
.
на
један
мах
зазвонити
звоно
на
јагодински
црква
,
јер
јесам
Кнез
Милош
наредити
да
звоно
свуда
звонити
чим
се
оне
угледати
да
ићи
.
Мари
и
Милана
слушати
јесам
,
кад
се
причати
да
у
сретан
црква
звонити
звоно
место
клепало
,
али
глас
од
звоно
јесам
познавати
.
Највеће
звоно
који
јесам
оне
чути
,
бити
јесам
онај
који
носити
о
врат
трговачки
камила
.
—
Шта
се
тај
чути
?
упитати
Мари
Акила
.
—
То
звонити
звоно
на
јагодински
црква
:
ја
јесам
већ
у
Шумадија
.
Српкиња
прожмати
неки
неописан
осећање
кад
тај
чути
...
.
у
тај
већ
ступити
у
сам
Јагодина
.
на
пијаца
бити
неколико
стотина
оружан
сељак
,
упарађен
у
два
ред
.
пред
она
на
коњма
седити
Милета
Радојковић
и
Аврам
Петронијевић
,
а
до
она
родитељ
и
рођака
Маријин
и
Миланин
.
Чим
Френчевић
с
кола
ући
у
овај
народ
,
повикати
Срба
са
сав
страна
:
—
Пуштајте
девојка
!
и
јурнути
да
она
отети
.
Френчевић
и
њихов
момак
исукати
сабља
,
и
стати
махати
око
кола
,
говорити
:
—
девојка
не
дати
до
Београд
,
док
се
ствар
не
пресудити
онако
како
јесам
наредити
цар
!
али
свет
навала
:
и
браћа
и
сестра
Маријин
и
Миланин
почети
цепати
убрадач
с
она
два
.
Већ
пасти
неколико
људи
тешко
рањен
,
и
Осман
-
бег
Френчевић
у
мало
не
посећи
рођенога
брата
Миланин
.
тада
старати
Френчевићка
повикати
:
—
Аман
,
бег
-
Аврам
!
изгинути
ја
син
!
с
тежак
мука
Аврам
и
Милета
утишати
људи
.
и
Френчевић
поћи
даље
.
одавде
Акила
увећати
описивање
сласт
живот
у
харем
.
уз
пут
,
где
год
бити
видети
српски
сиромашки
кућа
,
или
чупав
жена
,
или
бос
деца
,
одмах
бити
она
рећи
:
—
Ена
онаки
бити
и
ви
ићи
,
да
ви
Алах
јесам
миловати
,
и
довести
у
мој
кућа
,
у
оваки
богаштина
.
Душа
ваљати
,
девојка
јесам
видети
на
један
стран
сиротиња
,
а
на
други
богаство
;
на
један
мука
,
а
на
други
доколица
;
на
један
трудба
,
а
на
други
благовање
!
ко
знати
на
што
бити
се
оне
приволети
,
али
баш
усред
тај
двоумица
'
она
у
један
мах
опколити
многи
наоружан
људи
.
план
неколик
пушак
.
Срба
бити
много
више
,
те
на
сила
продрети
и
заузети
кола
.
—
Баш
кад
хтети
,
причати
после
Мари
:
—
да
вриснути
и
да
обиснути
Френчевићка
око
врата
,
да
ја
не
дâ
тај
хајдук
(
мислити
јесам
да
јесам
тај
хајдук
)
,
угледати
пред
себе
ко
?
Божа
благ
!
да
ли
јесам
овај
сан
или
јава
?
онај
красан
Јованча
који
јесам
ноћити
о
Света
Тома
у
наш
кућа
,
и
који
јесам
,
полазити
,
чинити
ја
се
и
мој
срце
ишчупати
и
однети
.
Видећи
он
,
заборавити
све
,
па
викнути
:
—
не
дати
не
,
Јованча
,
ако
знати
за
бог
!
—
не
бојити
се
,
Мари
!
овде
ти
јесам
мајка
и
толики
род
!
па
ја
ухватити
за
рука
,
помоћи
ја
да
скочити
с
кола
и
предати
ја
мајка
.
у
тај
исти
мах
,
Френчевић
исукати
сабља
да
не
да
Милана
.
она
мислити
да
он
хтети
она
да
посећи
,
а
угледати
близу
Србин
Милисава
,
викнути
:
—
не
дати
!
да
јесам
по
бог
брат
!
—
братство
ти
не
примати
,
а
док
јесам
са
ја
глава
,
не
бојити
се
!
одговорити
Милисав
,
и
дрско
одбити
турчинов
ударац
,
па
девојка
узити
и
предати
мати
.
Мари
и
Милана
с
мати
одвести
Срба
у
један
кућа
,
одмах
она
разбудити
,
и
за
вече
она
донети
мало
печен
прасе
.
кад
видити
да
оне
јести
прасетина
,
и
да
,
по
тај
,
јесам
Туркиња
,
одмах
послати
Кнез
Милош
татарин
,
да
он
јавити
тај
радост
.
тај
јесам
сав
бити
у
паланка
.
капетан
Милија
из
Друговац
,
који
јесам
,
по
заповест
Кнез
Милош
,
извршити
овај
преотмица
,
пустити
одатле
Френчевић
с
мати
и
пратња
да
ићи
напред
у
Београд
.
А
он
,
с
Марија
и
Милана
,
с
њихов
мати
и
осталом
јак
српски
пратња
,
поћи
за
она
.
од
паланка
до
Београд
јесам
бити
никакав
сукоб
.
у
Београд
стигнути
у
петак
после
по
дне
.
ВИИ
пресуда
не
зборити
се
ласно
с
везир
.
но
ђе
доћи
,
донети
грозница
,
и
захукати
земља
од
кукање
.
Његуш
.
питати
Бошњак
:
—
Која
ви
јесам
паш
бити
добар
?
—
онај
,
одговорити
он
:
—
који
јесам
из
Стамбол
поћи
а
у
Босна
недошао
!
права
јесам
казати
.
и
који
бити
паш
бити
човек
добар
,
опет
јесам
као
управник
тежак
онај
свој
салтанат
који
морати
да
одржавати
ако
жети
да
он
народ
слушати
,
да
он
се
бојити
,
да
од
он
стрепити
...
...
Хусеин-Паша
,
београдски
везир
,
бити
човек
средовечан
,
средњи
раст
,
носити
турски
одело
,
и
око
глава
хамедија
.
он
се
одликовати
препреден
лукавство
,
и
жеђати
за
новац
који
он
јесам
и
требати
,
да
бити
моћи
купити
место
Урумели
-
Валис
.
за
тај
јесам
сав
приход
,
особито
ђумручки
,
марљиво
прибирати
у
свој
каса
.
Хусеин
јесам
марити
за
велик
салтанат
,
али
се
ипак
потресати
Београд
,
кад
он
,
у
петак
после
по
дне
,
поћи
с
многобројан
и
страшан
свој
пратња
горе
к
Пашиној
Чешми
,
да
се
провеселити
,
и
да
се
делија
његов
мало
проџилитати
.
Чим
се
зачути
пашин
таламбас
,
одмах
се
ћепенак
од
српски
дућан
спуштати
,
капак
на
прозор
затварати
,
мати
деца
прибирати
у
кућа
,
и
тек
кроз
који
мали
рупица
,
један
ока
,
смести
Србин
да
погледати
на
тај
сила
,
на
тај
људски
олуја
!
...
један
петак
после
по
дне
,
у
фебруар
@card@
,
бити
време
лепо
,
онако
како
моћи
да
бити
тај
месец
у
Београд
.
тако
красан
дан
у
сред
зима
употреба
Хусеин
да
изићи
на
теферич
с
обичан
свој
свита
.
овај
јесам
морати
чинити
нарочито
за
тај
да
Србин
,
који
јесам
се
већ
бити
доста
ослободити
,
напомена
турски
сила
и
моћ
.
његов
свита
одиста
јесам
за
ми
данас
малко
необичан
.
напред
јесам
ићи
хоџа
.
за
она
сојтарија
(
који
градити
шал
)
;
за
сојтарија
татар
;
за
татар
војник
пешак
(
Арнаутин
)
;
за
овај
делија
(
на
коњма
)
;
за
делија
се
носити
пашин
сребрн
калкан
(
сребрн
штит
)
и
туг
(
коњски
реп
)
,
који
показивати
који
јесам
чин
паш
;
за
тај
ићи
јерлија
(
Турчин
београдски
на
коњ
)
;
за
јерлија
ићи
пашин
ћаја-
бег
,
и
хазнадар
,
за
она
се
водити
пашин
једек
у
леп
опрема
.
за
овај
пашајлија
,
па
тек
тада
,
на
коњ
на
који
шкргутати
сребрн
рахт
,
јахати
Паша
.
Четири
момак
држати
рука
на
сапи
и
на
плећа
пашин
коњ
,
који
ићи
тих
ход
.
за
паш
ићи
бег
.
на
последак
велик
далбулана
.
спровод
овај
бити
толики
да
стражњи
још
не
бити
изићи
из
Града
а
предњи
већ
излазити
на
Стамбол
-капију
.
ту
јесам
онда
бити
крај
Београд
.
даље
се
находити
тек
по
који
ковачница
...
кад
спровод
овај
бити
код
„
Батал-џамије
“
,
озго
,
друм
,
ићи
к
Београд
један
затворен
кола
и
спроводити
она
око
@card@
Турчин
коњик
.
за
овај
,
мало
доцније
,
ићи
други
кола
,
који
окружавати
око
@card@
Срба
коњик
.
Пашина
пратња
видити
овај
необичан
путник
,
али
ники
не
потрудити
госпоство
свој
ни
да
упитати
:
—
Ко
јесам
тај
?
кола
,
који
сповођаху
Турчин
,
обрнути
на
Зерек
ка
Дорћол
,
а
она
који
јесам
пратити
Срба
,
стати
више
црква
,
пред
кућа
неки
Савка
Пазарка
.
Савка
јесам
одиста
родом
Пазарка
.
Прешла
јесам
најпре
у
Чачак
;
познати
се
с
господар
Јована
,
па
онда
с
Кнез
Милош
и
кнегиња
Љубица
,
и
у
доцније
време
бити
јесам
као
својта
у
њихов
кућа
.
Кућа
она
јесам
бити
она
који
и
сада
стајати
према
„
стар
здање
“
и
звати
се
кућа
„
Сава
спаија
.
“
Жена
овај
јесам
бити
ни
млад
ни
леп
,
али
јесам
бити
уман
,
и
веома
слатко
у
беседа
.
она
одабран
гост
,
нудити
он
да
ући
,
обично
велим
:
—
где
ја
тај
штап
такнути
,
ту
ја
се
позлата
,
а
где
нога
стати
—
ту
ја
се
посветити
!
“
ето
тај
домаћица
изићи
пред
гост
,
и
из
кола
примити
два
жена
и
два
девојка
,
и
увести
она
у
свој
кућа
.
Читаоци
се
већ
сећати
да
јесам
тај
гошћа
Мари
и
Милана
са
свој
мајка
.
не
постојати
много
а
Савкин
кућа
поврвети
први
људи
из
Београд
.
тај
бити
господар
Јеврем
Обреновић
,
Симић
Стојан
и
Алекса
,
Пера
Белопољац
,
Манојло
Стевановић
;
и
многи
други
одабран
београђани
.
сав
бити
радити
да
чути
о
тај
чудан
отмица
,
од
који
се
дигнути
тако
страшан
буна
.
Мари
и
Милана
казивати
све
како
јесам
бити
,
и
како
јесам
она
Турчин
салетати
да
се
одрећи
свој
вера
и
свој
род
па
да
остати
Туркиња
Френчевићка
.
али
оне
јесам
тај
одбити
—
мањ
што
јесам
морати
.
Срба
,
слушати
тај
,
хвалити
јесам
она
напомињати
да
бити
тако
тврдити
и
кад
изићи
пред
Хусеин
-
Паша
и
пред
царски
комесар
.
Међа
тај
Френчевић
јесам
бити
без
нада
,
да
српкиње
отети
још
један
пут
.
у
Београд
јесам
тада
бити
много
Турчин
.
Дорћол
се
бити
претворити
у
касарна
;
у
град
јесам
сам
тобџија
бити
на
хиљаду
људи
.
Уздајући
се
у
толики
једноверац
,
Френчевић
мислити
пре
спалити
Београд
него
допустити
да
се
учинити
поруга
вера
Мухамедов
,
да
се
потурченица
вратити
у
Срба
;
али
се
преварити
;
Хусеин
-
Паша
,
бојити
се
велик
заплет
,
бити
јесам
оштар
запретити
,
да
се
ники
не
усудити
помагати
жеља
Френчевић
.
Видећи
толики
немарност
муслиман
према
свој
вера
,
и
толики
малодушност
Турчин
према
свој
част
,
а
толики
моћ
српски
:
и
не
могућ
поднети
толики
руг
сав
,
Селим-Бег-Френчевић
померити
памет
,
и
,
у
лудило
свој
,
само
говорити
:
—
Султан
јести
крметина
;
Влах
хтети
скоро
и
он
звати
на
сав
суд
!
у
бео
понедељак
@card@
,
у
Града
,
у
стар
пашин
конак
,
на
доњи
бој
,
бити
суд
.
у
простран
један
соба
,
на
низак
миндерлук
седити
:
Хусејин
-
Паша
,
царски
комесар
,
београдски
кадија
;
Јеврем
Обреновић
,
Алекса
Симић
,
Пера
Белопољац
,
и
Павао
Белимарковић
.
кад
Хусеин
дати
знак
,
пред
суд
изаћи
Осман-Бег
Френчевић
с
неколико
Турчин
.
он
бити
с
оружје
,
а
други
без
оружје
.
они
стати
на
један
страна
.
за
тај
ући
Мари
и
Милана
,
са
свој
мајка
и
оружан
пратња
српски
.
она
Паша
рећи
да
стати
на
други
страна
.
—
јесам
ли
ви
два
,
Мари
и
Милана
,
девојка
из
Мозгово
?
упитати
Паша
.
—
јесам
,
честит
Паша
!
одговорити
Мари
.
—
јесам
ли
ви
од
свој
драг
воља
отићи
у
кућа
Френчевић
?
—
јесам
,
честит
судити
!
—
Ко
ви
јесам
одвести
?
—
овај
Френчевић
са
свој
оружан
момак
.
—
Хоћете
ли
сад
да
бити
муслиманка
?
—
не
хтети
,
ни
дати
бог
!
овај
она
питање
поставити
Паша
три
пут
.
и
три
пут
чути
од
она
одговор
:
—
не
хтети
,
ни
дати
бог
!
—
Шта
тражити
од
Френчевић
?
—
Што
суд
и
царски
милост
наћи
да
јесам
права
.
царски
се
комесар
нагнути
те
нешто
пришаптати
Паша
на
ухо
.
—
Френчевић
,
и
ви
други
Турчин
!
рећи
Хусеин
:
—
Чусте
њихов
реч
.
далек
говор
овде
нем
место
.
она
остајати
све
што
јесам
она
досад
дати
.
Трошкове
теглити
ви
!
—
Аман
ефендум
!
она
јесам
Коџо
-Милошеви
људи
преплашити
,
да
хтети
она
у
харем
исећи
ако
остати
Туркиња
;
за
тај
говорити
тако
!
...
—
не
!
не
!
викати
оба
девојка
.
—
и
ако
јесам
она
плашити
они
,
плашити
јесам
она
и
ви
,
рећи
комесар
:
—
сад
ви
јесам
права
:
плашња
за
плашња
!
...
—
Аман
ефендум
!
...
—
Дишери
!
продерати
се
Хусеин
.
и
Осман
-
бег
,
видити
како
судити
царски
суд
,
у
који
се
он
толико
уздати
,
обнезнанити
се
и
пасти
на
рука
свој
момак
који
он
прихватити
и
извести
на
поље
.
суд
се
свршити
.
пресуда
гласити
:
да
јесам
Турчин
свој
безакоње
изазвати
буна
;
да
јесам
жалба
народ
истинит
,
и
да
јесам
заузимање
Кнез
Милош
путни
!
...
српски
жеља
добити
мах
.
турски
сила
сам
себе
јести
.
не
проћи
много
после
тај
,
а
у
сав
Србија
бити
објавити
царски
хатишериФ
који
,
поред
осталога
,
вратити
Србија
онај
шест
округ
(
крајински
,
црноречки
,
гургусовачки
,
алексиначки
-
параћински
,
крушевачки
,
и
подримски
)
који
јесам
бити
једно
с
она
кад
јесам
подвезивати
уговор
у
Букурешт
,
@card@
.
сав
се
Србија
веселити
,
а
сести
Мозгово
понајвише
!
...
—
пострадати
на
убав
правда
,
говорити
сељак
,
али
се
барем
избавити
...
.
.
ВИИИ
радост
у
Србија
„
о
,
гнијездо
јуначки
слобода
!
Често
ли
тај
бог
надгледати
ока
!
многи
ли
јесам
мука
поднијети
,
многи
ли
тај
чекати
побједа
!
“
Његуш
.
Бун
се
стишати
:
Турчин
се
иселити
из
онај
округ
који
јесам
већ
бити
унети
у
карта
нов
кнежевина
;
Султан
јесам
свечан
акт
спојити
тај
округ
са
Србија
;
народ
се
сјединити
и
ослободити
;
заробити
Српкиња
,
вратити
из
ропство
,
наћи
јесам
сваки
свој
драго
.
српски
мисао
корачити
јесам
напред
!
у
сав
црква
у
Србија
држати
јесам
велик
богомоља
за
сретан
свршетак
тај
народни
посао
.
народ
се
свуда
веселити
као
да
јесам
већ
потпунце
осветити
Косово
!
...
Султан
,
у
велик
мудрост
свој
,
поврх
сав
,
послати
Кнез
Милош
велик
орден
,
Нишани
зишан
,
знак
захвалност
што
јесам
уставити
пламен
устанак
,
тај
буна
јесам
захватити
сав
српски
крај
под
Турчин
!
после
сав
тај
,
Милош
се
кренути
да
походити
нов
крај
,
да
се
порадовати
с
народ
у
радост
,
да
он
помоћи
у
разним
потреба
.
Ишао
јесам
лагано
,
врло
лагано
;
водити
јесам
не
пратња
,
него
читав
војска
.
на
сваки
ноћиште
бити
јесам
прав
војни
стан
.
пет
топ
означавати
сваки
вече
—
ноћ
,
а
свако
јутро
—
објављивати
дан
.
кад
се
тај
свечан
ход
приближити
граница
нишки
,
допасти
у
један
мах
татарин
из
Ниш
.
узнемирен
мутесариф
нишки
овако
писати
:
„
знати
да
јесам
цар
пријатељ
,
али
хтети
он
бити
злотвор
ако
тако
поћи
даље
дуж
граница
наш
:
сав
царев
рај
уста
листа
,
и
отићи
к
ти
!
него
,
или
се
тај
мана
,
и
ићи
у
сав
Крагујевац
,
или
ето
ја
предати
те
с
војска
!
“
Милош
јекнути
...
зовнути
Живановић
под
шатор
.
не
постајати
много
а
из
кнежев
стан
излетити
татарин
Инџа
с
обичан
свој
суруџија
.
они
се
упутити
к
Пирот
.
не
јездити
него
лет
:
мислити
да
она
коњ
нога
не
дохватати
земља
!
неколико
дан
посед
Милош
ту
,
чекати
повратак
татарин
.
за
тај
време
,
народ
грцати
са
сав
страна
,
и
веселити
се
по
ви
дуг
дан
.
на
леп
висок
диванана
седити
задовољан
Кнез
,
и
гледати
како
се
талас
кола
весео
,
срести
омладина
.
кроз
тај
свет
гурати
се
једном
кнежев
секретар
,
носити
писма
и
новина
који
тај
час
стигнути
од
кнежев
конзул
Хаџи-
Стоило
,
из
Београд
,
и
од
Милета
Радојковић
,
из
Ражањ
.
Изашавши
на
диванана
,
секретар
почети
да
тражити
шта
хтети
најпре
читати
Кнез
.
—
седити
!
велим
он
Кнез
.
—
неки
ја
,
господар
,
моћи
и
постојати
.
—
седити
!
поновити
Милош
,
и
потегнути
он
за
хаљина
.
—
нека
,
господар
,
боље
да
стајати
;
видити
колико
ми
свет
гледати
!
—
за
тај
ти
и
велим
да
сести
,
будала
!
додавати
Милош
:
—Отоич
се
гурати
,
не
мореш
да
проћи
,
а
седити
ту
неки
тај
видити
уза
ја
,
па
да
ви'ш
после
како
хтети
се
крчити
пут
пред
ти
—
куд
год
поћи
!
секретар
се
покорити
,
сести
,
и
прво
прочитати
овако
један
писамце
:
„
господар
!
„
онај
Милунка
Чанколиза
,
који
јесам
,
улагивати
се
Турчин
,
пити
крв
браћа
свој
,
обесити
јесам
испод
мозговачки
виноград
,
баш
онде
одакле
јесам
отети
онај
два
девојка
!
.
.
“
Милета
с
.
р
.
—
Добра
јесам
урадити
!
прекинути
задовољан
Кнез
:
—
дед
,
игуман
,
видити
сад
шта
имати
у
новина
!
-
Живановић
он
на
тај
почети
гласно
српски
читати
један
чланак
из
„
Општих
аугсбуршки
новина
“
(
који
јесам
Милош
редовно
читати
)
.
кола
се
доле
вити
као
мачвански
пшеница
кад
јесам
несташан
ветар
заталасати
.
на
један
мах
рукнути
пљесак
од
хиљада
рука
;
дигнути
се
врева
,
мислити
,
до
небо
...
.
—
Шта
тај
бити
?
упитати
секретар
као
јесам
себе
.
—
Ена
шта
бити
!
одговорити
он
весео
Кнез
:
—
Мари
,
несуђен
Јурмуса
,
и
Милана
,
несуђен
Фатима
,
ухватити
се
да
играти
у
кола
,
а
на
други
страна
играти
њихов
младожења
Јованча
и
Милисав
.
Коловођа
и
заврћкола
некако
уплести
кола
тако
да
се
она
четворо
наћи
један
до
други
,
па
се
играч
обрадовати
као
да
она
сада
играти
„
шарен
хора
“
,
и
ето
ударити
у
пљесак
.
мало
после
тај
,
пут
од
Пирот
зачути
се
страшан
дрека
:
.
—
Варда
!
варда
!
саул
!
саул
.
и
пред
кнежев
диванана
допасти
татар
.
Инџа
се
скљусити
с
коњ
.
побауљке
изићи
пред
Кнез
,
пољубити
он
у
скут
,
и
предати
он
писма
из
Стамбол
.
—
игуман
!
викнути
Кнез
.
секретар
Живановић
допасти
,
отворити
писма
и
прочитати
:
„
провинција
Србија
,
који
неки
бог
чувати
,
имати
свој
граница
;
преко
она
ти
не
хтети
,
а
у
она
се
веселити
како
ти
јесам
воља
!
овај
знати
и
мој
свет
знак
веровати
!
“
Милош
се
лице
засијати
од
радост
:
он
махнути
рука
,
и
убрзати
језик
:
—
тако
она
Мика
...
.
.
!
двадесет
и
један
топ
прорикати
тај
успех
Милошев
радња
.
и
после
тај
,
докле
јесам
год
путовати
,
јутром
и
вечером
пуцати
јесам
двадесет
и
један
топ
,
место
пређашњи
пет
!
али
да
видити
чудо
од
татарин
!
у
свој
задовољство
,
Кнез
се
сетити
и
брз
гласоноша
,
и
хтети
он
дати
добар
дар
.
А
гле
!
он
,
уморан
,
предати
писма
,
сести
уз
дувар
,
наслонити
се
,
и
заспати
као
мртвац
.
звати
он
,
бити
он
,
дрмати
он
—
ништа
;
чак
неки
несташница
узети
боцкати
он
игла
,
али
он
не
осећати
ништа
.
кад
чути
тај
Кнез
,
он
се
насмејати
,
рећи
:
—
Татарин
се
не
бити
тако
!
па
се
дигнути
и
прићи
јесам
к
заспао
Инџа
,
и
само
он
шанути
на
ухо
:
—
готов
коњ
,
Татар
-
ага
!
Татарин
ђипити
,
тргнути
камџија
,
натакнути
јесам
на
рука
,
и
поћи
...
осути
се
смеј
грохот
,
и
тек
тада
уморан
путник
видити
шта
јесам
с
он
...
Међа
тај
јесам
доле
међу
народ
ући
слепити
Здравко
из
Лужница
.
овај
јесам
човек
много
помагати
у
овај
народни
посао
;
односити
јесам
глас
и
доносити
;
певати
песма
какав
где
требати
,
и
,
заклонити
свој
слепоћа
,
моћи
јесам
врло
често
допрети
и
онамо
куд
ники
други
не
бити
смести
.
Вођ
он
довести
баш
у
средина
сабор
;
тај
слепац
сести
,
извадити
свој
гусле
,
и
почети
она
удешавати
.
Чим
се
зачути
Здравков
гусле
,
кола
се
покидати
,
игра
престати
,
свирка
умукнути
,
шал
занемити
.
Здравко
,
који
јесам
бог
узети
вид
али
увећати
памет
,
знати
да
омладина
не
моћи
дуго
остати
у
један
уживање
,
у
један
радост
.
за
тај
не
певати
дуг
песма
,
него
тек
брати
бисер
с
онај
који
јесам
и
међу
леп
леп
.
дуго
јесам
вести
преко
јасан
струна
његов
танан
гудало
,
дуго
јесам
играти
старачки
прст
његов
,
докле
грло
његов
јекнути
:
"
’
вако
вео
књига
инџијели
:
„
Турчин
,
браћа
,
сав
седам
даија
ви
моћи
раја
горак
бити
Веће
раја
врло
добар
буд'те
!
нек
’
јесам
харач
петнаест
динар
,
нек
’
јесам
харан
и
триест
динар
,
не
износ'те
на
рај
биједа
;
не
дирати
у
њихов
црква
ни
у
закон
,
нити
у
поштење
;
ви
моћи
рај
разгонити
По
шума
,
да
од
ви
зазирати
него
паз'те
рај
ка
син
.
тако
хтети
ви
дуго
бити
царство
.
цар
умријети
,
а
ја
остати
,
и
свој
цар
не
слушати
Већ
велик
зулум
подигнути
и
грехота
бог
учинити
.
.
и
сад
хтети
изгубити
царство
!
“
...
.
грло
умукнути
,
а
гудало
убрзати
.
око
певач
бити
небројен
свет
:
окружити
он
са
сав
страна
;
стражњи
се
пропињати
на
прст
и
предњи
се
наслањати
на
раме
,
да
бити
моћи
видети
чудан
певач
!
сав
муком
мучити
као
да
душа
не
дисати
.
слепац
на
нов
викнути
:
„
ој
госпођа
,
Кулинов
када
!
нит
’
ти
ићи
Кулин-
капетан
,
нит
'
ти
ићи
,
нити
хтети
ти
доћи
:
нит
се
надавати
,
нити
он
погледати
.
храна
син
,
па
слати
на
војска
,
—
Србија
се
умирит
’
не
мора
!
...
“
опет
умукнути
грло
;
опет
убрзати
гудало
.
сад
,
јесам
гудјети
дуже
;
окретати
се
на
десно
и
на
лево
као
да
јесам
уман
очи
разгледати
,
да
ли
јесам
слушалац
сит
гусле
и
песма
.
најпосле
јасан
,
развучен
глас
викнути
:
...
Јоште
вео
књига
инџијели
:
„
„
мунара
хтети
попаст
’
паучинати
,
не
хтети
имат
’
ко
језан
учити
...
друм
хтети
пожељет
’
Турчин
,
А
Турчин
нигдје
бити
не
хтети
!
“
...
Још
не
умукнути
последњи
јек
од
овај
пророчки
Здравков
реч
,
а
с
брег
грунути
кнежев
вечерњи
топ
.
народ
тек
сад
пренути
,
видити
да
јесам
сумрак
:
ускомешати
се
,
узаврети
,
и
...
почети
се
разилазити
...
...
...
.
.
али
чак
сутра
дан
,
а
и
доцније
,
многи
радосно
одјекивати
у
уш
последњи
реч
слеп
гласник
:
друм
хтети
пожељет
’
Турчин
,
А
Турчин
нигдје
бити
не
хтети
!
“
ИX
ЗАВРШЕТАК
Довршивши
овај
прича
,
устати
од
сто
да
се
мало
одморити
;
и
да
бити
ја
одмор
бити
што
пријатан
,
узети
да
прочитати
што
лако
онако
одмарати
се
;
случајно
се
машити
баш
за
Света
писма
,
који
и
онако
радо
разгледати
колико
због
истина
који
се
бавити
род
људски
од
овај
четири
хиљада
година
,
толико
и
због
лепота
језик
који
јесам
тај
истина
исказати
у
диван
превод
Вук
и
Даничић
.
Расклопивши
књига
са
сав
случајно
,
зачитати
оно
на
шта
ја
се
прво
уставити
очи
,
и
гле
!
ја
читати
овај
врста
:
„
Чуј
Израиљ
!
моћи
да
рећи
у
срце
сав
:
за
правда
мој
увести
ја
господ
у
овај
земља
да
јесам
наслиједити
;
јер
господ
тјерати
онај
народ
испред
ти
за
неваљалство
њихов
.
и
нехотице
упоредити
овај
реч
с
прича
који
тек
што
довршити
,
зачудити
се
таки
случајност
!
.
.
преврнути
неколико
листа
напред
,
и
зачитати
,
а
тај
изаћи
овај
реч
:
„
3а
тај
чинити
што
јесам
права
и
добро
пред
господа
.
сад
захватити
и
претурити
више
листа
,
и
кад
погледати
,
а
пред
мој
очи
реч
:
на
овај
шесторо
мрзети
господ
,
а
седми
јесам
гад
душа
његов
,
Очи
поносит
језик
лажљив
,
рука
који
прољевати
крв
права
,
срце
који
ковати
зао
мисао
,
нога
који
брзо
трчати
на
зло
,
Лажан
свједок
који
свједочити
лаж
,
и
ко
заметати
свађа
међу
браћа
!
“
после
овај
трећи
напомена
,
јер
ја
овај
случајност
узети
као
правити
напомена
,
сести
на
нов
за
сто
,
узети
перо
написати
овај
завршетак
.
ако
читалац
мој
причати
бити
по
воља
,
ако
у
она
наћи
доказ
да
народ
не
умирити
докле
год
осећати
воља
и
снага
за
рад
,
за
борба
,
докле
год
он
се
мити
бити
онај
што
јесам
;
ако
се
,
прочитати
јесам
,
из
груда
његов
отети
који
дах
захвалност
према
родољубив
претцима
наш
:
онда
неки
не
пожалити
труд
дочитати
и
овај
неколик
врста
,
као
„
по
сласт
послађење
...
“
ако
ли
он
,
напротив
,
мој
прича
не
бити
,
угодан
;
ако
он
не
бити
по
воља
њен
јунак
,
или
се
расрдити
и
на
сам
приповедач
па
,
поменути
он
,
по
стар
обичау
,
предак
,
замахнути
да
књига
бацити
,
онда
нека
задржати
бар
овај
последњи
листак
,
те
прочитати
овај
неколик
редак
који
не
писати
ја
него
Мојсије
и
Соломун
!
...
Мог
се
догодити
да
овај
њихов
реч
разбудити
у
читалац
така
осећање
какав
не
бити
изазвати
ни
добар
прича
!
...
.
мисао
изазивати
мисао
;
мисао
попуњавати
мисао
;
мисао
осветљавати
мисао
:
мисао
јесам
мајка
мисао
;
мисао
јесам
клица
живот
;
мисао
јесам
јамство
будућност
!
крај
Ида
брзо
,
журити
се
!
добро
,
раја
,
добро
!
.
Штета
.
мир
ви
!
.
-
неки
ви
јесам
јутро
сретан
!
неки
јесам
угодан
бог
!
камо
пилав
,
дете
!
кувар
.
Божја
воља
.
Чудо
!
чудо
!
Даће
бог
!
празан
разговор
!
браво
!
од
арапски
реч
:
Мусибет
=
беда
,
несрећа
.
камен
с
који
се
узјахивати
.
кујна
.
селанце
у
Рудник
који
се
данас
звати
Љубичинац
.
Реч
Тршић
Вук
јесам
изговарати
затезати
малко
дуже
на
р
.
Чувај
се
,
клон
’
се
!
купатило
.
турски
суд
.
јагње
мој
!
да
одвити
значити
да
надвале
,
да
победа
.
бог
.
велик
госпоство
.
хамедија
—
управо
мухамедовача
=
бео
чалма
.
Теферич
јесам
место
где
се
веселити
.
музика
.
где
јесам
сад
Позориште
.
за
бог
,
господар
!
на
поље
!
сјајан
знак
,
орден
.
Чувај
се
,
клон
’
се
!
Мојсије
,
књ
.
В
,
мазати
ви
,
@card@
.
Мојсије
,
књ
.
В
,
глава
ИX
,
1—4
.
Приче
Соломунов
ви
,
10—19
.
