@card@
српски
КЊИЖЕВНА
задруга
@card@
.
јелен
Ј
.
ДИМИТРИЈЕВИЋ
.
нов
.
роман
.
Београд
.
нов
ШТАМПАРИЈА
ДАВИДОВИЋ
-
ЉУБ
.
м
.
ДАВИДОВИЋА
.
@card@
.
и
пред
један
леп
кућа
,
двоспратан
,
са
шалона
и
с
три
балкон
,
на
грчки
Пиргусу
а
турски
-
јалија
,
где
јесам
летњиковац
солунски
богаташ
,
у
један
лепо
мајски
јутро
,
зауставити
се
кола
;
и
док
кочијаш
,
Арнаутин
,
у
арнаутски
одело
,
затезати
вођица
танконог
ватрен
вранац
с
посребрен
оправа
,
с
бок
тај
кола
скочити
млад
црнац
,
дилавер
,
у
редингот
,
крут
огрлица
и
фес
,
и
отворити
вратанца
,
окренути
она
леђа
и
пружити
мишица
,
а
из
кола
изићи
три
ханума
и
један
робиња
,
сав
у
црн
чаршаф
,
тај
јесам
хаљина
за
излазак
,
и
с
густ
црн
печ
,
вео
,
на
лице
.
она
први
што
сићи
,
много
се
ослонити
на
дилаверов
пружен
мишица
.
Чим
залупати
тучан
звекир
на
висок
гвозден
капија
те
леп
кућа
,
опкољен
диван
парк
а
покривен
лоз
,
бршљан
и
диваљ
ружа
,
много
исцветао
,
ханума
,
кроз
гвозден
ограда
,
сасвим
европски
,
опазити
један
дежмекаст
црнкиња
,
капиџик
.
она
она
отворити
,
и
кад
ући
,
пољубити
она
скут
и
поћи
пред
она
,
повести
она
узак
стаза
посут
ситан
шљунак
;
а
оне
,
ићи
тих
,
господски
,
бацати
поглед
у
кратак
ошишан
трава
прошаран
жбунов
руж
и
јасмин
и
бокор
јоргован
,
у
два
грдно
велик
„
рундела
“
као
два
диван
уметнички
ћилим
од
цвеће
,
у
водоскок
,
у
кипарис
око
ограда
,
смоква
и
палма
,
у
лимун
пред
кућа
и
олеандар
,
који
јесам
надвисити
кућни
кров
.
Ишле
јесам
један
за
други
,
стар
,
на
млад
,
па
млад
,
па
робиња
са
шарен
бошча
у
рука
;
и
кад
бити
до
пола
двориште
,
или
боље
рећи
диван
парк
,
отворити
се
кућни
врата
и
појавити
се
из
кућа
три
ханума
,
као
Гркиња
или
Јеврејка
,
развити
:
да
дочекати
гост
.
у
предсобље
се
бити
наместити
у
два
ред
женски
послуга
.
„
сеф
гелдиниз
!
“
узвикнути
радостан
домаћица
.
„
сеф
булдумиз
!
“
одговорити
,
такође
радосно
,
гошћа
.
Гошће
се
развити
.
као
укућанка
,
и
онај
јесам
европски
обући
.
али
један
од
она
,
мршав
висок
старица
,
у
бео
памучан
антерија
јесам
,
и
с
кратак
подсечен
сребрн
кос
.
осим
тај
старица
,
сав
у
соб
отићи
с
ципела
.
Читав
буљук
послуга
похитати
за
она
,
а
један
робиња
однети
њин
чаршаф
,
„
пелерина
“
и
печа
,
да
она
завити
и
оставити
у
јашмак-одају
.
у
мусафир-одаји
,
тај
јесам
соба
за
гост
,
не
бити
ништа
турски
,
само
један
врло
мали
мангал
,
за
кафа
и
цигара
,
који
овде
јесам
место
,
јер
јесам
топло
ти
јесам
сав
прозор
отворити
,
да
у
соб
„
ући
и
мирисати
мај
“
...
у
соба
настати
грљење
и
нежно
притискивање
лице
на
лице
,
пљескање
по
плећа
и
узвикивање
„
о
,
машалла
!
“
А
тек
што
поседати
,
старати
,
преко
обичај
турски
,
већ
упитати
за
здравље
домаћинов
;
и
кад
она
један
четрдесетогодишњи
ханума
,
у
сукња
и
блуза
и
старомодан
европски
фризура
,
одговорити
да
јесам
„
хвала
бог
“
здрав
,
она
раширити
десни
рука
на
прса
,
поглед
у
стих
из
коран
који
висити
над
један
врата
,
подигнути
се
и
,
са
суза
у
очи
,
узвикнути
:
„
о
,
Шућур
!
“
и
понова
грљење
и
љубљење
скута
старица
.
по
здрављење
,
по
радост
видити
се
да
јесам
рођени
род
.
тај
јесам
свекрва
са
снаха
и
унука
,
мајка
Ибрахим-Хасана
и
Исмаил-Ахмеда
,
два
богат
Цариграђанин
који
јесам
се
доселити
у
Солун
још
пре
двадесет
година
.
Ибрахим-Хасан-бејов
харем
доћи
јесам
у
гост
Исмаил-Ахмед-бејову
харем
,
из
стар
Солун
у
нов
Солун
,
од
Алаџа-Имарета
на
јалија
,
крај
морати
:
да
ту
провести
мај
.
Послужише
она
цигара
и
кафа
.
и
још
по
једанпут
се
поздравити
,
па
почети
да
се
разговарати
,
полако
,
„
господски
“
...
Старичине
унука
,
од
један
син
и
од
други
,
два
млад
,
врло
леп
девојка
,
значајно
се
погледати
и
осмехнути
,
и
упитати
баба
да
ли
она
јесам
што
потребан
,
изићи
и
отићи
у
један
соб
окренут
мора
,
с
мало
отворен
шалона
,
па
брзо
прећи
у
други
из
башта
,
где
бити
много
прозор
,
и
сав
широм
отворен
.
да
јесам
овај
девојачки
соб
,
видити
се
по
силан
мирис
и
по
многи
инструмент
за
свирање
;
да
јесам
овај
соб
савремен
муслиманка
,
нов
,
како
тај
савремен
,
француски
васпитаница
,
себе
звати
,
видити
се
по
свакојак
ситница
,
по
клавир
,
по
сто
за
писање
и
по
полица
с
француски
и
енглески
књига
.
Седоше
,
оба
у
један
наслоњача
,
загрлити
се
и
почети
да
се
разговарати
,
француски
.
Гошћа
се
жалити
како
она
јесам
отац
љут
,
како
се
врло
бојати
да
она
хтети
пустити
да
провести
мај
на
јалија
;
хвалити
се
нена
;
говорити
јесам
како
њен
мајка
и
сад
као
увек
само
пека
,
како
по
њихов
кућа
по
ви
драг
дан
пека
,
само
да
јесам
мир
.
—
ја
свирати
у
пијано
и
мислити
на
мадмоазел
.
о
,
ако
се
не
вратити
!
Шта
хтети
ја
јадан
сам
?
Кажи
,
душа
Мерсија
?
упитати
гошћа
.
—
Шта
хтети
?
да
се
удати
,
срце
Емир
,
одговорити
домаћица
.
—
Quelle
idée
!
узвикнути
она
.
за
ко
?
—
за
старотурчин
,
одговорити
Мерсија
уозбиљити
се
.
—
у
гора
и
камен
!
рећи
гошћа
уплашено
и
скочити
.
напослетку
,
ја
јесам
још
млад
,
душа
Мерсија
.
—
Don't
speak
so
foolishly
!
узвикнути
Мерсија
озбиљно
и
имитовати
потпуно
њин
енглески
учитељица
,
да
гошћа
насмејати
.
—
Don't
speak
so
foolishly
!
поновити
домаћица
а
гошћа
се
заценити
од
смех
гледати
јесам
у
њен
стиснут
вилица
.
—
o
yes
!
It's
stupid
!
млад
,
а
напунити
осамнаест
година
!
и
ја
.
оба
јесам
већ
зрео
девојка
,
јер
јесам
Азијатка
.
Гошћа
престати
да
се
смејати
и
рећи
:
—
ја
јесам
нов
,
а
оне
јесам
Европљанка
,
Францускиња
.
Шта
ја
имати
азијатски
?
ни
говор
,
ни
хаљина
,
чак
ни
ход
,
чак
ни
покренути
.
—
Чак
ни
мислити
,
чак
ни
осећање
,
јесам
ли
,
Емир
?
—
и
тај
не
,
завршити
гошћа
па
опет
сести
у
наслоњача
,
загрлити
се
са
сестра
од
стриц
и
удесити
,
врло
тихо
,
један
сентименталан
и
монотон
турски
песмица
,
на
се
засмејати
што
певати
турски
,
и
запалити
по
цигара
,
извити
мало
врат
и
почети
с
много
емоција
:
Come
!
o
,
come
my
life's
delight
!
“
наједанпут
,
домаћица
прекинути
песма
и
рећи
:
—
збиља
!
јесам
ли
се
ханум-јенђе
помирити
с
Мондије-ханумом
?
А
гошћа
се
наљутити
,
извући
се
из
сестрин
загрљај
и
рећи
:
—
Нећу
више
с
ти
.
Сут-ана
!
мој
сладак
сута
како
лепо
име
имати
,
а
пакосне
ханума
дати
она
надимак
.
па
и
тај
,
Мерсија
;
јесам
знати
да
јесам
пакосна
.
—
Well
!
-
јесам
ли
се
ханум-јенђе
помирити
с
Нурије-ханумом
?
—
јесам
,
и
хтети
!
један
капиџик
од
цео
комшилук
,
па
и
он
затворити
.
кад
год
у
он
погледати
,
ја
заплакати
.
Мерсија
изненада
прећи
на
нешто
сасвим
други
.
тај
јесам
бити
њен
обичај
.
Сувише
жив
,
она
јесам
моћи
да
се
задржавати
дуго
на
један
предмет
.
—
Јуче
јесам
видети
Жути
врскапут
...
срести
се
,
он
ја
се
загледати
у
очи
,
ја
се
спотакнути
.
—
да
се
ја
загледати
у
очи
мушки
,
ја
бити
пасти
.
А
женски
,
жена
,
ја
јесам
пријатно
...
волети
бити
да
знати
тај
твој
Жутог
.
—
Јуче
јесам
бити
у
црн
капут
,
али
он
јесам
ја
Жути
врскапут
,
као
и
онај
други
браон
Фес
,
као
и
онај
трећи
К—К
.
—
Ко
ти
јесам
тај
?
!
тај
јесам
помињати
!
упитати
Емир
врло
радосно
.
—
један
младотурчин
.
Дошао
са
школовање
у
Париз
.
—
Па
где
јесам
он
ти
видети
по
бог
?
упитати
гошћа
још
радознао
.
—
у
кућа
,
у
соба
...
седети
јесам
с
он
,
код
његов
тетак
.
—
ти
!
—
ја
...
ја
.
—
С
мушко
!
!
—
o
,
yes
!
али
шал
па
страна
,
умало
не
умрети
,
испрва
,
а
после
...
ослободити
се
,
и
не
допасти
ја
се
:
француски
говорити
,
тврдо
изговарати
que
...
А
уобразити
!
!
бунити
се
што
јесам
покрити
глава
и
што
не
умети
с
мушко
да
говорити
.
„
Quelle
honte
!
Quelle
honte
!
“
узвикивати
тако
надувен
.
Уображен
.
његов
тетак
причати
он
да
Емине-Семије-ханум
хтети
да
се
развити
,
он
тај
одобравати
и
на
сав
уста
грдити
наш
обичај
и
друштво
.
—
Мерсија
,
ја
не
бити
моћи
с
човек
!
А
замислити
европски
бал
.
загрлити
с
човек
...
игра
!
и
како
европски
жена
гледати
кад
она
муж
играти
с
туђ
жена
?
!
Читам
,
слушати
тај
као
бајка
„
царев
син
заљубити
се
у
слушкиња
“
.
али
овај
ја
и
јесам
чудновато
.
и
сад
ми
се
везиров
син
заљубљивати
у
робиња
и
узимати
она
за
жена
.
тај
јесам
много
слободан
од
ја
.
ти
отац
не
бранити
да
носити
јелдрм
и
башјорти
,
тај
што
мој
отац
звати
„
европски
огртач
за
прашина
и
европски
махрама
за
позориште
“
.
—
зацело
,
Емир
јагње
,
тај
јесам
завити
као
Арнаутка
и
не
смети
пешке
одавде
донде
.
—
Мојо
несрећа
!
...
А
тај
...
што
јесам
седети
с
мушко
,
смети
ли
да
казати
неки
?
упитати
Фатма
.
—
Смеш
само
наш
другарица
Ариф-тејзи
.
њен
име
као
да
јесам
за
она
измислити
,
јер
она
јесам
ариф
.
—
слатко
мој
Ариф-тејзе
!
рећи
гошћа
нежно
.
Пакосне
ханума
казати
:
„
Женски
Хилми-Паша
.
он
изводити
реформа
у
држава
,
она
у
друштво
"
.
и
грдити
јесам
због
Францускиња
.
„
пофранцузити
се
!
“
Али
,
голо
дрво
ники
не
погледати
,
на
лиснат
бацати
очи
,
на
родно
камење
.
Мерсија
ућутати
и
замислити
се
.
Емир
јесам
држати
да
она
мислити
о
Ариф-тејзи
,
али
Мерсија
узвикнути
:
—
ах
!
шешир
!
кад
бити
доћи
дан
да
метнути
на
глава
шешир
,
ја
бити
скакати
од
срећа
,
јагње
Емир
.
—
А
ја
бити
,
душа
Мерсија
,
полудети
од
радост
.
и
мада
јесам
говорити
француски
,
тргнути
се
и
ућутати
,
кад
у
соб
ући
два
робиња
.
оба
јесам
врло
леп
.
Домаћица
се
звати
Зехра-Мерсије
а
гошћа
Емир-Фатма
.
један
Туркиња
овако
она
јесам
описати
.
„
Об
јесам
висок
као
селвија
,
и
танак
да
бити
она
моћи
обухватити
и
онај
женски
рука
што
се
занимати
само
веза
;
у
оба
јесам
очи
као
бадем
,
само
у
овај
с
јалија
плавити
,
а
у
онај
од
Алаџа-Имарета
црн
;
од
њин
поглед
човек
се
опијати
као
од
вино
с
бенђелук
;
у
повија
имати
елиф
(
а
)
као
црн
боја
направити
;
у
Мерсија
кос
као
поморанџин
кор
,
у
Емира
као
од
печен
кестен
љуска
,
и
сјајан
као
зрео
маслинка
.
Мерсија
имати
мало
повећати
уста
,
Емир
као
саказ-кутију
од
љуска
орахов
превучен
црвен
атлаз
;
у
оба
подвољак
округао
па
као
незагризен
јабука
;
у
оба
грло
као
неоткинут
крин
,
а
Емир-Фатми
јесам
на
грло
,
мало
у
лево
,
младеж
као
ситан
зрнце
пржити
мока
кафа
.
па
какав
јесам
њен
рука
,
њен
нога
!
Емир-Фатма
имати
један
бео
гаћаст
голуб
,
ко
из
скута
храна
,
па
као
тај
голуб
крило
,
такав
јесам
њен
рука
.
Мерсија
ићи
мало
потешко
,
а
Емир
као
да
не
стајати
на
земља
,
и
извијати
се
као
змијица
;
и
имати
глас
као
неј
тај
јесам
дервишки
свирка
у
текија
:
тај
глас
подигнути
човек
,
узносити
он
на
небо
и
преводити
преко
срата
,
(
мост
од
длака
)
.
да
јесам
неки
праведан
као
дете
,
огрешити
бити
се
кад
бити
погледати
у
лице
,
или
у
ока
,
у
уста
,
у
подвољак
,
у
грло
,
у
рука
,
у
нога
,
нарочито
у
танак
половина
—
Емир-Фатму
.
“
оне
јесам
тај
описивање
чути
и
наљутити
се
.
оне
бити
волети
да
она
описивати
као
Француз
свој
јунакиња
из
роман
.
оне
живити
у
Турска
,
а
сањати
о
Француска
.
сваки
дан
читати
нешто
нов
и
чезнути
за
тај
туђ
,
непознат
,
далек
свет
.
Пошто
јесам
се
наразговарати
,
свирати
јесам
симфонија
и
плакати
;
а
после
јесам
,
са
сузним
очи
,
читати
из
роман
поједини
место
и
,
црвенити
,
крити
лице
на
груди
један
други
.
и
шта
јесам
тај
што
она
толико
растуживати
и
узбуђивати
?
—
љубав
.
„
ја
јесам
се
моћи
заљубљивати
у
муслиманка
,
док
се
јесам
заљубити
у
Францускиња
,
"
рећи
Емир
.
и
помињати
предмет
свој
љубав
—
жена
!
као
пансионаткиња
што
се
заљубљивати
у
калуђерица
,
тако
и
овај
,
док
јесам
врло
млад
,
у
свој
учитељица
,
ако
она
имати
,
или
у
пријатељица
свој
рођака
...
само
овај
,
немати
додир
с
људи
,
продуживати
тај
и
доцније
.
Емир
се
бити
заљубити
у
један
млада
Парижанка
,
пријатељица
свој
гувернанта
,
који
она
често
долазити
.
Седећи
према
она
и
гледати
њен
тоалета
,
нарочито
њен
шешир
,
њен
европски
држање
,
слушати
њен
говор
,
не
шта
говорити
већ
како
говорити
,
француски
,
опијати
се
и
сањати
чудноват
сан
:
да
јесам
човек
,
муж
тај
она
мио
странкиња
.
А
пошто
гошћа
отићи
,
она
гледати
да
остати
у
соба
сам
,
да
мирисати
јастук
на
који
се
тај
страна
жена
наслањати
,
и
који
јесам
мирисати
на
хелиотроп
...
кад
бити
после
овај
изићи
пред
мати
и
баба
,
црвенети
бити
од
стид
и
крило
очи
.
Весели
девојчица
променити
се
,
уозбиљити
се
,
и
сваки
час
бити
врло
замислити
.
тај
опазити
њен
мајка
и
као
права
Туркиња
сетити
се
шта
јесам
,
те
један
дан
замолити
ту
страна
жена
да
она
више
не
долазити
,
пошто
доћи
и
казати
да
морати
да
путовати
,
с
муж
,
инжињер
,
чак
у
Каиро
.
опасти
се
јесам
устезати
да
казати
странкиња
због
шта
не
требати
да
она
долазити
.
овај
бити
жао
,
али
ипак
доћи
„
да
она
казати
збогом
"
.
при
растанак
,
она
страсно
пољубити
леп
заљубљен
турски
девојчица
,
пољубити
јесам
у
оба
ока
и
у
уста
.
од
пољубац
у
уста
,
Емир
се
изгубити
и
заплакати
,
гласно
,
као
кад
јесам
бити
мали
,
а
„
последњи
збогом
“
обор
јесам
у
постеља
.
мајка
она
се
уплашити
ти
јесам
онако
болестан
одвести
у
Скопље
,
да
се
међу
непознат
и
весео
харем
разгалити
.
кад
се
отуд
,
после
неколик
месец
,
вратити
,
она
не
бити
тужан
,
али
не
бити
ни
весео
,
јер
турски
друштво
јесам
више
не
занимати
,
а
њихов
кућа
чинити
она
се
празан
.
„
како
хтети
овако
сам
,
нена
?
“
упитати
баба
;
а
она
она
нежно
одговорити
:
„
Фатма
,
чедо
,
па
ми
никад
јесам
бити
више
:
сав
јесам
,
бог
хвала
,
живити
.
“
она
се
тргнути
:
сав
њен
тај
јесам
,
а
она
се
ипак
чинити
да
немати
неки
који
јесам
испуњавати
овај
кућа
.
данас
помињати
Парижанка
више
но
обично
„
отуд
што
мирисати
јасмин
“
.
—
и
онда
јесам
бити
пролеће
,
и
јасмин
просто
гушити
.
на
она
ја
подсећати
,
увек
,
и
дување
ветар
,
и
реч
рéцомпенсе
.
„
Est-ce
la
récompense
,
mon
enfant
?
“
упитати
ја
јесам
кад
ја
јесам
једанпут
наместити
витица
а
ја
се
изгубити
и
пољубити
јесам
.
„
То
хтети
ти
подсећати
на
она
,
док
се
не
заљубши
у
човек
.
“
—
кад
бити
тај
човек
бити
Француз
,
ја
бити
се
у
он
заљубити
.
али
где
да
наћи
човек
?
у
кућа
затворен
,
па
улица
у
затворен
кола
.
видити
по
неко
кроз
решетка
,
кроз
колски
прозор
,
али
тај
јесам
ништа
.
понекад
ја
доћи
да
поломити
решетка
...
тако
ја
доћи
,
али
ја
се
још
никад
јесам
подигнути
рука
.
Мерсија
,
мој
муж
морати
свирати
у
пијано
,
знати
енглески
и
говорити
француски
као
мадам
.
ја
с
такав
муж
не
бити
волети
да
живити
овде
,
тај
бити
молити
бог
да
нешто
скривити
и
да
он
прогнати
:
да
с
он
ићи
у
свет
,
у
Париз
.
ах
,
Париз
!
.
.
ја
овде
не
живити
,
већ
животарити
.
„
Живот
ви
јесам
анималан
,
“
казати
мадмоазел
.
„
јести
,
пити
,
спавати
“
...
Шта
јесам
живот
и
његов
борба
,
ја
не
знати
,
Мерсија
.
ми
јесам
сав
готово
,
и
ја
јесам
несрећан
.
—
кад
се
понекад
размислити
како
живити
...
рећи
Мерсија
.
—
Дође
ти
да
се
убити
,
јесам
ли
,
душа
?
кад
ништа
не
мислити
ја
јесам
весео
:
певати
,
свирати
,
читати
.
Нена
ја
звати
кумрија
,
зато
што
она
певати
.
размислити
,
сестра
.
кад
се
удати
:
муж
,
деца
,
данас
на
јалија
,
сутра
на
Молосу
—
кола
.
онај
низак
сталеж
боље
пролазити
,
она
јесам
увек
пун
чаршија
.
А
Донме
?
колико
јесам
пута
зажалити
што
јесам
Донме
,
бог
нек
ја
опростити
,
те
да
ићи
готово
развијен
,
да
јесам
по
ваздан
у
чаршија
,
да
пред
вече
седити
крај
широм
отворен
прозор
,
да
се
загледати
у
очи
жена
и
људи
.
ја
мислити
да
се
Донмама
чак
јављати
људи
,
кад
она
срести
на
улица
и
познати
она
.
А
како
да
она
не
познати
кад
јесам
скоро
развити
!
ја
просто
обожавати
Донме
,
зато
што
јесам
смести
.
бар
тај
јесам
смелост
бити
муслиманка
и
ићи
развити
кроз
град
где
имати
муслиман
као
што
јесам
мој
отац
?
на
њин
свадба
међу
она
се
прошетати
и
људи
,
а
оне
,
по
неки
,
метнути
на
глава
—
џепни
марамица
.
један
јесам
сасвим
гологлав
.
о
,
што
јесам
као
неки
наш
другарица
што
знати
само
турски
и
за
свашта
викати
кисмет
?
!
о
јадан
ја
ако
ми
удаду
за
неки
свршен
правник
у
кафеним
кафтан
и
бео
чалма
,
па
ја
да
она
се
обући
,
а
они
,
кад
из
чаршија
доћи
,
да
ми
и
не
погледати
,
и
ако
јесам
се
за
она
обући
,
већ
прво
да
узети
абдест
и
да
клањати
,
па
тад
,
с
бројаница
,
да
сести
у
један
ћоше
.
сестра
,
пре
бити
скочити
у
мора
него
што
бити
се
за
такав
удати
.
Шта
бити
ја
се
тицати
куда
хтети
ја
отићи
душа
?
А
ко
знати
да
ли
и
имати
онај
свет
?
ја
памтити
шта
јесам
говорити
мадам
.
свет
,
Мерсија
,
тај
јесам
за
ја
нешто
далеко
као
небо
,
тај
свет
који
јесам
из
књига
познати
и
о
који
ја
јесам
толико
причати
мадмоазел
и
мадам
.
о
тај
свет
сањати
и
ако
његов
даљина
не
моћи
да
појмити
.
па
онај
диван
град
,
на
слика
!
али
ја
чак
и
Солун
не
познавати
,
и
ако
јесам
се
у
он
родити
и
одрасти
.
Заћута
,
и
поћи
она
суза
.
—
Што
плакати
,
око
мој
?
Шта
ја
више
знати
?
истина
,
смети
да
ићи
пешке
,
смети
да
обући
јелдрм
и
да
на
глава
метнути
башјорти
.
али
,
шта
јесам
тај
?
уместо
да
она
нешто
одговорити
,
Фатма
се
приљубити
уз
она
.
оба
се
замислити
.
дубок
Емир-Фатмине
очи
приковати
се
за
један
тачка
на
зид
,
где
без
сумња
она
видити
тај
туђ
свет
,
свет
ван
Солун
,
далек
Париз
,
где
се
родити
мадмоазел
,
и
мадам
...
овакав
разговор
и
она
сличан
понављати
јесам
се
сваки
дан
,
кад
јесам
бити
сам
.
али
,
кад
јесам
бити
сам
?
и
ноћу
и
дању
гостити
.
Ноћу
Туркиња
,
дању
странкиња
.
јер
немати
ваљда
ниједан
странкиња
који
доћи
у
Турска
,
нарочито
у
њен
велик
град
,
да
не
гледати
,
на
сваки
начин
,
да
ући
у
харем
...
А
страна
путница
уводити
јесам
у
харем
странкиња
што
у
Солун
живити
.
прво
јесам
она
водити
Емир-Фатминој
Ариф-тејзи
,
па
после
други
ханума
за
који
јесам
знати
да
волити
Европа
.
кад
год
јесам
хтети
да
показати
путница
какав
велик
турски
кућа
,
странкиња
јесам
она
водити
Исмаил-Ахмед-бејову
конак
.
он
јесам
диван
,
а
и
на
диван
место
крај
морати
.
и
тако
Емир-Фатми
за
читав
месец
дан
чинити
се
као
да
јесам
у
Солун
.
Данас
Енглескиња
,
сутра
Францускиња
,
прексутра
Немица
.
и
девојка
јесам
се
осећати
срећан
што
јесам
са
сваки
моћи
говорити
њен
матерњи
језик
.
путница
јесам
бивати
изненадити
што
јесам
у
„
земља
незнање
"
наћи
толико
„
знање
“
,
а
странкиња
који
јесам
она
доводити
у
овај
кућа
,
објашњавати
јесам
она
да
јесам
и
Солун
,
као
и
Цариград
,
варош
не
само
космополита
већ
и
полиглота
.
један
дан
Ариф-тејзине
пријатељица
довести
она
један
млада
и
врло
леп
Рускиња
.
Фатма
никад
дотле
јесам
бити
видети
жена
из
народ
који
оне
чак
и
у
свој
песма
помињати
и
који
познавати
као
и
други
народ
—
из
роман
,
и
сад
се
занети
умиљатост
овај
леп
жена
који
јесам
пољубити
у
уста
као
да
се
с
она
бог
знати
откад
познавати
.
пољубити
јесам
као
мадам
!
и
читав
два
дан
бити
страшно
расејати
,
седати
у
наслоњача
где
јесам
седети
овај
путница
и
мирисати
наслон
где
се
осећати
некакав
фин
парфим
.
„
изветрити
јесам
,
“
рећи
она
трећи
дан
Мерсија
,
а
она
се
застидити
што
јесам
„
ухватити
у
тајна
“
.
„
ти
јесам
се
понова
заљубити
,
и
тај
опет
у
жена
!
само
не
знати
откуд
у
жена
Москова
,
који
ја
плашити
деца
?
ко
волити
сунчев
светлост
,
не
марити
за
месечев
.
“
Емир-Фатми
се
учинити
да
она
сестра
завидети
на
срећа
,
па
она
бити
непријатно
...
неколико
пута
,
нарочито
у
вече
,
кад
се
морити
на
месечина
бео
као
какав
снежан
поље
,
онај
јесам
из
његов
дубина
чути
„
некакав
говор
“
.
оне
јесам
знати
да
јесам
тај
бити
говор
вод
.
онај
јесам
он
слушати
с
необичан
усхићење
једанпут
кад
јесам
ићи
каик
према
Олимп
,
који
она
се
чинити
као
облак
изићи
из
морати
,
и
кад
јесам
на
талас
гледати
„
котрљање
звезда
“
...
двапут
јесам
ићи
на
мали
Кара-Бурну
на
затворен
кола
;
а
једанпут
јесам
се
шетати
до
Вил
Алатини
пешке
.
Емир-Фатма
јесам
бити
у
Мерсијин
чаршаф
,
да
јесам
не
бити
познати
отац
,
ако
бити
јесам
случајно
срести
.
једно
предвече
,
мајка
она
не
бити
код
кућа
,
а
оне
изићи
на
балкон
окренут
мора
.
она
јесам
Мерсија
обући
у
свој
ружичаст
јелдрм
и
пребацити
она
преко
кос
бео
башјорти
;
а
она
,
наслонити
на
ограда
,
гледати
се
у
један
мали
огледало
:
како
она
лепо
стајати
башјорти
!
и
кад
бити
смести
од
отац
,
она
бити
он
увек
носити
.
али
младеж
на
грло
,
елиф
између
обрва
,
састављен
обрва
,
сав
што
толико
волити
старотуркиња
,
она
јесам
страшно
мрзети
.
„
кад
бити
моћи
да
ишчупати
младеж
и
елиф
“
,
рећи
гледати
се
у
огледало
,
и
повући
танак
башјорти
да
сакрити
тај
што
мрзети
.
Мерсија
се
насмејати
и
отрчати
у
кућа
,
јер
јесам
одзвати
један
робиња
.
наједанпут
,
она
испустити
огледало
,
јер
она
се
учинити
као
да
јесам
на
лађа
.
конак
јесам
ући
далеко
у
мора
и
чинити
се
као
лађа
.
Фатма
се
радовати
,
чинити
она
се
да
некуд
путовати
,
и
ако
морити
,
најежити
као
пред
грозница
,
негде
као
да
јесам
посут
злато
а
негде
крв
,
јесам
покретати
овај
лађа
.
путовати
у
Каиро
...
„
Али
зар
се
мадам
сећати
онај
турски
дете
?
“
загледати
се
у
далек
Олимп
,
у
пут
покрај
он
који
лађа
ићи
у
Анадолија
...
„
Тим
пут
јесам
отићи
мадам
"
.
пета
година
,
а
она
се
учинити
као
да
јесам
јуче
бити
.
гледати
у
тај
„
воден
пут
“
,
а
сузити
она
клизити
низ
лице
.
кад
бити
тај
видети
Мерсија
,
смејати
бити
се
.
али
наједанпут
,
она
се
ућутати
...
загледати
се
у
један
каик
,
који
се
с
разапет
једро
указати
отуд
,
од
онај
„
воден
пут
“
.
из
далек
она
се
учинити
црн
,
после
сив
,
а
најпосле
,
кад
се
сасвим
приближити
,
видити
да
јесам
бео
;
једар
јесам
он
личити
на
крило
какав
огроман
лабуд
.
„
Come
!
o
,
come
,
my
life's
delight
!
“
,
певушити
јесам
свој
омиљен
песмица
,
а
каик
она
се
приближавати
као
на
ветар
...
цариградски
каик
леп
јесам
од
венецијански
гондола
,
тај
јесам
пријатан
јесам
за
око
,
веселити
јесам
,
јер
јесам
бео
,
ишарати
разним
жив
боја
,
а
седиште
јесам
она
обично
црвен
,
једар
бео
.
и
овај
каик
у
који
се
загледати
Емир-Фатма
бити
јесам
као
цариградски
и
имати
јесам
два
веслар
,
један
црн
старац
и
један
бео
младић
.
око
младић
,
на
седиште
,
бити
јесам
пун
руж
...
и
наједанпут
,
каик
стати
,
младић
оставити
веслати
и
узити
ут
.
она
јесам
мислити
да
хтети
да
свирати
;
али
,
он
дигнути
очи
,
погледати
у
она
,
и
кад
она
се
поглед
сусрести
,
устати
,
јавити
она
се
поклонити
она
се
и
скинути
фес
...
да
се
Туркиња
јавити
човек
!
Можда
јесам
странац
,
па
не
знати
њихов
обичај
,
а
метнути
фес
да
мислити
да
јесам
Турчин
.
тај
у
Турска
врло
често
бивати
.
у
Цариград
,
да
бити
се
шетати
слободно
на
сладак
вода
,
и
други
шеталиште
,
и
гледати
се
с
турски
жена
,
странка
метати
на
глава
фес
.
тај
јесам
Фатма
знати
.
поздрав
од
човек
она
просто
избезумити
те
климнути
глава
,
одговорити
он
као
мадмоазел
или
мадам
,
и
задрхтати
цео
тело
,
доћи
она
да
викнути
па
да
побећи
,
али
не
могаде
,
не
понети
јесам
нога
...
али
кад
она
се
он
загледати
у
очи
,
она
не
помислити
да
бежати
,
и
не
окренути
глава
,
чак
ни
очи
.
да
она
јесам
видети
Мерсија
кад
јесам
одговорити
човек
на
поздрав
,
узвикнути
бити
престрављено
:
„
ти
јесам
полудети
!
“
а
за
гледање
,
ништа
она
не
бити
рећи
,
јер
тај
јесам
њихов
обичај
.
и
ако
млад
,
Емир
се
са
стотину
жена
овако
погледати
,
и
увек
она
јесам
бити
пријатно
.
и
сад
јесам
обузети
један
неисказан
пријатан
топлина
и
радост
.
.
али
наједанпут
,
она
се
учинити
да
хтети
да
се
онесвестити
,
те
затворити
очи
и
повући
на
лице
башјорти
.
Видев
тај
,
младић
узити
пун
шака
руж
и
бацити
она
она
у
лице
,
али
оне
попадати
у
мора
...
побојати
се
да
он
неко
из
конак
јесам
видети
,
одмах
узити
весло
и
похитати
према
мали
Кара-Бурну
,
а
за
каик
остајати
сасвим
бео
млаз
,
као
да
се
просипати
млеко
.
„
лепота
!
Мушко
!
по
бог
,
дати
јесам
Француз
?
!
“
ако
јесам
Француз
,
зар
она
да
променити
вера
?
...
о
,
кад
бити
бити
Турчин
,
Цариграђанин
,
цариградски
оџаковић
!
и
кад
бити
бити
богат
!
-Јер
њен
отац
тражити
зет
из
добар
кућа
,
од
велик
род
,
и
богат
...
он
јесам
млад
,
леп
,
отмен
,
али
она
он
волити
што
она
се
јавити
,
и
ако
јесам
не
познавати
.
напослетку
,
да
она
се
јавити
неко
ко
она
познавати
,
она
бити
се
наћи
увредити
,
знати
бити
да
тај
чинити
из
непристојност
,
„
да
се
око
она
дирати
“
.
.
А
за
овај
...
она
бити
се
удати
,
и
знати
да
бити
бити
срећан
.
да
она
јесам
неко
рећи
да
мало
тражити
од
онај
с
ко
требати
век
да
вековати
,
она
бити
се
зачудити
и
узвикнути
:
„
како
мало
!
јавити
се
ја
робиња
као
слободан
,
и
још
,
јавити
ја
се
европски
:
поклонити
ја
се
и
скинути
капа
...
“
у
први
узбуђење
и
радост
,
она
полетити
у
кућа
да
казати
Мерсија
;
њен
атласки
на
врх
прст
папучица
смакнути
она
се
,
а
она
она
не
узити
,
већ
потрчати
у
чарапа
по
кућа
:
тражити
Мерсија
.
Казаће
она
што
се
гледати
с
човек
;
а
што
она
се
јавно
,
нарочито
што
он
јесам
одговорити
,
крити
од
свако
на
свет
,
чак
и
од
Ариф-тејзе
.
„
Мерсије-ханум
јесам
у
мусафир-одаји
,
с
гост
,
“
рећи
један
робиња
,
а
она
доћи
криво
,
и
живо
се
окренути
и
опет
отићи
на
балкон
.
Очи
она
одлетети
према
мали
Кара-Бурну
:
каик
она
сад
личити
на
орао
што
у
лет
сећи
крило
мора
,
а
доцније
на
ласта
...
она
уздахнути
,
и
хтети
да
се
насмејати
,
али
се
неисказан
разнежити
и
заплакати
.
запад
јесам
бити
као
у
крв
,
а
и
по
један
дело
морати
чинити
се
као
да
јесам
просут
крв
,
над
који
јесам
летети
бео
галеб
,
викати
као
да
јесам
осећати
њен
мирис
;
месец
јесам
изгрејавати
из
један
мали
црн
облак
и
бити
јесам
сасвим
бео
;
а
мора
,
у
вечит
покрет
и
сваки
предвече
немирно
,
ударати
јесам
снажан
и
ритмичан
у
обала
,
у
зид
толики
леп
кућа
и
конак
;
са
он
се
,
као
увек
у
овај
доба
,
дизати
влажан
,
слан
мирис
,
и
бити
јесам
тежак
,
непријатан
,
јер
јесам
мирисати
на
риба
;
али
час-по
,
на
мах
,
кад
бити
духнути
западни
ветрић
,
осетити
бити
се
мирис
руж
,
нарочито
лудо
исцветао
јасмин
,
по
чији
јесам
неисказан
велик
жбун
певати
славуј
.
као
да
се
бити
гдегод
у
шума
:
толико
јесам
много
славуј
.
у
овај
тренутак
Емир-Фатма
као
да
јесам
имати
физички
очи
и
уш
,
чути
.
она
јесам
сав
бити
обузети
мисао
на
непознат
младић
;
али
,
као
добар
мухамеданка
,
тргнути
се
кад
чути
мујезин
са
минаре
један
оближњи
џамија
.
Вече
,
а
она
јесам
напољу
,
готово
на
улица
.
Ушавши
у
кућа
необично
брзо
,
натрчати
на
Мерсија
.
„
Хуот
!
Хуот
!
Хуот
!
“
узвикивати
несташан
Мерсија
исто
као
њен
енглески
учитељица
,
и
ухватити
Фатма
.
али
Фатма
,
променити
се
.
она
ништа
не
каза
Мерсија
,
не
само
сестра
од
стриц
,
већ
и
другарица
;
пасти
у
један
наслоњача
и
дубоко
уздахнути
.
Мерсија
се
зачудити
и
викнути
,
пошто
се
уозбиљити
и
погледати
у
небо
:
—
jesam
suis
uneti
vraie
croyante
et
jesam
juriti
devant
Dieu
que
ma
cousine
est
amoureuse
de
la
belle
Rousse
.
Фатма
доћи
смешан
,
али
се
не
насмејати
.
—
Трећи
пољубац
у
уста
биће
од
Енглескиња
.
оне
,
хладан
,
слободно
се
љубити
...
„
Трећи
пољубац
од
он
“
хтети
она
рећи
,
али
не
рећи
.
у
она
,
француски
васпитаник
,
пробудити
се
оријенталка
,
неискрен
и
неповерљив
,
што
осим
бог
не
веровати
више
ником
.
Мерсија
опазити
њен
промена
,
нерасположење
,
па
хтети
да
јесам
насмејати
,
тај
јесам
штипкати
за
образ
и
падати
на
она
;
а
она
се
бранити
,
испрва
молити
,
после
љутит
.
„
Sois
raisonnable
!
“
говорити
.
и
најзад
узвикнути
:
„
Laisse
moi
tranquille
!
“
па
заплакати
.
„
да
,
ти
јесам
до
шал
;
јесам
ти
жао
што
кроз
два
дан
ићи
.
-
Мерсија
се
растужити
,
и
сести
до
она
.
у
овај
туга
,
она
заустити
да
казати
сестра
,
па
се
уздржати
.
„
Смејаће
ја
се
.
“
Нађа
разлог
да
бити
себе
извинити
што
јесам
неповерљив
.
Прођоше
и
тај
два
дан
,
свршити
се
мај
;
Ибрахим-Хасан-бејов
харем
вратити
се
у
стар
Солун
.
кола
јесам
милети
балансовати
по
страшно
нераван
калдрма
,
а
кочијаш
јесам
затезати
вођица
танконог
вранац
да
високо
дигнути
глава
и
каткад
она
јесам
ошинути
бич
да
подигравати
,
и
скретати
јесам
из
кратак
,
врло
узак
уличица
у
дугачак
и
страшан
крив
улица
,
пролазити
кроз
метеж
,
кроз
гомила
људи
у
црвен
фес
и
зелен
и
бео
турбан
и
буљук
жена
у
разнобојан
чаршаф
,
и
где
јесам
бити
водоноша
с
ђугумима
,
слушкиња
с
ђувеч
,
трговац
с
товарни
магарац
,
продавачица
с
чевре
и
кеса
,
Арнаут
у
нов
ћулав
и
Туркиња
у
отрцан
фереџа
,
дечак
у
скерлетан
хаљина
и
стар
просјак
у
сив
рита
.
дерњава
продавац
заглушивати
јесам
уш
.
одавно
јесам
проћи
Касуми
и
Алаџа-Имарет
с
конак
свој
господар
,
а
он
терати
и
даље
,
да
сав
свет
по
хиљадити
пут
видити
Ибрахим-Хасан-бејова
диван
кола
и
коњ
с
богат
оправа
,
а
да
он
опет
не
видити
харем
.
Попушта
вођица
и
пењати
се
уз
брдо
,
затегнути
она
и
скретати
у
попречан
улица
,
терати
сав
ход
поред
кућа
са
софа
,
тераса
и
кафез
(
решетка
на
прозор
)
,
негде
густ
,
негде
проређен
,
поломљен
,
поред
чатрља
с
висок
оградни
зид
,
негде
бео
као
од
платно
,
над
који
се
у
небо
дизати
црн
кипарис
и
олеандар
пун
црвен
цвет
;
овде
се
појавити
хамам
покрити
маховина
као
ћилим
,
онде
се
указати
текија
опколити
гроб
као
стадо
,
и
мало
па
кафана
под
широколист
дуд
,
и
одмах
гробље
зарасти
у
коров
.
кад
се
попити
на
висок
врх
град
,
што
личити
на
последњи
ред
ложа
какав
амфитеатар
,
зауставити
кола
да
ханума
видити
један
слика
који
често
гледати
а
увек
се
она
усхићивати
као
да
јесам
јесам
први
пут
видети
.
онај
се
збити
уз
прозор
и
не
погледати
у
велик
напуштен
гробље
који
она
јесам
окружавати
,
него
у
даљина
...
какав
живописан
слика
!
од
солунски
залив
она
се
учинити
широко
поље
покривен
снег
,
а
од
кућа
и
џамија
велик
шарен
шум
.
„
откуд
да
се
вод
бео
усред
бео
дан
,
кад
се
сунце
чинити
као
какав
огроман
пожар
!
“
рећи
Фатмин
мајка
,
гледати
у
залив
преко
бео
минаре
и
црвен
кров
.
кола
јесам
стајати
дуго
усред
гробље
,
на
један
прашљив
кратак
пут
;
а
ханума
јесам
отварати
прозор
и
истицати
Фатмин
леп
глава
да
јесам
омиловати
ветрић
,
који
се
дизати
из
кор
по
гроб
с
оборен
гробовски
камење
.
кад
поћи
натраг
низ
стрм
улица
,
вранац
посртати
,
јер
она
толико
бити
олабавити
вођица
.
најпосле
кола
стати
пред
један
велик
двоспратан
кућа
са
софа
,
ћошка
,
тераса
и
баба-фингама
(
соба
на
таван
)
,
и
црн
дилавер
у
редингот
,
крут
огрлица
и
фес
,
скочити
те
отворити
вратаоца
,
па
окренути
леђа
и
опружити
мишица
...
Емир-Фатма
бацити
поглед
с
неки
чудан
осећање
у
прозор
с
решетка
,
и
први
пут
у
живот
:
кућа
њен
родитељ
учинити
она
се
као
хапсана
.
крај
морати
,
крај
отворен
шалона
и
прозор
бити
јесам
месец
дан
.
А
сад
,
да
се
затворити
.
и
чисто
са
страх
поглед
у
два
тежак
велик
капија
са
звекир
и
халка
споља
,
с
мандал
изнутра
,
у
грдно
висок
оградни
зид
.
и
она
хтети
ту
,
иза
тај
густ
решетка
и
висок
зид
да
венути
без
сунце
и
ваздух
.
она
немати
права
ни
на
сунце
и
ваздух
!
и
учинити
она
се
да
досад
на
тај
никад
јесам
помислити
,
па
пошто
се
велик
капија
отворити
,
она
потрчати
,
гурнути
средњи
;
хтети
да
протестовати
,
да
викати
.
ах
!
у
башта
чак
турски
цвеће
ариф-лен
зариф
...
пред
харемски
врата
четири
велик
лимун
,
под
прозор
њен
девојачки
соб
један
кипарис
;
и
он
јесам
подсетити
на
смрт
,
а
у
гробље
,
малочас
,
смрт
се
јесам
сетити
!
скренути
сузне
очи
у
нар
:
много
родити
...
у
коначки
авлија
јесам
чесма
,
а
у
харемски
шадрван
:
ханума
„
на
увесељење
"
,
као
да
мртав
ствар
моћи
да
веселити
.
али
овај
јесам
мртав
ствар
,
овај
јесам
живити
:
шадрван
,
лимун
,
кипарис
.
Обучен
јесам
у
црн
за
њен
слобода
.
он
стражара
под
њен
прозор
.
и
зар
она
знати
шта
јесам
тај
слобода
?
.
.
и
пошто
обути
папуча
„
за
по
кућа
“
,
отићи
уз
степеница
брзо
као
да
бежати
од
туга
који
јесам
наједанпут
обузети
.
али
не
побећи
;
туг
ући
с
она
у
кућа
с
турски
намештај
,
и
где
јесам
мошус
просто
гушити
.
у
стаклен
софа
погледати
у
стих
из
коран
.
у
свој
соба
омиловати
поглед
сав
пијано
,
свој
библиотека
,
кревет
,
слика
европски
град
;
а
кад
,
преко
кров
,
црвен
између
зеленило
,
видити
бео
залив
,
тренутно
се
разгалити
,
док
она
не
отићи
очи
у
небо
као
комад
плав
свила
.
из
очев
кућа
онај
он
никад
цео
не
видити
.
„
бог
јесам
створити
небо
за
свако
,
само
не
за
турски
жена
.
“
и
понова
се
бунити
;
али
против
ко
,
тај
не
знати
...
видити
појас
њихов
башта
и
двориште
—
оградни
зид
,
покрити
лоз
и
бршљан
,
и
пред
духован
очи
изићи
она
цео
слика
харемски
живот
,
и
на
тај
слика
не
наћи
ниједан
жива
и
светао
бој
...
видити
један
капиџик
,
један
једини
од
цео
комшилук
,
па
и
он
обрасти
у
исцветао
јасмин
.
„
о
мој
сладак
сута
!
Пошто
тејзе
јесам
у
Солун
,
ја
бити
сута
сав
казати
.
али
мој
мајка
не
говорити
с
она
!
“
То
сав
бити
јесам
непознат
младић
и
његов
поздрав
.
у
конак
јесам
људи
:
њен
отац
,
слуга
,
кочијаш
,
роб
дилавер
,
а
у
харем
жена
:
њен
баба
,
мајка
,
она
,
слушкиња
,
робиња
њен
другарица
.
А
врата
што
везивати
харем
с
конак
закључати
јесам
кад
год
отац
јесам
код
кућа
!
ту
она
бити
врло
тешко
ти
сести
и
заронити
глава
у
јастук
.
видити
отац
:
висок
,
врло
црномањаст
,
увек
намргођен
,
обучен
европски
а
у
фес
.
и
зашто
јесам
обући
тај
хаљина
,
европски
,
кад
мрзети
Европа
?
он
много
држати
на
свој
име
,
и
поносити
се
богатство
.
дигнути
глава
,
па
нога
пред
нога
,
и
због
тај
јесам
он
прозвати
Бујукбурунли
,
тај
јесам
носоња
,
што
хтети
рећи
охол
.
па
како
јесам
љут
,
и
љубоморан
!
Жена
кад
хтети
да
ићи
у
комшилук
,
питати
он
:
„
имати
ли
допуст
,
беј-ефенди
?
“
напослетку
,
он
ништа
не
радити
преко
закон
;
у
Корана
стајати
:
муж
јесам
за
жена
одговоран
.
он
поређивати
жена
с
мачак
:
кад
се
највише
умиљавати
—
огребати
.
Тешко
она
ако
јесам
удаду
за
старотурчин
!
А
њен
мајка
јесам
лако
:
она
за
друкчије
не
знати
,
и
ништа
јесам
учити
,
јесам
читати
,
никуд
се
јесам
макнути
.
нарав
јесам
примити
од
муж
,
јер
он
јесам
доћи
млад
:
хвалити
се
родом
,
поносити
се
богатство
.
„
бог
јесам
богат
,
деца
,
“
велим
стар
,
али
тај
не
помагати
.
Фатмин
отац
јесам
мило
кад
се
казати
да
јесам
на
тај
и
тај
свадба
богат
бити
обући
његов
харем
.
али
,
да
ли
он
давати
сиротиња
,
кћер
он
тај
не
знати
.
ако
се
у
кућа
десити
нешто
што
се
она
чинити
да
она
понижавати
,
обоје
страшно
викати
.
мајка
она
јесам
охол
,
зло
,
али
јесам
честитати
.
А
„
слатко
“
нена
!
она
јесам
учити
,
свршити
јесам
медреса
као
мушки
;
читати
персиски
и
арапски
;
учити
јесам
и
паметан
као
Ајше-Садика
,
други
жена
Мухамедов
,
као
Фатма-Зехра
,
кћер
њихов
пророк
.
и
нена
јесам
путовати
:
проћи
јесам
сав
турски
царевина
,
живети
јесам
међу
Арапин
,
дружити
се
с
цариградски
велик
харем
.
отац
она
јесам
родити
у
Цариград
,
тамо
јесам
одрастати
,
школовати
се
,
оженити
се
,
и
доћи
у
Солун
да
наследити
стричев
имање
.
он
јесам
васпитавати
његов
нена
,
она
њен
...
њен
нена
неговати
она
душа
као
нежан
биљка
,
учити
она
јесам
да
бог
волити
и
да
он
се
бојити
,
да
сажаљевати
,
да
бити
скроман
,
да
не
мрзети
,
да
не
оговарати
,
да
се
сећати
да
јесам
овај
живот
пролазан
,
да
не
смети
с
ум
дан
кад
се
свила
и
кадифа
замењивати
с
неколик
аршин
памучан
платно
,
да
чешће
помишљати
на
Страшни
суд
,
да
тврдо
веровати
да
човек
у
живот
сналазити
само
онај
што
он
јесам
писати
кад
се
родити
.
„
К'смет
!
казати
у
зао
,
па
хтети
он
лакше
поднети
.
“
Али
она
јесам
васпитавати
још
и
њен
гувернанта
,
Францускиња
.
кад
она
јесам
доћи
,
она
јесам
тада
бити
тек
пет
година
.
отац
мрзети
Европа
а
у
кућа
узимати
Европљанка
:
да
он
кћер
не
бити
остати
за
пашински
кћер
,
јер
оне
имати
гувернанта
.
она
јесам
дакле
одрасти
не
само
поред
Туркиња
него
и
поред
Францускиња
;
нена
она
тумачити
Коран
и
говорити
о
светост
затвор
;
Госпођица
она
читати
роман
и
описивати
чар
слобода
,
и
у
њен
мек
женски
срце
утискивати
се
два
ненин
реч
,
двеста
Госпођичиних
.
кад
се
чути
какав
дестан
азиски
,
она
остајати
хладан
;
кад
одјекнути
какав
европски
арија
,
она
добијати
крило
и
у
дух
летити
по
непознат
свет
,
заносити
се
живот
који
познавати
из
француски
роман
.
она
јесам
Туркиња
,
сентименталан
,
страстан
и
способан
за
чудноват
маштање
.
Растужена
,
она
замислити
лице
Госпођичино
од
свој
рука
,
па
јесам
ижљубити
.
и
други
свој
учитељица
(
Туркиња
за
турски
,
Гркиња
за
грчки
и
Енглескиња
"
за
немачки
и
енглески
)
она
јесам
волети
,
али
као
Францускиња
—
никад
.
о
,
она
бео
Енглескиња
што
се
звати
Госпођица
црн
(
Miss
Black
)
,
што
јесам
учити
и
певање
!
и
нашта
она
свирање
и
певање
?
да
веселити
жена
по
харем
,
као
чочек
!
„
одакле
јесам
он
?
“
прошаптати
па
бацити
очи
кроз
прозор
.
видити
сав
залив
,
а
небо
као
комад
плав
свила
.
кад
бити
нешто
имати
крило
,
па
да
полетити
,
да
он
под
небо
видити
!
али
и
тада
бити
она
викнути
родитељ
:
„
завити
се
,
несрећан
кћер
,
ено
човек
!
“
јер
дању
,
у
време
молитва
,
не
дати
она
да
седити
у
башта
развијен
,
да
јесам
не
видити
мујезин
...
просилац
она
помињати
нена
,
не
родитељ
.
отац
се
разговарати
с
ћерка
као
с
какав
стар
дервиш
.
родитељ
свој
дете
не
познати
,
јер
она
она
се
бојити
,
па
она
јесам
неискрен
.
она
не
знати
да
ли
јесам
родитељ
волити
,
јер
она
свој
милошта
не
показати
.
дете
не
дознати
очев
нежност
,
да
се
не
размазити
—
јединац
...
понекад
,
он
се
сувише
разнежити
,
и
рећи
бити
она
који
„
слатко
“
реч
,
па
се
трзати
,
јер
„
тај
човек
не
доликовати
”
,
чак
ни
кад
јесам
отац
.
„
покојни
мој
нена
бити
миран
,
и
сав
невесео
:
Фатма
ја
јесам
на
она
.
“
Жене
,
слушати
тај
,
смејати
се
,
што
лагати
.
оне
не
знати
да
он
истина
говорити
,
јер
она
се
пред
он
претварати
...
она
јесам
жив
и
весео
,
и
зато
јесам
сав
волити
.
она
јесам
онакав
какав
јесам
пред
Мерсија
и
Ариф-тејзом
,
сестра
од
тетак
њен
мати
,
двапут
њен
година
,
а
с
који
се
разговарати
као
с
другарица
.
Још
пре
неколик
година
с
она
се
моћи
разговарати
као
са
зрео
жена
;
сав
јесам
разумети
,
свачији
јесам
бол
појмити
,
од
нена
јесам
научити
да
размишљати
,
од
Госпођице
да
радити
.
Госпођица
јесам
сваки
казивати
,
да
она
јесам
мали
и
мио
ученица
и
васпитаница
врло
,
врло
интелигентан
,
и
да
често
,
кад
што
рећи
,
не
веровати
да
јесам
њен
,
већ
да
јесам
тај
од
неко
чути
или
негде
прочитати
.
њен
отац
мрзети
Европа
а
волити
што
он
кћер
знати
европски
језик
и
што
свирати
на
клавир
.
„
Мајчице
,
да
јесам
дати
још
пет
,
десет
пут
за
Фатмин
учење
,
па
не
бити
жалити
:
волити
што
ја
јесам
кћер
образовати
.
“
—
„
и
ја
,
синути
,
волити
,
али
се
и
бојити
.
да
јесам
бити
један
или
друго
,
никако
обоје
.
коран
и
роман
,
решетка
и
европски
учење
,
ја
се
чинити
,
синути
,
не
ићи
.
Аллах
неки
ми
умудрити
Фатма
.
“
сав
јесам
звати
„
Емир
“
,
а
нена
и
родитељ
„
Фатма
“
,
јер
тај
јесам
име
кћер
њихов
пророк
.
ИИ
како
се
изненадити
Ђулренги
,
робиња
,
кад
ући
у
софа
и
затећи
девојка
с
чаршаф
.
—
Ааа
!
А
што
се
јесам
развити
,
што
плакати
,
кјучук-ханум
?
—
Ћути
,
Ђулренги
,
да
не
чути
...
Жао
ја
јесам
Мерсија
,
рећи
и
скочити
,
скинути
чаршаф
и
петак
,
обрис
очи
,
изићи
:
отац
она
долазити
из
чаршија
.
—
Добра
доћи
!
добро
доћи
!
изустити
он
готово
спонтано
и
пружити
рука
Фатма
.
Пошто
он
она
метнути
чела
и
уста
на
рука
,
он
хтети
да
јесам
омиловати
,
па
се
тргнути
и
брзо
прићи
мајка
:
—
Добра
доћи
,
мајчица
!
узвикнути
весело
и
узити
она
мршав
,
смежуран
рука
,
јако
притиснути
на
она
свој
чела
,
па
јесам
подигнути
на
свој
тема
;
она
он
привући
к
себе
,
омирисати
он
лице
муцати
:
—
боље
ти
наћи
,
синути
!
па
брзо
додати
:
—
А
зар
тако
,
синути
?
!
ти
не
марити
за
ми
.
сав
јесам
ти
изгледати
,
и
брат
ти
,
и
снаха
,
и
синовица
,
сав
ја
,
а
ти
,
никако
не
доћи
.
—
на
јалија
,
мајчица
,
не
волити
,
ја
јесам
сто
пут
казати
:
тамо
јесам
шалона
,
балкон
,
јелдрм
,
башјорти
,
алафранга
...
па
се
окренути
жена
:
—
Добра
доћи
,
ханум
!
она
он
брзо
прићи
,
притиснути
он
на
рука
усна
и
чела
и
тихо
рећи
:
—
боље
ти
наћи
,
беј-ефенди
!
после
овај
неколик
реч
,
он
ући
у
соб
тај
се
пресвући
:
панталоне
и
капут
заменити
антерија
.
кос
он
црн
као
гар
,
антерија
бео
као
снег
;
без
појас
јесам
,
са
широк
скут
као
жена
;
чарапа
скинути
,
бос
јесам
,
у
потпећен
сактијански
ципела
;
на
глава
он
веома
мали
и
плитак
бео
ћулав
и
пошто
узити
абдест
,
прострети
он
овчји
кожа
,
да
отклањати
вечерњи
молитва
.
мало
,
па
и
жена
,
сав
три
у
бео
,
сав
три
скинути
чарапа
...
и
старати
са
снаха
отклањати
(
а
унука
она
клањати
само
о
Рамазан
,
као
сав
турски
девојка
и
млад
жена
)
.
насред
велик
отворен
предсобље
,
разастрети
,
на
египатски
асура
,
бео
чаршав
(
софра-алти
)
,
да
на
он
падати
мрва
,
и
поредити
около
шиљте
.
донети
се
софра
;
они
поседати
и
почети
јести
прст
,
ћутети
.
робиња
примати
јела
од
ашчика
,
служити
господар
и
госпођа
,
и
дворити
она
с
нов
јела
у
рука
.
и
за
час
,
па
сав
скочити
,
на
доксат
опрати
рука
и
уста
;
а
кад
се
вратити
,
софра
дигнути
,
„
софра-алти
“
покупљен
.
Поседаше
по
други
дебео
шиљте
око
зид
,
навалити
се
на
јастук
,
и
мати
и
син
узети
пита
кафа
уз
дуван
,
(
снаха
пред
свекрва
никад
не
пухати
)
.
и
почети
се
разговор
,
затегнуто
као
међу
туђин
.
Фатма
не
сести
,
већ
проћи
кроз
предсобље
бацати
поглед
у
широм
отворен
одаја
с
постеља
под
бео
танак
комарник
.
за
она
јесам
постеља
наместити
насред
софа
,
а
за
робиња
код
њен
нога
;
комарник
јесам
она
бити
висок
као
шатор
,
а
кроз
танак
платно
лепо
се
видети
чист
постеља
са
шарен
покривач
.
она
јесам
једва
чекати
да
легнути
,
па
да
мислити
на
он
,
као
до
пре
неколик
вече
што
јесам
мислити
на
други
,
на
свој
фиктиван
драго
.
пре
но
што
се
срести
с
мадам
,
она
јесам
један
„
створити
“
,
волети
он
,
за
он
се
просити
,
удавати
,
он
јесам
изневеравати
,
она
јесам
бити
љубоморан
,
умирати
од
бол
;
па
опет
оживљавати
,
гледати
његов
кућа
,
који
у
Солун
не
постојати
,
изговарати
он
име
,
који
он
јесам
она
дати
,
виђати
он
кроз
кафез
и
кроз
пробушен
оградни
зид
,
премирати
од
чежња
за
он
,
састајати
се
код
њен
Ариф-тејзе
,
остајати
сам
,
он
она
јесам
салетати
пољубац
,
и
опет
се
за
он
просити
,
удавати
,
она
он
никад
јесам
бити
неверан
,
он
она
често
,
једанпут
се
уверити
,
умрети
од
бол
...
А
неки
вече
:
родитељ
јесам
не
дати
он
,
она
туговати
,
бежати
,
лутати
с
он
по
свет
,
по
Европа
,
срећан
јесам
.
доцније
само
мадам
.
после
и
мадам
и
он
.
последњи
година
готово
само
он
,
јер
јесам
време
чинити
свој
,
брисати
јесам
,
полако
,
неосетан
,
оно
што
бити
у
њен
срце
дубоко
урезан
сусрет
те
туђ
жена
...
овај
неколико
вече
,
тај
фиктиван
драг
нем
:
ишчезао
јесам
,
да
се
никад
више
не
појавити
...
попити
кафа
и
попушити
цигара
,
обући
бео
геџелук
,
тај
јесам
ноћни
хаљина
,
сав
у
веза
,
повадити
игла
из
комарник
,
па
се
провући
,
легати
;
робиња
саставити
платно
игла
.
—
Аман
,
кјучук-ханум
,
шта
ти
јесам
?
!
чути
се
тихо
.
Што
ћутети
?
—
молити
ти
,
не
дирати
ја
...
спавати
ја
се
.
и
робиња
се
свући
па
легати
.
Тишина
,
само
се
чути
шадрван
,
шушта
,
пљуштати
као
јесењи
киша
.
тај
пљуштање
сав
више
бацати
Фатма
у
сањарија
;
жмурити
а
не
спавати
,
у
мисао
гледати
мора
,
каик
,
младић
и
његов
поздрав
,
и
онај
дуг
и
дубок
поглед
;
по
стоти
пут
се
питати
,
одакле
јесам
,
где
јесам
сада
кад
она
мислити
на
он
,
јесам
ли
у
Олимпос-Паласу
или
хотел
д
'
Англетер
,
осећати
ли
да
она
на
он
мислити
,
или
јесам
се
и
не
сећати
:
зар
јесам
он
један
поздравити
и
тако
јесам
погледати
?
па
се
покрити
преко
глава
,
да
не
чути
пљуштање
шадрван
и
песма
један
заостао
славуј
,
јер
и
један
и
друго
јесам
растуживати
.
А
кад
збацити
покривач
и
осетити
ноћни
свежина
,
мирис
влажан
од
земља
и
лимун
,
преносити
се
на
јалија
,
на
балкон
свој
стриц
.
у
зор
она
се
мујезинов
позивање
учинити
као
запевка
;
тако
пријатан
глас
и
арија
,
а
тако
тужно
.
гугутка
јесам
залепршати
крило
око
отворен
прозор
и
чути
се
тихо
и
нежно
:
„
гугу-то
“
!
и
на
мање
осетљив
срце
чудно
утицати
овај
гугут
у
прозорје
ран
лет
.
А
онај
заостати
славуј
опет
певати
.
о
,
како
јесам
тужан
тај
славујев
песма
у
прозорје
!
и
загукати
њен
голуб
:
она
он
глас
познати
.
јесам
он
видети
читав
месец
,
и
јесам
он
нахранити
из
скута
,
па
сад
,
осетити
јесам
зацело
да
јесам
она
ту
,
па
јесам
бити
.
али
она
јесам
будан
кад
јесам
сав
бити
:
тица
,
цвеће
,
воће
;
крај
њен
прозор
смоква
бити
јесам
,
шуштати
,
и
час-по
ударити
грана
о
отворен
прозорски
крило
...
кад
јесам
требати
да
устати
,
она
савладати
умор
заспати
,
и
спавати
бити
до
подне
да
јесам
не
пробудити
један
грлат
симиџија
.
с
она
се
пробудити
и
онај
што
јесам
заспати
кад
и
она
.
Шта
јесам
тај
?
сетити
се
,
и
бити
она
веома
тешко
:
плакати
бити
на
сав
глас
.
Скочи
,
умити
се
,
па
цигара
.
она
јесам
јутром
тужан
и
кад
немати
узрок
;
али
кад
попушити
цигара
,
или
чим
јесам
запалити
и
повући
један
дим
,
разгаљивати
се
.
данас
не
бити
тако
.
кад
отићи
у
свој
соб
,
она
она
се
учинити
пуст
,
празан
,
и
ако
јесам
пун
:
поред
европски
музички
инструмент
,
ту
јесам
њен
ут
и
њен
зил
;
она
јесам
понекад
и
чочек
...
она
ништа
не
видити
,
већ
се
поклопити
на
кревет
Госпођичин
,
на
њен
узглавље
,
и
силно
јесам
пожелити
,
узити
узглавље
шаптати
свој
тајна
,
и
учинити
она
се
да
јесам
она
чути
,
да
јесам
ту
,
осећати
њен
мирис
с
кос
,
с
тело
.
па
се
тргнути
:
она
немати
;
а
сад
хтети
жена
,
ханума
,
из
цео
комшилук
,
на
добродошлица
;
рашчути
се
да
јесам
се
вратити
,
па
хтети
свакидашњи
разговор
,
неискрен
сажаљевање
што
она
за
толико
јесам
видети
;
а
можда
хтети
она
молити
да
она
свирати
,
да
она
певати
...
како
да
певати
кад
она
срце
плакати
?
свој
лукав
поглед
ако
опазити
на
она
промена
,
ако
јесам
питати
:
шта
ти
јесам
?
Шта
да
она
одговорити
?
како
да
казати
?
ако
погодити
?
ако
чути
?
од
који
да
чути
кад
само
она
знати
...
ако
дознати
па
покварити
?
Шта
да
покварити
?
Шта
имати
?
...
о
,
много
имати
:
муслимански
девојка
примити
јесам
поздрав
од
човек
,
и
одговорити
он
јесам
:
тај
јесам
много
;
а
што
се
онако
с
он
гледати
...
сав
се
гледати
:
девојка
,
и
жена
што
имати
муж
.
тај
гледање
онај
звати
„
разговор
душа
“
.
да
јесам
старотуркиња
,
она
бити
већ
све
испричати
робиња
;
али
јесам
младотуркиња
,
нов
.
сести
да
испричати
хартија
,
да
писати
Госпођици
.
али
пре
но
што
хтети
почети
писма
,
она
одрешити
појас
и
расплет
кос
;
учинити
она
се
да
почињати
нешто
важно
,
да
отварати
некакав
велик
врата
споља
затворен
катанац
,
изнутра
мандала
:
кроз
она
хтети
у
живот
,
па
гледати
да
на
она
јесам
ништа
везати
,
сплетено
.
Солун
,
@card@
јун
@card@
.
врло
драг
госпођица
,
у
ја
се
пробудити
оно
што
у
Атале
:
ја
јесам
наћи
свој
Кактаса
.
„
крити
се
од
људи
;
а
да
се
твој
очи
не
бити
срести
с
човеков
очи
,
обарати
она
.
“
Још
како
јесам
обући
чаршаф
,
овако
јесам
ја
учити
нена
и
мајка
,
и
ако
јесам
онда
бити
дете
,
ви
тај
знати
,
драг
госпођица
.
ја
се
никад
јесам
срести
с
човек
,
па
зато
јесам
имати
потреба
да
очи
обарати
.
јесам
до
пре
три
дан
;
а
пре
три
дан
...
и
ја
не
оборити
очи
.
кад
бити
овај
чути
мој
!
ја
не
знати
ко
се
више
бојити
.
Нена
највише
;
али
не
,
ја
се
она
не
бојити
,
већ
ја
срамота
од
она
:
како
ја
јесам
учити
!
кад
бити
доћи
из
Цариград
Мехмед-беј
,
ја
бити
он
права
у
очи
гледати
,
и
с
он
бити
се
слободно
разговарати
,
као
с
ви
;
али
он
,
и
ако
млад
,
ја
јесам
човек
,
мушки
,
него
брат
:
његов
мајка
и
мој
два
јесам
родити
сестра
...
ви
тај
знати
,
драг
госпођица
.
пре
неки
дан
јесам
видети
човек
чинити
ја
се
први
пут
у
живот
:
мој
очи
срести
јесам
се
с
његов
...
како
ја
јесам
бити
,
да
знати
,
не
кад
ја
погледати
,
него
кад
ја
се
јавити
!
у
ми
се
волити
по
неколик
година
само
гледање
,
и
тај
знати
,
драг
госпођица
.
А
он
скинути
фес
,
па
ја
се
поклонити
,
и
ја
,
несвесно
,
климнути
глава
,
а
срце
ја
толико
залупати
да
излетити
,
осетити
он
под
грло
.
јадан
,
јадан
ја
!
...
А
знати
ли
одакле
јесам
он
видети
?
с
беј-аџова
балкон
.
тај
Мерсија
не
знати
;
ники
,
само
Вог
и
ја
,
па
и
од
бог
ја
страх
,
да
ја
не
проказати
.
кад
помислити
да
јесам
он
истински
,
јесам
он
створити
фантазија
млад
турски
девојка
...
он
истина
живити
,
дисати
,
ходити
,
говорити
,
волити
...
о
,
само
још
да
не
волити
!
ја
,
драг
госпођица
,
волити
један
одавно
,
још
како
јесам
ви
почети
долазити
јутром
у
постеља
:
млад
,
леп
,
мити
;
али
тај
јесам
човек
дати
очи
,
уста
,
стас
,
узраст
ја
сам
;
ја
јесам
он
задахнути
свој
душа
.
А
онај
јесам
дати
душа
бог
.
ја
јесам
онај
гледати
само
уман
очи
;
овај
јесам
видети
чулан
,
па
он
гледати
уман
,
па
хтети
он
опет
гледати
чулан
,
дати
бог
!
Госпођице
,
тај
ваљда
само
ја
,
турски
девојка
,
тица
у
кафез
,
измислити
јесам
драго
,
замишљати
јесам
он
.
ја
,
затворен
,
јесам
моћи
виђати
младић
,
па
...
али
како
јесам
видети
овај
,
не
мислити
на
онај
.
А
пре
,
једва
чекати
да
легнути
,
у
вече
,
па
и
преко
дан
:
зажмурити
па
покрити
очи
,
гледати
он
и
с
он
се
разговарати
...
ви
јесам
ја
толико
пута
тргнути
из
сањарија
,
звати
ја
на
час
...
па
кућа
где
ми
јесам
бити
,
и
какав
!
Час
у
Солун
,
ми
у
Европа
,
у
Париз
,
европски
направити
и
наместити
.
А
како
видети
овај
,
ја
онај
заборавити
,
кућа
разорити
,
тај
јесам
уништити
.
ја
се
,
драг
госпођица
,
и
сад
сетити
ваш
предавање
,
Стил
:
хтети
да
употребити
глагол
разорити
него
уништити
,
пошто
тај
кућа
више
не
постојати
,
као
сода
и
Гомор
,
град
који
јесам
бог
у
јарост
уништити
.
али
овај
кућа
бити
јесам
храм
,
где
јесам
горети
свећа
,
мој
љубав
,
и
измирна
,
мој
...
ја
не
знати
с
шта
да
поредити
измирна
...
Бајрам
јесам
,
а
ја
јесам
Бајрам
;
наш
ја
се
соб
чинити
као
џамија
пун
кандило
,
од
сваки
књига
по
један
кандило
,
и
од
други
ствар
.
ви
јесам
ја
предавати
,
да
кад
ми
се
тако
чинити
,
тај
јесам
из
ми
сам
.
и
до
сада
ја
тај
јесам
опазити
;
а
сад
видити
да
јесам
сав
из
ја
;
јер
у
ја
јесам
сад
и
светлост
и
топлота
.
и
некако
ја
јесам
необично
,
некако
свечано
,
некако
велик
,
некако
страшно
,
као
да
хтети
да
изићи
пред
бог
.
Јуче
јесам
бити
тужан
,
па
и
синоћ
,
ноћас
и
јутрос
;
а
гле
сада
!
ваљда
што
ви
писати
или
што
о
он
писати
.
ја
јесам
и
чути
и
читати
шта
јесам
љубав
.
„
љубав
јесам
,
казати
муслиманка
,
жена
који
никад
не
ићи
сам
,
него
с
другарица
,
блед
девојка
,
расплетен
,
обучен
у
црн
—
с
туг
.
“
ја
сад
у
тај
не
веровати
,
јер
с
мој
љубав
јесам
румен
девојка
,
лепо
очешљати
и
закитити
,
сав
у
црвен
:
радост
.
од
јутрос
јесам
учинити
нешто
што
никад
:
задрмати
јесам
решетка
,
трипут
...
о
како
јесам
ја
рука
јак
,
но
ја
ипак
...
да
јесам
ја
јак
,
решетка
бити
се
поломити
,
пасти
,
и
ја
бити
излетети
као
тица
из
кафез
;
ићи
бити
да
тражити
младић
што
се
ја
робиња
јавити
као
слободан
.
али
куда
бити
?
једанпут
излетити
из
кафез
сутанин
канарина
,
полет
,
јадан
,
према
прозор
,
к
светлост
,
вратити
се
,
ударити
крило
о
зид
,
па
у
један
кут
одаја
,
па
у
други
,
и
излетити
кроз
прозор
,
пасти
на
смоква
пред
кућа
.
на
смоква
јесам
стајати
за
дуго
,
па
кад
чути
наш
ход
,
она
се
уплашити
,
прхнути
,
и
уместо
да
пасти
на
врх
смоква
,
она
пасти
на
низак
грана
.
Мавиш
и
памук
,
сутанин
мачак
,
замаукати
и
потрчати
смоква
;
она
прхнути
и
пасти
на
трава
.
Мачке
се
са
смоква
смакнути
,
и
хтети
да
јесам
ухватити
;
али
ја
она
претећи
.
кад
јесам
ухватити
,
срце
она
ударати
као
сатић
.
јадан
,
јадан
!
да
не
бити
ми
,
она
бити
мачак
појести
.
да
јесам
умести
говорити
,
зацело
бити
ми
рећи
:
„
вратити
ја
у
затвор
,
јер
ја
не
умети
у
слобода
...
“
ето
,
драг
госпођица
,
ја
јесам
као
тај
канарина
.
моћи
бити
у
слобода
,
али
како
?
с
онај
који
знати
шта
јесам
тај
слобода
.
ја
,
госпођица
,
слобода
не
познавати
,
тај
бити
у
један
кут
,
па
у
други
...
и
не
знати
куда
бити
.
да
ја
неко
казати
да
поћи
Солун
сам
,
ја
не
бити
смести
,
не
бити
умести
.
како
јесам
леп
тај
младић
због
који
јесам
дрмати
решетка
!
као
бог
.
млад
,
наусница
он
као
угљени
направити
,
бео
као
снег
,
обрва
он
и
трепавица
црн
,
а
очи
плавити
као
...
„
Поређење
служити
да
означити
сличност
који
постојати
између
два
особа
или
два
ствар
“
тако
јесам
ја
предавати
,
а
ја
не
знати
с
шта
да
поредити
његов
очи
,
или
шта
да
поредити
с
његов
очи
.
зумбул
,
љубичица
,
мора
,
небо
,
сав
тај
јесам
као
његов
очи
.
Очи
јесам
он
као
сафир
на
бео
свила
,
а
усница
као
два
млаз
крв
на
снег
...
моћи
се
,
молити
ви
,
смејати
,
кад
јесам
ја
оволико
озбиљан
.
кад
бити
нешто
бити
мали
,
ја
он
,
чинити
ја
се
,
не
бити
волети
;
јер
ја
желити
,
кад
ја
нешто
говорити
мој
муж
,
да
он
,
слушати
он
,
гледати
у
очи
с
подигнут
глава
:
тек
бити
ја
се
тада
чинити
као
мој
заштитник
,
као
мој
бранилац
,
човек
и
муж
.
па
зар
овако
мислити
она
који
сањати
о
равноправност
између
муж
и
жена
?
ах
,
не
из
ја
,
и
из
Мерсија
,
чак
и
из
Ариф-тејзе
сваки
час
проговорити
Туркиња
,
жена
потчињен
човек
,
муж
.
не
моћи
се
разорити
за
дан
што
се
зидати
век
.
он
јесам
висок
као
кипарис
,
па
здрав
,
мушки
,
као
неки
старински
витез
,
и
ако
немати
мач
.
узети
ут
,
па
као
неки
провансалски
трубадур
,
као
келтски
бард
,
или
као
муслимански
ашик
,
певати
,
зацело
свој
песма
.
Обучен
у
европски
хаљина
,
а
на
глава
он
фес
.
леп
!
!
сад
бити
волети
с
ви
,
врло
драг
госпођица
и
мој
пријатељица
,
да
читати
Ламартинов
песма
„
Прву
Жалост
“
,
или
да
певати
:
Come
!
o
,
come
,
my
life's
delight
!
...
ви
јесам
ја
толико
пута
казати
,
да
сваки
човек
најрадије
говорити
о
себе
;
а
ја
јесам
,
опростити
,
у
тај
сумњало
.
сад
видити
да
јесам
истина
:
оволико
писма
,
па
све
о
себе
,
ништа
о
ви
.
опростити
ја
,
молити
ви
.
ја
ви
волити
,
па
се
зато
с
ви
о
свој
тајна
разговарати
.
А
ви
,
мислити
ли
на
ја
често
,
или
по
који
пут
?
имати
ли
изгледати
да
хтети
ми
доћи
?
цео
кућа
запевати
бити
,
кад
бити
угледати
ви
.
ја
бити
наш
стаза
посути
цвеће
,
да
ми
по
цвеће
доћи
.
ја
јесам
се
на
ви
толико
навикнути
,
да
понекад
не
умети
ни
бог
да
молити
,
зато
што
ви
јесам
у
наш
соба
.
ја
јесам
тада
као
дете
.
који
бити
се
дете
молити
бог
,
пре
но
што
хтети
лећи
,
кад
крај
он
не
бити
бити
мајка
или
дадиља
?
ја
не
моћи
без
ви
,
не
моћи
,
не
моћи
.
о
да
бог
да
ви
оздравити
мајка
,
те
да
ја
доћи
!
Ал
јесам
себичан
,
јелте
?
јесам
себичан
,
али
ви
волити
,
волити
...
одговорити
ја
,
врло
драг
госпођица
.
примити
много
пољубац
од
ваш
мали
,
срећан
ученица
,
васпитаница
и
пријатељица
Емир-Фатме
.
писма
јесам
писати
дуго
,
прочитавати
,
брисати
,
исправљати
,
преписивати
;
јер
њен
Госпођица
обраћати
јесам
велик
пажња
на
стил
,
изговарати
:
„
Стил
јесам
човек
“
.
А
Емир-Фатма
јесам
бити
уредан
,
тај
бити
јесам
болети
кад
бити
у
њен
писма
бити
погрешка
с
неуредност
или
с
непажња
.
затворити
он
,
адресовати
он
,
па
се
сетити
шта
јесам
писати
.
овако
отворено
...
Госпођици
о
љубав
!
јесам
ли
она
луд
!
срамота
јесам
бити
пред
она
о
тај
и
да
мислити
...
поцепати
завој
.
П
.
с
.
ви
јесам
ја
,
драг
госпођица
,
пред
полазак
поручити
да
се
вежбати
.
„
ако
много
писати
,
бити
доказ
да
много
на
ја
мислити
,
"
тако
јесам
ја
рећи
.
и
ја
јесам
се
вежбати
.
е
.
-Ф
.
опет
прочитати
писма
,
и
наћи
да
бити
он
моћи
послати
,
само
да
у
он
јесам
оно
о
замишљен
драга
.
„
како
јесам
она
моћи
писати
тај
!
“
прошаптати
и
поцрвенити
.
тај
само
њен
пупати
фантазија
глава
,
више
ниједан
девојка
тај
немати
;
на
пример
Мерсија
,
зар
она
она
не
бити
казати
?
она
од
она
ништа
не
крити
,
или
Ариф-тејзе
.
у
толики
модеран
француски
роман
,
она
на
тај
не
наићи
.
тамо
све
стварно
,
стварно
.
.
и
још
јаче
поцрвенити
,
па
узити
те
изоставити
тај
ред
,
а
друго
пажљиво
преписати
.
„
Шта
ли
хтети
рећи
о
свој
мали
?
ако
ја
не
одговорити
!
или
још
горе
:
ако
ја
изгрдити
!
не
,
хтети
он
послати
,
неки
он
у
мој
фијока
.
“
Па
ипак
,
још
исти
дан
,
у
један
необичан
тренутан
расположење
испратити
он
.
А
после
,
сто
пута
се
покајати
што
он
јесам
испратити
и
сто
пута
рећи
:
ако
!
ИИИ
Данас
јесам
петак
,
шести
дан
како
се
Ибрахим-Хасан-бејови
вратити
с
јалија
,
Фатма
још
мислити
на
непознат
младић
,
али
јесам
много
миран
.
јутрос
јесам
врло
весео
:
доћи
хтети
она
у
гост
њен
с
јалија
,
стрина
и
сестра
од
стриц
.
Обуче
се
,
па
отрчати
на
софа
да
се
помазити
око
нена
.
Видећи
јесам
овако
весео
,
мајка
она
узвикивати
:
„
Машалла
!
“
она
после
отрчати
у
башта
да
нахранити
голуб
и
да
набрати
руж
.
Ружа
јесам
бити
пуно
,
а
на
бокор
јасмин
још
само
по
који
цвет
.
она
јесам
у
један
ружичаст
антерија
,
расплести
,
с
нанула
поврх
папуча
(
да
она
се
бео
атласки
папуча
не
покварити
од
роса
)
.
кад
нахранити
и
измиловати
голуб
,
он
она
летна
на
рам
,
а
с
раме
одлетити
на
један
смоква
;
она
узвикнути
„
ааа
!
“
па
она
засузити
очи
.
после
чучнути
крај
оградни
зид
,
у
јасмин
,
извадити
груда
земља
из
један
отвор
и
наместити
око
:
свет
,
као
обично
по
турски
махала
изјутра
и
пред
вече
,
а
она
ники
не
познавати
.
Чим
чути
кола
,
она
мислити
да
јесам
гостити
с
јалија
,
и
потрчати
,
али
кола
ићи
даље
,
по
нераван
калдрма
тандркати
.
најпосле
,
један
кола
стати
пред
њин
капија
,
а
она
потрчати
да
се
наместити
са
свој
на
дно
степеница
,
да
дочекати
гост
.
Стадоше
у
два
ред
:
мајка
Ибрахим-Хасан-бејова
,
Ибрахим
)
-Хасан-беј
,
његов
жена
и
кћер
,
робиња
и
сав
слушкиња
.
никад
јесам
оволико
испољити
садашњи
турски
харем
као
данас
;
никад
јесам
у
мање
особа
оволико
оличити
.
пет
особа
три
генерација
,
и
какав
разлика
међу
она
.
Баба
,
Туркиња
из
Мухамедов
доба
,
школован
,
начитан
,
слободан
,
с
људи
се
разговарати
и
кад
јесам
бити
млад
,
с
народни
чешљање
,
аврапа
,
у
народни
хаљина
,
антерија
,
у
народни
обућа
,
за
кућа
,
терлук
;
мајка
,
Туркиња
из
Султан-Меџидова
доба
,
знати
турски
и
по
који
реч
француски
,
затуцан
,
у
турски
хаљина
и
обући
,
са
старомодан
европски
чешљање
;
кћер
,
муслиманка
из
Султан-Абдул-Хамидова
доба
,
европски
образован
а
не
смејати
с
мушко
да
говорити
,
европски
очешљан
и
обучен
а
,
код
кућа
,
турски
обути
.
у
сав
три
генерација
поздрав
турски
:
темени
.
Трећа
генерација
,
жена
из
она
звати
себе
„
нов
“
,
и
један
јесам
за
реформа
харем
,
други
за
његов
„
уништење
”
.
Пошто
се
изгрлити
и
истапкати
,
поседати
на
стаклен
софа
;
али
се
девојка
брзо
одвојити
:
отићи
да
свирати
.
свирати
јесам
изгубљен
Срећу
и
бити
јесам
тужан
.
после
јесам
читати
тужан
место
из
француски
роман
:
Грацијелино
одсецање
кос
,
Аталин
погреб
,
и
плакати
јесам
.
најпосле
јесам
,
у
француски
роман
,
тражити
„
први
зближење
”
јулијин
с
Морис
,
и
„
први
пад
“
Госпође
Бовари
с
Родолфом
,
и
црвенети
јесам
,
и
у
тај
час
оба
бити
пристати
и
на
одсецање
кос
и
на
смрт
и
на
зближење
и
на
пад
...
јер
оне
проводити
живот
анималан
:
јести
,
пити
,
спавати
—
тако
јесам
рећи
Госпођица
.
па
јесам
уплакан
отићи
крај
решетка
:
ништа
се
не
видити
,
само
ишарати
лице
и
рука
,
јер
решетка
јесам
врло
густ
.
па
јесам
проћи
кроз
предсобље
и
погледати
у
софа
:
мајка
она
сести
с
подавијен
нога
и
,
како
се
она
учинити
,
туп
поглед
,
не
пушити
(
не
моћи
пред
свекрва
)
,
гледати
у
беј
и
слушати
он
;
он
,
обући
а
бос
,
један
рука
држати
чибук
,
други
хват
прст
на
нога
,
и
нешто
причати
.
оне
се
погледати
и
подсмешљиво
осмехнути
,
као
да
казати
:
„
зар
јесам
тај
живот
?
!
“
па
отићи
на
тераса
.
с
тераса
се
видити
минаре
,
кућни
кров
,
смоква
,
одеандри
,
залив
,
и
мало
небо
.
Сиђоше
у
башта
;
зид
,
зид
,
и
више
ништа
!
„
нов
“
,
а
уз
оградни
зид
чучнути
као
„
стар
“
,
извадити
груда
земља
,
наместити
око
и
почети
да
врачати
:
—
Ко
се
појавити
први
с
леви
страна
,
срећа
јесам
Есмин
,
рећи
Мерсија
.
—
појавити
се
старац
.
—
сирот
!
сирот
!
узвикнути
оба
девојка
и
робиња
.
—
Ко
с
десни
,
срећа
јесам
Зехрин
.
—
појавити
се
дете
.
—
благо
она
!
узвикнути
све
три
.
—
наменити
на
свој
срећа
,
рећи
робиња
.
—
Ко
с
леви
твој
јесам
,
Мерсија
,
рећи
Фатма
.
—
појавити
се
Исмаил-бејов
унук
;
оне
се
подмигнути
.
—
Ко
с
десни
твој
јесам
,
Фатма
,
рећи
Мерсија
.
појавити
се
луд
Соломон
.
оне
прснути
у
смех
и
прострети
се
по
трава
,
после
затворити
отвор
и
отићи
у
кућа
.
пред
вече
опет
отићи
уза
зид
,
и
опет
намењивати
.
улица
врити
;
продавац
,
Туркиња
се
враћати
из
шетња
,
Турчин
ићи
да
узети
абдест
.
она
намена
никако
јесам
бити
срећан
.
и
већ
хтети
да
ићи
,
кад
робиња
рећи
:
„
наменити
још
једанпут
:
на
кјучук-ханумину
срећа
.
“
—
Ко
с
десни
твој
јесам
,
Емир
.
појавити
се
један
младић
.
тај
јесам
,
појавити
се
неколико
младић
,
и
Фатма
викнути
и
покрити
лице
.
—
o
,
Dear
ja
!
—Шта
ти
јесам
?
упитати
Мерсија
;
али
кад
она
смакнути
рука
,
уплашити
се
—
бити
јесам
блед
као
смрт
.
—
ко
јесам
видети
?
!
запитати
јесам
зачуђен
.
—
ја
се
чинити
да
се
отворити
сутин
капија
и
да
он
ту
ући
.
тај
јесам
он
!
тако
ја
ненин
глава
!
ја
он
познати
...
сутин
сестрић
...
стајати
он
слика
код
сута
...
—
под
стих
из
Корана
.
Ал
јесам
за
тај
грдити
жена
Мондије-хануму
,
рећи
Мерсија
.
—
Па
зар
јесам
он
по
слика
познати
,
кјучук-ханум
?
А
она
под
тај
утисак
,
у
радост
,
сав
испричати
:
како
он
јесам
видети
на
јалија
,
како
се
с
он
гледати
,
и
како
она
јесам
поздравити
,
тај
јесам
да
она
јесам
поздравити
,
и
да
он
јесам
одговорити
.
робиња
тапшати
од
радост
узвикивати
„
ашколсун
!
“
,
а
Мерсија
се
наљутити
.
да
крити
од
она
,
сестра
и
другарица
;
и
рећи
да
и
она
она
одсад
хтети
просто
ништа
казати
.
у
вече
,
онај
јесам
седети
на
софа
,
обасјан
месечина
;
оба
јесам
бити
у
бео
геџелук
,
и
седети
јесам
без
свећа
,
да
она
не
бити
комарац
нагрдити
лице
и
рука
,
и
нога
,
бос
.
из
предсобље
се
ширити
дим
од
оман
;
кроз
комарник
се
видити
три
постеља
,
али
девојка
и
не
помишљати
на
спавање
.
онај
хтети
да
сести
сав
ноћ
,
по
турски
,
и
да
спавати
до
подне
.
Пушић
,
говорити
о
љубав
,
певати
љубаван
песма
и
отварати
нијет
.
Мерсија
,
леп
и
мио
девојка
,
пун
шал
,
„
пун
ђаво
“
,
како
јесам
говорити
ханума
,
просто
јесам
уживати
да
засмејавати
Фатма
;
а
засмејавати
она
јесам
кад
год
јесам
говорити
енглески
.
и
ако
јесам
с
она
врло
често
,
Фатма
се
увек
смејати
на
сваки
њен
енглески
узвик
,
па
сваки
њен
енглески
реч
.
јер
Мерсија
јесам
потпуно
подражавати
Мис
Блак
.
кад
јесам
бити
мали
,
чим
бити
почети
да
се
играти
,
макар
с
турски
деца
,
говорити
бити
грчки
;
и
чак
кад
бити
само
видети
играчка
или
деца
на
улица
,
почети
бити
грчки
,
јер
јесам
мислити
да
јесам
тај
језик
за
игра
,
не
знати
да
са
свој
мали
свакидашњи
другарица
говорити
зато
грчки
што
јесам
оне
Гркињица
.
како
јесам
велик
,
чим
хтети
да
се
шалити
,
говорити
енглески
.
као
да
она
јесам
тај
језик
за
шал
.
стиснути
вилица
као
Енглескиња
Мис
Блак
,
и
говорити
,
изговарати
исто
као
она
.
и
Мис
Блак
се
смејати
,
јер
мислити
да
слушати
себе
.
и
никад
не
заборављати
како
она
јесам
овај
несташница
једном
,
кад
јесам
бити
мали
,
питати
:
„
Мис
Блак
,
кад
јесам
ви
тако
стиснут
вилица
,
како
метнути
пун
кашика
у
уста
?
“
Мерсија
узити
с
раф
један
дебео
,
грубо
укоричен
,
мемљив
књига
и
рећи
:
—
Фатуш
,
помислити
нешто
.
она
се
малопре
смејати
кад
јесам
видети
луд
Соломон
,
а
сад
задрхтати
:
шта
ли
хтети
она
изићи
?
помислити
:
„
ако
се
у
мој
нијет
поменути
суза
,
бити
несрећан
,
“
и
рећи
:
—
ја
јесам
готов
.
Мерсија
зажмурити
па
отворити
књига
насумце
,
притиснути
прст
један
место
у
књига
,
и
од
први
реч
где
она
бити
прст
,
читати
,
тобоже
напрезати
се
да
видити
,
а
знати
јесам
све
на
памет
:
Ждрали
,
о
ждрати
!
високо
летити
викати
.
кад
поћи
одавде
,
понети
поздрав
мој
драга
.
Кажите
он
да
ја
се
око
од
суза
не
сушити
,
и
да
...
—
Доста
!
узвикнути
Емир-Фатма
чисто
промењен
глас
.
—
o
,
no
!
узвикнути
Мерсија
,
али
тако
имитовати
Енглескиња
,
да
се
Фатма
насмејати
и
рећи
:
—
ти
јесам
као
покојни
Били
,
наш
папагај
.
он
кад
рећи
„
мадмоазел
!
“
,
мој
мајка
казати
„
Фатма
!
“
,
јер
мислити
да
ја
звати
Госпођицу
.
—
o
,
yes
!
that's
right
!
одобравати
Мерсија
.
али
,
да
довршити
.
—
оставити
,
Мерсија
јагње
,
ја
јесам
тај
читати
...
суза
,
опет
сузити
.
—
What
!
What
!
What
!
—
ја
сад
јесам
до
шал
.
наменити
јесам
:
ако
ја
се
у
нијет
поменути
суза
,
бити
несрећан
...
—
That's
stupid
!
Бићеш
заљубљен
.
заљубљен
плач
,
плач
.
о
,
ждрати
!
Кажите
он
да
љубаван
ватра
...
—
ја
просто
хтети
тај
да
слушати
,
викнути
Фатма
и
запушити
уш
.
—
o
,
dear
ja
!
узвикнути
Мерсија
и
бацити
књига
.
—
Бејаше
ја
као
да
јесам
сутра
Бајрам
,
а
сад
ја
јесам
као
уочи
задушница
,
рећи
Фатма
,
а
Мерсија
се
насмејати
и
рећи
:
—
You
ar
mad
!
—
ја
јесам
паметан
,
Мерсија
.
—
кад
јесам
паметан
,
што
говорити
лудо
?
где
ли
јесам
твој
мадмоазел
?
—
о
,
мадмоазел
!
она
веровати
у
карта
,
у
дух
...
некад
,
по
ваздан
држати
сточић
.
сав
ја
још
мислити
да
имати
нешто
што
...
ја
не
умети
да
се
изразити
,
Мерсија
.
—
o
,
yes
!
узвикнути
она
весело
па
отворити
себе
:
„
смех
,
песма
“
.
—
благо
ти
!
бити
срећан
,
рећи
Фатма
тужно
.
Мерсија
отворити
један
свој
другарица
.
„
Суза
,
суза
,
суза
.
“
Фатма
се
насмејати
,
а
Мерсија
рећи
:
—
Туђим
суза
се
смејати
.
грехота
!
па
узити
један
кесица
пун
хартија
као
око
писаљка
увијан
.
—
први
нијет
јесам
твој
,
Емир
darling
,
рећи
Мерсија
,
а
Фатма
се
у
лице
променити
.
кад
развити
хартија
,
весео
девојка
читати
:
црн
јесам
се
газ
повезати
,
Тужна
јесам
ти
,
сестра
,
невесео
:
кроз
густ
сам
кафез
погледати
,
Вид'ла
јесам
он
,
па
он
заволети
.
—
црн
се
повезати
!
узвикнути
Фатма
.
—
јесам
ваљда
рећи
:
ако
ја
се
у
нијет
поменути
црно
,
хтети
бити
срећан
.
и
после
,
ти
јесам
свој
драго
видети
с
балкон
,
европски
.
—
кад
мој
срце
плакати
,
ти
јесам
до
шал
!
прекорити
јесам
Фатма
.
она
рећи
:
—
Још
један
ти
.
колико
јесам
уздахнути
,
сав
јесам
гора
заиграти
.
како
не
бити
уздисати
,
кад
јесам
драго
изгубити
?
—
како
јесам
моћи
изгубити
оно
што
јесам
ни
имати
?
тај
леп
још
ти
јесам
драг
.
А
ко
знати
,
можда
јесам
и
женити
.
—
Моје
сута
сестрић
јесам
женити
,
рећи
она
убедљиво
,
и
покајати
се
што
јесам
Мерсија
казати
свој
тајна
.
Што
да
терати
шал
с
онај
ко
она
волити
!
—
збиља
,
јесам
ли
се
помирити
госпођа
стрина
с
Мон
...
с
Нурије-ханумом
?
—
јесам
,
рећи
она
и
дубоко
уздахнути
.
Мерсија
хтети
да
јесам
дирати
,
али
се
тргнути
,
видити
да
јесам
тужан
и
рећи
:
—
Још
један
нијет
,
да
видити
хтети
ли
се
помирити
:
на
одаја
ја
шарен
врата
,
А
у
одаја
софа
од
злато
:
од
мој
драг
ко
ја
одвојити
—
нек
с
торба
поћи
од
врата
до
врата
!
—
Помириће
се
,
очи
ја
!
јер
,
ето
,
тај
госпођа
стрина
клети
.
—
Аман
,
очи
ја
!
очи
мој
Мерсија
:
уста
јесам
ти
меден
,
дати
да
она
пољубити
.
она
она
поднети
уста
,
пошто
она
напукнути
,
али
она
Фатма
не
пољубити
.
задовољно
почети
нијет
орах
.
Мерсија
,
шапатом
,
приносити
орах
уста
,
намена
на
један
,
па
на
други
,
трећи
,
и
пружити
она
Фатма
,
на
длан
.
она
узити
средњи
.
—
Добра
!
сад
да
видити
који
хтети
од
овај
два
.
она
узити
десни
.
—
на
средњи
јесам
бити
Исмаил-беј
,
на
десни
Осман-ефенди
...
Осман
јесам
леп
од
Исмаил
.
—
јесам
леп
ниједан
,
рећи
Фатма
равнодушно
.
—
ти
она
не
познавати
,
зато
тако
говорити
.
—
дати
ја
,
рећи
Ђулренги
,
па
намена
на
два
орах
и
пружити
она
,
као
малочас
Мерсија
,
Фатма
:
Фатма
узити
десни
.
—
Ашколсун
!
удати
се
за
он
.
—
за
ко
?
упитати
девојка
у
један
глас
.
—
за
он
/
!
Ашколсун
!
Ашколсун
!
узвикивати
робиња
весело
.
А
Фатма
се
неисказан
обрадовати
,
али
,
лукав
и
неповерљив
оријенталка
претварати
се
као
да
не
разумети
,
питати
:
„
Ко
?
Шта
?
“
.
али
она
румен
облити
сав
лице
Срећа
те
се
на
месечина
тај
готово
и
не
опазити
.
—
Дај
рука
,
кјучук-ханум
.
она
пружити
свој
мали
бео
ручица
,
који
у
црнкињиној
рука
изгледати
као
снег
на
угаљ
:
робиња
принети
свој
уста
ханумин
кажипрст
,
па
средњи
,
па
домали
,
намењивати
на
она
,
а
после
она
стегнути
колико
моћи
.
—
Која
ти
заболети
највише
,
кјучук-ханум
?
она
не
смести
рећи
.
—
Кажи
,
око
мој
!
велим
Мерсија
.
—
домали
.
—
он
,
кјучук-ханум
!
он
,
тако
ја
пророк
!
тако
ја
земља
где
јесам
се
родити
!
малопре
јесам
ти
слагати
сад
...
он
!
Фатма
се
сад
јесам
моћи
претварати
.
прво
се
засмејати
,
па
окренути
у
плач
,
и
сакрити
лице
на
Мерсијин
груди
.
—
Ал
он
волити
!
како
ти
тај
ухватити
тако
брзо
?
!
говорити
Мерсија
и
запалити
свећа
,
зарити
нокат
чак
при
дно
свећа
и
рећи
:
—
Док
свећа
не
изгорети
довде
,
дотле
он
све
да
штуцати
.
—
комарац
!
викнути
Фатма
и
угасити
свећа
.
—
не
бојити
се
комарац
него
тај
жао
он
,
да
не
штуцати
,
да
се
не
мучити
,
говорити
Мерсија
,
палити
цигара
за
сав
три
.
Пушећи
,
она
говорити
:
—
изјавити
он
љубав
.
Пошаљи
он
руж
.
Ђул
:
сенсин
беним
булбул
.
Пошаљи
он
нагорео
цигара
.
ти
знати
да
тај
значити
„
изгорети
за
ти
“
.
Пошаљи
он
прамичак
кос
,
и
одмах
везивати
бошча
.
јер
тај
значити
:
Сач
:
ал
бена
—
кач
!
А
напослетку
моћи
побећи
без
ишта
.
она
слушати
Мерсија
и
смејати
се
,
али
она
смех
не
ићи
од
срце
.
кад
попушити
цигара
,
спремити
се
за
спавање
,
очитати
некакав
кратак
молитва
и
ући
под
комарник
,
који
се
белити
,
али
не
више
на
месечина
,
него
према
свитање
,
јер
већ
се
чути
трећи
петао
и
гугутка
.
Устадоше
пред
сам
подне
,
и
робиња
она
се
прикрасти
као
лопов
и
шапатом
рећи
:
—
истина
он
,
Нурије-ханумин
сестрић
,
Мурад-Джемал-беј
.
Фатма
се
променити
у
лице
више
него
икад
,
а
ништа
не
рећи
.
Мерсија
упитати
радознало
:
—
од
ко
чути
да
јесам
тај
Мурад-Джемал-беј
?
—
Гонџеђули
отворити
капија
,
нешто
да
купити
,
промолити
глава
и
искезити
зуб
:
смејати
се
на
ја
,
и
ја
се
насмејати
на
она
и
рећи
:
„
Што
се
смејати
,
црн
ђаво
?
“
—
„
А
тај
јесам
ја
па
бео
“
,
казати
она
и
смејати
се
.
„
Баш
јесам
црн
колико
ти
,
“
рећи
ја
—
„
ако
јесам
украсти
ханумин
белило
,
“
казати
она
—
па
се
оба
засмејати
.
како
ханума
не
говорити
,
и
ја
не
говорити
:
ја
јесам
хтети
.
А
данас
,
за
љубав
свој
султанија
,
проговорити
.
гледати
се
и
смејати
се
:
њен
широк
ноздрва
играти
као
у
Бела
,
наш
ждребица
,
и
сав
се
...
—
Аман
!
викнути
девојка
нестрпљиво
.
—
јесам
ли
тај
нарочито
,
да
ја
мучити
?
велим
Фатма
.
—
не
,
кјучук-ханум
.
„
Која
ви
јесам
онај
човек
?
“
упитати
јесам
ја
озбиљно
.
—
„
из
Стамбол
,
“
одговорити
она
па
се
смејати
.
„
Која
из
Стамбол
?
“
рећи
ја
.
—
„
Пашић
,
ханумин
сестрић
,
"
казати
она
,
па
се
непрестано
смејати
.
—
Срећа
!
викати
Мерсија
радосно
пљескати
.
—
и
срећа
и
несрећа
:
ко
бити
мој
мајка
тамо
одвести
?
говорити
Фатма
и
уздисати
.
сав
три
сести
и
запалити
цигара
.
—
кад
бити
нешто
сад
чути
куцање
,
и
ја
рећи
:
„
Entrez
!
“
и
врата
се
отворити
,
и
к
ми
ући
тај
,
и
поклонити
ми
се
,
и
представити
ми
се
:
„
ја
јесам
Мурад-Джемал-беј
“
,
почети
Мерсија
.
—
Аман
!
узвикнути
робиња
и
госпођа
и
покрити
лице
сукња
.
—
ха
!
ха
!
ха
!
насмејати
се
Мерсија
.
—
ти
се
смејати
,
а
ја
...
не
знати
шта
радити
.
ја
се
чинити
да
баш
ући
,
па
...
од
девети
у
чаршаф
!
кад
ја
јесам
видети
мушки
и
очи
а
камо
ли
кос
?
—
Емир
!
зар
ти
мислити
да
јесам
сукња
покрити
кос
?
покрити
јесам
лице
,
као
Арнаутка
.
—
јесте
,
али
тај
јесам
...
како
да
казати
,
не
умети
турски
да
се
изразити
!
C'est
spontanément
!
—
ха
!
ха
!
ха
!
да
сакрити
лице
као
Арнаутка
!
—
Па
кад
ја
јесам
крило
лице
?
Пек
...
Mon
dieu
!
кад
бити
знати
да
хтети
довека
пећи
,
чинити
ја
се
убити
бити
се
.
—
како
?
ја
хтети
оба
за
младотурчин
;
а
они
правити
правило
са
женски
комитет
за
жена
.
ја
хтети
за
Европљанин
,
не
за
хришћанин
него
за
муслиман
,
младотурчин
.
и
ја
јесам
у
чаршаф
од
девети
.
па
ипак
,
Емир
,
мој
јесам
друго
:
видети
јесам
ја
очи
,
видети
јесам
ја
кос
,
кроз
башјорти
.
откривен
никад
.
Малочас
кад
јесам
говорити
о
Мурад-Джемал-беју
,
да
хтети
закуцати
и
ући
,
ја
јесам
покрити
кос
у
памет
.
тај
јесам
тако
један
навика
,
да
кад
случајно
који
од
наш
момак
изненада
ући
у
кућа
,
ја
дигнути
скут
на
глава
.
—
о
,
Мерсија
!
па
ви
дочекивати
гост
на
кућни
врата
развити
,
а
сав
се
са
улица
видити
.
али
ја
овде
дизати
скут
на
глава
кад
чути
мујезин
.
—
збиља
,
Емир
,
кад
бити
сад
чути
куцање
по
европски
,
и
кад
бити
к
ми
ући
...
не
крите
лице
!
...
и
к
ми
ући
Мурад-Джемал-беј
,
по
европски
,
и
кад
бити
ми
се
представити
,
по
европски
,
и
кад
бити
се
с
ми
руковати
...
девојка
цикнути
и
сакрити
рука
иза
леђа
.
Фатма
јесам
врло
поцрвенети
и
смејати
се
један
смех
који
јесам
личити
па
плач
.
она
се
тако
смејати
увек
кад
јесам
врло
узбудити
.
—
Па
и
ја
јесам
сакрити
рука
,
али
у
памет
,
рећи
Мерсија
.
али
,
Емир
,
зар
ми
наш
Францускиња
јесам
причати
да
тај
просто
јесам
ништа
!
као
наш
поздрављање
са
жена
лице
на
лице
,
тако
њихов
руковање
с
људи
рука
у
рука
.
онај
ништа
не
осетити
,
ни
страх
,
ни
стид
,
и
не
узбудити
се
.
оне
причати
да
тај
чинити
механично
,
по
навика
,
и
да
често
заборавити
да
ли
јесам
се
с
неки
руковати
,
те
питати
:
„
пардон
!
да
ли
јесам
се
с
ви
поздравити
?
“
Па
ипак
,
кад
неко
волити
,
ја
мислити
да
морати
да
се
узбудити
кад
осетити
свој
рука
у
његов
.
и
како
ли
тај
изглед
?
у
мушки
велик
рука
женски
мали
ручица
.
али
свакако
тај
јесам
пријатно
.
—
ако
неко
волити
.
ја
кад
осетити
Ариф-ханумино
лице
,
и
Нурије-ханумино
—
задрхтати
,
а
један
ја
јесам
тетак
,
други
мајка
по
млеко
,
рећи
Емир
.
—
не
драго
,
душа
Емир
.
ко
знати
како
јесам
тај
?
свакако
врло
,
врло
пријатно
.
ја
тај
хтети
никад
дознати
;
јер
тај
мушки
што
ми
хватати
за
рука
биће
—
муж
.
—
А
зар
се
муж
не
волити
?
упитати
Емир
зачудити
.
—
А
који
у
ми
волити
муж
?
—
Ариф-тејзе
.
—
О-хо
!
ти
мислити
ја
да
преварити
.
кад
волити
муж
,
зашто
јесам
онолико
тужан
кад
јесам
у
љубав
с
мадам
Аристид
?
—
Али
ја
,
слатко
Мерсија
,
волети
свој
муж
.
зар
бити
се
ти
удати
за
човек
који
не
волити
?
—
никад
!
али
за
човек
ко
не
познавати
...
ја
,
хвала
бог
,
знати
у
какав
јесам
се
средина
родити
и
одрасти
.
за
црн
врскапут
не
бити
.
за
браон
Фес
не
бити
.
за
зрео
смоква
не
бити
.
за
онај
што
онако
рђаво
изговарати
француски
а
уображавати
да
изговарати
дивно
—
никад
!
ја
хтети
поћи
за
неки
ко
јесам
видети
кроз
решетка
,
видети
он
први
пут
уочи
венчање
.
—
Тешко
ми
!
узвикнути
Емир
.
—
Тешко
ми
!
рећи
Мерсија
.
и
оба
дубоко
уздахнути
,
па
устати
и
отићи
у
башта
,
пробушити
зид
између
Ибрахим-Хасан-бејова
и
Нурије-ханумина
двориште
;
метнути
око
на
отвор
.
нигде
ники
!
Затворише
нов
отвор
грудица
земља
,
па
отићи
те
чучнути
крај
зид
са
улица
,
видети
свет
,
али
не
видети
Мурад-Джемал-
беј
.
онај
јесам
тражити
он
да
видити
.
и
Мерсија
бити
он
познати
по
слика
.
она
знати
да
он
јесам
слика
из
Париз
и
да
јесам
он
одрастати
и
школовати
се
у
Париз
.
ко
знати
да
ли
и
знати
турски
!
А
ако
и
знати
,
свакако
изговарати
као
странац
,
као
Француз
.
Мерсија
он
изићи
пред
очи
као
жив
.
леп
јесам
,
сећати
се
.
поглед
у
Фатма
и
помислити
:
„
Срећна
!
“
и
обузети
јесам
,
тренутно
,
некакав
тежак
осећање
,
тренутно
она
нешто
бити
криво
,
жао
на
Фатма
,
као
да
она
завидети
,
па
скочити
и
рећи
:
„
хајдемо
у
ненин
соб
“
.
не
рећи
:
„
Ал
јесам
лудити
,
па
одатле
он
моћи
најпре
видети
"
,
а
тај
помислити
и
због
тај
скочити
.
у
ненин
соба
седети
јесам
позадуго
.
Што
бити
људи
и
жена
из
тај
улица
,
из
тај
крај
,
туда
проћи
.
и
наједанпут
,
оба
викнути
,
у
један
глас
:
„
он
!
“
Об
јесам
он
познати
.
Емир
,
узбудити
,
збунити
,
не
знати
шта
ради
тај
побећи
удно
соб
,
ту
чучнути
,
метнути
рука
на
лице
и
заплакати
.
—
Плаче
сад
кад
требати
да
се
смејати
.
благо
ти
!
сад
тај
живот
имати
смисао
,
говорити
Мерсија
чисто
променити
.
—
Божа
!
на
јалија
ја
поздравити
!
...
тај
ја
јесам
бити
сан
...
говорити
Фатма
испрекидано
.
—
и
сан
ти
се
остварити
.
.
само
да
јесам
он
црн
очи
,
и
да
јесам
мало
виши
.
А
леп
јесам
као
бог
,
говорити
Мерсија
као
за
себе
.
—
Виши
?
тај
бити
бити
мотка
за
подупирање
кошуља
,
умешати
се
робиња
.
одавде
отићи
на
баба-фингу
,
да
гледати
небо
и
мора
,
и
да
ћеретати
,
да
говорити
о
тај
непознат
младић
,
о
тај
Француз
што
се
звати
Мурад-Джемал-беј
.
Час-по
,
па
јесам
оба
затварати
очи
да
гледати
он
;
али
кад
он
се
јесам
моћи
сетити
жив
,
гледати
јесам
он
слика
,
који
тако
добро
оба
познати
:
видети
јесам
јесам
небројено
пута
.
једанпут
она
јесам
Нурије-ханум
дати
Фатма
,
а
она
јесам
јесам
смести
држати
у
њихов
кућа
,
него
она
јесам
однети
код
Мерсија
,
метнути
јесам
на
Мерсијин
писаћи
сто
,
и
ту
јесам
јесам
гледати
,
и
гледати
:
запамтити
јесам
јесам
тако
како
јесам
никад
хтети
заборавити
...
преко
кров
,
гледати
јесам
мора
...
одатле
,
са
залив
,
с
његов
пристаниште
,
полазити
јесам
лађа
за
Цариград
,
за
Анадолија
,
за
Сирија
,
и
за
Француска
...
један
дан
доћи
јесам
више
лађа
,
и
један
од
она
донети
јесам
он
;
а
оне
,
можда
баш
тај
дан
,
бити
јесам
миран
,
равнодушан
!
...
Ив
Шехназе-ханум
,
Фатмин
баба
,
сав
у
бео
,
полако
одшкринути
један
врата
с
подмазан
шарка
и
поглед
у
соб
,
у
помрчина
направљен
од
фереџа
и
ћилим
као
уз
Рамазан
;
светлост
кроз
врата
пасти
на
један
постеља
,
на
кревет
с
црвен
покривач
,
где
спавати
Фатма
,
покрити
чак
преко
глава
.
старати
на
прст
прићи
кревет
,
и
полако
дигнути
покривач
,
а
унука
она
се
пробудити
,
отворити
очи
,
па
она
затворити
.
„
ја
јесам
тај
,
чедо
,
пробудити
.
али
што
да
се
покрити
преко
глава
као
усред
зима
,
кад
јесам
напољу
страхоба
,
омар
,
гора
небо
и
земља
!
дигнути
се
,
јагње
,
да
видити
мајка
ти
;
готово
гол
,
па
само
викати
:
„
Африка
!
Африка
!
“
унука
јесам
загрлити
и
размажено
отегнути
;
„
Не-неее
!
“
Стар
јесам
омиловати
по
лице
и
омирисати
она
кос
,
па
отићи
те
смакнути
с
један
прозор
фереџа
и
отворити
оба
крило
.
споља
ући
загушљив
ваздух
;
а
Фатма
се
подигнути
на
лакат
,
па
кад
видити
мајка
,
насред
софа
широм
отворен
,
само
у
дугачак
бео
гаће
,
раздрљити
,
седити
и
хладити
се
једном
грдно
велик
јапански
лепеза
,
она
се
узити
смејати
како
се
деца
смејати
,
зацењивати
се
.
„
Син
,
погледати
овамо
,
“
рећи
она
баба
и
с
други
прозор
смакнути
ћилим
и
отворити
оба
крило
;
а
унука
се
опет
подигнути
на
лакат
и
поглед
у
башта
;
дрвеће
јесам
бити
као
спарушен
,
а
два
крупан
бео
гаћаст
кокош
раскрилити
се
и
отворити
кљун
,
мало
даље
један
пас
наслонити
глава
на
шап
и
исплазити
језик
.
„
Тонди
хтети
ми
липсати
!
“
рећи
она
уплашено
,
а
баба
прихватити
:
„
Па
кад
јесам
овакав
врућина
,
цркавати
кокош
,
пас
,
мачак
“
.
кад
старати
рећи
мачак
,
она
се
сетити
сутин
мачак
,
Мавиша
и
памук
,
и
одмах
она
се
сетити
и
сестрић
,
на
ко
јесам
моћи
помислити
одмах
чим
се
пробудити
:
збунити
јесам
баба
,
па
раздрагати
стегнути
баба
да
јесам
удавити
.
старати
се
бранити
,
и
рећи
:
„
ти
јесам
нешто
лепо
снити
,
зато
јесам
тако
весео
"
.
—
„
снити
јесам
,
нена
,
зелен
калпак
.
“
—
„
ако
јесам
он
снити
онако
,
радовати
се
—
зелено
.
“
—
„
снити
јесам
он
на
глава
.
"
„
е
,
удати
се
.
“
она
се
засмејати
,
као
малочас
,
јер
зелен
калпак
снивати
јесам
често
,
и
увек
она
нена
рећи
да
хтети
се
удати
.
—
устати
,
монањо
!
што
она
не
казати
,
бујук-ханум
?
рећи
црнкиња
улазити
у
соб
,
па
се
закикотати
.
и
казати
да
јесам
леп
тај
француски
језик
,
а
како
он
јесам
ружан
,
грдан
тај
реч
!
турски
лепо
,
слатко
:
кузим
,
кузиџијим
,
завршити
па
отићи
те
донети
бокал
вод
и
изручити
јесам
у
бео
порцелански
умиваоник
на
мраморан
плоча
.
после
рећи
:
—
устати
,
монањо
,
да
ти
се
вод
не
охладити
.
—
зар
јесам
ја
донети
вруће
водити
,
Замбак-ханум
?
—
Вруће
с
чесма
.
Кјучук-ханум
,
сав
горети
.
али
,
шта
хтети
да
обући
?
—
Плав
антерија
,
Замбак-ханум
.
—
Бела
,
онај
што
јесам
као
паучинати
.
Врућина
,
кјучук-ханум
,
да
се
умрети
.
—
Па
кад
јесам
толики
врућина
,
колико
јесам
сунце
?
морати
да
јесам
грдно
велик
.
—
сунце
,
кјучук-ханум
,
и
немати
,
јесам
ни
изгрејавати
,
само
онако
горети
,
не
горети
него
гушити
—
омар
.
Биће
неки
чудо
.
сав
јесам
у
бео
,
говорити
робиња
и
полазити
да
отворити
врата
,
јер
неко
зачагрљати
рез
.
у
соб
ући
Мерсијин
робиња
Ђулзаде
,
обучен
у
бео
чаршаф
а
црн
као
гар
,
и
искезити
бео
широк
зуб
закикотати
се
и
похитати
да
пољубити
Фатма
скут
,
ноћни
хаљина
сав
у
веза
.
она
она
скута
не
дати
и
рећи
:
—
о
,
добро
доћи
,
Јасмин-ханум
!
али
како
се
тај
смејати
:
„
ка
!
ка
!
ка
!
“
,
као
кад
какотати
кокош
!
—
Или
кад
гакати
гусак
,
или
кад
викати
патак
на
киша
.
она
јесам
као
патак
,
и
ићи
као
патак
,
говорити
Ђулренги
и
приносити
ханума
хаљина
.
А
Мерсијин
црнкиња
се
заценити
од
смех
,
после
рећи
:
—
сладак
кјучук-ханум
,
какав
јесам
овај
омар
данас
?
!
јутрос
рано
изићи
на
балкон
,
а
онај
мора
врити
,
превртати
кључ
;
од
обала
ја
се
учинити
котао
,
па
се
тек
почети
дизати
пар
као
с
кључао
вод
у
зима
,
и
наједанпут
ништа
се
не
видити
,
ни
брдо
,
ни
кућа
,
ни
лађа
,
ни
каик
,
не
као
да
пасти
с
небо
магла
,
него
као
да
се
дигнути
из
мора
пар
,
а
небо
почети
да
се
спуштати
као
да
хтети
неки
да
поклонити
онај
котао
с
вод
што
кључати
.
Божа
,
што
јесам
тај
бити
чудно
,
и
страшно
!
сад
небо
високо
,
али
омар
!
једва
доћи
.
—
е
,
Јасмин-ханум
,
зашта
ти
послати
кјучук-ханум
?
—
Ууу
!
ја
заборавити
!
о
што
волити
кад
ја
звати
име
који
ја
дати
сладак
Ариф-ханум
.
ја
и
Ђулренги
црн
јесам
,
а
она
звати
један
Јасмин
,
други
замбак
,
рећи
робиња
,
па
се
опет
закикотати
,
и
раскопчавати
се
да
извадити
нешто
из
недра
.
—
писма
!
али
зашто
у
недра
кад
јесам
толики
омар
?
тај
јесам
он
поквасити
зној
,
па
сад
не
моћи
да
он
пољубити
,
рећи
Фатма
тобоже
љутит
;
али
робиња
јесам
знати
да
се
она
тај
шалити
,
па
се
опет
закикотати
,
заценити
се
од
смех
,
после
рећи
:
—
јесам
ја
до
снага
бити
,
бог
ја
!
А
Фатма
отворити
мило
писма
и
прелетити
очи
преко
дугуљаст
француски
слово
...
понедеоник
.
Мил
Емир
,
Мислиш
ли
мало
на
ја
и
много
на
он
!
ја
јесам
пун
да
прснути
,
а
немати
пред
ко
да
се
испричати
.
ја
се
спремати
за
чифлук
.
како
хтети
тамо
без
ти
!
Јуче
ми
јесам
правило
посета
један
Цариграђанка
,
звати
се
Фахрија
.
да
знати
како
јесам
бити
обучен
!
ники
не
бити
казати
да
јесам
Туркиња
!
и
леп
!
док
јесам
говорити
,
ја
јесам
јесам
све
гледати
у
уста
.
какав
јесам
она
уста
!
као
расцветан
руж
.
не
смејати
ја
се
:
она
јесам
нов
.
и
долазити
ми
јесам
један
Францускиња
,
звати
се
мадам
Ажил
.
да
знати
какав
она
јесам
бити
шешир
!
Плавичаст
,
или
управо
неодређен
бој
као
њен
очи
.
видети
да
он
гледати
,
па
он
скидати
и
метати
ја
на
глава
.
да
знати
како
ја
јесам
стајати
!
као
овај
мали
Францускиња
.
Божа
,
како
јесам
она
леп
очи
!
да
видити
Ариф-тејзе
мадам
Ажил
,
заборавити
бити
мадам
Аристид
.
Приложила
јесам
тај
писма
тејзин
,
послати
преко
ја
.
опростити
што
јесам
он
отворити
:
бити
јесам
радознао
!
да
видити
,
душа
,
ариф
и
али
просто
ми
бунити
.
изгорети
он
,
молити
ти
,
и
ако
јесам
на
француски
.
у
петак
хтети
ти
доћи
с
овај
леп
нов
и
још
с
два
њен
пријатељица
,
и
с
мадмоазел
Дарно
,
и
с
Мис
Блак
.
o
,
yes
!
Miss
Black
will
come
taj
see
you
?
А
тај
,
спремати
ли
се
за
чифлук
,
и
мислити
ли
на
ја
мало
и
на
он
много
?
i
am
jealous
.
љубити
ти
.
Мерсија
.
Фатма
извадити
из
завој
други
писма
,
теткин
.
робиња
рећи
:
—
Кјучук-ханум
,
имати
ли
одговор
за
мој
кјучук
ханума
?
Хоћемо
у
хамам
,
па
морати
да
се
журити
.
—
е
па
добро
;
дати
,
Ђулренги
,
хартија
.
робиња
она
донети
два
ружичаст
табачић
,
који
јесам
много
мирисати
на
љубичица
.
она
писати
,
оловка
,
на
колено
:
понедеоник
.
драгати
мој
Мерсија
,
ја
мислити
много
и
на
он
и
на
ти
.
Don't
be
jealous
!
али
сад
,
ти
ја
изићи
пред
очи
,
и
он
.
како
јесам
моћи
и
помислити
да
ја
он
узети
?
зар
хтети
он
ја
узети
кад
јесам
принц
?
Јуче
проћи
пешке
:
принц
!
и
видети
он
на
кола
:
принц
!
и
на
коњ
:
принц
!
сута
ја
јесам
волети
па
ја
тек
онако
дирати
...
за
он
.
Чудим
се
како
не
умрети
кад
он
,
онда
кад
јесам
ти
бити
код
ја
,
видети
,
нарочито
кад
чути
да
јесам
сутин
сестрић
.
ох
,
да
ја
јесам
да
он
данас
видити
!
Што
не
моћи
да
се
разговарати
с
он
,
да
чути
какав
он
јесам
глас
,
и
како
говорити
француски
?
Знаш
ли
онај
мали
Фифи
?
кад
бити
заљубити
,
не
бити
устава
који
бити
јесам
зауставити
да
пред
вече
не
изићи
,
да
не
отићи
у
башта
код
Бејаз-Куле
да
се
с
тај
ко
волити
наћи
и
разговарати
;
а
сутрадан
јесам
бивати
блажен
,
као
да
јесам
ићи
на
седми
небо
,
па
се
отуд
вратити
.
напослетку
,
можда
јесам
и
боље
овако
;
кад
бити
он
узети
,
љубав
бити
ми
бити
сасвим
свеж
,
сваки
реч
нов
.
само
,
ја
јесам
страшно
немиран
,
нигде
ја
место
не
држати
:
час
јесам
крај
зид
,
час
крај
кафез
,
час
на
софа
,
час
на
баба-финги
,
и
сам
себе
личити
на
тица
у
кафез
,
и
на
лавица
у
менажерија
;
само
што
ја
не
дрмати
дрвен
кафез
као
онај
гвозден
решетка
,
и
што
не
викати
као
она
.
али
,
задрмати
јесам
она
кад
доћи
с
јалија
...
за
чифлук
се
ваљда
спремати
,
време
јесам
;
али
ја
тај
не
знати
,
и
хтети
да
знати
.
пре
јесам
једва
чекати
лето
и
летњи
врућина
,
да
бежати
на
чифлук
,
да
се
пењати
на
наш
кула
и
чардак
,
те
да
гледати
зелен
поље
и
по
он
наш
ергела
и
овца
.
Знаш
,
Мерсија
,
како
јесам
волети
кад
се
кос
трава
,
па
мирисати
,
а
ја
се
по
она
ваљати
?
ја
јесам
лето
волети
највише
због
чифлук
.
она
наш
ливада
,
и
ако
јесам
опколити
зид
,
мио
ја
јесам
бити
од
наш
башта
,
зато
што
јесам
бескрајан
,
и
ја
се
по
ваздан
јурити
по
она
с
другарица
,
или
се
играти
лончић
и
орах
,
како
деца
тако
девојка
.
А
ноћу
,
на
кула
,
на
месечина
веселити
се
с
ханума
и
гледати
у
Вардар
.
како
јесам
бити
радостан
кад
ми
доћи
гостити
из
варош
,
и
како
јесам
бити
тужан
кад
поћи
!
ја
сад
за
тај
не
марити
,
и
страх
ја
од
овај
данашњи
запара
,
да
мој
не
побећи
на
чифлук
још
сутра
,
и
да
ја
за
толико
не
виђати
он
.
у
петак
тај
чекати
са
странкиња
и
Цариграђанка
.
ја
сад
Цариграђанка
сто
пут
више
волити
,
јер
Цариграђанин
јесам
он
.
ако
моћи
,
довести
и
мадам
Ажил
.
о
што
јесам
тејзе
у
Солун
,
да
она
видити
,
али
да
не
заборавити
мадам
Аристид
.
не
казати
који
јесам
,
тај
јесам
јесам
ли
путница
или
хтети
да
живити
у
Солун
.
примити
хиљаду
пољубац
од
свој
сестра
и
веран
другарица
Емир-Фатме
.
П
.
с
.
тејзин
писма
хтети
изгорети
пошто
он
прочитати
и
ижљубити
.
е
.
Ф
.
Фатма
затворити
писма
па
он
дати
робиња
заједно
са
„
сладак
поздрав
"
,
а
она
он
метнути
у
недра
,
па
правити
дубок
теме
и
смејати
се
изићи
.
Фатма
читати
теткин
писма
:
Серез
,
јун
@card@
.
Прошло
јесам
по
ноћ
,
сав
спавати
,
а
ја
сести
ти
да
писати
.
у
овај
доба
година
и
овамо
јесам
врло
топло
.
Кућа
у
који
гостовати
,
на
једном
јесам
брежуљак
одакле
се
видити
сав
Серез
.
ја
јесам
до
сад
седети
код
отворен
прозор
и
гледати
у
многи
минаре
,
на
месечина
сив
као
и
јабланов
и
кипарис
,
и
мислити
...
о
,
на
шта
јесам
све
мислити
.
Чудне
мисао
обузимати
ја
,
побуњен
,
кад
седити
сам
на
месечина
и
осећати
слан
мирис
,
ваљда
од
језеро
или
чак
од
мора
,
чији
јесам
обала
засађен
маслина
,
и
чути
један
кларинет
и
подврискивање
један
беј
.
Зашто
наш
људи
,
како
у
Солун
тако
овде
,
волити
да
сести
на
месечина
сам
и
да
подврискивати
?
!
како
јесам
овде
лепо
што
јесам
створити
природа
,
а
како
јесам
ружан
што
јесам
створити
људи
!
и
вечерас
јесам
тетурати
с
турски
жена
по
страшан
калдрма
,
поред
трошан
и
нахерен
кућа
окићен
поломљен
кафез
над
који
се
надносити
особит
воћка
пун
род
и
дизати
кипарис
.
фењер
,
сваки
вече
,
ја
носити
и
ићи
напред
пред
жена
да
она
осветлити
пут
.
Чина
ја
се
да
она
не
водити
кроз
варош
пун
жив
душа
,
него
кроз
гробље
.
кад
ми
срести
какав
дервиш
,
склањати
ми
се
с
пут
,
јер
он
,
видовит
,
видити
нов
струја
крв
и
живот
,
и
нов
душа
,
и
,
стар
,
плашити
се
од
тај
нов
дух
,
од
нов
жена
.
ох
,
а
наш
стар
ханума
!
тек
почети
да
живити
,
а
стар
;
стар
се
и
родити
.
Ћуте
,
жвакати
саказ
,
задремати
,
и
заспати
.
оне
спавати
.
Скочите
на
нога
,
ви
млад
,
нов
,
прилазити
она
,
дрмати
она
,
звати
она
,
викати
из
сав
млад
грло
:
нек
се
пробудити
,
нек
се
расвестити
,
нек
видити
да
јесам
ствар
,
јер
имати
душа
,
нек
дознати
да
сав
што
имати
дужност
имати
и
права
на
права
:
учити
она
да
тражити
права
сунце
.
напред
хтети
Емине-Семије
,
па
за
она
Ђулистан-Хисмет
,
па
за
овај
ја
,
па
за
ја
ви
:
да
обарати
,
да
рушити
,
да
уништавати
,
да
сећи
,
да
цепати
,
да
бацати
у
ватра
,
милом
,
силом
,
крв
.
устајати
,
млад
жена
и
девојка
,
који
год
јесам
имати
крај
себе
Ана
,
Марсел
,
Елиз
,
и
чути
шта
јесам
жена
,
и
шта
јесам
женин
дужност
,
и
шта
јесам
женин
права
.
по
сто
пут
грлити
и
љубити
ти
,
Емир
душа
,
и
Мерсија
,
и
сав
млад
,
све
нов
.
по
сто
пут
ви
узвикивати
као
апостол
,
као
пророк
:
на
нога
!
Ариф-Алије
.
Фатма
се
кос
на
глава
дигнути
,
исцепати
писма
на
ситан
комадић
и
дати
Ђулренгија
да
тај
бацити
у
ватра
.
али
Ђулренги
утрчати
и
радосно
викнути
:
—
Мужде
,
кјучук-ханум
!
—
Ко
јесам
доћи
?
—
Мужде
!
она
она
дати
чејрек
,
и
поцрвенити
,
не
знати
ко
требати
да
се
радовати
.
—
Ариф-ханум
!
узвикнути
робиња
и
отворити
врата
.
—
тејзе
!
мој
мио
,
сладак
тејзе
!
узвикивати
Фатма
ван
себе
од
радост
,
а
у
соб
ући
с
пун
живост
Ариф-ханум
,
ући
као
млад
жена
,
као
девојка
,
и
ако
јесам
прећи
четрдесети
.
Фатма
јесам
мити
овако
сед
,
јер
она
јесам
друкчији
и
не
памтити
,
овако
пун
темперамент
,
озбиљан
а
ипак
као
дете
.
Притрча
она
,
у
геџелук
,
неочешљан
,
па
и
неумивен
,
и
стати
да
се
с
она
грлити
,
да
се
тапкати
и
да
се
мирисати
.
—
-Ја
хтети
,
тејзе
,
да
ти
ижљубити
,
ако
јесам
неумивен
,
рећи
и
напасти
јесам
пољубац
по
лице
и
по
рука
.
"
Ариф-ханум
љубити
само
ко
много
волити
;
и
она
небројено
пута
пољубити
,
чак
и
у
очи
,
и
ако
они
казати
да
се
не
ваљати
.
—
Доста
,
Ариф
,
доста
!
ти
не
знати
шта
јесам
доста
!
рећи
с
праг
Фатмин
мајка
,
онако
у
гаће
и
кошуља
и
с
јапански
лепеза
.
кад
она
се
кћер
миловати
с
тетак
,
она
јесам
љубоморан
,
бојити
се
да
не
волити
више
тетак
него
мајка
.
—
Мајчице
,
ја
се
чинити
да
јесам
тејзе
порасти
,
рећи
Фатма
измицати
се
и
гледати
тетак
.
сестра
се
насмејати
,
а
Ариф
рећи
:
—
Можда
јесам
се
смањити
.
истина
,
ја
јесам
мали
,
ја
јесам
средњи
,
као
Сафет
.
Сафет
рећи
кћер
да
се
одмах
умити
и
спрема
,
а
сестра
одвести
на
софа
.
„
о
!
извести
јесам
,
а
не
казати
она
!
о
кад
чути
да
јесам
заљубити
!
“
Фатма
се
брзо
спремити
и
отићи
на
софа
,
где
јесам
седети
њен
нена
и
мајка
и
њен
тетак
.
Чучну
према
тетка
и
загледати
она
се
у
мило
лице
.
о
колико
јесам
се
зажелети
!
откад
јесам
на
пут
!
бити
јесам
у
Серез
месец
дан
,
па
отићи
у
Цариград
с
један
Енглескиња
,
па
се
опет
вратити
у
Серез
.
како
она
јесам
она
мити
другарица
!
Милија
чак
и
од
Мерсија
.
у
турски
старински
антерија
и
старински
чешљање
,
она
она
јесам
нов
од
сав
.
она
јесам
једном
питати
нена
:
„
Волиш
ли
Ариф-хануму
,
чедо
,
или
што
јесам
весео
или
што
јесам
тужан
,
или
што
јесам
шаљив
или
што
јесам
озбиљан
,
или
што
читати
,
што
писати
,
што
знати
толики
језик
,
што
не
пухати
,
што
пети
пити
,
што
јесам
уредан
,
што
се
не
задуживати
,
што
бирати
друштво
,
што
волити
деца
,
што
жалити
сиротиња
,
што
ружан
робиња
давати
леп
име
;
или
јесам
волити
,
чедо
,
што
се
дружити
са
странкиња
и
што
волити
Францускиња
?
“
А
она
јесам
нена
одговорити
:
„
не
,
сладак
нена
.
ја
јесам
волити
,
али
не
знати
због
шта
јесам
волити
“
.
Арифа
говорити
,
а
готово
увек
,
кад
јесам
говорити
бити
јесам
у
емоција
,
некад
велик
да
јесам
замуцкивати
,
прекидати
реченица
,
и
најпосле
рећи
:
„
не
,
ја
не
моћи
даље
“
.
—
...
Ноћу
ја
јесам
бити
лакше
:
тумарати
помрчина
.
дању
видити
и
нахерити
трошан
кућа
и
безочан
људи
.
Нарочито
у
Цариград
.
стид
ја
јесам
бити
од
онај
страна
жена
,
Енглескиња
.
она
јесам
и
леп
и
млад
од
ја
,
а
наш
људи
она
не
дирати
,
бој
се
да
јесам
жена
неки
стран
посланик
,
неко
из
дипломација
,
него
дирати
ја
.
кад
не
спустити
петак
,
због
врућина
,
кад
не
отворити
сунцобран
,
да
не
заклонити
сунце
,
људи
,
Турчин
,
завиркивати
ја
,
намигивати
ја
,
искашљивати
се
.
ја
окретати
глава
или
спремити
сунцобран
да
он
изломити
о
„
мушки
глава
"
.
и
тај
људи
,
нељуди
,
наш
муж
,
љубоморан
на
свој
жена
,
заводити
туђ
;
и
који
мало
врднути
очи
,
они
викати
:
„
неваљао
!
“
.
људи
јесам
крив
што
јесам
жена
неваљао
,
а
жена
јесам
кривити
што
јесам
људи
неваспитан
.
Још
док
јесам
мало
,
ја
он
пуштати
да
радити
што
хтети
и
говорити
:
„
ако
,
мушки
јесам
“
.
да
поправити
тај
:
као
женски
деца
да
васпитавати
и
мушки
.
али
до
колико
,
тешко
ми
!
до
онолики
док
се
с
мајка
смести
купати
у
женски
хамам
.
А
после
:
„
Хајд
,
синути
,
на
сокак
,
неки
тај
сокак
васпитавати
.
А
кад
хтети
у
кућа
,
глава
се
не
шалити
да
ући
док
не
питати
:
„
да
немати
неко
?
“
тај
јесам
гост
твој
мајка
и
сестра
.
„
уместо
кућа
,
кафана
;
уместо
сестра
,
чочекиња
и
кафански
девојка
.
па
кад
се
оженити
,
они
не
знати
честито
ни
да
проговорити
с
честит
жена
,
и
јесам
нежан
,
одвојити
од
мајка
рано
...
у
Европа
,
где
човек
жена
устајати
на
нога
и
љубити
она
рука
,
дохват
махрама
,
придржавати
горњи
хаљина
,
пуштати
јесам
напред
и
десно
,
и
причати
она
све
као
други
,
жена
се
бунити
против
неравноправност
с
људи
!
А
шта
да
радити
ја
,
толико
потчинити
и
понизити
,
што
куд
муж
ока
ја
скок
,
што
без
питање
не
смети
никуд
,
што
се
морати
вратити
из
шетња
пре
сунчев
заход
,
што
устајати
муж
кад
поћи
и
доћи
,
што
он
поливати
кад
се
умивати
,
што
он
помагати
кад
се
облачити
,
што
он
палити
наргила
,
и
што
кад
нешто
тражити
да
ми
казати
,
он
велим
:
тај
јесам
за
жена
,
и
што
ми
муж
у
сваки
доба
моћи
рећи
:
ићи
,
јесам
за
ја
,
и
испраћати
ми
пошто
ми
јесам
исплатити
по
уговор
као
слушкиња
,
и
што
никад
јесам
сигуран
од
—
ортак
?
она
ућутати
да
одахнути
,
не
од
говор
него
од
некакав
тежак
осећање
,
а
Сафет-ханум
рећи
:
—
сестра
,
да
јесам
бог
хтети
да
јесам
муж
и
жена
равноправан
,
он
жена
не
бити
створити
од
мужевљи
ребро
,
већ
од
глава
.
Што
се
ја
не
бунити
:
мој
муж
јесам
„
гром
“
,
него
ти
:
твој
муж
јесам
„
добар
дан
у
година
?
—
сестра
,
што
се
баш
ја
бунити
,
у
толико
јесам
искрен
:
из
ја
не
говорити
мој
огорчено
ја
,
него
милион
понижен
турски
жена
.
ја
људи
не
васпитавати
,
људи
ми
не
спремати
за
живот
.
да
сашити
кошуља
за
шесет
пар
,
да
исплести
кеса
за
грош
,
да
навести
чевра
за
двадесет
пар
:
тај
ми
јесам
сав
спремати
за
живот
.
не
моћи
бити
равноправан
онај
с
онај
од
ко
изгледати
да
он
хранити
.
—
Чиме
да
ти
послужити
,
кад
не
пушити
и
не
пити
кафа
?
рећи
Сафет
да
бити
прекинути
непријатан
она
разговор
—
отров
,
рећи
Ариф
.
о
Шехназе-ханум
!
о
слатко
ханум-нене
!
да
знати
како
ја
јесам
бити
срамота
од
онај
страна
жена
!
тај
јесам
један
богат
енглески
Мис
,
који
се
,
видети
јесам
,
потуцати
по
земља
као
што
јесам
наш
,
трошити
сав
новац
да
бити
просвећивати
непросвећен
.
видети
јесам
у
наш
земља
неуређеност
,
просјачење
,
пијанство
,
непросвећеност
,
дивљаштво
,
разврат
и
раскош
,
и
питати
ја
,
зар
ја
немати
друштво
,
нарочито
женски
,
за
овај
и
против
овај
?
„
разврат
и
раскош
упропашћивати
земља
и
држава
.
"
на
један
свадба
у
Серез
,
она
,
хладан
и
озбиљан
,
јесам
се
моћи
уздржати
од
гласног
исказивање
свој
запрепашћеност
.
Кућа
,
где
јесам
бити
свадба
,
бедан
и
жалосна
,
мали
,
низак
,
влажан
,
у
један
прљав
уличица
,
а
у
она
невеста
и
сват
у
свила
,
у
кадифа
,
у
злато
,
у
бисер
,
у
драг
камење
.
она
,
висок
,
једва
се
усправити
у
соба
пун
раскошан
обучен
жена
,
а
не
сед
него
стојећи
говорити
:
„
покупити
сав
овај
накит
,
продавати
он
,
и
тај
новац
створити
сиротињски
фонд
;
и
знати
да
бити
он
бити
толики
да
бити
издржавати
сав
серески
слеп
,
кљаст
и
убог
просјак
,
иако
она
јесам
толико
много
да
јесам
ви
закрчити
улица
.
Хоћете
ли
—
рећи
ја
—
да
о
овај
ваш
жена
,
овде
,
на
свадба
,
држати
један
предавање
?
ви
она
преводити
реч
по
реч
;
неки
она
сваки
реч
ући
у
срце
“
.
—
„
о
,
Мис
Смит
!
“
уздахнути
ја
дубоко
,
али
она
на
питање
не
одговорити
.
да
јесам
Туркиња
сав
душа
,
осетити
јесам
по
онај
бол
,
по
онај
стид
.
на
сваки
начин
гледати
јесам
да
одбранити
од
праведан
напад
свој
сународница
и
рећи
она
да
се
у
земља
где
немати
слобода
не
моћи
ништа
урадити
.
„
какав
организовање
женски
друштво
у
земља
где
јесам
жена
ствар
и
где
јесам
слободан
само
онај
који
угушивати
слобода
?
"
Емине-Семије-ханум
волити
Францускиња
,
тај
јесам
волити
просвећеност
њин
земља
,
а
Ђулистан-Исмет-ханум
Енглескиња
,
тај
јесам
висок
култура
њин
земља
.
„
Францускиња
распаљивати
и
онако
распаљен
фантазија
наш
млад
жена
и
девојка
,
а
Енглескиња
јесам
темперирати
,
“
велим
она
.
ја
јесам
се
за
овај
време
,
док
јесам
год
бити
с
овај
радном
,
тачан
и
уредан
,
трезвен
Енглескиња
слагати
с
Ђулистан-ханумом
и
готово
јесам
постати
англофил
.
и
тај
жена
наћи
пут
и
начин
да
послати
ја
и
многи
правило
сав
њихов
удружење
и
женски
друштво
,
те
да
она
ја
прочитати
,
проучити
и
да
узети
из
она
онај
што
јесам
за
наш
прилика
,
за
наш
карактер
и
темперамент
.
она
хтети
опет
доћи
и
поучити
ми
као
стар
сестра
млад
сестра
...
о
кад
бити
бити
слободан
,
прво
бити
,
ја
просветити
жена
,
организовати
једно
велик
,
монументалан
друштво
који
бити
се
звати
:
Друштво
за
самоваспитавање
и
васпитавање
.
она
ућутати
и
дубоко
уздахнути
,
а
Сафет
се
љутити
на
овај
њен
овакав
говор
,
али
прикривати
љутина
:
доћи
јесам
с
пут
.
она
устати
и
рећи
да
хтети
да
свратити
Мејрем-хануми
,
а
Сафет
се
ђаволски
насмејати
и
рећи
:
—
Или
неко
ко
требати
да
се
рећи
„
срећан
ти
гостити
“
?
она
јесам
правило
алузија
на
Нури
.
Ариф
јесам
зацело
хтети
тамо
,
али
да
не
бити
сестра
учинити
на
жао
,
крити
.
Испратише
јесам
до
канија
,
Фатма
са
суза
у
грло
:
ништа
она
не
моћи
казати
...
—
јесам
она
љут
на
наш
људи
и
жена
,
него
на
Елиза
.
кад
год
се
с
она
завадити
,
она
јесам
овакав
.
А
ја
јесам
чути
да
јесам
се
завадити
,
зато
и
лутати
по
свет
,
говорити
Сафет
ићи
.
па
се
тек
наједанпут
окренути
свекрва
и
рећи
:
—
Шта
она
јесам
тај
страна
жена
,
госпођа
мајка
?
—
сестра
по
душа
,
госпођа
снаха
.
Сафет
се
насмејати
како
се
ретко
смејати
,
нарочито
пред
свекрва
и
рећи
:
—
и
сад
тобоже
волити
Енглескиња
.
она
јесам
луд
за
Францускиња
.
она
јесам
и
Фатма
и
Мерсија
научити
да
лудовати
за
сав
што
јесам
француски
,
за
Францускиња
.
—
јесам
чудо
,
госпођа
снаха
:
Францускиња
јесам
она
сродан
по
нарав
,
по
сав
,
од
Енглескиња
.
Ариф
отићи
Нурије-хануми
,
или
,
како
јесам
Туркиња
звати
,
Мондије-хануми
,
Фатмин
сута
,
тај
јесам
мајка
по
млеко
.
као
у
Нуријин
старински
кућа
с
кафез
а
и
са
шалона
,
с
електрични
звонце
на
капија
поред
халка
и
звекир
,
тако
у
њен
велик
соб
,
у
салон
с
„
мешовит
“
намештај
,
Ариф-ханума
се
загледати
и
помислити
:
„
„
у
ђубре
спавати
,
царски
сан
сања
“
:
крај
турски
ствар
она
метати
европски
.
“
и
Нуријин
робиња
она
се
обрадовати
,
али
и
не
покушати
да
она
пољубити
скут
,
пошто
знати
да
она
тај
не
да
,
и
не
волити
,
него
она
помоћи
да
се
изути
,
и
обути
она
њихов
папуча
,
али
не
као
робиња
госпођа
,
већ
као
кћер
мајка
.
Нурије-ханум
,
један
необичан
тип
Туркиња
,
црномањаст
и
жив
,
Сафетин
година
,
уста
и
радосно
узвикнути
:
„
Mon
Dieu
!
тај
јесам
од
ви
лепо
,
Ариф-ханум
.
“
и
пошто
она
показати
рука
место
где
хтети
сести
и
она
проћи
поред
њен
гост
,
жена
,
стар
,
млад
,
и
сести
,
домаћица
се
спустити
према
она
на
један
шиљте
и
опет
узвикнути
:
„
Mon
Dieu
!
“
Па
се
после
кратак
ћутање
здравити
теме
,
сав
ред
,
па
Ариф
видити
један
озбиљан
,
отмен
и
врло
леп
ханума
од
тридесет
пет
или
шест
година
,
и
питати
који
јесам
,
па
она
Нури
каза
да
јесам
тај
пашиница
,
њен
сестра
,
млад
од
она
,
па
се
она
с
пашиница
тужан
поглед
и
тужно
се
на
она
осмехнути
,
па
јесам
Нурија
почети
пецкати
за
мадам
Аристид
,
па
се
жена
,
све
осим
пашиница
,
на
тај
пецкање
,
дирање
,
лукав
осмехнути
и
лукав
погледати
у
Арифа
,
па
се
Ариф
наљутити
и
брзо
се
тргнути
,
прибрати
и
загледати
се
у
овај
необичан
тип
,
Мондије-хануму
.
она
тај
жена
увек
моћи
и
да
наљутити
и
да
ражљутити
,
моћи
чак
да
јесам
разгалити
,
насмејати
.
никад
не
казати
„
алла
!
“
;
пред
сваки
реченица
рећи
„
Mon
Dieu
!
“
„
Пофранцужена
Туркиња
“
,
како
јесам
још
звати
турски
жена
,
„
она
толико
волити
француски
и
говорити
он
и
кад
требати
и
где
не
требати
:
пред
клањање
,
и
код
мртвац
!
“
Држи
француски
илустрован
лист
и
читати
само
о
обичај
,
и
о
новост
,
да
бити
бити
„
au
courrant
“
,
и
толико
говорити
о
Француска
да
човек
мислити
да
јесам
у
она
пола
век
провести
,
а
она
јесам
јесам
ни
видети
.
Чешља
се
француски
,
облачити
турски
;
у
кућа
она
јесам
намештај
и
француски
и
турски
;
пудлица
она
имати
француски
име
,
фаворит
и
мињон
,
мачак
турски
,
Мавиш
и
памук
;
топити
се
од
милина
кад
неко
рећи
да
личити
па
Францускиња
,
и
поносити
се
„
духовитост
"
.
она
говорити
о
дух
,
не
о
срце
;
па
ипак
,
она
више
имати
срце
но
дух
.
Цариграђанка
,
кћер
цариградски
паш
(
и
мајка
она
јесам
бити
кћер
пашин
;
она
јесам
с
овај
сестра
сестра
само
по
отац
)
,
она
се
удати
врло
млад
,
готово
дете
,
и
живети
с
муж
,
миралај
,
који
јесам
пре
неколик
година
умрети
,
непрестано
у
Солун
,
немати
свој
деца
и
волити
туђ
:
за
сваки
сестрин
умрли
дете
одболовати
јесам
;
син
она
,
јединац
,
волити
као
да
он
јесам
родити
;
и
свој
суседа
,
Сафет-хануме
,
јединица
готово
јесам
очувати
,
и
што
јесам
чудно
за
жена
који
јесам
никад
родити
,
давати
она
недра
,
тај
јесам
она
за
тај
и
звати
„
сута
“
.
као
обично
,
она
и
данас
седити
на
шиљте
у
бео
алватан
хаљина
,
турски
антерија
,
који
она
звати
saut
de
lit
,
с
фризура
,
без
чарапа
,
у
црвен
сактијански
терлук
.
Што
јесам
турски
поред
француски
,
тај
јесам
просто
из
љубав
према
конзерватизам
,
ко
се
тешко
ослобођавати
и
интелигентан
,
просвећен
турски
жена
Нурије-ханумине
врсница
.
она
се
загледати
у
Арифа
,
и
кроз
глава
она
синути
један
мисао
,
врло
леп
,
и
она
се
зарадовати
:
Ариф-хануми
хтети
говорити
за
Джемал
и
Фатма
.
—
Mon
Dieu
!
заборавити
и
пас
и
мачак
и
тица
како
ја
доћи
мој
сестрић
,
сладак
Джемал
беј
.
на
он
,
што
јесам
леп
као
султан
Азиз
,
памук
јесам
страшно
љубоморан
,
рећи
и
омиловати
један
велик
мачак
што
лежати
крај
њен
нога
,
сасвим
бео
,
због
шта
он
она
и
звати
„
памук
“
,
и
без
премишљање
позвати
Арифа
да
она
видити
сестрић
.
„
она
јесам
куражан
и
енергичан
,
“
мислити
јесам
,
„
она
хтети
ја
измирити
са
Сафета
,
она
хтети
удесити
венчање
.
"
Ариф
,
не
знати
шта
она
мислити
,
зачудити
се
што
јесам
тако
наједанпут
и
пред
сав
звати
да
„
изићи
“
пред
човек
,
и
поцрвенити
захвалити
она
извињавати
се
да
хтети
да
он
изненадити
—
туђинка
.
она
доћи
жао
на
Арифа
,
помислити
да
она
хтети
да
удати
Фатма
за
други
,
те
понова
почети
да
јесам
дирати
,
вређати
за
мадам
Аристид
.
она
она
јесам
увек
завидети
на
Францускињин
друштво
,
и
вређати
јесам
:
„
где
јесам
мадам
Аристид
?
добро
јесам
хтети
доћи
без
она
?
!
“
Турска
жена
не
знати
зашто
јесам
дирати
,
смешити
се
на
она
лукав
.
она
се
попов
наљутити
,
али
се
брзо
повратити
и
растужити
се
.
оне
она
се
учинити
заблудео
дух
међу
који
јесам
послати
бог
,
не
пророк
,
она
,
апостолица
и
мисионарка
,
да
она
извести
на
прав
пут
,
да
она
васпитати
и
припремити
за
препорођај
,
за
њихов
ослобођење
.
и
узбудити
,
да
не
бити
заплакати
,
устати
и
побећи
;
оне
осетити
тај
у
она
и
остати
дубоко
погружити
...
она
понова
отићи
Ибрахим-Хасан-бејовима
.
кад
јесам
видети
,
оне
се
изненадити
и
обрадовати
,
нарочито
Фатма
.
„
сад
хтети
она
казати
,
“
мислити
јесам
.
Чим
сести
,
она
почети
говорити
о
жена
:
—
јадан
наш
жена
!
заблудети
...
ко
хтети
она
извести
на
прав
пут
?
многи
мислити
да
јесам
нов
,
ако
улазити
у
соб
у
ципела
,
ако
јесам
се
очешљати
европски
и
назвати
турски
хаљина
француски
име
,
и
изговорити
у
друштво
по
који
француски
реч
.
А
како
се
облачити
!
рећи
она
,
погледати
у
стар
.
—
као
деца
,
рећи
старати
озбиљно
,
пушити
.
јесам
ли
видети
деца
:
метати
капа
на
глава
,
па
онај
што
јесам
напред
,
они
окретати
натраг
.
кад
проходати
,
сваки
час
падати
,
а
кад
проговорити
,
имати
реч
који
ми
ништа
не
значити
.
полако
,
кћер
мој
,
ко
хтети
с
први
степеница
на
четврти
,
лако
моћи
сломити
нога
или
разбити
глава
.
и
ви
морати
као
бог
.
он
у
пролеће
да
дрво
лист
,
па
цвет
,
па
род
.
—
у
Серез
јесам
наш
жеп
горе
но
овде
.
Ништа
јесам
читати
,
јер
и
не
знати
читати
,
ништа
јесам
видети
,
јер
се
никуд
јесам
макнути
,
а
овамо
викати
:
„
Наших
обичај
нигде
немати
!
“
—
„
где
јесам
тај
„
нигде
“
?
“
ја
она
питати
.
—
„
Наш
брак
,
па
наш
брак
!
“
узвикивати
—
„
у
Европа
јесам
брак
много
савршен
,
па
ипак
он
називати
преживео
установа
и
радити
он
на
реформа
.
“
један
она
објаснити
шта
јесам
тај
реформа
,
а
оне
се
развикати
:
„
Шта
!
ваљда
жена
да
ићи
у
дућан
,
а
муж
да
седити
код
кућа
,
да
гледати
кућа
и
деца
?
“
и
после
,
што
јесам
најгоре
,
наш
жена
јесам
неискрен
.
прво
требати
васпитати
жена
,
па
после
људи
,
или
само
жена
,
а
оно
после
само
по
себе
долазити
.
тамо
још
по
старински
:
комшија
хватати
(
у
неваљалство
)
комшика
,
па
кад
који
ухватити
,
заковати
од
она
капиџик
или
јесам
протерати
из
„
поштен
“
махала
;
и
тад
„
неухваћен
“
викати
на
„
ухватити
“
,
како
јесам
се
моћи
заборавити
и
испрљати
оно
што
ни
мора
не
моћи
опрати
—
образ
!
—
А
какав
јесам
странкиња
?
умешати
се
Сафет
.
—
искренути
.
да
јесам
као
наш
,
ја
се
с
она
не
бити
дружити
.
с
наш
морати
:
наш
јесам
.
Сафет
рећи
брзо
и
неочекивано
:
—
Пишу
ли
љубаван
писма
кћер
твој
Елиза
?
—
њен
кћер
!
деца
!
викнути
увређено
Ариф
.
—
колико
имати
како
она
се
кћер
испросити
?
брзо
рећи
Сафет
.
—
њен
кћер
тек
јесам
ући
у
петнаести
,
а
Францускиња
се
не
удати
рано
као
Туркиња
,
рећи
Ариф
жустро
и
одсечно
.
—
ти
јесам
плаховит
али
јесам
лажљив
.
ти
тај
не
знати
зато
што
јесам
странкиња
искренути
.
Ариф
јесам
гледати
зачудити
.
—
Бил
јесам
у
велик
љубав
,
а
она
од
ти
сакрити
,
зато
што
јесам
странкиња
искренути
.
—
јесам
ли
истина
,
Сафет
,
тај
што
ја
казати
?
упитати
Ариф
.
—
тако
ја
овај
дете
!
рећи
Сафет
погледати
у
кћер
,
па
се
тргнути
:
она
се
никад
не
заклињати
у
дете
.
Арифа
се
смркнути
.
кад
јесам
видити
блед
као
смрт
,
Фатма
се
препасти
да
не
добити
напад
,
тај
отрчати
по
мокар
пешкир
.
—
опростити
!
никад
ти
не
бити
казати
да
ја
јесам
изазвати
.
ја
тај
чувати
као
тајна
већ
толико
време
.
сад
се
истрчати
,
опростити
!
говорити
Сафет
врло
узбуђено
:
жао
она
бити
Арифа
.
—
Воли
јесам
,
кћер
,
она
јесам
красан
:
за
опстанак
се
борити
боље
од
човек
,
рећи
старати
јер
знати
да
се
Ариф
умирити
и
развеселити
кад
год
она
хвала
пријатељица
.
—
мадам
Аристид
јесам
диван
!
кад
говорити
француски
цвркутати
као
тица
,
умешати
се
Фатма
с
љубав
према
тетка
и
тај
стран
жена
,
доносити
мокар
пешкир
.
—
Нећу
тај
...
какав
напад
...
ја
јесам
данас
јак
,
јак
...
Божа
,
зар
неискрен
она
,
мој
другарица
за
толико
година
!
колико
јесам
се
наразговарати
!
какав
јесам
се
књига
начитати
!
да
јесам
бити
с
она
,
ја
не
бити
бити
побуњеница
.
она
ја
јесам
дати
духован
очи
вид
,
начинити
ја
нов
.
она
ја
јесам
волети
,
и
жалити
ја
јесам
кад
год
јесам
бити
болестан
или
несрећан
,
обилазити
ја
,
чувати
,
за
ја
плакати
.
да
јесам
купити
и
сачувати
у
стакло
те
њен
суза
,
ја
бити
давати
по
један
девојка
,
да
јесам
насути
у
вод
онај
ко
жети
за
муж
,
те
да
јесам
муж
волити
,
јер
ти
јесам
сузити
проливати
љубав
...
сам
с
он
...
као
два
пањ
,
ја
јесам
њен
деца
волети
.
о
кад
ја
доћи
и
поћи
по
кућа
,
по
башта
,
како
јесам
срећан
!
пред
мој
очи
јесам
расти
и
развијати
се
као
пупољак
.
звати
ја
тејзе
,
зато
што
осећати
да
јесам
она
с
мајка
сестра
по
душа
.
говорити
ја
јесам
да
се
не
осећати
у
туђина
сам
с
деца
—
ту
јесам
ја
.
где
јесам
с
њен
дух
накит
чији
јесам
се
лепота
и
вредност
ја
дивити
?
!
она
ућутати
и
дубоко
уздахнути
а
старати
Шехназе-ханум
рећи
:
—
ако
ти
се
чинити
да
он
сад
немати
,
ти
јесам
она
он
натраг
узети
,
јер
ти
јесам
она
он
и
дати
.
Ариф-ханум
,
кћер
,
хтети
ли
да
ти
испричати
један
приповетка
који
јесам
чути
у
Арабија
и
који
се
звати
Лончарев
бог
?
бити
један
лончар
,
који
јесам
правити
лонац
,
леген
,
ибрик
и
разнети
суд
,
и
шарати
она
јесам
како
ники
дотле
,
украшавати
она
,
па
од
тај
ситан
,
фин
посао
куд
јесам
уносан
себе
,
зар
мало
померити
памет
и
узети
ти
направити
од
земља
бог
;
после
он
однети
у
башта
,
наместити
он
под
кипарис
крај
гроб
свој
мајка
и
клањати
пред
он
по
пет
пут
на
дан
;
а
после
сваки
клањање
,
бити
дању
кад
пасти
сунце
или
ноћу
на
месечина
,
он
гледати
у
тај
свој
дело
толико
се
заносити
,
да
он
се
најпосле
чинити
да
он
тај
мртав
очи
гледати
и
да
се
тај
земљан
уста
мицати
.
један
дан
затећи
он
тако
занесен
један
дервиш
,
и
кад
видити
да
обожавати
земља
,
он
он
узити
бог
и
треснути
он
о
земља
.
од
тај
тресак
лончар
се
расвестити
и
видити
—
црвен
цреп
.
Ариф
бризнути
у
плач
,
као
да
жалити
сирот
лончар
.
и
Фатма
заплакати
,
зато
што
њен
тетак
плакати
.
—
Ариф-ханум
,
кћер
,
ко
се
пити
разочаравати
,
тај
јесам
ни
волети
.
Тешко
онај
ко
немати
шта
да
оплакати
!
—
Тешко
онај
ко
имати
шта
да
оплакати
а
не
смести
!
узвикнути
Ариф
.
један
мој
пријатељица
бити
умрети
кћер
,
и
она
ја
мало-мало
па
рећи
:
„
благо
ти
што
јесам
родити
,
тај
не
знати
за
жалост
.
"
једанпут
ја
доћи
сувише
тешко
,
те
она
одговорити
:
„
ја
не
знати
за
жалост
,
али
не
знати
ни
за
радост
.
тај
јесам
бити
тежак
,
па
јесам
очекивати
,
питати
се
да
ли
хтети
бити
син
или
кћер
,
и
радовати
јесам
се
;
родити
јесам
,
и
гледати
крв
свој
крв
,
радовати
јесам
се
;
гајити
јесам
,
и
видети
кад
ти
јесам
дете
проходати
,
чути
кад
јесам
проговорити
,
и
радовати
јесам
се
;
волети
јесам
и
бити
јесам
вољен
,
и
радовати
јесам
се
.
сад
жалити
,
плакати
,
а
ја
ти
завидети
чак
и
на
тај
суза
који
проливати
за
свој
дете
.
за
чим
ја
плакати
,
и
смети
ли
да
плакати
?
твој
туг
сваки
поштовати
,
мој
исмејавати
.
не
,
ја
чак
не
смети
ни
да
туговати
,
да
плакати
.
сто
пут
јесам
срећан
од
ја
!
“
казати
јесам
она
,
и
она
ја
никад
више
не
рећи
:
„
благо
ти
што
јесам
родити
!
“
она
обући
чаршаф
,
дигнути
горњи
део
на
глава
,
пошто
јесам
наместити
петак
,
и
прићи
стар
с
реч
:
—
Шехназе-ханум
,
да
се
халалити
:
ја
хтети
сутра
на
пут
.
—
опет
на
пут
!
А
Али-беј
?
рећи
Сафет
.
—
ја
без
муж
не
путовати
,
ти
знати
,
рећи
Ариф
,
па
се
са
сав
„
халалити
“
,
опростити
,
јер
—
„
смртан
"
јесам
.
Фатма
јесам
испратити
до
средњи
капија
и
загрлити
јесам
прошаптати
:
—
ах
,
сладак
тејзе
!
.
.
ја
имати
нешто
да
ти
казати
.
али
она
одмахнути
рука
и
рећи
:
—
оставити
ја
,
дете
!
ја
јесам
данас
као
раздесити
ут
.
на
софа
,
старати
Шехназе-ханум
говорити
као
да
читати
из
какав
персиске
или
арапски
књига
.
—
овај
жена
немати
прошлост
и
не
очекивати
будућност
.
она
јесам
у
тренутак
у
који
живити
.
она
живити
од
утисак
.
њен
живац
јесам
као
јако
затегнути
жица
на
ћемане
,
што
кад
дирнути
један
сав
забрујити
.
њен
срце
не
знати
за
година
.
за
њен
душа
година
јесам
само
уображење
.
њен
дух
се
обнављати
сваки
јутро
,
као
што
се
сунце
рађати
сваки
јутро
.
—
Госпођо
мајка
,
због
шта
Ариф
толико
волити
ту
стран
жена
?
упитати
Сафет
.
—
због
њен
земља
.
да
јесам
мадам
Аристид
овакав
исти
,
а
да
јесам
Гркиња
или
Јерменка
,
она
јесам
не
бити
волети
.
Наша
Ариф
волити
видети
.
—
Али
ја
јесам
данас
учинити
као
онај
дервиш
из
прича
,
госпођа
мајка
.
—
Госпођо
снаха
,
ја
ви
јесам
казати
крај
тај
приповетка
.
крај
она
јесам
овакав
:
„
Али
лончар
јесам
волети
и
онај
црвен
цреп
“
.
Сафет
се
замислити
,
јер
се
не
сетити
одмах
шта
тај
значити
.
Ариф-ханум
ваљда
јесам
бити
ни
до
пола
пут
,
кад
се
збити
један
необичан
природан
појава
.
на
небо
се
појавити
огроман
пожар
,
обухватити
он
цео
.
Међа
животиња
завладати
паника
као
и
међу
људи
.
људи
јесам
изгледати
такав
као
да
хтети
она
изгорети
небо
,
тај
хтети
имати
према
који
да
подизати
очи
кад
се
молити
бог
.
Фатма
одлетити
на
баба-фингу
,
соб
на
таван
,
да
одатле
гледати
тај
страхота
и
лепота
—
запаљен
небо
Али
док
јесам
само
изићи
—
промена
,
навући
се
густети
сасвим
црн
облак
,
као
да
се
онај
жар
претворити
у
угаљ
.
сасвим
се
смркнути
.
она
се
уплашити
,
и
пасти
ничице
.
али
одмах
устати
.
и
у
тај
осветлити
се
сав
Солун
,
и
мора
,
црн
,
порасти
као
брег
.
и
она
као
да
обузети
пламен
,
засенити
она
се
очи
,
и
у
тај
,
тресак
јесам
подигнути
и
ничице
обор
.
сав
дрхтати
,
она
жмурити
и
опет
видити
небо
,
који
се
сваки
тренутак
раздирати
на
двоје
,
на
троје
,
на
четворо
,
и
кроз
тај
раздеротина
,
по
цео
небо
,
покуљавати
пламен
с
тресак
.
Иначе
,
ваздух
јесам
сасвим
миран
,
непокретан
,
само
задрхтати
од
пламен
и
тресак
;
ни
најмањи
лист
се
јесам
покретати
пре
тресак
.
и
наједанпут
,
као
да
гром
удар
у
слеме
конак
њен
отац
,
и
она
замрети
од
страх
;
а
мало
после
тај
чути
се
туп
,
потмуо
пад
некакав
огроман
тело
.
она
скочити
.
муња
немати
.
небо
брзо
скинути
са
себе
црнина
.
она
стрчати
доле
.
из
софа
видити
сакупити
под
њен
прозор
жена
:
нена
,
мајка
,
робиња
и
слушкиња
.
и
она
отићи
међу
она
.
Учини
она
се
као
да
она
отац
легати
мртав
насред
башта
...
њен
кипарис
!
из
његов
дебло
куљати
јесам
дим
...
над
он
јесам
кружити
два
врана
гакати
као
да
јесам
осетити
леш
...
кипарис
она
се
лежати
учинити
много
дуг
него
кад
јесам
стајати
и
дотицати
се
облак
,
и
црњо
од
малопређашњи
небо
;
од
његов
грана
чинити
јесам
она
се
рука
.
и
опет
се
чудити
како
јесам
велик
,
као
што
се
чудити
једном
брата
од
тетак
кад
јесам
бити
на
мртвачки
одар
,
који
она
јесам
за
живот
изгледати
мали
.
Жене
,
госпођа
и
слушкиња
,
доћи
из
Цариград
пре
двадесет
година
,
плакати
јесам
за
оборен
кипарис
као
за
свој
први
солунски
пријатељ
:
кад
јесам
први
пут
доћи
у
овај
башта
,
он
јесам
стајати
тако
усправан
,
прав
и
висок
као
џин
,
као
стражар
овај
кућа
,
или
као
домаћин
,
и
шумети
она
јесам
радостан
добродошлица
,
и
ако
јесам
бити
обући
у
црн
.
онај
јесам
сад
поред
он
мртав
чучати
све
у
бео
,
час
крај
његов
дебло
,
који
се
непрестано
пушити
,
час
крај
врх
који
јесам
ударати
чак
у
последњи
крај
оградни
зид
,
и
плакати
кидати
јесам
његов
гранчица
,
метати
она
на
уста
и
тема
и
остављати
она
у
недра
;
Фатма
јесам
сузити
лити
над
његов
стабло
,
око
ко
јесам
често
обавијати
рука
,
као
да
јесам
замишљати
струк
брата
,
ко
јесам
имати
.
како
хтети
она
бити
кад
он
понети
!
Одгледаће
он
и
за
он
хтети
нарицати
као
за
мио
мртвац
.
В
Беше
леп
летњи
дан
;
проћи
десет
;
Фатма
доцкан
лећи
,
па
се
успавати
.
кад
отворити
очи
и
видити
на
сто
пошта
,
чисто
задрхтати
;
брзо
устати
.
хтети
одмах
читати
,
па
се
тргнути
:
неумивен
јесам
.
Пошто
се
на
двоје
на
троје
умити
,
она
грозничаво
отворити
писма
.
бити
јесам
два
.
о
како
јесам
она
оба
мио
!
једно
јесам
од
тетак
,
друго
од
Госпођице
!
Шта
ли
она
одговарати
!
грдити
јесам
или
...
не
смести
прво
Госпођичино
;
читати
теткин
:
Скопље
,
@card@
јун
@card@
.
емир
,
срдити
мој
,
ти
јесам
имати
нешто
да
ја
казати
,
уз
капија
.
Шта
,
душа
?
ја
,
себичан
,
занети
себе
,
не
мислити
на
ти
.
али
,
не
,
моћи
ја
ништа
тајно
писати
,
јер
још
јесам
у
стар
Турска
,
где
се
писма
„
губити
“
.
и
после
,
у
кућа
где
гостовати
сав
стар
,
од
пре
двеста
,
триста
година
:
осмех
,
неискреност
,
сумња
,
ухођење
:
зар
бити
смести
оставити
писма
она
непрочитан
?
„
Ко
знати
од
ко
јесам
?
...
“
од
дан
како
јесам
последњи
пут
бити
код
Нурије-хануме
,
ја
јесам
други
,
у
ја
се
некакав
преокрет
збити
,
ја
јесам
се
препородити
;
од
тада
,
ја
се
не
љутити
на
наш
„
стар
“
што
јесам
оваки
;
ја
она
жалити
;
себе
осећати
,
све
више
и
више
,
као
апостолица
,
мисионарка
,
и
јачати
ја
воља
и
снага
;
сав
више
и
више
ја
се
чинити
да
хтети
она
моћи
извести
из
заблуда
,
васпитати
и
припремити
за
нов
доба
,
за
онај
свет
и
велик
:
ослобођење
харем
.
истина
,
ја
тај
хтети
моћи
сам
;
али
са
ја
саосећати
небројено
нов
у
Серез
,
у
Солун
,
у
Скопље
,
пропагатор
светлост
(
јер
ја
јесам
у
тама
)
,
нов
здрав
живот
(
јер
сад
ми
јесам
живот
трулеж
)
,
из
ко
бризгати
крв
,
црвен
и
врело
;
а
и
она
јесам
тешко
радити
,
јер
сваки
помагати
или
муж
или
брат
или
,
чак
,
отац
.
ја
јесам
се
овде
одмах
с
она
наћи
:
Цариграђанка
јесам
,
чиновнички
и
официрски
жена
.
ти
знати
да
јесам
муж
тај
жена
,
само
због
жена
растурити
са
служба
по
Анадолија
,
и
по
овај
наш
крај
,
где
хтети
ми
се
,
свакако
,
како
„
пророк
прорицати
"
,
родити
слобода
.
овде
јесам
свега
пет
,
а
ја
се
чинити
да
она
имати
пет
стотина
,
пет
хиљада
:
тако
она
јесам
огроман
рад
.
сад
она
јесам
главно
устав
;
ослобођење
харем
споредан
.
за
овај
друго
спутати
ми
јесам
реакција
.
на
тај
хтети
моћи
радити
тек
пошто
почети
удисавати
у
себе
ваздух
слобода
.
сад
јесам
доба
васпитавање
и
припрема
за
тај
свет
и
велик
;
и
у
ја
сваки
часом
јачати
и
воља
и
снага
...
Иначе
,
овде
јесам
тежити
но
у
Солун
:
турски
жена
као
у
џак
са
страшно
црн
маска
на
лице
—
да
пукнути
од
врућина
,
без
ваздух
,
чинити
ти
се
и
без
живот
,
корачај
,
мио
,
ишчезавати
иза
оградни
зид
,
иза
висок
капија
,
окован
мертечки
ексер
.
ја
и
онај
два
нов
ићи
за
она
,
и
питати
се
:
ко
ли
јесам
сагрешити
?
ја
јесам
сад
миран
,
и
ако
се
јесам
предати
воља
Божјој
.
овако
јесам
завити
с
тај
,
што
јесам
Арнаут
пуно
:
па
онај
жена
не
бити
дирати
,
него
бити
она
грдити
.
па
,
замислити
,
и
ја
морати
такав
петак
;
и
први
дан
свуд
уза
ја
ићи
слушкиња
,
хришћанка
,
јер
не
видити
куд
ићи
;
а
кад
код
кућа
дигнути
петак
,
на
очи
још
магла
...
бол
.
и
овај
жена
ћутети
!
и
ја
се
бунити
!
...
Валијиница
правило
излет
у
Вигантову
Башту
(
тај
тај
башта
знати
)
.
бити
ми
јесам
пуно
:
сав
пашиница
(
девет
)
и
многи
чиновнички
и
официрски
жена
.
један
пашиница
врло
тужан
:
скоро
добити
ортак
.
Видиш
,
срце
мој
,
више
ни
простити
(
овај
јесам
пашиница
прост
)
не
подносити
овај
грдан
срамота
,
неисказан
понижење
,
како
јесам
тај
подносити
њин
баба
,
па
и
мати
.
за
овај
душа
наш
жена
свуд
јесам
нов
.
упознати
јесам
се
с
једном
нежан
,
бео
Цариграђанка
.
сав
жена
веселити
,
она
тужан
.
сав
жена
говорити
,
она
ћутети
.
кад
јесам
јесам
питати
„
како
јесам
“
,
да
јесам
одговорити
„
хвала
,
добро
јесам
“
,
ја
бити
мислити
да
јесам
немати
.
и
ники
не
знати
узрок
њен
туга
и
ћутање
.
ја
мислити
муж
...
„
Тражите
жена
“
...
А
ја
,
несрећница
,
кад
видити
овако
што
,
требати
да
казати
:
„
Тражите
човек
,
муж
“
.
да
јесам
слободан
,
ја
бити
ти
питати
:
јесам
ли
видети
мој
пријатељица
?
овако
...
ја
знати
да
јесам
јесам
видети
:
она
ви
хтети
доћи
без
ја
.
Мислећи
на
она
,
ја
се
међу
наш
жена
осећати
као
туђинка
;
а
опажати
да
јесам
и
ја
она
туђ
.
два
три
пашиница
знати
француски
,
али
како
?
као
наш
Мондије-ханум
(
не
љутити
се
,
срце
)
.
овамо
не
наћи
ни
ти
ни
Мерсија
.
овај
што
предузимати
:
васпитавање
и
припремање
жена
,
маса
,
уједно
јесам
и
буђење
.
А
да
ли
јесам
добро
,
да
јесам
грести
да
она
пробудити
?
оне
још
сањати
чаробан
сан
Исток
.
како
хтети
она
бити
кад
се
из
тај
дубок
сан
тргнути
:
да
се
не
осетити
несрећан
?
да
не
проклињати
онај
који
она
јесам
пробудити
?
...
бити
јесам
у
соба
с
домаћица
;
тај
мој
рођака
јесам
из
срећан
Аблул-Меџидова
доба
,
и
ако
јесам
млад
од
ја
:
говорити
са
ја
,
и
чути
дубоко
дисати
—
заспати
!
одмах
после
ручак
,
кад
бити
човек
требати
да
имати
мир
;
али
,
јесте
,
стар
Ајше-кадуни
,
који
јесам
слушкиња
у
овај
кућа
већ
четрдесет
година
,
прохтети
се
да
пухати
у
соба
где
она
спавати
ханума
,
где
ја
почети
песма
...
пред
зор
се
пробудити
,
и
—
сав
живо
спавати
,
тишина
:
доцкан
јесам
лећи
,
по
харемски
обичај
.
о
мој
песма
!
...
Разочарање
...
Душа
,
душа
,
да
бог
да
се
ни
у
ко
никад
не
разочарати
...
да
јесам
у
љубав
с
Нурије-ханумом
,
тај
бити
,
без
сумња
.
чути
нешто
и
о
Елиза
...
век
провести
у
тражење
срце
;
свој
давати
,
а
туђ
...
ја
он
наћи
једанпут
,
онде
где
јесам
најмање
мислити
да
он
имати
;
у
човек
,
муж
!
...
и
ја
се
бунити
,
бунити
јесам
се
!
...
како
јесам
ханум-нене
?
Шехназе-ханум
,
тај
јесам
она
права
нов
у
турски
харем
.
Најчешће
јесам
замишљати
у
онај
њен
дугачак
антерија
емир-боје
,
с
њен
сребрн
аврапа
:
кад
она
Ђулренги
јавити
да
јесам
доћи
тај
и
тај
ага
или
беј
Ибрахим-Хасан-беју
,
па
он
јесам
у
конак
,
а
она
одмах
устајати
,
као
млад
,
пребацити
преко
кос
танак
башјорти
,
с
који
јесам
малочас
изићи
пред
Мухамед
,
кад
јесам
клањати
,
и
ићи
у
конак
,
да
се
са
синовљи
гост
разговарати
као
Фатма-Захра
с
очев
...
Божа
,
Божа
,
колико
ми
јесам
верати
леп
,
а
колико
јесам
јесам
наружити
неразуман
!
Пишем
ти
француски
,
да
не
бити
разумети
твој
отац
,
ако
бити
он
писма
доћи
у
рука
.
не
слати
ти
он
пошта
(
не
смети
)
,
већ
по
један
нов
.
Развићу
јесам
,
раскопчати
јесам
,
метнути
она
он
на
срце
као
онај
благо
,
хартија
...
па
хтети
јесам
закопчати
,
завити
...
кад
ти
доћи
тај
нов
,
примити
јесам
лепше
но
ја
.
Ханум-нени
љубити
скут
,
зет
Хасан-беју
прав
теме
,
сестра
Сафет
грлити
,
сестричина
Емира
љубити
очи
.
твој
Ариф-тејзе
.
Фатма
пољубити
писма
,
па
истрчати
из
соб
и
пољубити
нена
у
рука
и
рећи
:
—
Аман
,
нена
,
где
јесам
тај
ханума
што
ја
јесам
донети
од
тејзе
писма
?
—
Отишла
,
синути
.
—
Отишла
!
Божа
!
...
А
тејза
велим
:
„
Прима
јесам
лепше
него
ја
.
“
—
Жури
се
,
имати
ваљда
неки
порука
.
А
ти
,
док
бити
пробудити
,
док
бити
се
ти
спремити
...
она
се
вратити
у
свој
соб
нерасположен
;
али
се
брзо
развеселити
,
управо
узбудити
,
кад
видити
на
сто
писма
Госпођичино
.
узити
да
он
отворити
,
а
рука
она
дрхтати
,
леп
њен
ручица
...
Париз
,
@card@
јун
@card@
Драга
мали
,
Данас
у
подне
,
враћати
се
из
варош
и
улазити
у
свој
соб
,
ја
осетити
мирис
мошус
,
и
врло
се
обрадовати
;
јер
тај
мирис
јавити
ја
јесам
да
јесам
добити
писма
од
ти
и
подсетити
ја
на
кућа
у
који
јесам
провести
више
од
дванаест
година
,
и
где
јесам
са
ја
поступати
врло
лепо
.
Садржина
тај
драг
мирисав
писма
јесам
ја
толико
изненадити
колико
ја
јесам
забринути
.
јесам
ја
изненадити
с
тај
што
ти
имати
осамнаест
година
,
што
на
Исток
значити
:
зрео
девојка
,
још
мало
па
уседелица
.
и
не
чудити
се
што
онако
писати
о
љубав
;
о
она
јесам
се
доста
роман
начитати
и
свашта
по
харем
наслушати
.
у
почетак
,
ја
јесам
намеравати
радити
као
многи
учитељица
:
забрањивати
ти
читање
љубаван
роман
;
али
кад
чути
шта
се
све
по
харем
пред
девојчица
говорити
,
ја
одустати
од
тај
,
знати
да
у
роман
немати
ништа
слично
тај
разговор
.
тај
јесам
тако
,
мали
,
па
ипак
јесам
међу
ви
пун
девојка
заиста
чедан
,
и
ако
не
црвенити
кад
се
пред
она
изустити
и
такав
реч
какав
у
наш
језик
зацело
и
немати
,
ја
она
бар
не
знати
.
дакле
,
драгати
мали
,
ја
јесам
за
чудо
што
онако
о
љубав
писати
,
него
ја
јесам
за
чудо
што
јесам
се
заљубити
у
човек
који
пети
познавати
:
само
зато
што
ти
се
лепо
поклонити
,
уопште
јавити
!
тај
ја
јесам
забринути
.
да
јесам
од
тринаест
година
,
ја
бити
овај
моћи
и
разумети
;
али
од
осамнаест
,
на
Исток
зрео
девојка
!
оно
,
истина
,
лепо
понашање
често
одавати
леп
душа
;
али
тај
јесам
често
,
не
увек
.
ти
познавати
Хиснет-хануму
.
који
још
умести
да
направити
онако
грациозан
теме
као
она
?
ниједан
.
А
у
који
јесам
још
онакав
душа
као
у
она
?
и
после
,
драгати
мали
,
заљубити
се
тако
,
тај
јесам
по
мој
мњење
лудост
.
Можда
јесам
добар
,
али
јесам
муслиманин
,
него
Грк
,
Јерменин
,
или
чак
Јеврејин
.
ти
знати
да
јесам
и
они
леп
,
црномањаст
,
да
имати
црн
очи
,
да
носити
фес
...
али
,
не
:
тај
у
ко
јесам
се
ти
заљубити
што
ти
се
јавити
,
имати
плав
очи
.
и
још
нешто
,
драгати
мали
.
и
ако
изгледати
фин
,
можда
јесам
из
прост
кућа
.
зар
бити
тај
твој
отац
дати
човек
који
јесам
од
породица
,
из
добар
кућа
?
ти
немати
свој
ја
ни
у
избор
хаљина
,
а
камо
ли
у
избор
муж
.
хаљина
ти
бирати
мајка
,
муж
хтети
ти
изабрати
отац
.
онај
који
бити
тражити
да
проговорити
твој
срце
,
тај
јесам
твој
баба
.
али
тај
паметан
жена
у
очи
твој
отац
само
јесам
жена
,
а
ти
знати
шта
тај
значити
.
напослетку
,
драгати
мали
,
ни
у
Европа
не
ићи
све
онако
како
ви
на
Исток
,
нов
муслиманка
,
замишљати
.
ни
овамо
девојка
из
добар
кућа
не
удавати
се
увек
за
онај
који
она
се
„
лепо
јавити
“
.
и
овде
јесам
родитељев
искуство
уз
кћерин
неискуство
.
Мислећи
на
Европа
,
ви
се
често
уљуљкивати
обмана
.
и
ја
јесам
се
некад
тако
допадати
;
па
где
јесам
сад
они
?
ја
она
се
више
и
не
сећати
.
јер
,
ипак
ти
јесам
још
врло
млад
,
и
ако
ти
тамо
рачунати
у
зрео
девојка
.
ја
ти
овако
писати
с
тај
,
што
јесам
почетак
,
што
јесам
семе
љубав
на
површина
срце
;
иначе
,
да
јесам
проћи
време
,
да
се
укоренити
,
ћутала
бити
:
срце
разум
моћи
много
,
а
разум
срце
ништа
,
наравно
у
харем
.
Пиши
ја
што
пре
:
да
ли
се
„
ствар
развијати
“
,
или
јесам
проћи
на
леп
поклон
.
Што
се
тицати
стило
,
и
граматика
,
ортографија
,
тај
јесам
увек
бити
пажљив
.
сад
о
себе
који
.
не
чинити
ја
се
да
хтети
икада
више
видети
Солун
,
град
у
који
јесам
провести
леп
доба
свој
живот
,
свој
ран
младост
,
и
младост
уопште
.
мој
мајка
јесам
све
горе
и
горе
,
и
не
чинити
ја
се
да
...
али
доста
.
изјава
свој
ханум
нена
мој
одлично
поштовање
.
Срдачно
поздрав
госпођа
твој
мајка
,
Ариф-хануму
,
мали
драга
Мерсије-хануму
,
госпођа
Аристид
и
њен
кћер
,
и
сав
други
који
ја
волити
и
који
јесам
ја
мити
.
А
ти
,
врло
драгати
мали
,
нежно
љубити
твој
учитељица
и
пријатељица
Ана
Жабуле
.
П
.
с
.
збиља
,
ако
јесам
госпођа
твој
мајка
у
љубав
са
Нурије-ханумом
,
те
ти
тамо
ићи
,
много
јесам
поздрав
.
А
.
Ж
.
Емир-Фатмине
очи
просто
јесам
сијати
од
радост
.
„
благо
ја
!
она
ја
не
грдити
,
слатко
мој
учитељица
!
она
се
само
бојити
да
јесам
Грк
,
или
Јерменин
,
и
чак
Јеврејин
!
да
јесам
из
рђав
кућа
,
из
прост
.
муслиманин
јесам
,
мој
пријатељица
;
од
добар
породица
,
из
отмен
кућа
,
господски
;
богат
...
све
што
мој
отац
тражити
.
“
и
метнути
у
куверт
мило
писма
,
па
он
десет
пут
пољубити
,
па
он
извадити
и
ижљубити
,
и
опет
он
метнути
у
куверт
,
па
он
наместити
на
глава
и
поћи
тако
по
соба
,
—
врачати
:
да
опет
добити
тако
мило
писма
од
мио
Госпођице
.
после
он
опет
неколико
пута
прочитати
,
и
страсно
пољубити
,
па
најпосле
отворити
сто
за
писање
,
и
у
један
леп
шарен
кутија
,
пун
француски
писмо
,
оставити
он
шапћући
:
„
Буда
с
она
:
сав
јесам
ја
од
мој
Госпођице
“
,
и
загледати
се
у
леп
рукопис
,
у
карактеристичан
дугуљаст
,
кос
слово
симпатичан
Францускиња
.
у
други
леп
шарен
кутија
оставити
теткин
писма
и
рећи
:
„
Буда
с
она
:
сав
јесам
ја
од
сладак
тејзе
.
о
,
да
ја
сад
јесам
она
,
не
бити
ја
бити
ни
нада
.
кад
се
вратити
,
она
хтети
сав
за
ја
...
“
Истрча
,
весео
,
да
казати
нена
и
мајка
шта
писати
тејзе
,
тај
јесам
да
она
изјавити
поздрав
и
од
она
,
и
од
Госпођице
,
па
се
тргнути
:
њен
нена
,
сав
у
бео
,
са
као
снег
бео
муслин
преко
кос
,
—
читати
Коран
...
Утрча
у
соб
,
весео
,
и
одмах
сести
да
одговорити
на
писма
.
Солун
,
@card@
јун
@card@
.
сладак
тејзе
,
доћи
што
пре
,
не
моћи
без
ти
.
не
моћи
,
тејзе
,
сладак
тејзе
!
Дођи
што
пре
!
хукнути
јесам
у
хартија
,
ту
јесам
мој
дах
:
из
он
хтети
прочитати
да
требати
што
пре
да
доћи
,
да
ти
чекати
,
да
ти
волити
,
да
ти
љубити
очи
,
да
ти
љубити
рука
,
да
ти
љубити
скут
...
волити
ти
,
љубити
ти
,
чекати
ти
с
нестрпљење
,
са
чудан
жеља
,
жудња
,
страсно
ти
чекати
од
сав
срце
твој
...
твој
сестричин
Емир-Фатма
.
П
.
с
.
мадам
Аристид
јесам
видети
;
али
јесам
чути
да
ти
код
један
наш
помињати
,
и
много
ти
хвалити
,
те
овај
и
не
слутити
да
јесам
у
љубав
.
ја
ти
писати
француски
;
а
ти
,
кад
читати
свој
рођака
,
овај
прескочити
.
љубити
ти
,
љубити
.
е
.
-Ф
.
овај
писма
и
не
затворити
,
него
под
утисак
неописан
радост
,
који
она
сав
душа
обузети
,
почети
друго
:
Солун
,
@card@
јун
@card@
.
врло
драг
госпођица
,
добити
јесам
ваш
драго
писма
,
и
љубити
јесам
он
,
љубити
...
ви
ја
не
грдити
,
ви
ја
тако
лепо
писати
...
јесам
Грк
,
јесам
Јерменин
,
а
Јеврејин
не
дати
Вог
!
муслиманин
јесам
.
леп
!
од
добар
,
од
велик
породица
;
племић
,
принц
:
Мурад-Джемал-беј
,
син
Арслан-Нури-паше
Емир
Зада
и
Зенихе-Алије-хануме
...
од
стар
емирски
арапски
породица
,
по
отац
,
а
по
мати
Турчин
.
ја
јесам
срећан
!
да
видити
како
ми
јесам
сад
леп
кућа
!
ја
јесам
леп
.
како
се
по
многобројан
соба
и
на
софа
смејати
наш
турски
намештај
!
на
ја
се
смејати
.
како
јесам
ми
весео
густ
решетка
!
кроз
она
гледати
Његи
.
како
ми
јесам
радостан
висок
ограда
!
иза
она
јесам
он
.
како
јесам
светлити
стих
из
Корана
!
у
сваки
стих
ја
сад
видити
бог
!
...
да
јесам
бити
у
овај
кућа
,
да
јесам
кћер
Ибрахим-Хасан-бејова
,
не
бити
видети
Његи
.
јер
да
ја
јесам
Ибрахим-Хасан-беј
отац
,
не
бити
ја
бити
Исмаил-Ахмед-беј
стриц
,
и
не
бити
ја
провести
мај
на
јалија
у
онај
конак
с
чији
јесам
балкон
видети
Његи
;
и
да
ја
јесам
Сафет-ханум
мајка
,
не
бити
ја
бити
Нурије-ханум
сут-ана
...
тај
леп
младић
сестрић
јесам
мој
сут-ане
,
Нурије-хануме
.
и
ви
он
се
моћи
бити
сећати
,
драг
госпођица
;
видети
јесам
он
слика
у
сутин
салон
под
стих
из
Корана
...
али
,
ах
!
тек
што
овај
написати
,
тргнути
се
.
Шта
имати
ја
сад
од
тај
што
ја
јесам
Нурије-ханум
сут-ана
?
мој
мајка
с
она
не
говорити
.
јесам
ли
тај
случај
или
судбина
?
оне
се
волити
,
а
сваки
час
се
споречкавати
као
деца
,
ви
тај
знати
,
драг
госпођица
.
али
до
сада
:
некад
не
говорити
по
недеља
,
некад
дан
,
некад
сат
,
не
по
величина
увреда
,
него
према
расположење
.
Капиџик
између
наш
двориште
никад
се
јесам
затворити
ни
чивија
,
а
камо
ли
катанац
,
па
макар
се
оне
завадити
не
знати
како
.
ако
јесам
штогод
наш
код
сута
,
мој
она
мајка
тај
не
тражити
;
ако
јесам
штогод
њен
код
ми
,
ја
она
он
не
враћати
.
откад
не
говорити
,
а
један
други
помињати
,
те
ники
и
не
слутити
да
јесам
у
љубав
;
мој
мајка
хвалити
сута
као
пре
.
откад
не
говорити
,
а
нигде
се
још
не
видети
,
за
мој
несрећа
.
ја
чим
чути
да
јесам
неки
у
комшилук
болестан
,
молити
мајка
да
он
обићи
;
све
мислити
бити
тамо
сута
,
па
хтети
проговорити
.
Јуче
,
кроз
кафез
видети
Али-агу
:
стар
,
имати
сто
година
,
болестан
,
једва
ићи
,
сиромах
,
подупирати
се
дебео
палица
;
а
ја
помислити
:
комшија
кад
бити
нешто
умрети
,
одмах
бити
тамо
отићи
и
мајка
и
сута
:
проговорити
бити
код
мртвац
.
тај
помислити
,
па
се
уплашити
да
ја
не
казнити
бог
.
мајка
ја
невесео
,
а
нена
:
„
Госпођо
снаха
,
тај
не
моћи
без
Нурије-ханум
,
познавати
.
година
јесам
тај
,
откад
живити
као
сестра
,
и
боље
.
покорити
она
се
.
“
А
мајка
,
љут
,
грд
сутана
,
викати
:
„
никад
,
госпођа
мајка
.
“
—
„
Што
сад
тако
,
кад
досад
увек
...
тај
први
?
па
баш
да
ти
и
неправедно
увредити
,
опростити
она
.
Слушај
,
кћер
,
овај
јесам
реч
из
Корана
:
„
Човек
јесам
брз
по
природа
...
онај
који
праштати
и
мирити
се
са
свој
противник
,
Алах
хтети
бити
дужан
награда
...
“
А
мајка
:
„
Решила
јесам
се
да
она
никад
не
отиднем
ја
први
...
“
—
„
паметан
попуштати
,
”
велим
добар
нена
.
„
и
ако
бити
примати
к
срце
сав
што
ми
се
учинити
као
увреда
,
ја
ни
с
ко
не
бити
ни
говорити
.
само
ситнити
сваки
ситница
примати
за
увреда
.
“
—
„
не
моћи
,
“
казати
мајка
,
„
осим
да
чути
да
јесам
...
“
—
„
умрети
,
јесам
ли
?
“
—
„
не
,
него
да
јесам
тешко
болестан
.
“
—
„
Ићи
хтети
она
ја
,
госпођа
снаха
.
“
—
„
да
бог
да
да
ја
мртав
видити
,
госпођа
мајка
!
“
...
Јуче
оне
тако
говорити
,
а
ја
она
слушати
,
па
ја
се
смркавати
.
ја
не
знати
шта
јесам
мој
мајка
;
она
никад
јесам
држати
срце
.
права
муслиманка
мирити
се
с
пријатељица
о
велик
празник
,
или
кад
доћи
гостити
.
сута
јесам
добити
драг
гост
,
сестра
и
сестрић
,
и
мајка
јесам
отићи
.
кад
се
јесам
сад
помирити
,
чинити
ја
се
хтети
никад
.
А
пре
неки
дан
,
мој
отац
метнути
на
сут-анин
капиџик
катанац
,
а
мајка
он
ништа
не
смети
рећи
,
само
јесам
,
са
ја
,
крадом
плакати
.
катанац
јесам
метати
тако
полако
,
да
не
чути
сут-ана
.
А
нена
он
говорити
:
„
Зашто
,
синути
?
ко
ти
јесам
тако
волети
кућа
,
ко
жена
,
ко
дете
?
ко
ти
јесам
онај
што
јесам
тај
мио
обилазити
у
болест
онолико
?
ко
јесам
с
ми
и
певати
и
плакати
?
ко
ти
бранити
од
рђав
уста
?
хиљаду
пријатељ
,
један
истински
:
тај
јесам
од
пријатељ
затворити
капиџик
.
“
—
„
ја
,
мајчица
,
јесам
затворити
капиџик
од
пријатељ
,
него
од
непријатељ
...
од
Нурије-ханумина
сестрић
:
да
ми
јесам
даље
сламати
од
ватра
.
“
А
нена
се
клатити
,
и
метнути
кључ
на
бућма
,
да
он
у
недра
носити
...
Мерсија
јесам
„
лежати
код
ја
четири
ноћ
“
,
како
се
казати
наш
језик
;
но
сав
ноћ
јесам
седети
и
разговарати
се
,
о
он
...
Пробушиле
јесам
зид
,
па
јесам
гледати
у
сут-анино
двориште
:
јесам
он
видети
.
али
он
видети
кроз
кафез
из
ненин
одаја
.
сваки
дан
он
видити
;
сваки
час
пролазити
и
гледати
у
решетка
,
као
да
јесам
муслиманин
.
сута
он
јесам
показати
наш
кућа
...
напослетку
,
он
јесам
муслиманин
само
по
вера
и
по
име
,
иначе
не
,
јер
у
Европа
јесам
одрастати
,
живети
до
пре
два
година
.
ја
не
знати
ни
да
ли
знати
турски
.
А
знати
да
знати
француски
,
енглески
,
немачки
...
Енглескиња
он
васпитавати
,
бити
он
гувернанта
,
као
ви
ја
,
и
друкчије
,
јер
с
он
јесам
бити
мајка
...
ја
јесам
сав
сута
причати
.
он
јесам
као
Европљанин
,
а
личити
на
арапски
принц
,
принц
јесам
.
звати
се
Мурад-Джемал
,
а
ви
знати
да
тај
значити
жеља
и
лепота
.
да
се
крити
,
увек
да
се
крити
,
као
да
јесам
у
Солун
родити
и
одрасти
.
овде
се
турски
жена
мало
крити
,
ви
тај
знати
,
драг
госпођица
.
као
у
Цариград
,
ићи
у
чаршија
,
ићи
у
безистан
;
где
највише
свет
имати
,
код
Бејаз-Куле
,
на
Молосу
—
ићи
отворен
лице
.
тек
кад
се
неки
у
она
добро
загледати
,
спустити
петак
...
али
шта
имати
од
тај
?
Човеково
јесам
до
капија
;
а
и
на
улица
:
гледање
без
говор
,
или
,
како
наш
жена
казати
,
разговор
душа
...
кад
бити
нешто
ја
као
други
излазити
и
у
јутро
и
у
подне
и
у
сваки
доба
и
дизати
пећи
сасвим
—
до
сад
бити
ја
зацело
видети
;
али
ја
јесам
,
за
несрећа
,
као
цариградски
велик
госпођа
:
никад
пешке
,
увек
у
затворен
кола
...
само
се
молити
бог
.
бог
!
А
сад
,
врло
драг
госпођица
,
примити
хиљаду
пољубац
од
свој
мали
Емир-Фатме
.
П
.
с
.
Мерсија
ја
молити
да
ви
поздравити
и
да
ви
казати
овај
:
„
Наше
учитељица
Францускиња
створити
ми
бол
.
“
ја
тај
писати
,
мада
се
с
тај
не
слагати
.
и
још
,
врло
драг
госпођица
:
имати
бог
,
и
ја
он
сад
осећати
у
себе
,
и
тај
се
бог
молити
за
свој
срећа
.
А
кад
ја
доћи
срећа
,
тај
значити
да
се
вратити
здравље
госпођа
ваш
мајка
...
јер
ја
свој
срећа
не
замишљати
без
ваш
повратак
:
ви
да
ја
гледати
испрошен
за
Мурад-Джемал
беј
,
ви
да
ја
спремати
за
свадба
мој
и
његов
:
кос
да
ја
наместити
као
европски
невеста
,
и
да
ја
на
глава
метнути
дијадема
,
уместо
венац
од
мирта
или
поморанџин
цвет
.
е
.
-Ф
.
ви
Јуче
јавити
Сафет-хануми
да
хтети
она
данас
на
„
јутарњи
расположење
“
доћи
један
стар
цариградски
пашиница
и
три
млад
Цариграђанка
из
висок
круг
,
те
она
,
да
бити
овај
посести
свечан
изгледати
,
позвати
све
свој
пријатељица
и
јетрва
и
синовица
.
и
ако
јесам
се
спремити
за
чифлук
,
јетрва
она
с
ћерка
доћи
још
синоћ
,
како
бити
сутрадан
увеличати
дочек
гост
домаћица
.
петак
јесам
.
по
улица
јесам
се
размилети
жена
у
разнобојан
чаршаф
,
нов
.
код
Сафет-хануме
чути
се
лупа
на
капија
пре
девет
,
и
робиња
—
који
се
налазити
око
капија
да
не
бити
гостити
чекати
—
отворити
:
ући
Солуњанка
,
стар
у
црн
,
Сафетин
врсница
у
плав
и
зелен
чаршаф
,
сав
с
посувраћен
печ
.
мало
,
па
пред
конак
стати
двоје
затворен
кола
и
из
један
изићи
тај
стар
цариградски
пашиница
са
свој
два
црн
робиња
,
из
други
три
млад
Цариграђанка
:
сав
у
фереџа
,
с
јашмак
,
јер
чаршаф
,
с
ко
јесам
„
запт
“
дигнути
поодавно
,
носити
обичан
,
а
фереџа
велик
госпођа
,
због
одлажење
у
Јилдиз
.
до
средњи
капија
у
харемски
двориште
,
пред
женски
послуга
наређан
с
један
и
с
други
страна
путања
,
обучен
у
свечано
рухо
шарено
као
по
ливада
цвеће
,
стајати
домаћица
Сафет-ханум
с
јетрва
,
оба
у
плав
свилен
антерија
,
и
док
чељад
љубити
скут
гост
и
примати
она
сунцобран
,
дотле
она
ханума
правити
дубок
теме
и
радосно
се
смести
на
њихов
љубазан
,
пун
драж
и
елеганција
цариградски
поздрав
,
и
тад
се
окретати
,
оба
,
и
с
пун
поштовање
полазити
пред
она
,
да
она
увести
у
кућа
.
за
Цариграђанка
спремити
јесам
папуча
,
по
њихов
обичај
,
и
слушкиња
с
робиња
прићи
да
она
преобути
,
замењивати
она
фин
плитак
ципелица
папуча
наврх
прст
;
стар
пашиница
обути
свој
који
јесам
њен
робиња
у
бочица
донети
.
наврх
степеница
у
предсобље
дочекати
она
старати
Шехназе-ханум
с
унука
Фатма
и
Мерсија
,
обучен
по
нов
париски
мода
:
и
с
један
и
с
други
страна
измењати
се
грациозан
теме
,
па
она
Сафет
с
јетрва
одвести
у
јашмак-одају
,
да
се
развити
.
кад
се
развити
и
чељад
узети
остављати
фереџа
и
јашмак
у
шарен
свилен
бошчица
,
оне
поћи
за
домаћица
на
софа
.
Гошће
јесам
мислити
да
јесам
овај
јетрва
,
него
ортак
,
пошто
она
оба
дочекивати
.
на
софа
се
поздравити
теме
с
већ
дошао
гост
,
Солуњанка
,
који
она
дочекати
стојећи
,
па
поседати
,
старати
,
у
старински
антерија
с
каик-отосом
на
глава
,
на
миндерлук
,
млад
,
у
лак
бео
молски
хаљина
из
париски
магазин
,
на
столица
донет
из
Фатмин
соб
:
ниско
не
моћи
сести
због
корсет
;
у
дно
софа
спустити
се
робиња
поред
слушкиња
дошао
са
Солуњанка
.
после
многи
теме
и
многи
ћутање
,
Шехназе-ханум
почети
с
пашиница
разговор
,
тај
,
који
се
за
час
свршити
.
и
опет
ћутање
.
после
,
по
жеља
тај
отмен
гошћа
,
Фатма
сести
за
клавир
,
који
се
за
овај
посело
изнети
на
софа
.
док
јесам
свирати
Низамски
растанак
,
стар
јесам
плакати
а
млад
јесам
остајати
хладан
.
дим
се
дизати
од
дуван
,
али
се
јесам
задржавати
:
прозор
јесам
широм
отворен
.
Измешали
јесам
се
парфим
од
љубичица
и
хелиотроп
с
ливантама
од
јасмин
и
јоргован
.
па
јесам
се
,
после
,
поделити
у
четири
група
,
пошто
она
јесам
бити
повише
,
и
пред
сваки
се
група
ставити
седефски
столић
с
тепсија
и
споља
калаисан
,
на
који
јесам
бити
сребрн
суд
са
сир
,
кајсија
,
с
татлија
и
са
слатко
од
смоква
;
па
јесам
и
стар
и
млад
почети
јести
прст
ћутети
,
слушати
један
арапски
арија
који
јесам
Фатма
свирати
на
клавир
с
много
школа
а
с
мало
осећај
.
после
јела
опрати
рука
у
и
уста
на
абдеслук
,
па
се
вратити
на
софа
да
пити
кафа
и
пухати
.
један
јесам
,
који
јесам
хтети
кафа
,
донети
по
чаша
мирисав
ружичаст
сируп
.
док
се
пити
кафа
,
Ђултер
ударати
у
деф
а
један
њихов
бео
бивши
робиња
,
обучен
у
црвен
као
ватра
,
играти
.
њен
вешт
игра
,
играти
с
неисказан
осећај
и
за
чудо
грациозан
покрет
,
усхићавати
и
нов
као
и
стар
;
а
њен
бео
зарумењен
лице
очаравати
све
.
пред
крај
њен
вешт
,
уметнички
,
топле
игра
доћи
онај
два
странкиња
који
Мерсија
у
сав
писма
поменути
,
један
плав
Енглескиња
што
се
звати
Мис
Блак
,
Фатмин
учитељица
за
клавир
и
енглески
и
немачки
језик
и
један
смеђ
Францускиња
,
мадмоазел
Дарио
,
гувернанта
деца
неки
пасти
;
и
видети
робиња
како
играти
,
не
као
њихов
балеткиња
и
баханткиња
,
толико
се
усхитити
,
да
експансиван
Францускиња
гласно
исказивати
свој
дивљење
пљескати
играчица
.
кад
Фатма
видити
овај
два
странкиња
,
нарочито
Францускиња
,
обрадовати
како
се
јесам
скоро
;
кућа
она
се
учинити
леп
,
и
као
да
јесам
у
она
Бајрам
.
али
она
ту
свој
велик
радост
сакрити
тако
вешто
,
како
тај
само
умести
Туркиња
,
јер
се
бојити
Солуљанака
,
нарочито
стар
Цариграђанка
,
који
јесам
непрестано
гледати
.
тај
цариградски
пашиница
ока
не
скидати
с
она
;
гледати
јесам
кад
ићи
,
гледати
јесам
кад
седати
,
гледати
јесам
кад
устајати
;
чак
кад
јесам
девојка
за
клавир
,
она
јесам
гледати
у
стас
,
у
врат
,
у
глава
.
и
Фатма
осећати
те
толики
чудан
поглед
,
па
она
јесам
неугодан
.
Фатма
јесам
ближе
по
душа
чак
и
од
мати
онај
три
млад
Цариграђанка
и
овај
два
странкиња
а
она
тај
морати
да
крити
,
да
се
претварати
,
да
јесам
неискрен
,
и
морати
са
сав
,
чак
и
са
странкиња
,
турски
.
„
Па
зашто
ми
наш
родитељ
дати
да
учити
европски
језик
кад
не
волити
,
стидити
се
да
она
чути
у
свој
кућа
?
“
из
сујета
,
да
се
казати
да
јесам
она
кћер
образовати
.
А
данашњи
турски
жена
не
моћи
се
назвати
образован
,
ако
не
говорити
бар
два
европски
језик
и
ако
не
свирати
на
клавир
.
и
она
се
млад
и
странкиња
сав
више
душа
приближивати
,
и
како
бити
она
позвати
да
она
видити
библиотека
а
не
смести
од
Солуњанка
и
Цариграђанка
што
не
скидати
очи
с
она
.
али
у
тај
нена
рећи
:
„
ићи
у
башта
,
деца
,
веселити
се
.
ми
хтети
веселити
Ђулренги
—
певати
ми
.
“
сав
седам
захвално
погледати
Шехназе-хануму
,
па
изићи
,
али
не
отићи
у
башта
него
у
соб
Фатмин
.
онај
три
нов
наћи
у
Фатмин
библиотека
многи
свој
мио
познаник
,
поред
Шатобриана
и
Ламартин
—
Гиј
де
Мопасан
,
Марсела
Прево
,
Пол
Бурже
,
и
други
.
Нађоше
и
Флобер
,
и
Лоти
,
и
насмејати
се
,
узвикнути
:
„
гле
Азијаде
!
она
јесам
Туркиња
колико
јесам
ја
Францускиња
.
“
С
њен
сто
за
писање
Фахрије-ханум
узити
The
hundred
best
Poems
(
lyrical
)
in
the
English
language
и
почети
читати
с
чисто
енглески
изговор
и
потпуно
енглески
интонација
:
We
watch'd
her
breathing
through
the
night
her
breathing
soft
and
low
.
—
o
,
yes
!
Thomas
Hood's
poem
„
The
Death
Bed
“
is
very
beautiful
,
узвикнути
Мис
Блак
,
а
један
нов
,
леп
али
врло
бео
,
као
да
јесам
јектичав
,
сневеселити
се
.
и
на
енглески
језик
отворити
се
готово
интиман
разговор
.
нов
казас
да
јесам
сав
три
бити
распуштеница
(
један
још
и
сад
)
,
и
кад
она
Мис
Блак
упитати
зашто
јесам
се
развести
,
онај
с
пун
иронија
рећи
:
кисмет
.
Францускиња
,
који
скроз
познавати
турски
жена
,
јер
годинама
јесам
живети
у
Цариград
и
са
пашиница
јесам
ићи
отмен
харем
,
познати
у
овај
три
нов
онај
што
викати
на
уређење
садашњи
харем
,
што
се
занимати
феминизам
и
што
се
бунити
.
и
мало
па
видити
да
се
јесам
преварити
;
јер
стар
од
она
,
жена
од
двадесет
и
неколико
година
,
врло
леп
,
Фахрије-ханум
,
почети
с
пун
жуч
:
—
онај
затуцан
у
Цариград
ми
три
звати
реформаторка
,
као
овде
ваш
Ариф-хануму
Хилми-пашом
.
али
оне
се
варати
:
ја
јесам
за
реформа
харем
већ
за
њихов
уништење
.
ја
налазити
да
јесам
неприродан
овај
кријење
жена
од
људи
.
Жене
,
несвестан
свој
положај
у
друштво
,
мислити
да
јесам
цвет
створити
да
он
човек
мирисати
док
јесам
свеж
,
а
да
он
бацити
кад
се
спарушити
.
али
почињати
долазити
до
свест
.
—
ја
јесам
огорчити
као
жена
,
а
побунити
као
кћер
овај
земља
,
рећи
други
,
млад
,
Мирсаде-ханум
.
ја
се
бунити
против
овај
сраман
режим
.
један
мој
другарица
постати
удовица
за
ноћ
,
да
се
сам
бринути
за
кућа
и
деца
:
муж
она
не
умрети
него
он
протерати
у
Европа
за
чланак
у
новина
где
се
наћи
реч
звезда
и
слобода
.
после
,
оволик
шпијун
!
за
тридесет
лира
месечно
,
за
двадесет
,
за
десет
,
за
лира
!
погледати
у
свој
рођеног
отац
,
па
затворити
уста
,
да
ја
отац
јесам
шпијун
,
да
ја
не
потказати
,
не
оптужити
свој
побуњен
кћер
.
Фатма
сав
претрнути
.
у
кућа
њен
отац
да
се
овако
говорити
!
и
учинити
она
се
да
таван
,
под
,
зид
знати
енглески
;
а
стидети
се
да
она
казати
да
говорити
што
друго
.
—
ветар
јак
дува
кад
хтети
да
стати
,
рећи
Фахрија
.
А
Францускиња
,
опазити
да
јесам
Фатма
немиран
,
рећи
:
—
махнути
се
,
ханума
,
политика
.
од
она
хватати
вртоглавица
и
људи
.
гледати
ви
да
радити
за
свој
ослобођење
:
да
јесам
слободан
,
да
јесам
с
људи
.
—
у
Европа
,
жена
,
поред
толики
слобода
и
права
,
борити
се
за
слобода
и
права
организовати
женски
друштво
,
удружење
,
савез
,
почети
она
трећи
,
млад
,
врло
бео
,
болестан
.
ја
тај
не
видити
,
али
читати
и
чути
од
странкиња
што
живити
међу
ми
и
путница
.
по
неки
осетљив
путница
заплакати
кад
видити
како
живити
њен
сестра
муслиманка
,
невин
заточеница
,
заточити
пре
толико
столеће
себичност
људи
.
људи
јесам
себичан
уопште
,
наш
напосе
:
они
свој
жена
не
дати
ни
права
сунце
ни
ваздух
,
завршити
и
закашљати
се
,
а
Фатма
и
Мерсија
од
тај
сух
кашаљ
обузети
хладноћа
.
опет
почети
Фахрија
:
—
од
неки
време
,
ја
пратити
сав
феминистички
лист
,
па
видити
...
—
и
ја
,
упасти
она
у
реч
Мирсада
(
што
јесам
код
харем
необично
и
врло
неучтив
)
,
па
видити
:
жена
тражити
права
глас
,
а
џак
ћутети
!
—
не
тражити
чак
ни
права
сунце
и
ваздух
,
узвикнути
млад
,
болестан
.
док
јесам
оне
говорити
,
један
слушкиња
јесам
непрестано
улазити
и
излазити
,
тобоже
нешто
тражити
.
најпосле
Фахрија
нервозно
рећи
:
—
кад
хтети
смести
рећи
слушкиња
и
робиња
:
„
Изиђите
,
имати
нешто
да
се
разговарати
“
.
а
да
не
навући
сумња
!
кад
хтети
моћи
остати
сам
са
свој
мисао
!
ја
тај
хтети
доживети
,
ни
наш
кћер
,
ни
унука
.
—
Муж
ми
не
смести
у
соб
без
питање
,
а
слушкиња
и
робиња
смести
,
рећи
Мирсада
.
А
Енглескиња
прихватити
:
—
ја
се
чудити
како
васпитавати
ваш
чељад
.
тај
јесам
за
ја
тајни
.
Ваше
слушкиња
и
робиња
и
фамилијаран
јесам
,
и
између
себе
и
свој
госпођа
непрестано
видити
један
висок
зид
који
њихов
рука
не
покушавати
оборити
,
јер
мислити
да
он
јесам
подигнути
Алах
.
Мерсија
и
Фатма
готово
ништа
јесам
говорити
:
стидети
јесам
се
да
говорити
пред
странкиња
о
овако
озбиљан
ствар
:
о
право
жена
.
онај
јесам
за
странкиња
држати
онај
три
Цариграђанка
,
не
Енглескиња
и
Францускиња
.
онај
јесам
пред
она
слободан
;
Францускиња
она
јесам
бунити
кад
год
јесам
бити
сам
,
пред
њихов
гувернанта
.
онај
јесам
овај
смеђ
,
експансиван
Францускиња
што
пљескати
играчица
пред
стар
ханума
,
волети
као
свој
гувернанта
;
и
да
јесам
овде
овај
три
Цариграђанка
,
онај
бити
јесам
сад
пољубити
у
оба
образ
,
сад
кад
рећи
:
„
гледати
ви
да
радити
:
да
јесам
слободан
,
да
јесам
с
људи
.
“
Фатма
бити
јесам
пољубити
у
оба
образ
и
оба
ока
,
али
јесам
неповерљив
пред
Туркиња
,
па
макар
ти
Туркиња
бити
и
нов
.
„
да
јесам
слободан
,
да
јесам
с
људи
!
"
о
како
јесам
светити
тај
реч
,
као
стих
из
Корана
!
она
бити
онда
бити
с
Джемал
:
на
улица
,
у
кућа
,
код
она
,
код
сута
.
молити
бити
тејзе
да
он
позивати
сваки
петак
,
и
она
бити
ићи
тамо
,
и
седети
бити
с
он
,
и
разговарати
се
,
и
гледати
бити
он
у
лице
,
у
очи
,
цео
,
не
као
кроз
кафез
,
не
као
кроз
зид
.
о
сладак
мадмоазел
Дарно
!
пољубити
бити
јесам
чак
и
у
уста
,
преко
обичај
турски
,
и
француски
.
и
док
се
Францускиња
,
слушати
побуњен
Цариграђанка
,
питати
,
јесам
ли
тај
онај
црн
џак
,
онај
сен
без
лице
,
без
глас
,
што
тумарати
улица
као
сен
умрли
,
дотле
Фатма
вребати
прилика
да
она
бар
стиснути
мали
,
бео
,
мио
рука
,
кад
не
смести
да
јесам
пољубити
.
----
гостити
јесам
отићи
;
она
два
јесам
остати
„
непотпун
“
:
оне
јесам
однети
нешто
од
она
.
Нена
она
читати
персиске
песник
,
и
оне
јесам
слушати
расејано
.
Одвојише
се
.
Говорише
о
хаљина
мадмоазел
Дарно
,
нарочито
о
шешир
.
Мерсија
имати
нешто
Фатма
да
казати
,
па
не
моћи
:
никако
јесам
сам
.
Ђулренги
јесам
непрестано
у
соба
,
седити
и
пухати
.
она
пред
она
све
говорити
,
а
овај
не
моћи
:
не
смести
.
овај
јесам
нешто
велик
,
крупан
.
Божа
,
кад
чути
Фатма
!
најпосле
уграбити
прилика
,
те
Мерсија
,
на
француски
,
ако
бити
ко
прислушкивати
да
не
разумети
,
почети
говорити
:
—
Прексиноћ
,
јагње
мој
,
бити
јесам
код
господин
Аристотел
,
на
бал
...
Што
се
чудити
?
...
мој
мајка
не
знати
...
кад
бити
чути
отац
!
...
отићи
да
ноћити
код
Саније-хануме
,
а
она
звати
,
окупити
...
тамо
се
јесам
развити
тај
хтети
пукнути
од
врућина
!
али
јесам
се
бојати
;
наш
жеп
с
јалија
бити
пун
,
па
ја
све
,
многи
ја
познати
.
на
један
стаклен
софа
прозор
јесам
бити
застрт
газ
...
бал
у
салон
,
ја
на
софа
:
сав
јесам
видети
као
да
јесам
тамо
бити
.
Фатма
од
чудо
не
долазити
к
себе
.
—
ти
не
веровати
,
душа
?
—
какав
смелост
!
не
,
ти
збијати
шал
.
Мерсија
она
затворити
уста
и
силно
јесам
стегнути
,
па
наставити
:
—
ах
,
шта
јесам
кад
се
чути
и
читати
!
требати
да
се
видити
...
ти
ја
не
веровати
!
Жене
у
изрезан
струк
!
...
—
веровати
ти
,
очи
мој
,
али
...
како
јесам
смести
?
!
—
тако
...
као
ми
два
,
загрљен
...
ја
јесам
опазити
:
у
играње
,
дотакнути
се
лице
...
—
ако
се
волити
...
Божа
,
како
јесам
смести
!
—
у
дно
салон
,
у
кут
,
сав
ноћ
двоје
нагнути
једно
други
...
—
Љуба
се
!
!
...
—
лудост
!
ти
мислити
баш
толико
...
разговарати
се
.
—
заљубљено
?
зацело
.
—
зацело
.
ники
јесам
смести
питати
...
А
кад
јесам
тај
видети
,
ја
јесам
се
стати
трести
...
лице
ја
јесам
бити
као
ватра
,
а
рука
као
лед
.
—
Божа
,
Мерсија
!
Божа
,
Мерсија
!
...
с
ко
бити
ти
тако
,
слатко
Мерсија
?
...
јесам
ли
с
онај
што
говорити
К-К
?
...
—
ја
јесам
на
он
већ
и
заборавити
,
а
и
мрзети
он
:
уобразити
.
ја
не
знати
с
ко
бити
.
ја
се
сав
допадати
,
а
ја
ники
не
волити
.
кад
бити
се
ја
заљубити
,
па
да
он
не
моћи
узети
,
умрети
бити
.
умало
не
заборавити
!
Јуче
ја
гледати
Азизе-кадун
...
у
карта
,
па
ја
јесам
рећи
нешто
увијено
,
као
да
хтети
млад
умрети
,
ваљда
од
харемски
непријатељ
,
јектика
,
који
хтети
ја
доћи
од
љубав
,
или
због
љубав
,
како
да
казати
.
—
ја
бити
с
он
,
Мерсија
душа
...
—
умрети
?
—
не
,
не
,
не
!
—
загрлити
се
?
...
да
ви
се
дотакнути
лице
?
она
се
закикотати
,
и
говорити
:
—
не
,
не
,
не
!
него
...
у
кут
,
да
се
разговарати
...
благо
она
!
благо
она
!
додати
пошто
се
уозбиљити
.
—
и
те
с
толики
право
бунити
се
за
права
!
—
А
ја
?
!
А
ја
?
!
А
ја
?
!
—
да
јесам
ту
Ариф-ханум
,
рећи
бити
:
Бун
хтети
.
—
А
шта
радити
наш
?
упитати
брзо
и
радознало
.
—
један
као
ја
,
тако
осећати
;
други
викати
:
срамота
!
и
час-по
,
кад
опазити
додир
лице
,
затварати
очи
.
колико
неискреност
!
колико
лажан
морал
.
који
од
она
не
жети
овај
?
—
Али
како
јесам
смести
!
рећи
овај
не
слушати
сестра
.
—
А
ја
јесам
бити
одвратан
што
се
правити
...
напослетку
,
можда
се
и
не
правити
...
она
јесам
неморалан
чочечки
игра
;
оне
волити
без
људи
,
два
и
два
,
једнако
обући
,
с
један
цигара
,
с
вод
из
један
чаша
;
и
срећан
јесам
...
—
А
ја
,
нов
?
!
А
ја
,
нов
?
!
о
,
наш
људи
,
зашто
јесам
ми
пробудити
?
!
у
тај
доћи
на
врата
Ђулренги
и
рећи
:
—
Кјучук-хануме
,
хајдете
Ајша
ханума
,
звати
ви
ваш
госпођа
мајка
.
не
смети
не
отићи
.
Пресвукоше
се
,
принети
печа
и
обући
чаршаф
,
па
с
робиња
отићи
у
комшилук
.
мајка
јесам
она
већ
бити
тамо
;
жена
пун
,
из
цео
велик
комшилук
;
па
свирање
у
ут
,
ударање
у
деф
,
звецкање
чампара
,
пљескање
длан
,
смех
,
али
пригушити
,
и
тих
певање
:
весеље
јесам
у
башта
;
разгранати
се
нар
и
смоква
,
дигнути
се
у
вис
олеандар
:
под
онај
нар
сести
два
,
и
тамо
два
,
једнако
обући
,
по
један
имати
исечен
кос
као
мушкарац
,
пухати
један
цигара
,
пити
из
један
чаша
,
а
ханума
она
гледати
и
погуркивати
се
смејати
се
крадом
;
под
онај
смоква
сести
десетина
,
пред
она
јесам
грамофон
:
пригушено
се
смејати
,
кикотати
се
,
јер
чути
домаћица
Ајше-хануму
,
њен
глас
„
ухватити
“
:
„
Добра
јутро
,
Сафет-ханум
!
како
јесам
Шехназе-ханум
,
Емир-ханум
?
два
нов
,
Емир
и
Мерсија
сести
међу
стар
,
раздраган
грамофон
;
а
те
стар
“
:
један
јесам
мало
стар
од
она
,
други
јесам
њихов
година
.
Фатма
ићи
очи
од
један
до
други
,
сав
она
познавати
:
од
тридесет
и
неколико
сав
седам
осам
писмен
,
и
ако
јесам
бејовски
жена
и
кћер
!
мрак
,
мрак
,
ноћ
у
душа
,
или
душа
у
ноћ
:
непрестано
спавати
.
.
на
лице
овај
млад
жена
огледати
се
задовољство
;
тај
јесам
видети
нов
,
па
јесам
она
завидети
.
„
оне
још
сањати
чаробан
сан
Исток
,
“
изустити
Фатма
шапатом
теткин
реч
из
писма
,
и
дубоко
уздахнути
.
„
о
наш
људи
,
зашто
јесам
ми
пробудити
?
!
"
рећи
тихо
Мерсија
што
малочас
Фатма
,
па
и
она
дубоко
уздахнути
.
у
овај
друштво
не
остати
дуго
,
искрасти
се
па
отићи
у
башта
,
наместити
око
на
пробушен
зид
—
да
видити
Джемал
.
„
Кјучук-хануме
,
брзо
!
“
викнути
из
кућа
Ђулренги
,
а
оне
потрчати
у
ненин
соб
.
Джемал
!
стајати
под
прозор
,
и
разговарати
се
с
један
младић
,
сваки
час
бацати
очи
у
кафез
...
„
алла
"
!
какав
јесам
он
очи
!
“
викати
узбуђен
робиња
;
Фатма
се
загрцнути
од
смех
,
а
Мерсија
велим
:
„
Лепа
,
али
...
плав
.
“
—
„
плаво
јесам
морити
,
и
небо
,
кјучук-ханум
.
“
Фатма
она
не
чути
...
чути
он
:
прозор
јесам
отворити
;
и
чути
само
како
говорити
,
не
шта
говорити
,
па
се
смејати
,
смејати
.
.
„
Француски
као
Француз
!
“
шаптати
Мерсија
;
а
Фатма
бити
рећи
нешто
,
па
не
моћи
,
не
смести
,
чинити
она
се
,
ако
проговорити
заплакати
,
па
хтети
она
се
смејати
сестра
од
стриц
.
„
знати
ли
турски
овај
Француз
,
а
,
Емир
?
“
она
хтети
проговорити
,
па
опет
не
смети
.
он
продужити
пут
,
а
робиња
викнути
:
„
Аман
,
кјучук-ханум
!
црвен
јесам
као
зрео
нар
!
“
и
разлегати
се
смех
по
одаја
стар
Шехназе-хануме
.
сав
срећан
,
Фатма
испратити
мио
гост
:
они
хтети
сутра
на
чифлук
.
сав
срећан
,
она
отићи
у
башта
с
Ђулренгија
.
сам
јесам
:
ханума
отићи
на
други
посело
.
у
хлад
јесам
,
под
један
стар
крив
смоква
.
на
тежак
зелен
свила
,
злато
,
Фатма
веза
отац
левха
:
нем
бог
осим
бог
.
Мухамед
јесам
послати
од
бог
;
веза
,
али
не
прелазити
преко
лице
рука
кад
изустити
„
Мухамед
“
,
не
уносити
се
у
стих
,
у
реч
,
у
сваки
бод
,
но
радити
расејано
,
и
сваки
час
остављати
игла
па
превртати
Poésies
Nouvelles
„
слатко
“
де
миса
,
који
она
стајати
на
ђерђеф
...
Чита
песма
који
јесам
небројено
пута
читати
,
и
знати
она
одавно
на
памет
.
од
сав
песник
,
и
стар
и
нов
,
и
она
,
као
и
многи
Туркиња
,
највише
волити
де
миса
,
„
слатко
де
Мисеа
“
,
како
оне
обично
казати
.
Прочита
неколико
стиховати
из
његов
Мајски
Ноћи
,
и
неколико
стиховати
из
његов
августовски
Ноћи
,
и
неколико
стиховати
из
његов
децембарски
Ноћи
.
Прочита
цео
Rappelle-toi
,
и
ако
тај
знати
на
памет
.
па
Adieu
.
.
Adieu
!
jesam
croix
que'n
sette
vie
jesam
ne
taj
reverrai
jamais
...
читати
гласно
с
пун
бол
.
-Јер
сад
,
што
год
јесам
читати
.
мислити
јесам
на
Джемал
.
пре
јесам
мислити
,
читати
Мисеове
песма
на
свој
фиктиван
драго
,
или
на
мадам
;
сад
на
Джемал
...
не
дочитати
песма
,
опет
почети
веста
.
„
Adieu
,
Suzon
,
ma
rositi
blond
,
qui
m'as
aimé
pendant
huit
jours
“
узити
певушити
заруменити
,
вести
,
и
по
навика
метнути
на
глава
један
комад
платно
,
који
бити
на
њен
ђерђеф
,
покрити
кос
,
јер
чути
с
минаре
„
алла
екбер
“
,
па
да
јесам
не
видити
мујезин
.
навести
почетак
од
„
мим
“
,
први
слово
у
пророков
име
,
па
опет
отворити
књига
,
и
тражити
нешто
непрестано
понављати
„
Adieu
,
Suzon
,
ma
rositi
blond
“
.
—
Кјучук-ханум
,
код
Нурије-ханум
шуштати
трава
.
.
Чујеш
ли
?
прекинути
јесам
робиња
.
она
,
не
затворити
књига
,
слушати
...
—
Кјучук-ханум
,
код
Нурије-ханум
шуштати
трава
!
поновити
робиња
.
—
Чујем
...
пипнути
ја
рука
...
лед
!
—
Што
се
бојити
?
...
од
јасмин
се
не
видити
капиџик
искићен
мертечки
јексер
.
—
А
,
не
јексер
...
само
катанац
.
—
зар
јесам
тај
само
?
...
Слушај
!
...
уз
капиџик
се
чути
говор
;
неко
говорити
,
француски
:
—
Фатма
,
јагње
мој
,
Фатма
,
душа
дух
мој
,
мој
срце
јесам
пун
љубав
и
бол
.
—
Аман
,
шта
говорити
?
прошаптати
робиња
уплашено
.
—
да
бежати
,
Ђули
...
видити
како
ја
лупати
срце
!
рећи
Фатма
узимати
робињин
рука
,
а
у
тај
,
преко
ограда
долет
писма
.
ханума
скочити
да
бежати
,
а
робиња
,
ухватити
јесам
за
сукња
,
рећи
шапатом
:
—
код
кућа
немати
ники
...
не
бојити
се
!
...
седити
!
она
нагло
сести
,
те
претурити
ђерђеф
,
и
разлетети
се
лист
из
„
слатко
“
де
Мисеа
.
робиња
отворити
писма
,
који
бити
много
намирисати
...
преко
ограда
долетити
још
један
,
и
још
један
.
—
три
одједанпут
!
.
.
Зашто
она
не
читати
?
...
ја
хтети
овај
да
отворити
,
и
овај
два
,
говорити
робиња
шапатом
,
отварати
писма
.
и
наједанпут
насмејати
се
и
рећи
:
—
у
овај
два
немати
ништа
!
—
како
ништа
?
!
изустити
Фатма
чисто
уплашено
.
—
Само
по
један
реч
!
...
Фатма
узити
прво
;
цео
садржина
писма
бити
:
„
ma
mie
“
писати
јесам
пре
неколик
дан
.
рука
јесам
она
дрхтати
]
сад
отворити
друго
.
”
„
jesam
t'aime
.
“
Ништа
више
.
Јучерашњи
датум
.
отворити
трећи
много
узбудити
.
„
My
sweet
heart
,
i
loviti
you
.
i
am
thinking
of
you
.
You
ar
the
onaj
object
of
my
lov
.
“
...
на
њихов
капија
чути
се
звекир
!
она
стрпати
писма
у
недра
па
полетити
у
кућа
без
дух
.
---------
тај
вече
после
вечера
,
Фатмин
отац
отићи
у
кафана
а
нена
и
мајка
похитати
у
комшилук
,
где
не
престајати
весеље
;
слушкиња
лећи
,
а
Фатма
с
робиња
сићи
у
башта
.
Месечина
,
бео
се
башта
;
од
дугачак
сенка
олеандар
она
се
,
час-по
,
учинити
човек
;
с
онај
страна
зидати
обрастао
у
винов
лоз
и
бршљан
чути
се
шуштање
трава
и
шум
нечији
корак
.
она
се
слободити
:
„
на
капиџик
јесам
катанац
“
...
месец
просијавати
кроз
грана
,
и
мало
па
се
изгубити
у
какав
сив
или
снежан
бео
облачак
.
влага
,
мирисати
земља
и
дрвеће
...
из
комшилук
се
чути
деф
праћен
зил
,
и
певање
један
чувен
солунски
певачица
,
потурчен
циганка
;
а
даље
пиштати
кларинет
уз
један
монотон
али
страстан
турски
песма
:
тај
се
Ахмед-беј
на
свој
чардак
веселити
,
гледати
у
залив
разливен
на
месечина
.
она
осећати
љубав
у
тај
свирац
и
песма
,
у
месечина
,
у
мирис
земља
и
дрвеће
,
у
шуштање
трава
и
шум
корак
...
сав
ноћ
хтети
ући
у
кућа
,
остати
крај
јасмин
седећи
,
осећати
љубав
...
али
,
вечерас
се
не
проћи
на
шуштање
трава
...
Чу
се
каменчић
у
капиџик
.
она
претрнути
,
али
се
опет
ослободити
:
на
капиџик
јесам
катанац
.
с
минаре
се
зачути
позивање
на
последњи
молитва
,
а
она
несвесно
покрити
кос
...
с
оградни
зид
пасти
цреп
;
оба
дигнути
очи
,
—
човек
!
...
она
хтети
бежати
,
али
немати
снага
да
устати
,
и
хтети
викати
,
па
,
као
у
сан
,
не
могаде
...
робиња
се
не
мицати
,
а
она
изненада
скочити
,
потрчати
,
па
као
кокош
,
кад
јесам
хватати
,
што
полетити
,
и
видети
да
не
моћи
летети
,
завлачити
се
у
бокор
,
у
жбуње
,
—
она
се
завући
у
један
луг
од
јасмин
,
и
да
не
бити
пред
мушко
бити
с
откривен
глава
,
један
рука
дигнути
антерија
на
глава
а
други
покрити
лице
...
овај
учинити
као
у
сан
,
у
незнање
...
и
он
се
увући
у
луг
и
пасти
у
трава
,
крај
она
,
ћутети
,
с
јако
убрзан
дисање
.
она
хтети
да
викати
,
да
викнути
колико
моћи
,
из
сав
глас
,
па
не
дати
јава
од
себе
...
као
да
јесам
од
страх
полудети
,
онемети
,
шта
ли
...
он
почети
да
говорити
брзо
као
да
се
журити
:
„
ја
знати
да
јесам
нов
,
али
не
знати
да
ли
јесам
уз
Емине-Семију
или
уз
Ђулистан-Немету
.
сад
видити
:
тај
јесам
уз
Ђулистан-Исмету
,
тај
јесам
за
ослобођење
харем
,
за
развијати
,
ти
се
крити
од
људи
...
моћи
од
ја
...
јесам
грехота
:
тај
хтети
„
покварити
“
венчање
,
—
девојка
јесам
.
“
он
јесам
говорити
француски
,
брзо
,
не
муцати
,
а
она
не
скидати
скута
с
глава
ни
рука
с
лице
.
он
не
употребити
сила
,
већ
опет
почети
,
брзо
,
журити
се
:
тако
много
имати
да
она
казати
,
тако
много
!
...
„
какав
грехота
!
глупост
!
овај
јесам
измислити
љубоморан
муж
,
егоиста
,
како
казати
Емине-Семије-
ханум
...
о
,
зар
нов
,
па
тако
?
скинути
скут
с
глава
!
Ружно
...
спустити
рука
!
“
То
рећи
,
повући
она
антерија
,
она
спасти
:
остати
она
откривен
глава
„
открити
лице
!
“
ухватити
јесам
за
рука
...
гледати
она
,
он
први
,
што
јесам
толико
година
крило
:
глава
,
лице
.
он
дрхтати
од
љубав
,
она
од
страх
.
узити
се
трести
као
у
грозница
,
и
да
јесам
умести
мислити
,
она
бити
се
питати
:
„
зар
јесам
овај
тај
срећа
о
који
сањати
?
“
и
наједанпут
,
као
да
се
расвешћава
,
узити
се
стидети
:
с
мушко
сам
ноћу
!
А
никад
досад
јесам
бити
ни
дању
,
у
друштво
!
...
он
она
узити
оба
рука
,
она
он
тај
не
умеде
закратити
...
он
она
пољубити
рука
,
она
он
ни
тај
не
умеде
закратити
...
Поче
она
говорити
узбуђено
да
јесам
волити
већ
трећи
година
,
како
се
вратити
из
Европа
,
јер
његов
тетак
толико
јесам
хвалити
,
толико
он
причати
о
она
,
да
јесам
он
познавати
боље
но
свој
рођака
у
Цариград
;
и
причати
он
,
велим
,
да
јесам
леп
,
да
јесам
сладак
,
да
јесам
образовати
,
да
јесам
готово
Европљанка
,
да
јесам
нов
и
одело
и
душа
.
и
жалити
јесам
што
не
моћи
он
да
јесам
видити
,
овде
,
те
он
слати
па
јалија
,
свако
предвече
,
сваки
ноћ
,
кад
јесам
бити
месечина
.
и
он
она
јесам
тражити
,
а
знати
јесам
да
њен
рођака
имати
плав
очи
,
а
она
црн
;
ударати
јесам
у
ут
,
кад
јесам
пролазан
чамац
поред
стриц
она
конак
;
гледати
јесам
у
башта
,
у
прозор
,
с
трамвај
.
и
једва
напослетку
...
хтети
јесам
полудети
од
радост
...
јавити
она
се
као
познаник
Европљанка
,
нов
,
онај
нов
што
тражити
да
турски
жена
бацити
,
на
комад
исек
чаршаф
и
петак
...
како
се
вратити
с
јалија
,
он
као
старотурчин
,
реакционар
:
пењати
се
на
јабука
...
сакрити
у
лишће
,
с
јабука
јесам
видети
пет
пут
,
и
—
занети
се
...
„
ја
осећати
да
и
ти
ја
волити
,
и
ако
ја
тај
не
казати
.
хајде
,
душа
,
да
се
узети
:
да
свити
гнездо
за
себе
и
за
тичић
.
ја
јесам
сиромах
...
имати
срце
,
тај
јесам
све
.
А
срце
ја
јесам
велик
,
широк
,
велик
,
па
ја
се
чинити
да
бити
у
он
стати
свет
,
а
оно
—
ти
јесам
он
испунити
...
твој
отац
не
бити
ја
за
зет
,
пошто
јесам
сиромах
.
али
ти
...
тај
јесам
с
Европљанка
одрасти
:
узети
муж
по
избор
,
удати
се
из
љубав
...
ја
осећати
да
ја
волити
...
Наћи
хтети
пар
,
па
да
бежати
у
свет
,
где
јесам
ја
одрастати
.
бити
ли
са
ја
?
“
он
говорити
,
она
ћутети
као
да
јесам
онемети
,
и
двапут
она
се
учинити
као
да
хтети
да
се
онесвестити
.
А
он
она
дочепати
рука
и
стати
она
љубити
страсно
,
махнито
;
после
она
мирисати
кос
,
лице
;
и
наједанпут
,
изненада
,
један
страстан
,
снажан
,
мушки
пољубац
пољубити
јесам
у
уста
,
а
она
се
сад
не
опити
као
од
пољубац
онај
два
жена
,
Францускиња
и
Рускиња
,
него
се
отрезнити
,
расвестити
и
скочити
,
прећи
башта
као
па
крило
...
за
она
полетити
груда
земља
...
уз
један
стар
широк
смоква
,
младић
се
успужа
као
мачак
,
а
са
смоква
отићи
на
зид
и
скочити
као
јелен
:
кроз
мртав
ноћни
тишина
одјекнути
тупо
његов
скок
...
ВИИ
кад
побећи
из
башта
,
Емир-Фатма
се
завући
под
комарник
несвучен
.
никад
она
јесам
бити
овако
.
не
осећати
грижа
савест
,
а
ипак
она
јесам
некако
необично
тешко
,
и
непрестано
јесам
држати
луд
страх
:
ако
она
јесам
нешто
отац
видети
!
о
,
лудост
!
да
она
јесам
видети
,
зар
бити
она
још
бити
жив
?
...
отац
јесам
код
кућа
...
па
осетити
нешто
као
пресићеност
,
и
као
неки
одвратност
.
откуда
тај
сад
?
дотакнути
се
лептир
,
а
с
његов
леп
крило
опасти
прах
...
и
као
да
се
љутити
на
онај
ко
јесам
толико
желети
:
само
да
се
једном
састати
,
па
да
умрети
...
и
да
јесам
љубити
...
пољубити
у
уста
!
и
она
хтети
сутра
пред
нена
и
мајка
с
човеков
пољубац
на
усна
,
па
хтети
она
рећи
„
добро
јутро
"
и
гледати
она
у
очи
!
...
сад
јесам
она
као
онај
из
роман
Les
demi-Vierges
:
омирисати
она
кос
,
ижљубити
рука
,
пољубљен
уста
...
и
сетити
се
роман
Cousine
Laura
.
она
јесам
ипак
добар
од
она
,
честит
;
казати
јесам
мајка
...
Анри
јесам
бити
с
она
,
она
он
сутрадан
писати
:
„
Venez
à
la
maison
,
Henri
.
J'ai
tout
dit
à
maman
.
"
...
е
,
али
она
мајка
из
тај
роман
и
њен
:
пре
бити
пристати
да
кћер
видити
мртав
,
него
осрамоћен
.
и
сетити
се
шта
њен
мајка
причати
о
мадам
Вахрам
,
Францускиња
удат
за
Јерменин
:
остати
без
муж
,
с
деца
,
и
пошто
она
јесам
бити
мали
пензија
,
она
јесам
радити
;
у
честитост
јесам
Солуњанка
служити
за
пример
:
црвенети
јесам
и
кад
се
пред
она
поменути
кошуља
.
А
један
вече
,
њен
петнаестогодишњи
кћер
вратити
се
из
шетња
и
за
себе
довести
младић
;
и
тај
мајка
јесам
се
на
кћер
наљутити
,
него
јесам
сав
ижљубити
:
и
опет
кроз
Солун
ићи
озбиљити
,
стидљиво
,
и
опет
поцрвенити
кад
се
пред
она
поменути
кошуља
.
па
се
сетити
шта
она
јесам
причати
Ајше-ханум
,
њихов
суседа
,
о
мадам
Христуригу
,
Немица
,
удат
за
Грк
:
кћер
она
се
испросити
без
њен
знање
;
испросити
бити
три
година
;
кад
она
вереник
доћи
из
место
где
јесам
са
служба
,
код
она
ручати
,
код
она
вечерати
,
код
она
спавати
:
соб
он
до
соб
вереничин
...
и
овај
мајка
,
велим
Ајше-ханум
,
црвенети
јесам
кад
год
се
пред
она
поменути
кошуља
,
а
јесам
поцрвенети
кад
она
јесам
кћер
родити
првенац
недоношче
...
о
тај
добар
мајка
странкиња
!
А
њен
?
ко
знати
,
можда
бити
бити
друкчији
да
јесам
као
онај
безглаван
,
удовица
;
али
она
јесам
жив
њен
Бујукбурунлија
.
њен
отац
звати
још
и
Јилдирим
.
о
да
јесам
нешто
мало
пре
гром
пукнути
,
по
сав
башта
бити
разнети
Джемал
:
тамо
нога
,
тамо
рука
,
тамо
глава
...
А
где
ли
бити
бити
срце
,
онај
широко
,
велик
срце
она
испунити
?
опет
се
враћати
на
почетак
,
и
себе
извињавати
:
знати
јесам
да
јесам
капиџик
затворити
,
а
ни
помислити
јесам
да
хтети
он
преко
зид
.
знати
за
свилен
лествица
,
али
у
Европа
...
он
,
Европљанин
,
па
...
и
после
,
он
она
јесам
питати
каменчић
у
капиџик
:
хтети
ли
доћи
,
она
он
јесам
одговорити
,
каменчић
,
ништа
.
после
се
осуђивати
:
што
јесам
бежати
?
ако
јесам
моћи
побећи
,
што
јесам
викати
?
да
јесам
викати
,
скупити
бити
се
свет
...
какав
свет
,
ноћу
...
ко
бити
јесам
чути
!
Тешко
она
јесам
како
никад
до
сада
;
жао
она
јесам
:
она
јесам
изгубити
онај
што
у
она
девојка
чувати
више
од
очи
,
—
чистота
.
кад
се
сетити
да
више
јесам
чист
,
она
заплакати
;
па
наједанпут
скочити
и
отићи
на
абдеслук
:
опрати
сапун
уста
,
и
рука
.
понова
легати
,
плакати
,
поклапати
лице
па
узглавље
,
уздржавати
се
,
да
она
се
не
бити
чути
плач
.
али
,
тешко
она
,
шта
хтети
?
пољубац
на
усна
јесам
што
мрљати
на
хаљина
.
робиња
се
увући
под
њен
комарник
,
и
утишавати
јесам
.
пред
сам
зор
,
заспати
;
али
,
спавати
јесам
врло
мало
,
и
чим
се
тргнути
—
он
,
опет
леп
,
опет
мити
,
колико
он
волити
!
затворити
очи
,
видити
он
покренути
,
чути
он
глас
,
осећати
он
дати
на
лице
,
у
нос
јесам
голицати
мирис
с
његов
кос
и
хаљина
,
а
тај
мирис
она
јесам
познати
,
јер
јесам
ни
мошус
,
ни
љубичица
,
ни
јасмин
...
„
То
јесам
мирис
од
он
,
његов
дух
“
...
и
доћи
она
жао
што
он
јесам
опрати
пољубац
.
он
јесам
стварати
,
а
она
мислити
на
он
као
на
замишљено
драго
...
не
устајати
,
мисао
:
отац
јесам
не
да
он
,
она
се
бунити
,
бежати
с
он
у
Европа
;
тамо
имати
кућа
,
европски
намештен
;
улица
ићи
испод
рука
;
походити
позориште
,
опера
,
шум
—
свет
;
она
ники
не
гледати
,
само
он
;
па
деца
,
два
мушкарац
и
три
девојчица
;
она
,
мајка
,
он
,
отац
;
њен
сав
у
Солун
—
ништа
отац
не
да
,
његов
у
Цариград
,
слати
он
се
новац
у
Европа
,
доста
за
живот
...
па
њен
друштво
,
људи
и
жена
,
Францускиња
,
она
јесам
„
у
сав
елемент
“
:
исти
јесам
као
онај
...
и
да
јесам
не
звати
,
ко
знати
докле
бити
лежати
и
маштати
,
бежати
од
јава
.
ах
,
јава
?
како
да
изићи
,
како
да
она
погледати
у
очи
?
па
као
невеста
први
јутро
:
крити
очи
...
она
се
она
учинити
болестан
.
„
Шта
ти
јесам
,
чедо
?
“
питати
јесам
нена
забринут
;
а
она
,
непрестано
крити
очи
и
црвенити
,
рећи
:
„
мука
ја
јесам
,
нена
“
.
—
„
од
шта
мука
...
овако
рано
?
“
—
„
Јуче
...
јела
јесам
зелен
шљива
,
“
рећи
,
па
још
више
поцрвенити
.
—
„
јесам
тај
само
од
шљива
.
Хоћеш
ти
ноћу
у
башта
...
а
дувати
Вардар
,
“
умешати
се
мајка
.
она
претрнути
.
и
кад
јесам
дувати
вардар
?
да
тај
нешто
не
значити
?
Што
јесам
више
освајати
дан
,
она
се
све
више
развесељавати
;
по
кућа
јесам
ићи
пун
радост
и
што
волити
и
што
јесам
волити
.
и
Ћулренги
се
развеселити
како
јесам
скоро
;
и
ништа
не
говорити
,
задовољно
погледати
кјучук-хануму
,
певушити
и
радити
,
слагати
у
сандук
,
опшити
телећи
кожа
,
рубља
,
хаљина
,
везивати
бошча
,
спремати
постеља
:
сутра
хтети
на
чифлук
.
турски
жена
,
један
ићи
,
други
доћи
;
доносити
Фатма
дар
као
да
хтети
па
хаџилук
,
праштати
се
са
сав
:
на
пут
хтети
,
па
„
смртан
"
јесам
...
у
подне
,
Хасан-беј
позвати
у
конак
мајка
:
доћи
он
гостити
;
а
она
само
метнути
башјорти
,
па
похитати
на
врата
што
везивати
харем
с
конак
,
да
се
разговарати
са
синовљи
гост
.
кад
се
отуд
вратити
,
бити
јесам
врло
невесео
.
пред
вече
,
њен
син
,
дошав
из
чаршија
,
весело
она
рећи
:
—
Мајчице
,
ја
дати
наш
Фатма
.
Жена
он
се
лудо
обрадовати
,
а
мајка
пљеснути
рука
и
рећи
:
—
Шта
учинити
,
синути
мој
?
—
Што
,
мајчица
?
зар
ја
јесам
распитати
и
дознати
да
јесам
истина
пашић
,
да
јесам
истина
оџаковић
,
да
јесам
истина
богат
.
А
Цариграђанин
јесам
.
ви
јесам
он
видети
стрина
:
господски
жена
,
старински
муслиманка
,
„
старотуркиња
"
,
како
казати
овај
наш
чапкун
протеривати
у
Европа
.
тај
ханума
наш
Фатма
се
много
допасти
,
па
јесам
хвалити
синовац
.
ја
видети
момак
,
мајчица
,
и
с
он
се
разговарати
.
млад
,
а
како
говорити
!
о
,
онај
очи
!
Пашић
,
џемал
!
...
Баш
ја
се
допадати
,
па
чисто
долетети
,
да
ти
казати
,
мајчица
.
сутра
рано
,
иншалла
’
ето
његов
стрина
с
обележје
.
мајка
он
слушати
клатити
се
,
а
кад
он
,
весео
,
ућутати
,
она
,
невесео
,
почети
:
—
То
јесам
сав
лепо
,
синути
;
али
ко
тако
сад
у
ми
удавати
девојка
?
ни
амалин
,
чији
кћер
јесам
сав
наука
плетење
кеса
и
везење
чевре
.
девојка
се
,
истина
,
с
момак
не
познавати
,
али
ипак
питати
се
,
хтети
ли
тај
и
тај
.
грехота
јесам
дати
девојка
док
не
рећи
„
хтети
“
,
тај
јесам
тако
у
наш
закон
;
а
у
он
се
ништа
јесам
изменити
нити
се
моћи
изменити
док
јесам
наш
вера
,
јер
он
јесам
писати
Мухамед
.
Пошто
прећи
рука
преко
лице
при
помен
име
пророковати
и
очитати
кратак
молитва
,
она
мирно
и
тихо
,
невесео
,
брижан
,
наставити
:
—
онај
сиротица
,
простити
,
без
књига
,
с
игла
и
конац
,
питати
хтети
ли
.
.
па
зар
да
се
не
питати
фин
,
с
три
књига
,
и
четири
,
више
...
Наша
Фатма
и
грчки
знати
,
као
Гркиња
,
а
ја
јесам
јесам
учити
и
персиској
и
арапски
књига
и
читати
она
њихов
песник
.
али
,
синути
,
што
знати
муслимански
књига
,
ништа
;
него
хришћански
,
европски
...
француски
језик
,
француски
књига
.
да
ми
јесам
Фатма
Ђаковичанка
,
ја
се
не
бити
бојати
;
али
,
она
јесам
Солуњанка
...
Још
јесам
доцкан
,
синути
,
јесам
донети
ни
обележје
,
а
камо
ли
да
јесам
бити
венчање
:
да
питати
Фатма
хтети
ли
...
ја
хтети
јесам
питати
.
да
испитати
њен
срце
...
ја
хтети
он
испитати
.
да
видити
да
ли
она
јесам
срце
слободно
,
или
јесам
већ
ко
заволети
.
али
,
зашто
већ
?
она
ми
јесам
,
синути
,
неки
јесам
жив
,
ући
у
деветнаести
;
а
ја
јесам
у
тај
година
бити
мајка
троје
деца
.
старати
ућутати
и
загледати
се
у
очи
синути
;
а
он
почети
:
—
да
се
испитати
Фатмин
срце
?
ха
!
ха
!
ха
!
А
јесам
ли
испитивати
срце
Фатмин
мајка
,
мајчица
?
ха
!
ха
!
ха
!
—
и
крупан
корак
поћи
по
соба
;
један
крај
горњи
усна
подигнути
се
,
те
он
се
видити
бео
крупан
зуб
,
жила
он
на
чела
набрекнути
.
—
Наша
срце
,
синути
,
јесам
испитивати
,
али
и
ја
јесам
питати
хтети
ли
,
и
ако
јесам
знати
само
за
Коран
.
овај
свет
књига
смети
да
поменути
по
права
име
:
абдеслија
јесам
.
—
овако
јесам
по
муслимански
,
мајчица
.
—
кад
себе
јесам
хтети
удавати
по
муслимански
,
зашто
јесам
дати
да
се
дружити
с
Европљанка
,
што
јесам
тражити
да
учити
европски
језик
,
што
јесам
допустити
да
ти
се
по
харем
разлегати
пијано
?
Друкчије
се
мислити
уз
деф
,
а
друкчије
уз
пијано
.
Што
јесам
закратити
да
се
дружити
с
нов
?
—
какав
јесам
тај
нов
,
мајчица
?
—
онакав
као
онај
млад
Цариграђанка
што
доћи
са
стрина
тај
пашић
.
али
тај
она
јесам
видети
...
као
наш
Ариф-ханум
.
—
ха
!
ха
!
ха
!
Мајчице
,
наш
старати
Ариф-ханум
нов
!
...
ваљда
због
одело
?
—
одело
она
јесам
,
синути
,
старински
,
али
она
јесам
нов
душа
.
Слушај
,
синути
мој
:
ти
јесам
Фатма
отац
,
али
ти
Фатма
не
познавати
.
она
јесам
пред
ти
као
онај
девојка
што
изигравати
у
Еден-Театру
.
смејати
се
,
кад
знати
да
јесам
ти
по
воља
смех
,
плакати
кад
видити
да
хтети
ти
задовољити
њен
плач
,
направити
весело
лице
кад
она
рећи
да
не
смести
у
шетња
,
правити
се
задовољан
кад
јесам
очекивати
француски
хаљина
а
тај
јесам
она
купити
турски
антерија
.
она
се
ти
боја
,
па
зато
пред
ти
један
мисао
а
друго
говорити
,
једно
осећати
а
друго
радити
.
али
ја
Фатма
познавати
:
ако
јесам
заволети
један
,
а
ти
она
наметати
други
!
...
синути
,
синути
,
ти
не
знати
шта
јесам
жена
,
и
шта
јесам
женски
срце
,
и
шта
јесам
женски
памет
.
она
,
готово
цео
Европљанка
,
да
поћи
за
невиђен
човек
!
неки
проћи
тај
момак
наш
сокак
и
сутра
и
прексутра
.
неки
пролазити
неколико
дан
,
те
да
он
Фатма
добро
видити
.
најпосле
,
тај
јесам
европски
обичај
,
тај
јесам
наш
.
кафез
јесам
истина
густети
;
опет
...
видети
он
.
или
,
неки
се
она
налазити
уз
капија
и
неки
се
капија
отворити
баш
кад
он
пролазити
,
те
и
он
она
да
видити
,
и
он
јесам
,
моћи
бити
,
младотурчин
...
—
ха
!
ха
!
ха
!
Младотурчин
!
ја
за
младотурчин
не
бити
удати
ни
свој
слушкиња
,
а
камо
ли
девојка
што
се
од
мој
срце
одвојити
.
зар
да
удати
свој
чедо
за
тај
протераница
што
гледати
да
ми
пођаурити
?
никад
!
—
Или
неки
улица
дигнути
петак
,
кад
хтети
с
он
да
се
срести
.
—
зар
као
Донме
?
никад
!
—
Или
,
синути
,
набавити
његов
слика
:
тај
јесам
цариградски
.
он
ударити
у
грохотан
смех
и
рећи
:
—
опростити
,
мајчица
,
али
и
ти
јесам
занети
Европа
.
слика
!
Нећу
,
мајчица
,
допустити
да
ја
кћер
видити
просилац
нарочито
,
па
макар
се
не
удати
.
—
Нећеш
,
синути
,
допустити
,
али
се
бојити
да
се
не
кајати
.
-Ја
јесам
тај
мајка
,
пријатељ
ко
ти
јесам
Алах
одредити
,
па
јесам
свој
дужност
,
дужност
не
по
разум
већ
по
срце
,
испунити
,
а
ти
радити
како
хтети
.
тај
рећи
,
устати
с
диван
и
поћи
из
соб
.
висок
,
мршав
,
сав
бео
,
на
плећа
она
се
подигнути
бео
памучан
антерија
:
изглед
као
неки
светитељка
.
њен
паметан
очи
,
избелети
,
напунити
се
суза
још
како
њен
син
почети
онако
дрзак
да
се
смејати
.
кад
доћи
до
праг
окренути
се
,
готово
се
сасвим
исправити
и
рећи
:
—
А
јесам
ли
,
синути
,
говорити
с
брата
?
не
.
јесам
,
јер
ти
јесам
брат
отићи
на
чифлук
.
јесам
ли
казати
,
за
ко
хтети
дати
кћер
који
пријатељ
,
тај
јесам
свој
пријатељ
,
јер
ни
добар
човек
немати
више
од
један
пријатељ
?
—
јесам
,
мајчица
;
такав
се
ствар
не
казивати
ни
брата
ни
пријатељ
.
—
ни
родитељ
?
—
о
,
мајчица
,
Алах
па
родитељ
,
рећи
он
,
поклонити
се
,
па
дигнути
очи
к
небо
:
брада
он
задрхтати
.
али
сад
,
ја
јесам
дати
реч
...
"
—
Држи
реч
,
синути
,
и
сећати
се
шта
ти
сад
казати
.
ко
се
ни
с
ко
не
договарати
,
нем
права
ники
ни
да
се
потужити
.
тај
рећи
,
па
изићи
из
соб
чисто
посртати
.
он
обући
свој
бео
антерија
и
скинути
чарапа
па
прекрсти
нога
на
шиљте
,
а
жена
он
принети
запаљен
чибук
и
спустити
се
према
он
.
он
повући
,
дубоко
,
три
дим
,
подржати
затворен
уста
,
и
из
два
широк
ноздрва
покуљати
као
из
димњак
;
загледати
се
у
тај
густ
колутав
дим
,
па
„
отворити
“
разговор
:
—
како
се
ти
,
ханум
,
чинити
овај
за
Фатма
?
—
А
,
беј
,
красно
:
машалла
’
!
снага
ја
дрхтати
од
радост
.
док
јесам
се
тај
с
госпођа
мајка
препирати
,
ја
јесам
љубити
наш
Фатма
.
он
скупити
обрва
:
—
ја
се
са
свој
родитељ
не
препирати
него
разговарати
.
после
направити
насмејати
лице
и
рећи
:
—
Шта
рећи
Фатма
кад
чути
?
—
заплакати
од
радост
...
изгрлити
ја
.
Хоћеш
ли
,
беј
,
да
јесам
видити
?
—
после
,
онако
,
случајно
.
Нарочито
...
бити
јесам
срамота
.
А
момак
јесам
добро
,
од
отац
,
из
кућа
...
—
Па
зар
бити
ти
,
беј
,
дати
свој
кћер
да
јесам
добро
,
красно
...
јесам
ли
овај
онај
жена
што
свекрва
:
„
Нећу
да
се
покорити
Нурија
"
?
сад
само
:
добро
,
лепо
,
хтети
.
она
муж
највише
угађати
и
потчињавати
се
зато
што
од
он
не
бити
ожалостити
и
понизити
као
неки
њен
други
од
свој
муж
:
љут
,
суров
,
—
ала
она
не
довести
ортак
.
сутрадан
,
Фатма
се
донети
обележје
;
али
пре
овај
,
мајка
склон
син
да
се
питати
Фатма
.
питати
она
јесам
један
млад
рођака
,
а
она
,
весео
и
срећан
,
рећи
:
хтети
!
она
јесам
синоћ
прислушкивати
...
чути
јесам
кад
отац
рећи
:
пашић
,
џемал
...
Обележје
она
јесам
донети
она
старати
Цариграђанка
,
у
антерија
,
хрка
и
каик-отосу
...
Джемалов
стрина
...
сад
она
јесам
јасно
што
она
јесам
онолико
гледати
.
али
она
бити
волети
да
јесам
уместо
стрина
тетак
:
њен
сута
...
и
пошто
њен
отац
хтети
да
јесам
сав
по
старински
,
она
сакрити
.
А
гост
одмах
пун
,
јер
јесам
јавити
цео
комшилук
,
сав
рођака
и
пријатељица
.
али
зашто
Фатма
не
чути
баба
и
мајка
,
кад
се
договарати
,
ко
да
јавити
?
—
Јава
,
госпођа
снаха
,
и
сав
пријатељ
:
јединица
ти
се
испросити
.
—
да
јесам
у
љубав
,
госпођа
мајка
,
ја
бити
прво
она
,
у
поноћ
,
и
пре
но
што
се
испросити
.
—
у
велик
радост
као
у
велик
жалост
:
непријатељ
се
с
непријатељ
мирити
;
а
она
ти
јесам
непријатељ
,
нити
хтети
тај
тај
бити
.
„
стар
пријатељ
не
бивати
непријатељ
;
ако
бити
,
јесам
лепо
.
“
снаха
поћутати
,
па
рећи
:
—
не
моћи
,
јесам
да
хтети
.
—
То
јесам
тврдоглавост
.
„
један
поштен
реч
и
један
опроштај
увреда
добар
јесам
од
милостиња
за
који
бити
доћи
мука
нанети
онај
који
јесам
милостиња
примити
...
“
Отић
хтети
она
ја
,
госпођа
снаха
.
—
да
ја
мртав
видити
да
бог
да
,
госпођа
мајка
!
—
Бил
ти
добар
година
,
а
сад
јесам
!
—
променити
се
.
—
ви
садашњи
,
чим
се
с
пријатељ
споречкати
,
одмах
:
променити
се
.
А
за
себе
мислити
да
се
не
моћи
променити
,
као
Алах
!
.
.
да
отворити
капиџик
?
Кључ
јесам
у
ја
,
а
сад
се
немати
ко
бојати
...
ти
одовуд
,
она
отуд
,
неки
јесам
између
ви
—
праг
.
—
Па
после
бити
требати
преко
праг
ја
први
?
—
Која
јесам
млад
?
—
Ко
бити
тај
знати
?
—
Па
да
потражити
тефтер
.
—
ти
терати
шал
,
госпођа
мајка
,
рећи
снаха
поцрвенети
,
па
залупити
врата
и
изићи
.
овај
разговор
не
чути
Фатма
.
она
,
сакрити
,
не
одвајати
се
од
обележје
(
бисеран
челенка
)
,
јер
у
он
видити
и
волити
свој
љубав
.
одмах
хтети
бити
и
венчање
!
Журе
се
Цариграђанин
,
младићев
стриц
и
ујак
.
Фатма
жао
,
како
хтети
без
Мерсија
и
тетак
.
послати
робиња
тетка
:
можда
се
вратити
.
и
заиста
,
доћи
синоћ
.
мислити
да
остати
година
,
па
једва
неколико
дан
;
јер
она
у
овај
година
гледати
да
не
изгубити
ништа
од
живот
;
а
живот
она
јесам
:
кућа
,
град
где
се
осећати
покрет
харем
,
њен
интернационалан
друштво
,
и
њен
пријатељица
,
сестра
по
душа
,
мадам
Аристид
.
Чина
она
се
да
се
брзо
вратити
само
зато
да
се
с
она
помирити
;
јер
дан
који
проводити
без
она
,
она
не
рачун
у
дан
живот
.
кад
робиња
рећи
да
јесам
Фатма
испросити
,
она
од
изненађење
не
могаде
доћи
к
себе
.
„
какав
Фатмин
прошевина
!
Чудновата
шал
!
“
у
тај
њен
муж
доћи
из
чаршија
.
—
Ока
тај
светло
,
ханум
!
испросити
се
Фатма
.
она
ништа
не
умеде
помислити
до
тај
:
„
Па
што
ја
у
писма
ии
један
реч
не
напоменути
.
“
после
гласно
рећи
:
—
зар
јесам
тај
узимати
као
хаљина
?
јер
,
и
за
коњ
бити
он
требати
више
време
.
А
кад
се
завити
,
њен
муж
рећи
:
—
ја
јесам
он
се
,
ханум
,
видети
са
стриц
и
ујак
.
Јуче
јесам
бити
у
конак
код
Хасан-беја
,
договарати
се
...
Дадоше
ја
његов
слика
...
на
,
понети
јесам
,
Фатма
,
јер
не
веровати
да
јесам
она
он
моћи
видети
.
Ариф
узити
слика
,
али
јесам
не
смети
погледати
:
ко
знати
какав
јесам
,
можда
она
јесам
прилика
.
—
моћи
ти
тамо
нешто
Хасан-беју
,
да
он
не
викнути
.
Ариф
план
:
—
ја
не
тражити
учитељ
.
А
ја
хтети
он
све
рећи
,
па
макар
ја
истерати
.
да
он
питати
,
јесам
ли
жена
ствар
.
срце
ја
се
цепати
.
ја
у
Елизин
деца
зацело
волити
Елиза
,
а
у
Сафетин
кћер
волити
Сафетин
кћер
.
кад
отићи
Хасан-бејову
харем
,
она
,
уместо
да
честитати
,
рећи
:
—
откуда
тај
,
по
бог
?
овако
изненада
!
—
Кажи
срећно
,
па
онда
испитивати
,
рећи
она
зет
.
—
неки
јесам
срећно
,
да
бог
да
!
али
ја
јесам
за
чудо
...
ја
бити
рећи
,
зет
,
да
ти
кћер
удавати
као
Ђаковичанка
.
—
као
старински
муслиманка
,
Ариф-ханум
.
—
Зашто
јесам
она
набављати
европски
учитељица
,
кад
јесам
хтети
да
јесам
овако
удавати
?
—
е
,
мода
.
зар
да
ја
казати
:
„
тврдица
“
или
„
прост
“
?
и
што
да
мој
кћер
остати
иза
пашински
?
Кажеш
:
„
овако
јесам
удавати
“
.
А
како
бити
ти
,
нов
,
хтети
?
пет
година
да
она
јесам
драг
,
и
пет
вереник
:
да
он
отидне
сав
ижљубити
...
А
?
Чујемо
ја
стар
,
шта
хтети
ви
нов
:
да
се
развити
,
и
да
се
„
узимати
“
онако
,
без
венчање
...
—
јесте
,
зет
;
а
не
знати
да
ли
јесам
чути
ви
стар
да
ја
нов
спремати
за
ви
оружје
,
да
ви
побити
...
—
Ваше
оружје
не
пасти
...
ја
старински
памет
,
тај
хаљина
.
—
е
,
мој
зет
,
боље
да
променити
памет
,
но
хаљина
.
ономад
,
у
Скопље
,
срести
један
мушкарац
:
у
фин
европски
хаљиница
,
с
рукавица
и
штапић
,
ићи
с
један
гаваз
.
ја
помислити
да
јесам
синчић
неки
европски
конзул
,
тај
се
савити
да
он
омиловати
,
кад
он
ја
штап
по
глава
,
и
:
„
Ђувенде
!
“
...
ја
тад
видети
:
Азијатче
у
европски
хаљина
.
Ибрахим-Хасан-беј
узити
се
смејати
с
неизказаним
задовољство
и
кроз
смех
говорити
:
„
о
,
ако
,
ако
!
Хоћеш
да
он
миловати
што
јесам
Европљанче
!
“
—
А
где
јесам
Фатма
?
—
као
сваки
испрошеница
,
сакрити
.
—
и
она
ћутети
,
зет
?
—
моћи
ја
бунити
дете
,
рећи
Сафет
љутит
.
—
А
,
ја
да
ти
јесам
бунити
!
Побуниће
се
сам
.
да
она
јесам
овако
честитати
неки
што
имати
кћер
на
удаја
,
Сафет
бити
помислити
:
„
завидети
ја
"
.
Ариф
често
казати
:
„
ја
час
жалити
што
јесам
мајка
,
час
волити
;
јер
материн
јесам
љубав
често
себичан
:
завидети
кад
хвалити
нечији
деца
,
чак
и
кад
почињати
,
да
не
бити
њен
матерински
осетљивост
на
жао
учинити
,
са
:
„
јесам
добар
од
твој
деца
“
“
.
—
ја
хтети
Фатма
,
зет
.
А
што
рећи
да
бити
ја
хтети
пет
година
...
Вараш
се
,
мој
зет
.
ја
јесам
за
чистота
и
код
момак
,
и
...
али
ја
не
моћи
о
тај
с
ти
да
говорити
.
—
Женски
Хилми-паша
,
ха
!
ха
!
ха
!
—
ја
хтети
ви
онај
оружје
који
јесам
ми
ви
дати
.
он
јесам
питати
какав
јесам
тај
оружје
,
а
она
не
одговорити
,
већ
узбудити
и
љут
похитати
Фатма
.
—
сладак
тејзе
!
викнути
она
радосно
,
па
потрчати
пред
тетак
савити
она
рука
око
врата
и
узити
јесам
љубити
;
и
она
она
љубити
и
муцати
:
—
срце
...
неки
ти
јесам
срећно
!
...
али
како
...
изненада
...
—
ја
јесам
ти
,
тејзе
,
сав
хтети
казати
,
али
ти
отићи
...
—
кад
се
удавати
за
невиђен
,
како
моћи
да
јесам
весео
!
...
и
онај
пре
триста
година
страховати
,
а
ти
...
донети
јесам
ти
његов
слика
,
рећи
и
узити
се
раскопчавати
.
—
не
,
сладак
тејзе
!
ко
знати
какав
јесам
на
слика
!
А
његов
слика
имати
у
срце
,
у
свест
.
ево
јесам
,
рећи
па
зажмурити
.
—
А
отац
тај
мислити
да
полазити
за
невиђен
,
ха
!
ха
!
ха
!
...
видети
јесам
он
кроз
кафез
?
...
—
прво
с
беј-аџова
балкон
,
па
кроз
зид
,
па
кроз
кафез
,
па
у
башта
.
—
Чијој
?
—
Нашој
.
овај
знати
само
ја
и
Ђули
.
Мерсија
знати
да
он
волити
,
али
јесам
овде
да
знати
и
овај
.
—
Шта
рећи
:
видети
јесам
он
у
ваш
башта
?
—
јесте
,
сладак
тејзе
.
—
и
ти
бити
хтети
да
ви
доћи
,
да
се
разговарати
.
али
тај
време
тако
јесам
далеко
.
ја
о
муж
као
о
бог
.
„
ефенди
,
беј
...
“
ја
се
опет
бунити
против
људи
...
—
долазни
ја
један
ноћ
...
Синоћ
,
прексиноћ
...
—
у
сан
?
—
на
јава
.
—
како
?
—
преко
зид
.
—
Чијег
?
—
сутанин
.
—
Зашто
отуд
?
—
Зашто
отуд
?
!
слатко
,
слатко
мој
тејзе
!
—
твој
фантазија
.
или
јесам
негде
читати
,
па
...
јесам
ли
имати
свилен
лествица
?
—
јесам
ли
могуће
да
ти
јесам
пољубити
мадам
Емина
кћер
како
се
волити
?
зато
што
она
јесам
љубити
човек
?
ти
,
који
ми
бунити
,
говорити
ми
да
имати
оружје
свест
,
који
јесам
ми
пробудити
наш
људи
образовање
...
—
бунити
ви
,
али
не
да
се
љубити
с
људи
,
него
да
јесам
у
друштво
с
људи
,
те
да
у
мушкарац
не
бити
гледати
мужјак
,
него
човек
.
али
какав
јесам
тај
шал
од
испрошеница
?
!
—
јесам
шал
.
ја
од
ти
не
умети
да
крити
...
писати
ја
:
„
jesam
t'aime
“
.
рећи
ја
:
„
Хајд
,
душа
,
да
се
узети
,
да
свити
гнездо
за
себе
и
за
тичић
“
.
—
То
јесам
сав
из
неки
роман
.
Шта
јесам
читати
овај
време
...
—
Fort
comme
la
mort
.
—
о
,
душа
,
полазити
за
невиђен
човек
,
непознат
...
Што
јесам
срећан
ја
.
.
тај
јесам
случај
.
„
Fort
comme
la
mort
“
мучно
да
моћи
казати
.
А
ти
,
можда
бити
се
састајати
чак
и
ноћу
да
јесам
удовички
кћер
.
где
јесам
брат
,
па
се
не
смести
,
а
камо
ли
отац
,
овакав
отац
,
гром
.
али
хтети
чинити
неправда
удовица
;
јер
и
онај
...
само
допустити
она
који
јесам
или
луд
или
неваљао
.
луд
,
па
лагати
свет
:
„
тај
што
долазити
,
род
ми
јесам
“
.
у
ми
ретко
...
не
да
комшилук
.
—
у
странкиња
,
тејзе
?
—
лудити
или
...
А
твој
мајка
,
и
да
јесам
удовица
,
опет
не
бити
допустити
,
јер
јесам
паметан
...
али
што
јесам
такав
,
Емир
?
погледати
ја
у
очи
.
она
сакрити
лице
на
теткин
груди
.
—
Емир
,
несрећница
!
узвикнути
Ариф
оштро
и
одгурнути
јесам
од
себе
.
не
шалити
се
!
ти
јесам
се
испросити
,
али
се
јесам
венчати
,
удати
.
ти
не
знати
шта
јесам
човек
...
с
младић
сам
девојка
,
и
тај
још
ноћу
!
.
.
ти
јесам
луд
!
...
А
зар
мислити
да
они
после
увек
узети
?
морати
бити
,
по
наш
закон
,
кад
бити
бити
доказ
;
јер
они
не
признати
.
.
Страшни
!
.
.
јесам
ли
признати
Ахмед-беј
?
и
после
,
младожења
,
њен
прилика
,
вратити
јесам
мајка
први
јутро
;
и
она
,
сирот
,
завести
,
сести
,
сести
,
док
се
најпосле
не
удаде
за
најгорега
међу
најгорима
.
захвалити
бог
,
Емир
,
ако
...
јер
ти
јесам
одрасти
с
Францускиња
,
али
јесам
Туркиња
;
ти
знати
шта
јесам
Турчин
,
шта
тражити
од
невеста
...
А
ако
неки
неки
који
јесам
завести
,
морати
узети
,
довека
јесам
прекоревати
,
и
никад
она
не
веровати
.
она
кроз
кафез
погледати
у
голуб
,
он
мислити
у
човек
...
мајка
твој
,
чим
ти
јесам
обући
чаршаф
,
одмах
ти
јесам
почети
говорити
о
девојачки
чистота
:
да
јесам
чувати
више
од
очи
...
(
и
завршити
:
)
како
јесам
моћи
доћи
?
.
.
Кажи
јесам
ли
истина
?
.
.
Можда
ти
љубити
?
.
.
Можда
...
Кажи
!
на
сваки
корак
срести
по
заводник
,
а
после
:
ја
јесам
кривити
,
и
немати
ми
опроштај
...
Наши
људи
јесам
...
не
знати
како
да
она
назвати
...
али
казати
,
бар
неки
ти
знати
родитељ
.
—
тејзе
,
не
бојити
се
...
ја
јесам
паметан
,
промуцати
она
јако
поцрвенети
,
и
не
погледати
тетак
у
очи
.
Ариф
тај
опазити
,
па
викнути
:
—
ти
јесам
луд
!
...
ево
ти
овај
:
на
!
сад
не
волити
ни
он
ни
ти
.
па
извадити
из
недра
слика
,
бацити
она
јесам
љутит
,
а
она
јесам
узити
блажен
,
и
инстинктивно
склопити
очи
,
као
да
хтети
да
она
одморити
,
да
она
спремити
за
светлост
с
тај
слика
,
па
она
наједанпут
отворити
,
погледати
у
слика
:
она
она
заиграти
пред
очи
...
—
То
јесам
он
!
викнути
промукло
и
страшно
,
па
се
заљуљати
и
пасти
...
око
она
се
скупити
сав
харем
,
и
отац
она
...
ВИИИ
Цариград
,
Бејлербеј
,
@card@
август
@card@
.
драгати
мој
госпођица
,
да
ли
јесам
већ
кадгод
помислити
да
јесам
мртав
.
јер
,
сав
ваш
мио
писма
,
ја
слати
у
Солун
,
ја
јесам
добивати
овде
,
па
свако
јесам
љубити
,
а
ни
на
један
јесам
ви
одговорити
.
јесам
моћи
,
бити
јесам
болестан
.
и
шта
да
ви
одговорити
,
шта
да
ви
писати
после
онај
што
јесам
ви
писати
у
дан
свој
срећа
?
ви
јесам
зацело
очекивати
да
ви
позвати
на
свадба
,
јер
,
чим
јесам
примити
обележје
,
одмах
јесам
ви
с
неколик
реч
јавити
.
али
,
од
мој
свадба
ништа
јесам
бити
,
нити
хтети
бити
...
у
Турчин
,
затуцан
као
што
јесам
мој
отац
,
још
постојати
један
чудан
,
један
страшан
обичај
,
да
дати
девојка
за
непознат
она
момак
,
и
да
жена
момак
невиђен
девојка
.
за
девојка
опет
боље
:
моћи
он
видети
кроз
кафез
,
у
пролаз
,
на
слика
;
али
за
људи
:
они
ми
узимати
потпуно
невиђен
.
(
ја
говорити
уопште
.
)
Али
,
ипак
,
као
за
сав
тако
и
за
брак
,
људи
јесам
удесити
да
они
не
патити
:
ако
се
младожења
не
допасти
невеста
,
кад
јесам
,
и
венчану
и
он
одведен
,
први
пут
видити
,
он
јесам
враћати
;
ако
се
невеста
не
допасти
младожења
,
она
обично
стегнути
срце
па
ћутети
и
трпити
...
за
читав
месец
дан
,
ја
јесам
бити
збуњен
,
као
занети
,
па
кад
јесам
чути
да
ја
отац
удавати
за
пашић
,
„
џемала
”
,
ја
јесам
,
ван
себе
од
радост
,
брзо
рећи
„
хтети
“
.
али
Джемал
,
тај
јесам
наш
име
,
истина
;
но
овај
значити
још
и
лепота
.
дакле
,
мој
отац
јесам
тај
мој
просилац
назвати
лепота
,
али
јесам
он
име
лепота
.
А
кад
јесам
хтети
доћи
пуномоћник
и
сведок
,
да
ја
бити
венчање
,
доћи
ми
Ариф-тејзе
,
и
донети
ја
вереников
слика
.
о
,
кад
он
видети
!
...
тај
јесам
бити
други
пашић
,
други
човек
.
ја
он
просто
никад
јесам
видети
,
јесам
он
ни
у
сан
снити
,
и
он
јесам
требати
да
ја
бити
муж
!
...
А
за
пуномоћник
,
мој
отац
:
„
да
она
довести
,
кћер
,
да
она
видити
...
ти
она
познавати
,
наш
комшија
,
Ахмед-беј
и
Осман-ефенди
,
али
она
јесам
скоро
видети
,
па
...
да
она
не
дати
пуномоћје
док
она
не
видити
,
тај
јесам
,
док
она
не
упамтити
глас
,
да
она
по
глас
познати
.
мој
отац
!
да
видити
пуномоћник
,
а
да
не
видити
младожења
!
кад
јесам
он
видети
слика
,
ја
јесам
бити
пасти
,
потпуно
изгубити
свест
.
колико
јесам
тамо
лежати
,
не
знати
;
тек
,
кад
се
расвестити
,
ја
не
устати
:
пасти
у
постеља
.
Долазише
лекар
,
два
Грк
и
један
муслиманин
,
па
кад
видети
да
ништа
боље
од
њихов
лек
,
они
рећи
мој
отац
да
требати
да
променити
ваздух
,
и
да
јесам
,
тамо
куд
отићи
,
вечито
у
друштво
,
и
напоменути
он
да
јесам
и
за
ваздух
и
за
друштво
добар
Цариград
.
и
отац
она
одмах
послушати
,
довести
ја
овде
,
узити
кућа
у
Бејлербеју
,
на
азиски
страна
,
на
обала
Босфор
.
са
ја
јесам
сав
мој
:
нена
,
отац
и
мајка
,
и
Ђулренги
...
Босфор
,
о
ко
јесам
толико
слушати
од
наш
жена
и
читати
књига
ваш
земљак
,
ја
јесам
сад
први
пут
видети
а
јесам
он
се
зачудити
,
јер
ја
мислити
само
на
свој
несрећа
.
непрестано
сам
себе
питати
:
„
Зашто
ја
отац
удавати
овако
?
давати
ја
туђ
човек
као
неки
ствар
,
невиђен
!
па
и
ствар
,
кад
се
куповати
,
тражити
се
да
се
видити
.
дати
ја
као
неки
поклон
:
поклон
се
давати
невиђен
.
“
о
,
врло
драг
госпођица
,
зашто
узети
тек
онако
онај
што
ја
писати
:
да
ја
немати
свој
ја
ни
у
избор
хаљина
,
а
камо
ли
у
избор
муж
?
„
хаљина
ти
бирати
мајка
,
муж
хтети
ти
изабрати
отац
,
“
тако
јесам
ја
писати
.
па
ипак
,
никад
ја
мајка
јесам
купити
хаљина
а
да
јесам
ја
не
видити
,
док
се
ја
не
допасти
.
ја
јесам
ствар
,
јесам
поклон
од
сребро
,
од
злато
,
од
камен
,
ни
од
свила
,
ни
од
памук
,
већ
сам
створење
од
крв
и
месо
,
што
имати
душа
.
тај
душа
сад
силно
патити
,
а
ја
јесам
пред
отац
као
увек
:
миран
и
насмејан
.
не
моћи
у
очи
да
он
погледати
ни
честито
пред
он
да
проговорити
,
не
толико
што
он
се
бојити
,
колико
што
ја
од
он
срамота
.
у
ми
,
пред
отац
не
пухати
,
и
седити
као
девојка
син
,
а
камо
ли
кћи-
.
.
кад
помислити
да
јесам
испросити
!
кад
се
сетити
обележје
!
у
Цариград
јесам
донети
и
он
,
тај
обележје
,
ваљда
да
ја
он
занети
:
богато
јесам
,
скупоцен
јесам
.
један
дан
,
мајка
ја
он
изнети
,
а
ја
хтети
да
изгубити
свест
.
кад
тај
челенка
не
бити
бити
овде
,
ја
бити
бити
лакше
;
овако
,
ја
јесам
осећати
,
и
ако
јесам
не
видити
,
па
ја
јесам
тешко
,
и
бојити
јесам
се
;
у
соб
где
јесам
сандук
с
она
,
још
јесам
ући
,
и
чак
не
моћи
да
проћи
поред
она
.
А
кад
видити
официр
,
ја
обузети
љутина
,
јарост
,
јер
мој
вереник
јесам
официр
.
и
ники
тај
не
знати
;
научити
јесам
да
се
савлађивати
:
нена
ја
учити
.
досад
јесам
знати
да
јесам
овакав
муслиманка
:
кад
ја
доћи
да
на
сав
уста
грдити
,
или
да
закукати
колико
моћи
,
ја
узети
абдест
:
прострети
серџада
,
па
клањати
;
а
нена
и
мајка
мило
:
молитва
се
стишавати
љутина
и
благ
јад
.
досад
,
као
и
сав
млад
,
ја
јесам
клањати
само
о
Рамазан
;
сад
сваки
дан
.
ја
мислити
да
хтети
довека
бити
муслиманка
;
јер
у
ја
час
као
да
нешто
врити
па
хтети
да
прекипети
,
час
као
да
буктети
па
хтети
да
избити
пламен
,
а
ја
се
савладати
па
чак
се
и
насмејати
!
...
али
,
драг
госпођица
,
помислити
,
—
ја
се
надати
.
срце
ја
казати
да
хтети
се
на
добро
окренути
,
лудо
мој
срце
!
јер
мој
отац
пре
бити
пристати
да
он
кћер
умрети
,
него
да
он
осрамотити
...
не
,
он
бити
ја
пре
убити
него
што
бити
...
он
јесам
дати
реч
.
А
добро
знати
зашто
јесам
се
бити
разболети
,
онолики
грозница
,
бунцање
:
казати
он
Ариф-тејзе
,
и
изгрдити
он
;
а
он
она
како
ти
јесам
назвати
:
и
женски
Хилми-паша
,
и
бунтовница
,
и
како
бити
она
требати
,
заједно
с
њен
другарица
,
што
у
лудило
називати
себе
нов
,
—
протерати
из
Турска
,
и
,
помислити
,
узети
па
јесам
истерати
из
наш
кућа
!
крити
од
ја
,
а
ја
ипак
дознати
,
па
умало
не
умрети
.
А
она
,
претеран
осетљив
,
и
болестан
,
чудити
се
како
јесам
тај
срамота
издржати
.
ја
знати
да
се
она
од
тада
бунити
против
наш
људи
још
више
;
и
да
припремати
за
буна
сваки
женскиња
наш
што
јесам
доћи
до
свест
било
књига
бити
дружба
са
странкиња
.
сав
он
казати
,
само
јесам
да
волити
Нурије-ханумина
сестрић
.
тај
јесам
смести
,
због
ја
;
јер
он
бити
ја
подвикнути
:
„
како
тај
да
он
волити
!
где
јесам
он
видети
,
кад
никада
не
ићи
пешице
?
“
...
Питаћете
,
шта
казати
мој
мајка
.
Ништа
,
драг
госпођица
:
њен
муж
јесам
ништа
необично
учинити
;
и
други
наш
девојка
тако
се
удати
.
А
нена
?
Шта
хтети
она
сам
?
Чуле
јесам
где
говорити
синути
:
„
да
вратити
обележје
,
тај
јесам
толики
срамота
;
он
знати
да
јесам
испросити
Ђаковичанка
,
него
Солуњанка
,
кћер
цариградски
беј
што
јесам
за
кћерин
наука
дати
толики
новац
“
.
али
он
ни
да
чути
.
„
закон
нем
посао
с
наука
.
Очева
реч
дете
јесам
закон
.
“
Али
ја
се
чинити
да
бити
ја
бити
лакше
кад
бити
чути
да
јесам
овамо
доћи
он
.
откад
јесам
овде
!
он
немати
!
Мерсија
ја
писати
(
преко
један
свој
другарица
овде
удат
)
и
казати
да
јесам
он
у
Солун
,
виђати
он
...
благо
она
!
ја
не
знати
,
зашто
јесам
њен
писма
некако
чудан
,
замршен
;
видити
да
имати
нешто
да
ја
казати
а
не
моћи
,
и
час
ја
се
учинити
да
он
бранити
што
не
доћи
,
час
да
он
осуђивати
,
оптуживати
.
ономад
казати
:
„
не
зависити
од
он
већ
...
“
па
ту
стати
.
од
ко
зависити
?
ваљда
не
од
његов
мајка
.
о
,
Цариграђанка
!
Весела
,
на
улица
кокетовати
с
пролазник
,
у
лађица
се
шал
с
продавац
воће
и
халва
,
и
с
онај
што
чист
обућа
,
с
бојаџија
.
ја
она
гледати
и
пакосно
она
завидети
:
благо
она
кад
јесам
весео
!
...
насред
Мармара
нешто
пукнути
на
лађа
;
капетан
појурити
,
а
жена
,
и
турски
и
хришћански
и
јеврејски
,
приврискати
,
деца
писнути
као
црв
,
зато
што
она
мајка
вриштати
,
јер
сам
јесам
свестан
несрећа
.
један
стар
Јерменка
грунути
се
у
груда
,
на
покрити
рука
очи
,
—
да
не
видити
смрт
,
јер
се
осећати
да
ми
се
она
ближити
.
А
ја
?
мирно
јесам
седети
и
гледати
путник
и
свој
нена
,
и
мајка
:
и
онај
се
грдно
препасти
—
за
ја
.
„
и
за
шта
сав
тај
?
“
мислити
јесам
.
„
за
живот
!
и
она
старати
Јерменка
волити
он
!
...
“
ја
јесам
,
драг
госпођица
,
сто
пут
пожелети
да
сав
уништити
,
да
скочити
у
Босфор
,
да
се
убити
,
да
се
отрти
...
о
,
не
,
на
отров
никад
не
мислити
.
Најчешће
мислити
на
револвер
,
па
он
у
мисао
узимати
,
сакривати
под
јастук
,
а
кад
цео
кућа
заспати
,
ја
он
отуд
извлачити
и
наслањати
он
уста
на
груда
без
кошуља
,
на
срце
;
али
се
увек
трзати
,
прибирати
пре
по
што
јесам
повући
обарача
...
побунити
,
хтети
да
се
убити
;
муслиманка
ја
рука
задржавати
,
метати
револвер
у
футрола
,
остављати
он
:
она
веровати
у
живот
после
смрт
.
.
али
,
чинити
ја
се
,
највише
ја
задржавати
од
тај
нежан
унука
,
и
кћер
...
Нена
ја
никад
не
бити
причинити
бол
;
а
родитељ
...
они
јесам
свестан
...
и
кад
тај
добро
знати
,
зашто
да
она
дубоко
ожалостити
и
грдно
осрамотити
?
.
.
ја
тај
сматрати
и
за
срамота
:
да
побећи
испред
невоља
као
кукавица
...
не
,
ја
бежати
хтети
;
ја
хтети
да
се
борити
као
мушки
с
невоља
,
са
свој
несрећа
.
и
ко
знати
,
моћи
и
да
јесам
победити
,
па
после
да
славити
свој
јунаштво
...
драг
госпођица
,
колико
јесам
лепо
у
Бејлербеју
пред
вече
.
на
обала
небројен
четвороножни
столичица
без
наслон
,
низак
,
и
небројено
ханума
сасвим
отворити
лице
,
с
бео
муслин
преко
кос
,
па
пухати
и
гледати
у
Босфор
,
у
вод
,
или
поглед
дочекивати
и
испраћати
мали
лађа
овде
звати
„
просјак
“
,
зато
што
сад
отићи
на
румелиски
страна
,
сад
на
анадолски
,
и
стати
у
мали
пристаниште
какав
леп
село
босфорски
,
да
примити
путник
,
тако
по
ви
драг
дан
,
као
просјак
од
капија
до
капија
.
и
ја
јесам
с
нена
и
мајка
међу
тај
ханума
,
и
ја
гледати
у
тај
лађица
препун
свет
,
па
ја
се
све
чинити
да
хтети
видети
Његи
.
.
кад
поћи
Бејлербејом
,
да
се
шетати
,
око
кућа
зид
(
виши
од
наш
у
Солун
)
,
кафез
(
густ
као
на
ваш
прозор
)
—
стезати
ја
срце
.
Час
ја
јесам
срце
стегнути
,
час
разбити
кад
мислити
:
„
Мог
бити
сад
ја
гледати
неки
очи
црвен
од
плач
с
оваки
бол
какав
јесам
мој
“
.
А
тај
душа
,
гледати
кроз
кафез
ја
,
мисао
:
„
ето
,
срећан
!
јер
где
бити
она
бити
до
шетња
и
до
гледање
у
кафез
да
имати
какав
брига
или
бол
,
и
да
јесам
не
занимати
туђ
живот
!
“
она
,
јадан
,
и
не
слутити
да
ја
овде
занимати
туђ
живот
зато
што
личити
на
мој
.
А
понекад
свратити
неки
харем
.
сав
старински
,
као
да
јесам
негде
далеко
у
Азија
;
и
бити
бити
сасвим
као
у
Азија
,
да
се
готово
у
сваки
кућа
не
чути
грамофон
...
на
азиски
страна
јесам
више
грамофон
,
него
деф
,
и
чудно
утицати
...
Необично
осећање
наићи
на
човек
кад
се
ноћу
,
у
„
јација
“
,
у
ноћни
тишина
помешати
глас
какав
европски
оперски
певачица
с
глас
мујезин
!
на
овај
страна
одакле
ми
се
сунце
рађати
,
чији
кућа
и
џамија
према
сунчев
вечерњи
зрак
трептети
као
у
пламен
,
жена
јесам
задовољан
,
слушати
грамофон
или
певати
нов
турски
песма
на
стар
арија
с
весео
срце
;
веселити
се
као
да
јесам
освојити
свет
,
или
као
да
јесам
завладати
тврд
глава
свој
муж
;
ништа
она
се
не
тицати
што
јесам
преко
дан
,
на
какав
шеталиште
зван
овде
„
пијаса
“
,
или
у
чаршија
,
кроз
ред
људи
,
пролазити
као
кроз
махнит
хордија
,
и
што
јесам
из
шетња
донети
успомена
:
на
мишица
модрица
...
Страшан
цариградски
обичај
!
и
уместо
да
јесам
у
жена
сав
сунцобран
поломити
и
сав
пета
с
ципела
поотпадати
,
оно
ништа
!
и
ја
се
једанпут
с
мајка
прошетати
један
пијасом
,
па
ја
не
погледати
један
у
други
,
црвенети
један
од
други
,
и
читав
недеља
дан
не
засукати
мишица
,
док
са
она
нестати
и
најмањег
трага
азијатски
варварство
и
беснити
наш
побеснео
људи
...
кад
год
јесам
гледати
Ариф-тејзу
побуњен
,
ја
јесам
се
питати
:
„
Божа
,
па
шта
она
јесам
?
какав
јесам
тај
толико
наш
људи
,
и
наш
обичај
,
што
она
на
она
бацати
дрвље
и
камење
?
"
А
сад
,
сад
бити
се
она
придружити
,
и
чинити
ја
се
да
бити
ми
два
бити
у
стање
побунити
сав
жена
,
женски
милион
у
простран
турски
царевина
.
А
овај
јесам
жена
задовољан
,
благо
она
!
на
мишица
она
,
на
груди
,
па
неки
чак
и
на
лице
,
траг
од
мушки
прст
и
мушки
безочност
,
а
оне
,
несвестан
тај
понижење
,
сад
се
разговарати
,
сад
се
навалити
на
јастук
и
—
заспати
.
понекад
каик
што
стајати
испод
конак
један
наш
познаница
(
њен
јесам
својина
тај
каик
)
прећи
на
европски
страна
,
на
страна
румелиски
,
како
овде
казати
.
у
башта
крај
Босфор
,
где
се
под
црн
кипарис
бео
какав
породичан
гробље
,
ја
седити
с
девојка
и
млад
жена
,
и
осећати
неуздржан
струја
нов
живот
,
који
се
просто
и
очито
видити
у
организам
овај
пробуђен
створ
,
и
необуздан
бујица
што
носити
из
мрачан
ноћ
у
ведар
и
светао
дан
толики
нов
дух
.
оне
не
певати
,
оне
се
не
веселити
.
онај
плач
и
дубоко
жалити
онај
свој
сестра
по
вера
(
не
по
душа
)
,
што
се
сад
разговарати
а
сад
се
навалити
на
јастук
и
заспати
.
опијум
,
који
она
јесам
,
казати
овај
нов
,
дати
физички
јачина
мушко
,
људи
,
још
се
не
ослобођавати
њин
глава
,
њин
бити
.
оне
,
тај
опијум
опити
,
спавати
и
сањати
„
чаробан
сан
Исток
“
.
напослетку
,
ја
налазити
да
јесам
онај
срећан
:
благо
она
!
на
месечина
,
танак
минаре
чинити
ја
се
као
авет
:
у
свитање
,
пријатан
глас
један
млад
мујезин
с
један
стар
џамија
врло
ја
разнежити
:
плакати
и
осећати
се
муслиманка
и
најмањим
делић
свој
дух
,
викати
,
ридати
:
„
о
мој
леп
вера
,
како
јесам
ти
изопачити
неразуман
!
“
ја
,
драг
госпођица
,
знати
онај
права
танк
наш
вера
:
она
ја
јесам
учити
мој
добар
нена
.
Дође
тренутак
кад
ја
се
душа
развеселити
,
и
доћи
тренутак
кад
заридати
.
сад
јесам
доћи
овај
други-
.
.
алла
'
!
колико
јесам
несрећан
!
„
no
thought
can
think
,
nor
tongue
of
mortal
tell
“
и
сад
изговарати
овај
Шекспиров
стих
и
гутати
свој
суза
...
ја
јесам
овај
писма
почети
јутрос
рано
,
писати
јесам
он
ваздан
и
јесам
он
завршити
.
.
ја
бити
ви
писати
и
данас
и
сутра
и
прексутра
...
А
ви
,
не
читати
он
одједанпут
,
један
дан
.
кад
с
париски
улица
допирати
до
ваш
одаја
хукати
и
кад
чути
јако
,
снажно
бити
један
велик
европски
град
,
где
јесам
жена
слободан
и
срећан
,
ви
мислити
мало
,
понеки
пут
,
на
један
млад
несрећан
заточеница
,
и
узимати
њен
писма
,
у
који
се
она
сав
уносити
,
непрестано
гледати
душа
ви
,
и
влажити
он
суза
а
сушити
уздах
и
топлота
што
бити
с
њен
раширен
зеница
,
где
се
читати
један
жесток
бол
,
велик
и
страшан
као
што
јесам
господ
...
нем
дух
који
се
не
бити
од
тај
бол
уплашити
и
који
се
не
бити
пред
он
поклонити
,
осетити
у
себе
--------------------
петак
,
август
.
у
прошли
петак
,
драг
госпођица
,
ја
не
довршити
писма
...
сад
он
настављати
,
и
ако
јесам
врло
дугачак
,
и
почињати
са
:
„
немати
бог
осим
бог
,
Мухамед
јесам
послати
од
бог
“
.
имати
бог
,
Јединог
,
створитељ
свет
,
и
ја
он
осећати
у
што
год
живо
погледати
,
а
највише
у
себе
...
срце
ја
за
свашта
затреперити
као
јасиков
лист
;
„
разум
ја
се
изоштрити
као
мач
“
.
Несрећа
човек
начинити
стар
но
што
јесам
,
научити
он
да
дубоко
осећати
,
да
много
размишљати
.
.
јесам
веровати
у
судбина
,
и
почети
јесам
сумњати
у
бог
,
бог
неки
ја
опростити
!
.
.
бог
имати
...
у
прошли
петак
(
наш
празник
!
)
ја
писати
,
а
к
ја
ући
отац
.
ја
претрнути
,
па
се
тек
сетити
да
ја
не
моћи
писма
прочитати
:
не
знати
...
стајати
,
сирот
,
као
кривац
,
не
гледати
он
,
а
осећати
да
жети
нешто
да
ја
казати
.
али
он
не
казати
,
изићи
.
Уђе
нена
.
„
Дај
мужде
,
чедо
!
“
весело
рећи
,
па
ја
загрлити
и
омирисати
ја
лице
као
цвет
или
зрео
јабука
.
—
„
Зашто
мужде
,
нена
?
“
упитати
зачудити
,
јер
јесам
моћи
ни
слутити
чим
бити
ја
моћи
обрадовати
.
„
ја
испратити
младожења
челенка
"
.
овај
прост
реч
кроз
ја
проћи
као
неки
струја
...
стајати
јесам
као
окаменити
,
а
она
ја
опет
узити
мирисати
,
и
ја
осећати
да
ја
се
овлажити
лице
...
суза
,
њен
суза
,
и
:
губити
свест
.
„
отац
ти
,
чедо
,
добни
један
писма
...
"
и
још
нешто
говорити
,
а
ја
не
разумети
,
као
да
не
говорити
мој
матерњи
језик
;
због
ваш
писма
бити
јесам
се
унети
у
француски
„
на
,
прочитати
тај
писма
,
без
потпис
.
“
и
ја
узети
груб
хартија
,
па
и
знати
и
не
знати
,
јер
очи
ја
летити
преко
ред
...
и
наједанпут
узети
се
смејати
и
плаката
као
луд
,
и
овако
млад
и
јак
стегнути
нена
,
да
јесам
удавити
.
моћи
јесам
јесам
и
удавити
,
јер
јесам
бити
ван
себе
од
радост
,
а
она
јесам
стар
и
слаб
.
„
ја
немати
овде
наочаре
,
дати
,
прочитати
ја
он
,
чедо
,
да
видити
шта
јесам
сав
у
он
.
“
А
ја
,
тај
писма
прво
метнути
на
глава
па
се
прошетати
по
соба
,
после
он
узети
на
глас
читати
.
никад
ја
овако
јесам
имати
смисао
почетак
наш
муслимански
писма
,
као
сад
.
„
у
име
бог
благ
и
милосрдан
,
”
тај
ја
јесам
сад
нешто
огроман
значити
.
„
Беј-ефенди
,
за
ко
давати
свој
кћер
?
зет
ти
прост
,
од
прост
род
,
јер
отац
он
паш
,
али
дед
телак
:
у
хамам
трља
леђа
и
циганин
.
напослетку
,
тај
паш
и
не
признавати
свој
родитељ
за
родитељ
,
а
до
чин
пасти
доспети
јесам
лагати
,
уходити
,
опадати
...
и
како
богат
!
Лаж
!
имати
два
конак
,
али
јесам
оба
већ
туђ
,
—
жена
он
она
презадужити
.
“
Ништа
више
.
ја
се
загледати
у
крупан
и
искривљен
слово
...
понеки
слово
,
права
и
ситан
,
учинити
ја
се
баш
као
Ариф-тејзино
...
али
,
она
врло
лепо
писати
,
врло
драг
госпођица
.
мој
отац
с
писма
ићи
од
познаник
до
познаник
:
сав
истина
онако
.
и
он
он
тада
дати
свој
мајка
,
она
ја
.
на
пошта
јесам
однети
челенка
!
.
.
и
сад
,
челенка
немати
,
из
кућа
јесам
изнети
...
а
ја
у
тај
соб
не
смети
да
ући
,
као
да
јесам
тамо
бити
окуженик
...
па
ипак
мој
срце
јесам
бити
лудо
.
после
овај
,
ја
проћи
Пера
и
Галатом
—
и
ја
јесам
сав
пуно
:
официр
јесам
ни
опазити
,
Босфор
ја
јесам
чудно
леп
,
кипарис
ја
се
чинити
као
џин
који
чувати
мој
пробуђен
сестра
од
немана
...
кад
зажмурити
,
рука
ја
се
учинити
толико
дугачак
,
да
бити
моћи
загрлити
цео
свет
;
а
ја
у
мисао
загрлити
само
ви
,
а
после
онај
мио
мадам
што
отићи
у
Каиро
,
и
мадам
Аристид
и
Мерсијин
гувернанта
,
и
ако
јесам
одавно
отићи
,
и
духовит
мадмоазел
Дарно
,
који
ви
толико
волити
,
и
сав
оне
Францускиња
што
ми
,
слободан
,
говорити
о
слобода
и
да
и
ја
имати
права
,
не
само
дужност
.
ја
мислити
да
хтети
до
недеља
,
кроз
неколик
дан
,
на
пут
,
јер
ја
јесам
се
већ
опоравити
,
и
да
нена
не
велим
да
не
ваљати
,
ја
бити
се
измерити
,
да
видити
колико
ока
имати
.
тако
мој
тело
:
лице
ја
се
заруменети
;
а
душа
...
говорити
,
смејати
се
,
и
певати
...
о
,
кад
угледати
Солун
и
наш
висок
ограда
и
наш
густ
кафез
!
кад
извадити
грудица
из
зид
и
прислонити
око
!
кад
сести
крај
кафез
и
погледати
на
улица
!
бог
!
љубити
ви
,
љубити
ваш
мали
срећан
Емир-Фатма
.
П
.
с
.
драг
госпођица
,
мој
мајка
везивати
бошчица
и
певати
,
а
нена
јесам
питати
:
„
Госпођо
снаха
,
шта
ти
јесам
на
песма
окренути
?
"
она
она
одговарати
:
„
на
песма
ја
окренути
два
радост
:
први
и
велик
,
што
ја
јесам
оздравити
Фатма
:
други
,
што
хтети
се
помирити
с
Нурија
“
.
—
„
откуд
знати
,
госпођа
снаха
?
“
—
„
срце
ја
казати
,
госпођа
мајка
“
...
слатко
мој
мајка
!
слатко
њен
срце
!
е
.
-Ф
.
ИX
Ибрахим-Хасан-бејов
харем
не
вратити
се
море
,
већ
железница
,
да
бити
Фатма
видети
место
поред
пруга
што
водити
преко
Дедеагач
.
она
,
у
засебан
купе
,
уз
мајка
и
нена
,
не
навлачити
па
прозор
завеса
,
и
одушевити
,
непрестано
гледати
у
леп
земља
са
њен
брдо
и
бистар
река
,
и
час-по
па
се
обрадовати
мора
,
кад
се
заплавити
између
зелен
брежуљак
.
зеленило
трава
,
широколист
дуд
,
огроман
гомила
диња
поред
пруга
уз
станица
,
свет
на
станица
,
сав
јесам
подједнако
зачуђавати
и
занимати
;
и
подједнако
јесам
обузимати
чудно-пријатно
,
топло
верски
осећање
,
кад
се
год
појавити
какав
висок
бео
џамија
или
се
указати
какав
простран
бео
гробље
,
турски
,
у
долина
,
под
зелен
брстан
дрвеће
,
чији
испретуран
надгробни
камење
чинити
се
као
стадо
на
пландиште
.
кад
јесам
бити
у
Ђумулџина
,
она
се
усхитити
како
јесам
скоро
;
хиљаду
успомена
навалити
на
она
:
видити
свој
тетак
дубоко
погружен
,
где
с
бол
помињати
овај
мало
турски
место
,
и
са
протест
говорити
о
турски
друштвен
уређење
.
овде
јесам
бити
удати
један
диван
цариградски
девојка
,
дати
јесам
мушки
—
не
муж
—
невиђен
,
као
какав
поклон
од
дрво
или
камени
,
и
она
се
побунити
,
први
за
који
Ариф
знати
,
побунити
се
—
ћутање
!
...
Фатма
кроз
прозор
откинути
један
багремов
лист
,
да
он
однети
тетка
као
спомен
из
Ђумулџина
...
Вече
се
спустити
брзо
,
као
да
хтети
да
се
Фатма
одморити
и
припремити
за
нов
пријатан
утисак
који
хтети
навалити
на
њен
женски
примчив
душа
кад
се
указати
Солун
,
град
где
јесам
јесам
пробудити
из
сан
од
опијум
дат
муслиманка
пре
толико
век
—
западни
књига
и
жена
.
.
кад
се
кола
приближавати
њин
кућа
,
она
се
радовати
како
никад
,
јер
она
се
чинити
као
да
хтети
у
она
наћи
он
.
Ноћ
увелике
,
турски
улица
сасвим
јесам
пуст
;
на
месечина
џамија
много
јесам
се
белети
и
чинити
се
неисказан
велик
;
и
њин
кућа
,
бео
,
јако
јесам
одударати
од
готово
црн
дрвеће
над
њихов
висок
оградни
зид
.
кад
сићи
с
кола
,
Фатма
заборавити
на
турски
господство
,
и
уместо
робиња
лупнути
на
капија
сам
,
не
звекир
,
но
длан
свој
мали
мек
рука
,
и
учинити
она
се
као
да
јесам
лупнути
срце
;
и
никад
она
у
срце
јесам
одјекнути
овако
звека
ланац
с
чивија
,
нити
она
јесам
икада
овако
бити
кад
јесам
прелазити
авлија
и
гледати
према
капиџик
свој
сутана
—
као
сад
.
Тишина
,
а
по
њин
кућа
сав
се
устумарати
.
мало
,
па
се
и
унутра
утишати
као
напољу
;
а
ханума
се
разузурити
,
али
јесам
лећи
:
онако
уморан
сести
и
разговарати
се
о
Цариград
,
где
се
јесам
осећати
пријатно
,
а
сад
она
јесам
све
као
неки
далек
пријатан
прошлост
.
Сафет-ханум
јесам
једва
чекати
да
се
сванути
,
да
чути
шта
се
радити
по
Солун
,
и
да
ли
она
јесам
овде
Нурија
.
А
Фатма
,
као
пре
,
легати
на
софа
под
бео
комарник
,
јер
царство
комарац
још
јесам
проћи
,
зујати
као
пре
,
а
она
јесам
и
тај
монотон
зујање
мило
:
подсећати
јесам
на
вече
кад
јесам
,
без
свећа
,
седети
са
свој
сестра
од
стриц
,
и
говорити
о
он
.
много
уморан
од
пут
и
утисак
,
заспати
;
у
зор
јесам
пробудити
мујезинов
„
алла
’
екбер
“
...
како
она
јесам
мило
тај
позивање
на
молитва
,
она
познати
!
и
овај
пробудити
и
разнежити
,
чути
шадрван
:
пљуштати
као
киша
!
"
устати
.
насред
башта
,
под
отворен
ћошак
јесам
шадрван
;
вод
он
прштити
у
вис
и
враћати
се
,
сливати
се
у
диван
мраморан
ваза
,
па
се
преливати
и
падати
у
басен
,
који
бити
се
за
час
препунити
да
на
он
јесам
цев
.
под
сваки
цев
,
или
лула
,
кроз
који
ићи
вод
,
бео
се
по
мраморан
коцка
,
куд
се
стајати
кад
се
узимати
абдест
.
гледати
:
њен
отац
,
сав
у
бео
,
опрати
уш
и
рука
до
лакат
,
па
метнути
бос
нога
на
мрамор
.
она
,
као
да
јесам
први
пут
видети
узимање
абдест
,
тако
јесам
занимати
;
и
доћи
она
да
стрчати
,
да
се
крај
отац
и
сам
спрема
за
молитва
.
са
шадрван
она
отићи
очи
на
затворен
сутин
капиџик
,
а
она
се
не
растужити
:
њен
мајка
срце
јесам
казати
да
хтети
се
помирити
са
свој
суседа
...
о
тај
њен
срце
!
кад
бити
он
моћи
узети
и
метнути
у
свој
!
...
рано
,
те
понова
легати
,
и
заспати
;
сањати
он
:
он
као
на
јава
,
никад
он
јесам
снити
овако
.
кад
устати
и
спремити
се
,
поћи
по
кућа
;
бол
немати
,
и
она
задовољно
погледати
у
сваки
ствар
,
па
јесам
она
све
подједнако
мио
;
и
неки
у
кућа
поменути
шта
хтети
и
ко
хтети
,
она
хтети
остати
равнодушан
.
сести
за
клавир
,
и
почети
весело
по
дирка
,
па
устати
,
отворити
фијока
с
Госпођичиним
писмо
,
подигнути
заклопац
са
шарен
кутија
.
мио
рукопис
!
омиловати
он
и
поглед
и
рука
,
па
,
освртати
се
,
отворити
долап
;
рашити
мало
један
дугачак
а
узан
,
права
турски
јастук
и
из
он
извадити
његов
писма
,
брзо
она
метнути
у
недра
,
па
сашити
јастук
...
узити
тај
мио
писма
,
отворити
...
„
јесам
т'аиме
“
...
притиснути
усна
на
тај
три
реч
...
сав
топла
,
хтети
да
она
оставити
с
Госпођичиним
,
па
прошаптати
:
„
не
ту
!
“
и
похитати
у
соб
на
таван
,
на
баба-фингу
.
одатле
се
видити
сав
мора
и
цео
небо
,
али
она
се
не
сетити
други
лепота
до
онај
у
она
.
.
остати
дуго
,
а
кад
отворити
врата
,
из
соб
се
осетити
мирис
изгорео
хартија
...
она
задовољно
закопчати
хаљина
уздрхтао
прст
,
и
притискати
у
недра
нешто
,
неко
сакрити
благо
...
кад
сићи
,
она
из
свој
библиотека
узимати
један
по
један
свешчица
;
прегледати
она
,
из
сваки
по
штогод
прочитати
,
француски
и
енглески
.
правило
,
дикте
,
синтакса
,
стил
,
композиција
,
литература
,
како
она
јесам
сав
тај
мило
!
она
све
знати
лепо
,
учити
јесам
много
више
и
боље
него
слободан
.
после
,
у
башта
,
позвати
свој
бео
гаћаст
голуб
;
он
она
долетити
на
рам
;
она
он
нахранити
из
скута
.
после
,
с
нена
отићи
у
коначки
двориште
,
да
видити
и
омиловати
коњ
:
мушки
послуга
јесам
јавити
,
те
се
сав
склонити
,
осим
коњушар
,
али
он
јесам
окренути
ханума
леђа
...
она
јесам
у
овај
двориште
ретко
улазити
,
кад
однекуд
доћи
,
никад
више
.
А
кад
се
вратити
у
башта
,
и
загледати
готово
сваки
руж
,
неодољив
јесам
жеља
повући
да
прислонити
око
на
пробушен
зид
сутанин
;
али
се
савладати
,
страх
јесам
бити
да
јесам
когод
не
опазити
.
видити
све
,
па
се
повући
у
ненин
одаја
,
наместити
око
на
кафез
...
„
Джемал
!
“
после
два
месец
!
...
не
веровати
чулан
очи
,
те
она
затворити
:
опет
његов
мио
слика
,
—
сачувати
јесам
духован
очи
.
и
у
овај
тренутак
,
она
нагло
скочити
,
па
као
по
неки
нагон
,
као
лавица
у
менажерија
,
задрмати
решетка
...
ваздан
гостити
,
долазити
на
добродошлица
.
стрина
и
сестра
она
доцкан
чути
,
па
доцкан
и
доћи
;
и
пошто
јесам
обичај
да
се
отмен
муслиманка
видити
на
улица
после
сунчев
заход
,
оне
остати
да
преноћити
.
девојка
се
зажелети
један
други
,
те
седети
до
зор
,
разговарати
се
о
Джемал
,
тихо
певати
љубаван
песма
и
отварати
нијет
.
док
се
говорити
о
леп
младић
,
Мерсија
јесам
бити
некако
необичан
,
невесео
,
и
неколико
пута
заустити
нешто
Фатма
да
казати
,
па
не
могаде
.
Фатма
,
срећан
,
ништа
не
опазити
,
нити
се
сетити
питати
јесам
:
што
јесам
она
писма
„
замрсити
“
.
сутрадан
,
Ибрахим-Хасан-беј
рећи
да
требати
да
слушати
лекар
,
да
се
Фатма
прошетати
пешице
.
снаха
он
се
зачудити
,
а
жена
се
чисто
уплашити
:
како
хтети
њен
кћер
ножица
по
рђав
калдрма
!
...
она
јесам
солунски
улица
ићи
пешице
још
дете
,
пре
но
што
јесам
она
обући
чаршаф
...
Фатма
се
пред
Мерсија
радовати
;
а
кад
поћи
пешице
,
она
се
овај
радни
дан
учинити
велик
од
оба
Бајрам
:
срести
се
моћи
бити
с
он
!
она
бити
,
чинити
она
се
,
пасти
,
јер
њен
нога
јесам
јак
,
да
бити
моћи
држати
,
носити
толики
радост
.
и
час-по
,
обузети
овај
мисао
и
чудан
милина
,
окренути
се
Мерсија
,
а
она
,
видети
она
кроз
густ
вео
само
облик
лице
,
погурнути
јесам
лакат
.
.
Ишле
јесам
по
турски
,
мајка
,
за
она
кћер
,
за
овај
робиња
(
завити
у
чаршаф
као
ханума
)
.
пролазити
јесам
узак
,
крив
улица
стар
Солун
са
шарен
кућа
и
с
висок
оградни
зид
,
гдегде
опалити
исподупиран
дирек
;
а
чардак
,
ћошак
,
софа
,
џумбе
,
испустити
,
сав
с
кафез
давати
јесам
слика
један
прав
турски
град
,
као
и
онај
мртвило
по
споредан
улица
,
и
лупа
халка
или
звекир
на
капија
,
који
се
с
време
на
време
чути
и
одјекивати
тишина
;
неки
кућа
јесам
бити
у
ред
с
други
,
већ
јесам
заузимати
сокак
,
а
у
угао
седети
јесам
просјак
у
рита
,
један
онакажен
болест
,
други
онеспособити
за
рад
леност
,
и
на
глас
јесам
просити
,
пружати
рука
називати
ханума
лепота
,
султанија
,
драг
камење
,
а
оне
јесам
она
прилазити
,
мајка
давати
милостиња
из
кеса
,
кћер
из
торбица
од
црвен
атлаз
,
везен
злато
.
Ишле
јесам
све
ћутети
,
сав
шест
у
црн
чаршаф
,
с
црн
густ
печ
спуштен
на
лице
,
тај
јесам
личити
,
овако
без
лице
и
без
глас
,
на
сен
умрли
усталити
из
неки
напуштен
гробље
,
из
гроб
с
препукао
плоча
...
па
јесам
изићи
на
брдо
и
поћи
онај
,
обрастао
у
коров
,
гробље
,
одакле
обично
гледати
Солун
,
један
слика
толико
познат
а
увек
нов
—
залив
,
Олимп
,
који
се
дизати
из
вод
и
пети
се
у
небо
,
бео
минаре
,
црн
кипарис
,
црвен
кров
што
се
једном
Фатма
учинити
као
да
јесам
обојити
крв
из
њен
срце
,
и
над
тај
цео
целцат
плав
небо
.
кад
јесам
год
бити
овде
на
брдо
,
увек
јесам
дизати
печа
и
гледати
с
усхићење
у
небо
као
у
нешто
што
јесам
толико
дивно
а
онај
он
тако
ретко
видити
,
гледати
.
али
данас
јесам
бити
време
кад
се
падати
у
сањарија
и
меланхолија
:
небо
јесам
прљаво
сив
,
а
на
он
сунце
опколити
бео
широк
круг
;
слика
Солун
се
видети
кроз
врло
танак
магла
,
а
Олимп
јесам
личити
па
један
велик
мрко-сив
облак
изићи
из
вод
,
ветрић
,
намирисати
сух
трава
с
гробље
,
на
нечији
последњи
дах
:
Фатма
се
учинити
да
јесам
тај
дати
лет
,
—
лето
издисати
,
умирити
,
и
она
се
не
растужити
него
задрхтати
од
некакав
потајан
страх
.
она
јесам
пролетос
осетити
кад
се
рађати
пролеће
,
и
у
она
јесам
певати
нешто
,
неко
.
сад
јесам
страх
,
од
смрт
,
можда
што
јесам
у
гробље
,
премда
ниједан
се
и
не
сетити
где
ићи
,
да
се
спотицати
о
камење
који
јесам
можда
притискивати
младост
и
лепота
,
срце
пун
жеља
и
нада
,
некад
,
сад
иструлео
,
сух
као
трава
по
гробље
,
на
измак
лет
.
онај
се
мртвити
не
сећати
на
гробље
,
као
што
се
не
надавати
жив
на
улица
:
и
један
јесам
и
други
с
она
у
мисао
по
кућа
уз
свирка
и
песма
...
одатле
,
оне
поћи
натраг
у
град
,
нога
пред
нога
,
и
требати
она
јесам
много
време
да
сићи
и
да
ући
у
метеж
код
Ћемер
капија
,
у
један
неисказан
гурање
,
где
јесам
вика
продавац
просто
заглушавати
уш
,
а
мирис
из
дућан
са
свакојак
јестиво
,
јело
зготовљен
на
масло
,
испуњавати
сав
чаршија
.
девојка
,
идући
за
мајка
,
с
печ
на
лице
,
подрхтавати
јесам
од
сусрет
с
млад
људи
:
у
свако
од
она
замишљати
јесам
Джемал
,
и
кад
јесам
видети
да
јесам
он
,
враћати
она
се
снага
,
моћ
,
моћи
јесам
ићи
за
мајка
полако
.
кад
јесам
скренути
у
један
од
леп
солунски
улица
,
Хамидију
,
ићи
јесам
само
мало
пешке
,
па
ући
у
трамвај
,
наместити
се
иза
платно
а
ипак
печа
јесам
дигнути
:
отићи
јесам
к
депо
.
с
време
на
време
,
Фатма
јесам
осетити
да
јесам
прећи
лак
дрхтавица
,
и
јесам
знати
зашто
,
да
ли
што
она
се
малопре
учинити
да
умирити
лето
,
или
што
се
возити
трамвај
први
пут
!
Пошто
јесам
сићи
,
поћи
к
мора
,
који
се
час-по
заплавити
између
кућа
.
Фатма
се
прибијати
уз
Мерсија
као
да
не
бити
бити
сам
она
се
,
и
пре
и
како
јесам
заљубити
у
Джемал
,
често
учинити
да
јесам
сасвим
сам
,
па
некад
волити
тај
усамљеност
,
некад
се
од
она
стресати
.
најпосле
ући
у
један
бујно-зелено
двориште
један
обичан
двоспратан
кућа
крај
мора
,
готово
у
мора
,
те
се
онај
који
у
она
живити
често
чинити
као
да
јесам
на
лађа
који
вечито
путовати
,
носити
она
у
неки
далек
непознат
крај
за
који
чезнути
,
и
ако
се
тај
лађа
не
љуљати
ни
онда
кад
јесам
талас
запљускивати
цео
,
китити
она
пена
затворен
прозор
и
шарати
капља
кров
.
овај
лет
овде
становати
Ариф-ханум
.
Ариф
свој
гост
опазити
кроз
прозор
и
похитати
пред
она
као
девојчица
:
бити
радосно
изненадити
.
—
Божа
!
да
ли
ја
очи
варати
?
па
што
тако
изненада
?
Што
не
јавити
?
узвикивати
,
па
се
с
ханума
изгрлити
,
истапкати
,
ћерка
она
измирисати
,
ижљубити
.
—
ти
јесам
се
помирити
с
мадам
Аристид
,
рећи
Сафет
гледати
обрадован
сестра
.
—
Сафет
јесам
Сафет
,
рећи
она
насмејати
се
,
и
додати
:
ја
јесам
ни
бити
у
свађа
...
хајдете
!
...
да
се
развити
...
Врућина
.
па
она
повести
кроз
свој
уредан
кућа
,
провести
кроз
један
велик
соб
с
турски
намештај
а
с
европски
библиотека
,
где
јесам
поред
забаван
књига
бити
и
школски
,
као
да
у
кућа
имати
ђак
,
студент
,
па
она
одвести
на
софа
с
отворен
шалона
и
прозор
,
где
она
радити
,
мисао
,
осећати
,
радовати
се
и
туговати
,
и
где
она
се
сасвим
чинити
да
јесам
на
лађа
,
да
путовати
у
неки
далек
крај
до
ко
никад
хтети
стигнути
.
на
софа
јесам
бити
мадам
Аристид
и
њен
кћер
,
Францускиња
и
солунски
Гркиња
...
леп
плав
очи
и
бео
зуб
,
некад
врло
леп
,
сад
не
,
врло
симпатичан
,
овај
госпођа
по
изглед
миран
,
тих
,
не
прав
утисак
жена
што
моћи
дати
нечији
дух
полет
,
духован
очи
вид
,
и
дизати
неко
на
буна
.
Гледајући
она
,
а
не
познавати
Арифа
,
човек
бити
се
питати
:
„
Шта
јесам
Арифа
?
због
шта
јесам
заволети
овај
жена
?
“
ни
на
памет
он
не
бити
пасти
да
одговорити
:
„
зато
што
јесам
Европљанка
,
Францускиња
“
.
да
се
пре
срести
с
који
други
Францускиња
,
она
бити
зацело
и
ту
заволети
,
и
тај
исто
овако
,
лудо
,
начинити
од
жена
,
као
онај
лончар
од
земља
,
бог
...
и
тврдо
веровати
да
јесам
права
европски
жена
овакав
,
савршенство
,
она
јесам
свако
дати
знак
да
она
јесам
тај
жена
интиман
пријатељица
и
казивати
јесам
где
јесам
родити
,
одрасти
,
шта
јесам
учити
,
како
јесам
васпитати
,
какав
јесам
према
породица
свој
умрли
муж
,
колико
јесам
вредан
и
честит
.
хвалити
она
јесам
и
кад
јесам
у
љубав
и
кад
јесам
у
љубав
.
ни
слутити
јесам
да
хвалити
она
,
себе
хвалити
;
да
волити
њен
деца
,
она
волити
;
да
лудовати
за
она
,
за
њен
земља
лудовати
.
„
тамо
јесам
просвећеност
,
слобода
,
због
шта
јесам
човек
човек
.
“
Али
колико
бол
од
неки
време
,
како
од
госпођин
деца
постати
девојка
,
како
јесам
у
друштво
сваки
за
себе
јединка
!
под
утицај
свој
кћер
који
јесам
она
се
с
њен
болећив
нежност
отети
,
она
се
полако
,
неприметно
,
отуђивати
од
жена
који
она
јесам
бити
свој
,
удаљавати
се
од
онај
који
она
јесам
бити
близу
.
„
То
јесам
жена
застарео
идеја
и
глуп
предрасуда
,
“
говорити
јесам
онај
мајка
,
с
који
немати
готово
ништа
заједнички
,
ниједан
гест
њен
,
мање
него
да
она
јесам
она
гувернанта
;
а
Ариф
она
јесам
ипак
чинити
радост
поклон
,
тврдо
веровати
да
јесам
тај
доброчинство
што
јесам
потицати
из
њен
срце
морално
,
не
осећати
грижа
савест
што
јесам
остати
без
средство
да
учинити
доброчинство
по
дужност
;
да
помоћи
пуки
сирота
,
и
тај
свој
рођени
.
она
јесам
бити
свестан
ништа
,
зато
што
се
готово
без
свест
бацити
у
некакав
струја
који
она
јесам
носити
једном
необичан
силина
,
не
слабити
ни
за
тренутак
.
кад
видети
Францускиња
,
Фатма
и
Мерсија
поцрвенети
,
узбудити
се
и
обрадовати
се
као
да
јесам
видети
онај
шта
јесам
пун
,
Европа
.
под
Арифин
утицај
,
онај
јесам
и
волети
и
мрзети
сав
што
она
волити
и
мрзети
.
—
C'est
avant-hier
que
vous
êtes
revenue
de
Constantinople
,
n'est-ce
pas
,
Mademoiselle
?
рећи
Францускиња
Фатма
пошто
се
сав
поздравити
и
сести
.
—
Oui
,
ma
chère
,
одговорити
Фатма
збунити
,
употребити
„
ma
chère
“
као
што
бити
,
кад
бити
она
одговорити
турски
,
рећи
„
душа
“
или
„
јагње
мој
“
.
али
Францускиња
овај
не
бити
смешан
,
јер
она
јесам
сваки
час
са
слаткоречив
Туркиња
,
а
Ариф
она
увек
казати
„
Елиз
,
очи
мој
“
.
Францускиња
се
узити
разговарати
с
Мерсија
,
а
Фатма
опијати
њен
особито
пријатан
глас
и
њен
говор
,
и
мислити
;
„
о
,
како
говорити
француски
,
као
да
цвркутати
тица
!
“
да
бити
Ариф
бити
сам
са
свој
који
јесам
тако
дуго
видети
,
Францускиња
с
кћер
отићи
;
турски
девојка
осетити
празнина
и
неки
неодређен
бол
.
Сафет
скочити
те
отворити
на
софа
врата
...
Испраћајући
пријатељица
,
Ариф
пружити
рука
као
кад
се
бог
молити
,
да
она
она
што
скори
доћи
,
па
ижљубити
и
мати
и
кћер
нежан
као
мали
деца
.
А
кад
се
вратити
и
видити
отворен
врата
,
узвикнути
:
—
зар
ви
јесам
толико
врућина
?
!
—
јесам
,
него
да
брже
изићи
ђаурски
дах
,
рећи
Сафет
.
она
планути
:
—
Па
тај
у
свој
кућа
не
требати
никад
ништа
да
затварати
:
у
она
ти
јесам
дисати
ђаурка
тринаест
година
.
Сафет
се
смејати
и
молити
јесам
да
се
не
љутити
:
шалити
се
,
хтети
јесам
да
јесам
дирати
.
седети
јесам
до
пред
вече
,
ту
јесам
ручати
,
и
много
се
разговарати
:
о
Цариград
,
о
писма
без
потпис
,
о
враћен
обележје
...
ниједан
јесам
рећи
„
писати
јесам
тај
и
тај
“
,
а
сав
јесам
се
смејати
;
Фатма
јесам
љубити
тетак
више
него
икад
,
а
оне
три
правити
јесам
она
дубок
теме
;
Мерсијин
мајка
узвикивати
:
„
Ариф
јесам
ариф
"
,
а
Ариф
враћати
Фатма
пољубац
,
говорити
:
„
А
,
душа
,
јесам
ли
с
тетак
задовољан
?
“
...
па
питати
јесам
чак
и
за
зет
,
одљутити
се
сасвим
,
и
кад
поћи
,
она
он
топло
поздрав
.
Довезавши
се
до
Ћемер-Капије
,
оне
поћи
уз
брдо
,
поред
хамам
покривен
маховина
као
ћилим
,
поред
дашчара
који
они
звати
„
дућан
"
,
а
поред
Касумије
оборити
глава
дубоко
:
људи
јесам
се
скупљати
на
вечерњи
молитва
.
и
девојка
наједанпут
убрзати
ход
,
и
ако
јесам
осетити
неисказан
немоћ
у
нога
,
и
дати
...
као
последњи
дах
лет
који
јутрос
умрети
,
и
спустити
печа
,
који
малочас
бити
подигнути
:
мимо
она
јесам
проћи
Джемал
,
познати
она
по
робиња
откривен
лице
.
онај
јесам
претећи
свој
мајка
и
ићи
,
ићи
,
а
кад
доћи
близу
кућа
и
окренути
се
:
нигде
ники
,
а
она
се
чинити
да
за
она
ићи
он
.
само
робиња
,
и
њин
мајка
,
ићи
,
мио
...
ни
ход
не
наличити
:
мајка
ићи
с
прст
у
прст
.
—
Мужде
!
узвикнути
старати
Шехназе-ханум
,
кад
јесам
унука
пољубити
у
рука
.
онај
се
закикотати
грлити
баба
.
—
Мужде
!
узвикнути
старати
опет
,
кад
углед
снаха
.
—
Зашто
мужде
,
госпођа
мајка
?
рећи
Сафет
пољубити
скут
свекрва
.
—
да
знати
ко
ти
јесам
долазити
!
—
сута
!
викнути
Фатма
ван
себе
од
радост
.
—
јесте
,
чедо
,
сута
ти
долазити
.
сад
видити
да
јесам
добар
од
ми
...
не
ићи
први
који
јесам
крив
,
него
који
јесам
добар
.
Што
велик
душа
,
тај
брз
опроштај
.
кад
јесам
с
пријатељ
у
завада
,
сетити
се
кад
ви
јесам
с
он
добро
бити
,
па
он
се
покорити
.
Праштајте
,
деца
,
и
мирити
се
.
Сафет
мало
поцрвенити
,
па
нагло
побледити
,
усна
она
помодрети
,
а
она
она
стиснути
,
ваљда
као
њен
кћер
,
да
она
не
изићи
последњи
дах
.
.
она
се
мењати
у
лице
и
ћутети
,
јер
не
моћи
да
проговорити
,
а
њен
се
кћер
смејати
,
да
бити
прикрити
узбуђење
и
необичан
радост
.
„
Мојо
сута
ту
,
пре
један
сат
!
и
ненин
јесам
очи
гледати
!
“
Па
се
загледати
у
тај
очи
као
понекад
у
стих
из
Корана
,
где
видити
бог
.
„
Доћи
хтети
опет
сутра
.
“
о
,
тај
прост
реч
какав
преокрет
начинити
у
душа
Сафет-хануме
и
њен
кћер
!
...
сутрадан
,
на
капиџик
нем
катанац
.
преко
башта
ићи
Нурија
без
јелдрм
,
с
бео
муслин
преко
кос
,
обучен
.
Сафет
слетети
низ
степеница
,
да
дочекати
суседа
.
и
као
да
јесам
се
пре
неколик
месец
у
велик
љубав
растати
,
тако
се
састати
:
изгрлити
се
,
измирисати
се
,
истапкати
се
,
и
опет
се
изгрлити
.
Ибрахим-Хасан-беј
узвикивати
весело
:
„
охо
!
Машалла
'
!
“
А
Фатма
:
„
сладак
сута
!
“
и
ништа
више
:
припити
се
уз
она
,
и
оставити
она
се
да
јесам
сав
ижљубити
...
Одоше
на
софа
,
и
ту
се
питати
за
здравље
,
за
расположење
.
после
,
кафа
(
слатко
не
послуживати
старотуркиња
)
и
цигара
.
после
,
разговор
,
разговор
,
па
испратити
Фатма
:
Нурија
имати
нешто
да
казати
...
—
o
,
mon
Dieu
,
Ибрахим-Хасан-беј
,
доћи
свет
дан
!
ја
јесам
наш
Фатма
хвалити
наш
Джемал
,
њен
снага
и
њен
душа
;
а
он
,
мушки
као
сваки
мушки
,
mon
Dieu
,
заљубити
се
,
па
ни
јести
,
ни
пити
,
ни
спавати
;
кад
не
говорити
о
она
,
ћутети
,
уздисати
:
променити
се
,
ослабити
...
беј
се
необично
задовољно
насмејати
и
рећи
;
—
е
,
да
јесам
знати
,
ханум
,
да
јесам
долазити
,
ја
не
бити
бити
оно
учинити
...
али
,
хвала
бог
,
сав
јесам
добро
.
—
С
Алахов
допуштење
,
с
пророков
одобрење
,
ја
јесам
доћи
,
Ибрахим-Хасан-беј
,
да
просити
твој
кћер
Емир
Фатма
за
Арслан-Нури-пашина
син
Мурад-Джемал-беја
,
изговорити
Нурија
,
а
суза
она
облити
лице
.
и
Фатмин
мајка
и
нена
заплакати
;
отац
она
задрхтати
брада
,
али
он
,
трудити
се
да
одржати
мушки
понос
,
не
пустити
ни
суза
:
само
скупити
обрва
и
уозбиљити
се
,
погледати
у
мајка
.
Нурија
рећи
:
—
Па
тај
јесам
твој
жеља
,
ханум
,
одавно
:
како
се
Фатма
родити
.
—
ја
познавати
Фатма
,
ви
познавати
Джемал
...
по
отац
од
Арап
,
од
емир
...
ја
јесам
ви
причати
о
његов
лепота
,
доброта
,
о
род
...
—
и
о
богатство
,
рећи
Ибрахим-Хасан-беј
поносито
.
бог
јесам
богат
,
синути
,
рећи
његов
мајка
па
поглед
у
небо
.
—
беј
комша
,
мој
сестрић
јесам
син
Арслан-Нури-пашин
,
а
Арслан-Нури-паша
јесам
син
Исмаил-Ахмед-пашин
,
а
Исмаил-Ахмед-паша
јесам
син
Мурад-Нури-пашин
,
а
Мурад-Нури-паша
...
али
,
mon
Dieu
,
откуд
моћи
.
.
зашто
све
да
ви
ређати
!
Још
кад
јесам
муслимански
султан
имати
столица
у
Једрене
,
уз
тај
султан
седети
јесам
и
пашовати
претци
мој
сестрић
.
А
арапски
емир
...
ко
знати
,
још
од
Мухамед
!
сав
прећи
рука
преко
лице
и
очитати
молитва
.
—
Нурија
ханум
,
кћер
,
рећи
стар
потрести
,
ја
ти
не
моћи
одмах
одговорити
,
не
што
јесам
обичај
да
се
одмах
одговорити
,
већ
што
хтети
да
питати
Фатма
,
и
што
хтети
да
он
Фатма
видити
,
јер
...
ти
јесам
чути
шта
јесам
пре
бити
.
и
после
,
мој
син
хтети
да
се
договорити
с
брата
и
пријатељ
.
Нурија
се
насмејати
и
рећи
:
—
да
он
видити
.
.
па
добро
...
питати
Емира
,
ја
хтети
да
...
—
не
,
кћер
,
доћи
сутра
;
јер
Фатма
ти
волити
па
хтети
пристати
да
поћи
за
невиђен
.
—
Шехназе-ханум
,
она
он
јесам
слика
видети
.
—
Нурије-ханум
,
кћер
,
доћи
сутра
.
Хоћу
да
говорити
са
син
и
снаха
с
јалија
.
и
Нурија
отићи
,
а
син
мајка
рећи
:
—
да
дати
наш
Фатма
за
син
Арслан-Нури-пашина
?
А
,
мајчица
?
Арслан-Нури
!
...
по
име
се
познавати
да
он
отац
јесам
телаковић
.
јер
,
на
пример
,
чим
твој
снаха
,
опростити
,
забременити
,
твој
син
одмах
стати
мислити
како
хтети
име
дете
.
„
ако
јесам
мушки
,
"
мислити
јесам
,
„
дати
он
име
арслан
и
Шемса
;
ако
јесам
женски
,
Емир
и
Фатма
“
:
Емир
,
потомак
наш
пророк
,
а
Фатма
,
мио
чедо
пророков
.
—
Теба
,
синути
,
збунити
име
момков
родитељ
,
те
и
не
мислити
на
момак
.
отац
он
бити
паш
,
тај
јесам
лепо
;
али
шта
јесам
он
,
какав
јесам
,
шта
знати
,
јесам
ли
спремати
за
живот
?
—
од
пас
јесам
пас
,
од
човек
човек
,
мајчица
,
рећи
Ибрахим-Хасан-беј
убедљиво
.
—
од
пас
јесам
пас
,
од
човек
човек
,
поновити
Сафет-ханум
.
—
тако
бивати
,
деца
,
али
не
увек
.
некад
се
изметнути
од
човек
пас
;
некад
,
где
јесам
расти
цвеће
,
изникнути
коров
.
—
Ааа
!
одкуд
хтети
коров
куд
јесам
пасти
семе
од
цвеће
?
рећи
Ибрахим-Хасан-беј
.
—
откуд
хтети
коров
куд
јесам
пасти
семе
од
цвеће
?
поновити
Сафет
мужевљи
реч
изостављати
узвик
:
„
ааа
“
!
—
Слушај
,
синути
.
ти
се
дружити
само
с
људи
,
а
ја
и
с
књига
,
и
наш
и
туђ
,
и
у
она
налазити
лудост
,
али
и
мудрост
.
Пошто
хтети
кћер
да
удавати
,
не
залетај
се
:
притегнути
ат
дизгина
.
у
ход
човек
видити
оно
што
у
трка
не
бити
видети
.
распитати
,
синути
.
добити
јесам
кћер
Божјом
воља
,
гајити
јесам
,
чувати
јесам
као
зеница
пун
осамнаест
година
,
па
зар
да
јесам
сад
други
дати
као
тица
или
псетанце
?
!
синути
,
синути
,
Нурије-ханум
ми
јесам
пријатељ
,
па
хтети
да
ми
учинити
зло
;
хтети
у
знање
,
али
моћи
у
незнање
.
Джемал-беј
јесам
њен
сестрић
,
а
тај
јесам
што
и
њен
дете
,
пошто
немати
од
срце
пород
,
па
ако
он
имати
какав
мана
,
она
јесам
не
видити
;
јер
човек
јесам
,
синути
,
чудан
чудо
:
у
туђ
ока
видити
труп
,
у
свој
не
видити
брвно
.
бити
јесам
дете
,
па
јесам
се
један
комшија
подсмевати
што
имати
велик
нос
,
и
звати
јесам
он
„
носоња
“
.
један
дан
,
мој
отац
доћи
један
стар
пријатељ
;
јесам
се
бити
видети
одавно
,
те
се
изгрлити
као
жена
.
пријатељ
потапкати
мој
отац
по
раме
и
узити
он
гледати
за
сузним
очи
,
говорити
:
„
гле
,
пријатељ
,
променити
јесам
се
:
црн
кос
побелети
,
бео
зуб
поцрнети
,
гладак
лице
набрати
се
;
само
тај
јесам
нос
исти
,
велик
као
што
јесам
бити
.
“
и
ја
се
загледати
у
очев
нос
:
истина
велик
,
велик
него
у
наш
комшија
,
а
ја
тај
јесам
видети
док
други
не
рећи
.
Мог
бити
мислити
,
синути
:
момак
јесам
из
добар
кућа
,
од
добар
мајка
.
ја
не
знати
какав
он
јесам
мајка
;
ни
два
прст
на
рука
јесам
једнак
,
а
камо
ли
два
сестра
.
А
онај
јесам
сестра
и
по
мајка
.
Нурија
јесам
бити
за
добар
човек
,
а
њен
сестра
за
неки
који
јесам
лутати
по
Европа
,
а
жена
оставити
сам
.
она
јесам
век
провести
без
муж
,
без
дете
,
а
тај
дете
одрасти
јесам
без
мајка
.
А
кад
бити
нешто
чути
да
он
наш
Фатма
волити
,
распитати
,
синути
;
јер
у
Фатмин
се
годинама
волити
сваки
човек
који
умести
лепо
да
говорити
,
и
лепо
да
гледати
.
распитати
,
синути
:
не
давати
дете
из
кућа
за
дан
,
већ
за
век
.
Ибрахим-Хасан-беј
ништа
не
рећи
,
само
брзо
устати
и
отићи
.
мало
,
па
се
вратити
и
рећи
:
—
Мајчице
,
ја
хтети
да
позвати
женски
Хилми-пашу
,
неки
испитати
Фатма
.
Мата
он
се
изненадити
и
рећи
:
—
Ашколсун
,
синути
!
не
ићи
први
који
јесам
крив
него
који
јесам
добар
.
А
она
јесам
за
ти
питати
и
поздравити
ти
.
—
од
„
нов
“
,
наш
стар
Ариф-хануме
,
ја
хтети
да
ићи
на
јалија
брата
и
свој
пријатељ
.
—
Син
,
синути
,
тај
дете
,
ти
бог
,
рећи
мајка
па
од
радост
заплакати
.
после
два
,
три
час
,
тај
јесам
бити
сав
:
Мерсија
јесам
плакати
,
а
Ариф
она
рећи
:
„
Губиш
другарица
;
али
и
ти
хтети
скоро
“
.
кад
тобоже
испитати
Фатма
,
Ариф
изићи
и
рећи
:
—
о
,
ханум-нене
,
умало
ја
Емир
не
удавити
.
—
Хоће
?
!
и
ако
момак
јесам
видети
!
—
Хоће
.
зато
што
јесам
Нурије-ханумин
сестрић
...
и
видети
он
кроз
кафез
.
—
допасти
она
се
,
Ариф-ханум
?
—
много
,
ханум-нене
.
—
Али
ја
бити
,
кћер
,
волети
да
се
с
он
разговарати
,
да
он
чути
глас
,
јер
понекад
неко
видити
и
допасти
ми
се
,
а
кад
он
чути
глас
...
—
Чуле
он
глас
;
певати
јесам
.
—
А
,
песма
и
говор
!
...
—
и
да
говорити
...
у
Нурије-хануминој
башта
,
миловати
голуб
.
—
А
,
из
далек
,
глас
чисто
променити
...
обући
она
сав
чаршаф
,
метнути
она
на
лице
густо
пећи
,
па
јесам
одвести
Нурије-хануми
.
он
она
јесам
као
род
...
сестрић
јесам
жена
пред
чији
јесам
очи
одрасти
.
А
да
она
јесам
давати
пун
недра
,
она
се
за
он
не
бити
моћи
удати
,
јер
он
бити
она
бити
брат
од
тетак
.
ја
бити
,
Ариф-ханум
,
баш
волети
да
се
она
,
крадом
од
отац
,
с
он
састати
и
поразговарати
,
јер
с
Европљанка
јесам
одрасти
,
па
ја
страх
да
...
Ариф
јесам
прекинути
узвикнути
узбуђено
:
—
о
,
ханум
нена
,
ви
јесам
тај
нов
,
први
нов
који
ми
изводити
на
пут
к
светлост
.
и
пошто
она
метнути
тема
на
скут
и
рука
,
брзо
,
без
устезање
,
испричати
она
сав
тајна
њен
унука
.
она
,
плакати
од
радост
,
замолити
јесам
да
сакрити
ту
„
свет
тајна
“
од
њен
син
.
—
јер
мој
син
јесам
...
—
променити
хаљина
,
али
памет
...
—
Аллах
!
...
X
Емир-Фатми
донети
обележје
,
калпак
од
црвен
кадифа
,
извезен
злато
,
поднизан
бисер
,
с
кићанка
од
свила
и
крупан
бисер
;
а
донети
она
он
њен
сута
,
тај
јесам
уверити
да
јесам
од
Мурад-Джемал-беја
.
она
,
гледати
у
тај
диван
калпак
,
свој
обележје
,
она
толико
мило
,
мислити
јесам
;
„
Па
зашто
говорити
да
турски
жена
не
моћи
бити
срећан
?
!
“
колико
јесам
она
,
Азијатка
,
срећан
,
она
се
чинити
да
толико
јесам
ниједан
Европљанка
.
њен
љубав
јесам
сасвим
свеж
,
јер
она
се
јесам
с
он
састајати
.
онај
један
ноћни
састанак
у
башта
она
јесам
сматрати
као
поход
дух
душа
.
данас
договор
,
сутра
венчање
,
као
у
старински
муслиман
и
по
мали
град
,
а
одмах
после
венчање
,
они
узети
спремати
за
свадба
;
хаљина
поручити
у
Париз
и
Цариград
.
Ибрахим-Хасан-беј
охол
:
како
он
се
кћер
испросити
,
венчати
,
он
не
ићи
где
јесам
солунски
беј
него
где
јесам
цариградски
пасти
;
а
где
се
год
састати
са
Солуњанин
,
ређати
она
име
зетов
предак
и
помињати
он
конак
:
два
у
Бејлер-беју
,
два
у
Стамбол
,
један
на
Нишан-Ташу
,
један
на
Бебек
,
па
на
Принкипу
;
он
она
све
знати
:
описивати
он
она
толико
пута
Нурија
.
али
поред
сав
свој
конак
,
он
хтети
живети
овде
:
„
Мајк
он
волити
са
сестра
,
"
завршавати
задовољно
.
он
хтети
свадба
по
старински
,
од
млад
месец
до
пун
.
А
на
свадба
позвати
сав
Солун
,
тај
јесам
сав
госпоштина
солунски
.
по
Солун
се
само
о
тај
говорити
:
о
свадба
,
о
богат
свадба
кћер
Ибрахим-Хасан-беја
Цариграђанин
.
док
јесам
месец
бити
као
срп
,
вечера
јесам
се
давати
у
конак
људи
;
како
јесам
као
сребрн
„
сахан
“
,
или
„
тепсија
“
,
у
харем
се
весео
жена
.
Вече
у
очи
четвртак
,
дан
кад
се
одводити
невеста
;
трећи
ноћ
како
трајати
харемски
весеље
.
месец
јесам
грдно
велик
,
округао
,
црвен
,
личи
на
црвен
огроман
столист
руж
,
а
из
он
лити
бео
млаз
и
плав
Ибрахим-Хасан-бејову
башта
с
цвеће
исцветао
као
у
рано
лето
,
где
се
,
између
жбунов
руж
и
јасмин
,
забеласати
јашмак
какав
старица
што
клањати
:
вршити
последњи
молитва
.
на
место
где
јесам
бити
кипарис
бео
се
један
серџада
у
облик
гробне
плоча
,
и
на
он
легати
бивши
Хасан-бејова
бео
робиња
,
блед
и
леп
,
упирати
очи
у
црвен
столист
руж
што
провиривати
кроз
сив
грана
онај
стар
смоква
.
уморан
,
лежати
наузнак
и
гледати
у
месец
,
одмарати
тело
,
чути
.
али
,
један
песма
страстан
чулан
љубав
,
на
старински
меланхоличан
арија
,
зачути
се
из
кућа
пун
весео
жена
,
с
пригушен
кикот
,
и
она
скочити
и
полетити
,
у
танак
,
провидан
хаљина
црвен
као
крв
,
или
као
страст
,
како
јесам
говорити
странкиња
,
а
бич
њен
необично
дугачак
црн
кос
шибати
јесам
по
скоро
наг
тело
.
Трчи
ханума
који
сести
на
широм
отворен
софа
поплављен
месечина
.
она
хтети
она
и
вечерас
играти
,
летити
као
ветар
или
обртати
се
као
вихар
.
она
јесам
овај
жена
што
сад
не
знати
ни
за
љубав
ни
за
мржња
него
само
за
страст
,
играти
пун
два
ноћ
,
час
сав
у
бео
као
крин
,
час
сав
у
црвен
као
каранфил
.
„
каранфил
!
“
захорити
се
из
толики
грло
и
разлити
се
глас
на
месечина
као
месечина
,
кад
она
улетити
и
облетети
софа
смешити
се
на
сав
жена
,
на
млад
у
новомодни
европски
хаљина
и
на
стар
у
старински
турски
антерија
с
три
стотина
бор
и
с
хрка
с
три
хиљада
прошивати
,
на
ханума
искићен
бисер
и
драг
камење
и
намирисан
зумбул
,
јасмин
,
мошус
,
што
кроз
дим
од
дуван
гледати
у
она
,
млад
и
леп
,
с
пун
страст
;
па
тад
стати
насред
софа
и
почети
играти
нога
,
рука
,
мишица
,
плећа
,
бедро
,
трбух
,
сваки
делић
свој
тело
,
који
јесам
горети
,
играти
од
страст
.
мадмоазел
Дарно
,
пре
неки
време
усхитити
њен
игра
,
сад
сваки
час
несвесно
покривати
очи
од
стид
,
и
несвесно
она
откривати
да
видити
што
никад
јесам
видети
:
игра
крв
и
месо
.
Међа
турски
жена
обучен
у
сав
на
свет
живити
бој
,
и
у
бео
,
бити
јесам
три
Фатмин
учитељица
,
Туркиња
,
Гркиња
и
Енглескиња
,
и
неколик
странкиња
,
и
мадам
Аристид
са
свој
леп
кћер
спремљен
као
за
бал
(
она
јесам
позвати
Сафет
,
остати
јесам
довести
Ариф
)
,
и
један
јесам
просто
викати
од
чудо
,
а
Францускиња
јесам
окретати
глава
да
не
гледати
играчица
:
стидети
се
од
свој
деца
.
Ариф
,
у
свилен
љубичаст
антерија
прављен
за
свадба
,
очешљати
европски
(
први
пут
у
живот
;
очешљати
јесам
пријатељица
)
као
и
сав
млад
а
и
њен
година
ханума
,
притрчавати
јесам
час
један
час
други
странкиња
и
говорити
она
јесам
нешто
,
само
да
она
скренути
пажња
с
тај
игра
крв
и
месо
;
а
кад
јесам
један
Енглескиња
,
први
пут
доћи
у
Турска
,
с
чуђење
упит
какав
јесам
тај
женски
весеље
,
она
викнути
да
бити
сав
чути
:
„
зато
што
са
жена
јесам
људи
“
.
онај
три
нов
из
Цариград
,
обући
као
за
европски
бал
у
бео
лак
хаљина
с
дубоко
изрезан
струк
,
с
цвеће
на
груди
,
и
с
лепеза
,
тргнути
се
од
тај
узвик
у
који
јесам
оне
опазити
протест
дух
,
и
помислити
:
„
полудети
!
“
,
а
други
чути
глас
,
али
не
разумети
реч
:
сваки
од
она
бити
јесам
по
један
делић
онај
раскалашан
играчица
који
јесам
све
страстан
и
помаман
играти
што
јесам
игра
бивати
ближе
крај
и
деф
летети
брже
у
рука
један
стар
чочек
,
потурчити
Циганка
,
и
час-по
јесам
подврискивати
пљескати
длан
помамно
.
А
један
,
што
јесам
јако
мирисати
на
мошус
,
само
јесам
ћутале
,
тупо
гледати
у
играчица
и
жвакати
саказ
.
онај
јесам
странкиња
бити
одвратан
;
један
Немица
поређивати
она
с
преживар
.
Сафет
,
увек
свестан
,
трезвен
,
чак
и
онда
кад
тобоже
„
од
севдах
"
губити
свест
,
гледати
јесам
попреко
странкиња
,
како
путница
тако
националисан
,
удат
за
Турчин
,
Грк
и
Јерменин
,
што
говорити
турски
и
пухати
као
Туркиња
.
она
осећати
да
она
странкиња
оговарати
,
исмејавати
,
и
подвикнути
бити
она
:
напоље
!
али
се
уздржавати
због
мадам
Аристид
.
из
добар
породица
но
остати
,
образован
од
сав
,
овај
Францускиња
она
не
оговарати
:
Сафет
тај
знати
,
а
на
она
викати
и
за
она
отварати
врата
,
некад
да
се
с
Арифа
посвадити
,
некад
да
се
нашалити
.
Играчица
полетити
пред
један
леп
,
бесан
бејовица
,
и
почети
„
други
део
“
игра
:
обртати
се
,
лети
,
застајати
,
трести
плећа
,
увијати
трбух
,
превијати
се
уназад
,
додиривати
темени
тле
;
исправљати
се
,
пуцати
прст
,
подврискивати
,
превртати
очи
,
раскалашан
се
смејати
,
падати
на
колено
,
простирати
се
по
под
,
уједати
свој
гол
мишица
и
пуштати
дивљачки
глас
...
„
То
јесам
жена
,
него
страст
!
“
викати
један
Немица
,
а
она
леп
бесан
бејовнца
скакати
са
свој
место
и
новац
кита
робињин
разголитити
бео
,
леп
недра
.
и
тај
што
јесам
жена
него
страст
,
одрасти
јесам
у
кућа
Ибрахим-Хасан-бејовој
,
играти
се
с
његов
јединица
!
...
кад
овај
,
помаман
,
одлетити
са
софа
,
и
раздрљити
,
окупати
у
зној
,
отићи
да
се
одмарати
на
онај
бео
серџаде
што
личити
на
гробну
плоча
,
ханума
долетети
чочек
,
и
почети
свој
раскалашан
игра
певати
промукао
глас
.
за
три
ноћ
,
онај
јесам
ћутале
само
док
играти
,
беснити
она
бивши
бео
робиња
.
али
ханума
се
јесам
моћи
више
усхићавати
,
ни
викати
,
ни
пљескати
;
затварати
јесам
очи
да
не
гледати
чочечки
игра
,
да
се
одморити
,
и
хладити
јесам
се
лепеза
,
откопчавати
струк
и
антерија
.
и
човек
бити
помислити
да
она
више
ништа
не
моћи
раздрагати
;
али
,
у
тај
се
чути
звучан
мушки
глас
.
у
велик
соба
селамлик
,
иза
један
дебео
завеса
,
седети
јесам
добар
солунски
свирач
и
певати
јесам
ханума
уз
виолина
.
Чули
јесам
се
мушки
звучан
глас
.
у
пролаз
тај
видети
,
па
сада
горети
:
ти
ја
запалити
искра
из
ока
.
зар
да
у
нена
јесам
се
претворити
?
Дођи
док
буктети
ватра
широк
!
у
пролаз
тај
видети
,
па
сада
горети
.
заједно
да
горети
доћи
,
о
ходити
!
нек
се
смешати
ватра
пламен
:
да
ники
не
знати
,
да
не
погодити
Шта
јесам
од
ти
,
шта
ли
од
ја
.
заједно
да
горети
доћи
,
о
ходити
!
овај
песма
један
страстан
чулан
љубав
начинити
да
жена
понова
полудити
:
довести
бити
крај
себе
тај
људи
,
и
ако
јесам
Циганин
,
и
с
она
бити
се
веселити
још
три
ноћ
.
неколик
стар
певати
,
помажући
људи
,
и
пљескати
,
а
после
одрешити
кеса
и
послати
она
по
један
стар
слушкиња
бакшиш
.
неколик
средовечан
бацати
један
други
у
крило
запаљен
цигара
,
а
после
се
прскати
вод
...
Гледајући
харемски
весеље
година
,
жив
и
духовит
мадмоазел
Дарно
знати
јесам
шта
тај
значити
,
и
заборавити
да
јесам
доћи
незван
(
домаћица
јесам
јесам
звати
)
,
окренути
се
Госпођи
Аристид
и
слободно
турски
рећи
:
„
да
јесам
овде
и
људи
,
весеље
бити
бити
пристојан
и
природније
“
.
мадам
поцрвенити
и
слегнути
раме
,
а
она
се
окренути
онај
Енглескиња
први
пут
дошао
у
Турска
,
и
рећи
она
на
енглески
језик
:
„
Туркиња
вео
да
јесам
она
на
харемски
весеље
у
кућа
сам
жена
,
у
двориште
кокош
без
петао
и
голубица
без
голуб
.
А
варати
ми
.
погледати
!
“
завршити
и
обратити
она
пажња
на
нешто
што
оне
три
нов
из
Цариград
називати
харемски
проказа
.
неколик
млад
жена
из
унутрашњост
,
с
црвен
нокат
,
набелити
турски
белило
,
са
сурма
на
ивица
очни
капак
,
имати
јесам
ладен
над
леви
обрва
,
што
јесам
значити
да
јесам
„
сам
“
(
немати
драг
)
,
други
невезан
трака
око
врата
,
што
јесам
казивати
да
јесам
„
слободан
“
(
немати
муж
)
;
а
многи
Солуњанка
и
неколик
Цариграђанка
имати
јесам
аврапа
,
тај
јесам
исечен
кос
,
и
врло
јесам
личити
на
мушкарац
.
Енглескиња
испрва
јесам
ништа
разумети
;
али
кад
она
Францускиња
узити
шаптати
на
ухо
(
као
Туркиња
)
и
она
у
сав
ред
погледати
,
учинити
она
се
да
овде
заиста
јесам
само
жена
него
и
људи
,
прерушити
у
жена
...
и
у
тај
,
на
врата
софа
,
појавити
се
човек
у
црн
одело
,
с
фес
,
„
леп
као
султан
Азиз
“
,
а
турски
жена
вриснути
;
он
она
салетети
:
један
пољубити
,
други
претурити
и
измиловати
...
онај
јесам
све
вриштати
„
од
страх
“
,
као
да
никад
јесам
видети
мушкарац
,
човек
,
и
покривати
јесам
глава
,
који
махрама
,
који
хаљина
.
она
„
новодошли
“
Енглескиња
прво
помислити
да
јесам
тај
младожења
,
па
се
чудити
што
викати
,
вриштати
;
али
кад
он
салетети
турски
жена
пољубац
,
претурати
она
и
миловати
она
,
она
скочити
да
бежати
викати
:
„
It's
dreadful
!
It's
terrible
!
Where
am
i
?
“
мадмоазел
Дарно
јесам
задржати
,
говорити
она
:
„
Мис
Пирсон
,
тај
јесам
женски
,
један
невестин
рођака
:
прерушити
се
у
човек
“
.
кад
Енглескиња
сести
,
Францускиња
рећи
:
„
Always
without
men
...
It
is
not
natural
“
.
—
„
Yes
!
Yes
!
Yes
!
“
одобравати
задовољно
онај
три
нов
и
Ариф
.
она
јесам
чути
да
јесам
овај
Енглескиња
„
журналист
“
и
велик
поборница
за
женски
права
,
те
она
јесам
зато
и
довести
на
турски
свадба
ноћу
,
кад
јесам
врло
интимно
,
кад
турски
жена
заборављати
да
јесам
госпођа
и
жена
и
због
тај
и
не
звати
странкиња
:
позвати
она
јесам
да
видити
харемски
весеље
,
да
он
поредити
с
европски
весеље
и
бал
,
и
кад
доћи
време
да
се
чути
протест
нов
,
да
она
пред
Европа
бранити
,
заступати
.
с
велик
црн
очи
,
стар
девојка
а
по
изглед
тако
млад
,
због
свој
отвореност
Арифа
увек
врло
симпатичан
,
мадмоазел
Дарно
јесам
вечерас
очарати
.
Потрчавши
Францускиња
—
у
диван
балски
тоалета
,
добивен
из
Париз
за
Фатмин
свадба
—
да
јесам
за
њен
„
сладак
“
реч
наградити
пољубац
,
тргнути
се
као
од
ујед
гуја
...
зар
пред
харем
смести
пољубити
леп
девојка
,
и
тај
Францускиња
?
и
она
намењен
пољубац
дати
Елизин
млад
кћер
,
који
она
звати
„
Poppy
“
,
и
пољубити
јесам
у
очи
,
плав
као
у
њен
мати
,
изустити
сав
срећан
:
„
зато
,
мацкице
,
како
јесам
ја
леп
!
“
она
три
учинити
она
се
као
три
слика
уоквирити
сунчев
зрак
.
и
чудити
се
како
јесам
моћи
и
помислити
да
у
Елизин
деца
не
волити
њен
деца
него
она
.
да
она
два
ни
за
тренутак
јесам
бити
у
љубав
,
осим
Ибрахим-бејових
и
Мерсија
ники
не
знати
:
мадам
Аристид
се
стидети
да
казати
,
а
Ариф-хануми
јесам
бити
жао
.
пила
јесам
само
сируп
и
вод
уз
ратлокум
,
а
бити
јесам
мртав
пијан
:
опијати
она
јесам
ноћни
тишина
,
мирис
ноћни
влага
и
месечина
.
позивати
јесам
на
вече
у
група
.
Вечерало
се
у
један
велик
соба
са
улица
.
А
какав
јела
јесам
бити
!
за
један
софра
и
странкиња
јесам
бити
позвати
;
али
сав
јесам
вечерати
,
јер
јесам
моћи
сести
доле
,
а
и
не
бити
умести
јести
прст
.
један
јесам
овај
бити
смешан
,
други
не-естетично
.
европски
фризура
,
европски
хаљина
,
а
прст
!
е
,
али
овај
јесам
кућа
затуцан
Турчин
Ибрахим-Хасан-беја
.
на
велик
изненађење
сав
,
Сафет-ханум
служити
Госпођу
Аристид
сам
свој
рука
,
шаптати
она
:
„
ја
ви
волити
,
мадам
,
ваљда
што
ви
волити
мој
Ариф
;
и
ви
јесам
туђинка
:
ви
јесам
наш
.
“
А
она
она
захваљивати
на
љубазност
црвенити
.
око
поноћ
извести
невеста
.
у
блед
ружичаст
свилен
хаљина
из
Париз
,
превучен
скупоцен
чипка
,
дубоко
изрезан
,
с
врло
дугачак
скута
који
за
она
носити
два
црн
робиња
обући
у
црвен
,
накићен
бисер
и
силан
драг
камење
по
врат
,
груди
и
глава
,
новомодни
европски
фризура
,
она
,
Европљанка
,
довести
јесам
два
младица
срећан
у
брак
пред
нена
и
мајка
,
да
она
по
азиски
поздрав
:
и
сагнути
се
те
она
направити
од
земља
теме
и
пољубити
она
у
скут
и
у
рука
.
у
зелен
антерија
,
с
каик
отосом
,
нена
зајецати
кад
угледати
унука
сасвим
измењен
,
врло
румен
,
с
лице
раширен
у
један
бескрајан
осмех
.
после
јесам
водиља
повести
од
рођака
до
рођака
,
редом
,
да
се
са
сав
поздрав
.
с
тетак
,
с
три
нов
,
с
мадам
Аристид
и
с
мадмоазел
Дарно
пољубити
се
у
један
образ
па
у
други
,
па
јесам
повести
натрашке
и
наместити
у
један
кут
на
углед
,
„
као
у
златарски
излог
дијадема
или
у
обућарски
обућа
,
“
како
приметити
на
енглески
језик
мадмоазел
Дарно
.
А
нов
,
уместо
да
се
на
овај
насмејати
,
уозбиљити
се
,
гледати
у
ствар
,
у
аутомат
,
у
онај
иначе
жив
и
интелигентан
Емир-Фатму
,
и
од
њен
бескрајан
осмех
трзати
се
.
„
она
јесам
свестан
свој
расположење
;
иначе
,
она
бити
молити
бог
да
се
никад
не
расвестити
,
да
се
никад
не
пробудити
из
овај
леп
сан
:
она
јесам
срећан
од
сав
ми
,
удавати
се
за
човек
који
јесам
видети
и
ко
волити
,
“
мислити
јесам
стар
и
дубоко
уздисати
.
она
три
сав
ноћ
ћутаху
,
као
да
она
се
пред
овај
она
страшан
збиља
језик
узети
;
ники
она
не
прићи
осим
Ариф-хануме
и
Мадмозел
Дарно
,
па
и
онај
она
не
дирати
,
само
се
на
она
значајно
насмешити
,
и
остављати
она
да
ћутети
,
да
мислити
...
поред
Фатма
стајати
,
хладити
јесам
лепеза
,
Зехра
,
један
Фатмин
другарица
,
који
знати
само
турски
,
и
Мерсија
.
Мерсија
јесам
вечерас
блед
,
бео
као
снег
,
обучен
у
врло
загасит
зелено
као
кипарис
,
символ
жалост
.
и
замислити
јесам
,
уплакан
.
„
о
,
неки
плакати
,
неки
се
никад
не
утешити
!
растајати
се
с
другарица
,
остајати
сам
у
друштво
где
ники
ники
не
веровати
.
у
он
јесам
тешко
и
стар
пробуђен
муслиманка
,
а
камо
ли
млад
девојка
који
јесам
ни
поћи
к
живот
,
а
камо
ли
у
он
ући
и
познати
сав
збиља
његов
,
“
тако
мислити
Фахрије-ханум
,
стар
нов
,
и
бунити
се
гледати
„
изложен
“
Фатма
,
дијадема
,
обућа
...
после
јесам
Мерсија
одвести
у
други
соб
,
али
и
тамо
јесам
ћутале
:
Фатма
јесам
умести
говорити
,
Мерсија
јесам
моћи
.
Ариф
,
с
онај
три
нов
,
провести
кроз
лавиринт
што
се
звати
Ибрахим-Хасан-бејов
харем
мадмоазел
Дарно
и
онај
Енглескиња
.
она
јесам
тобоже
хтети
да
Мис
Пирсон
видити
унутрашњост
,
распоред
и
намештај
један
велик
турски
кућа
,
и
одвести
јесам
до
један
велик
соб
где
јесам
на
миндерлук
,
на
шиљте
лежати
,
мртав
уморан
,
жена
.
спавати
јесам
.
Енглескиња
од
овај
слика
тргнути
се
.
сваки
јесам
у
положај
како
она
јесам
сан
затећи
,
гдегде
смешан
,
раскопчан
,
с
коса
по
јастук
.
Ариф
јесам
прошаптати
тих
шапатом
:
„
да
она
не
бити
:
нек
спавати
,
нек
сањати
чаробан
сан
Исток
.
колико
ја
пута
доћи
да
проклети
онај
који
ја
јесам
пробудити
.
и
проклети
бити
он
да
он
не
волити
.
“
—
„
мадам
Арстид
,
јелте
?
“
питати
у
један
глас
нов
,
а
она
одобрити
глава
:
у
тај
јесам
тврдо
веровати
.
мадмоазел
Дарно
почети
на
енглески
језик
бунтовнички
говор
:
—
Мис
Пирсон
!
ви
јесам
видети
овај
жена
!
онај
се
веселити
сам
,
оне
спавати
сам
.
овај
силан
ноћни
харемски
весеље
измислити
јесам
људи
,
не
жена
,
—
да
бити
бити
они
слободан
.
док
оне
овде
пиштати
и
вршити
сам
,
они
јесам
с
чочекиња
и
кафешантански
девојка
,
где
она
се
у
бунован
глава
порађати
срећан
мисао
да
довести
жена
—
ортак
.
Мис
Пирсон
!
овај
жена
име
немати
.
она
звати
један
општи
име
:
жена
,
као
овај
около
на
клупа
:
јастук
.
овај
,
од
свила
,
напуњен
памук
,
без
дух
,
својина
јесам
Ибрахим-Хасан-бејева
,
а
овај
,
од
крв
и
месо
,
с
душа
,
својина
јесам
свој
муж
.
људи
она
се
звати
Шемса
,
арслан
,
тај
јесам
сунце
,
лав
,
јер
цео
кућа
„
светлити
“
,
јер
цео
кућа
дрхтати
од
она
;
а
жена
:
Зумбрит
,
јакут
,
Ђул
,
замбак
,
тај
јесам
смарагд
,
рубин
,
руж
,
крин
:
да
њин
муж
драго
камење
употреба
за
прстење
или
за
дугме
на
кошуља
,
и
кад
она
изићи
из
воља
да
он
замена
други
;
да
цвеће
метнути
за
појас
или
у
рупица
од
капут
,
па
кад
увенути
да
он
бацити
попуњавати
његов
место
свеж
.
Мис
Пирсон
!
моћи
мислити
да
се
турски
женски
деца
име
драг
камење
и
цвеће
дати
случајно
!
у
она
ништа
јесам
случајно
:
о
сав
јесам
мислити
,
размишљати
њин
људи
,
бруталан
егоиста
!
Енглескиња
записивати
Францускињин
говор
,
а
Ариф
и
нов
,
врло
узбудити
,
са
суза
у
очи
,
загрлити
јесам
.
после
сав
поћи
Фатма
...
она
јесам
опет
бити
тамо
у
кут
„
на
углед
“
;
око
она
јесам
се
скупити
други
странкиња
.
сав
јесам
гледати
дуго
,
ћутети
,
а
после
се
опростити
с
она
и
поћи
да
се
код
кућа
одморити
и
припремити
за
јенђа
.
она
она
одгледати
с
онај
осмех
што
она
јесам
раширити
румен
лице
:
први
пут
не
осетити
за
странкиња
празнина
,
не
учинити
она
се
да
јесам
остати
сам
,
—
он
јесам
заузети
сваки
кут
њен
дух
,
он
јесам
с
она
...
Ариф-ханум
испратити
странкиња
чак
до
први
капија
,
и
одгледати
она
,
кроз
свитање
,
за
један
стар
Турчин
што
носити
пред
она
фењер
,
уздахнути
.
мадмоазел
Дарно
ући
јесам
у
суштина
свега
што
јесам
око
она
,
с
она
и
у
она
.
Зашто
ли
дати
женски
деца
име
Ариф
?
„
у
она
ништа
јесам
случајно
.
“
и
кад
се
мадам
Аристид
и
мадмоазел
Дарно
окренути
да
она
још
једном
видити
,
она
она
направити
дубок
теме
и
ишчезнути
иза
капија
.
.
осванути
четвртак
,
дан
кад
се
водити
младожења
невеста
.
турски
жена
разићи
јесам
се
кад
се
добро
сванути
,
и
пошто
јесам
одспавати
сахат
,
два
,
обући
јесам
се
у
сам
свила
,
у
сам
кадифа
,
накитити
се
,
силно
се
намирисати
и
доћи
:
да
дочекати
јенђа
.
у
кући-Ибрахим
Хасан-бејовој
,
и
ако
се
сав
ноћ
јесам
спавати
,
настати
јесам
журба
од
ран
јутро
,
спремати
,
врачање
,
као
и
ноћу
,
ко
хтети
да
обући
невеста
,
ко
хтети
да
јесам
увести
,
ко
хтети
да
јесам
извести
:
све
да
бити
бити
срећан
у
брачни
живот
,
збиља
који
млад
девојка
узимати
за
шал
и
једва
јесам
чекати
.
око
подне
чути
се
зврјање
кола
,
уш
да
заглухнути
:
пред
капија
Ибрахим-Хасан-бејова
харем
заустављати
јесам
се
богат
екипажа
турски
богаташ
,
и
из
она
излазити
жена
увијен
у
чаршаф
црн
и
сав
на
свет
бој
,
који
јесам
треперити
,
преливати
се
,
долазити
један
с
други
у
склад
према
сунце
што
јесам
бацати
зрака
читав
велик
сноп
:
тај
јесам
бити
сват
с
момачки
страна
,
јенђа
.
у
двориште
јесам
улазити
поред
велик
ћилим
разапет
на
два
дирек
уз
први
капија
,
да
онај
силан
свет
са
улица
,
људи
не
видити
жена
развијен
поређан
крај
путања
до
средњи
капија
широм
отворен
,
што
јесам
изићи
да
свирка
и
песма
дочекати
јенђа
,
пред
који
јесам
ићи
свекрва
.
и
наједанпут
,
у
двориште
пред
харем
тушта
и
тама
!
сав
јесам
развити
:
развијати
она
робиња
,
невестин
род
,
и
пребацивати
чаршаф
преко
раме
невестин
стрина
,
тетак
и
неки
рођака
из
Цариград
:
сав
јесам
само
у
хаљина
,
разнети
бој
,
крој
и
укус
,
с
драг
камење
као
да
јесам
он
купити
у
солунски
поље
,
с
бисер
као
да
јесам
он
вадити
из
солунски
залив
.
свекрва
,
у
љубичаст
свилен
антерија
с
дугачак
скута
,
с
аврапа
,
и
много
накитити
,
од
сав
јесам
леп
,
стасит
,
и
млад
,
као
да
Мурад-Джемал-беју
јесам
мајка
него
стар
сестра
.
поред
она
,
врло
озбиљан
,
готово
брижан
,
корачати
њен
сестра
,
у
љубичаст
свилен
европски
хаљина
,
насмејан
,
весео
,
и
оба
одговарати
,
у
пролаз
,
на
дубок
теме
дубок
теме
,
и
,
праћен
свирачица
и
певачица
и
онај
тушт
и
тама
,
пролазити
мимо
црнкиња
и
црнчић
с
цвеће
,
воће
и
халва
кроз
шпалир
диван
обучен
жена
,
улазити
у
кућа
,
где
она
један
стар
Нишлика
,
рођака
Хасан-бејова
,
по
нишки
обичај
,
кадити
амбра
и
прскати
ђулсуом
,
ступати
у
један
врло
велик
соб
с
обућа
(
јер
се
у
овакав
прилика
дигнути
с
под
простирка
)
,
где
она
дочекивати
невестин
мајка
и
нена
,
и
после
поздрав
седати
по
низак
миндерлук
.
свекрва
јесам
у
чела
,
до
она
с
десни
страна
њен
сестра
,
с
леви
њен
рођака
доћи
из
Цариград
за
свадба
њен
јединац
.
и
опет
:
темени
,
темени
,
темени
!
готово
ниједан
ништа
не
говорити
,
само
се
разлегати
,
далеко
,
деф
и
песма
.
најпосле
невестин
род
изићи
...
А
невеста
?
она
јесам
у
конак
,
да
се
опростити
с
род
.
у
очев
селамлик
,
турски
намештен
,
на
један
црвен
плишан
Мондије-хануминој
наслоњача
,
између
два
велик
огледало
,
седити
Емир-Фатма
,
у
бео
свилен
хаљина
из
Париз
добивен
од
младожења
и
драг
,
шивен
по
укус
њен
Госпођице
,
у
бео
ципела
,
у
бео
рукавица
,
с
много
бисер
око
врата
,
али
не
с
европски
фризура
,
него
расплести
,
да
она
у
брачни
живот
ништа
јесам
сплести
,
с
дувак
од
тело
,
с
вео
,
али
не
и
с
венац
од
мирта
или
неранџин
цвет
,
него
с
дијадема
од
драг
камење
.
дијадема
она
јесам
намештати
Мерсија
,
а
она
јесам
плакати
за
Госпођицом
и
мирисати
сестрин
рука
уместо
рука
Госпођичиних
.
никад
јесам
ни
помислити
да
она
овај
диван
скупоцен
дијадема
,
који
јесам
на
свадба
имати
још
очев
она
прабаба
,
хтети
први
пут
метнути
на
глава
њен
Госпођица
;
али
она
јесам
умрети
мајка
,
те
се
јесам
моћи
вратити
у
Солун
,
да
,
по
уговор
,
остати
у
Ибрахим-Хасан-бејовој
кућа
док
он
се
кћер
не
удати
...
према
она
,
на
миндерлук
,
седити
нена
,
опет
у
зелен
свила
,
отац
и
мајка
,
стриц
и
стрина
,
тетак
и
теча
,
неки
близак
материн
она
рођака
,
Цариграђанка
,
и
њен
брат
од
тетак
,
доћи
из
Цариград
за
њен
свадба
.
у
један
кут
јесам
два
њин
стар
суседа
,
у
други
један
од
нов
,
она
што
изгледати
јектичав
,
мадам
Аристид
,
мадмоазел
Дарно
и
онај
ноћашњи
Енглескиња
.
око
она
јесам
Мерсија
,
црн
Ђулренги
и
бео
Ђулбејаз
(
она
страстан
бивши
робиња
који
јесам
они
,
пошто
она
јесам
одробовати
седам
година
,
удати
за
њен
неприлика
,
један
богат
стар
ага
)
.
у
дно
јесам
седети
свирачица
и
чочек
.
она
,
малопре
извести
,
пољубити
јесам
у
скут
и
у
рука
нена
и
родитељ
,
поздравити
се
с
род
,
и
сад
седити
оборен
очи
,
блед
и
тужан
,
јер
се
певати
тужан
песма
растанак
,
тај
јесам
сав
блед
и
тужан
:
сав
плакати
осим
отац
.
он
,
блед
,
скупити
обрва
и
подигнути
глава
,
више
се
чинити
да
јесам
љут
него
тужан
.
она
нов
загледати
се
у
он
.
„
нигде
сузити
!
“
мисао
,
па
он
се
чудити
,
и
боја
он
се
.
и
ако
јесам
млад
,
она
јесам
бити
код
небројен
невеста
и
мртвац
,
и
видети
јесам
отац
где
пољубив
мртав
кћер
не
заплакати
,
па
се
јесам
чудити
:
умрети
„
отићи
у
Зелен
Баште
“
;
али
јесам
видети
отац
да
не
заплакати
кад
кћер
удавати
,
кад
се
с
она
праштати
,
испраћати
јесам
муж
.
и
један
стар
комшика
чудити
се
.
„
о
,
сваки
плакати
,
и
тврд
срце
отац
,
јер
она
,
мажен
,
не
давати
други
него
господар
,
а
господар
имати
милостив
,
али
она
имати
и
немилостив
,
ко
данас
моћи
дворити
сам
,
сутра
с
ортак
,
а
где
јесам
у
кућа
ортак
,
ту
се
не
певати
,
“
мисао
старати
и
брисати
суза
бео
јашмак
са
свој
глава
.
„
она
,
чист
давати
човек
.
А
човек
слободан
и
пре
женидба
,
и
после
,
с
упрљан
тело
и
осакаћен
душа
,
кад
јесам
љуба
испитивати
јесам
,
јесам
ли
покривати
лице
кад
се
на
улица
срести
с
човек
,
па
,
ако
он
се
учинити
да
од
мушки
поглед
јесам
сачувати
,
бити
љубоморан
.
она
хтети
уздисати
крадом
,
да
он
не
чути
,
да
не
посумњати
да
уздисати
за
неки
који
она
јесам
у
пролаз
видети
,
“
мисао
нов
и
утирати
очи
бео
муслин
са
свој
кос
.
она
,
нов
,
од
Ибрахим-бејове
стар
комшика
раздвајати
читав
столеће
,
а
у
овај
јесам
она
с
она
један
мисао
и
један
осећање
.
сав
плач
,
па
и
невеста
.
она
јесам
у
овај
интиман
и
свет
тренутак
само
нежан
кћер
и
унука
,
осетљив
женски
душа
што
се
одвајати
од
онај
који
волити
и
који
јесам
волити
.
Плаче
,
а
крај
она
стајати
уплакан
Мерсија
с
бео
муслин
на
глава
,
јер
у
соба
јесам
два
човек
пред
који
она
„
не
излазити
“
,
Фатмин
теча
и
брат
од
тетак
,
па
она
час
брисати
очи
,
час
намештати
тел
,
час
подигнути
какав
пасти
прамен
кос
с
њен
леп
чела
.
Послуживање
ратлокум
и
вод
.
нена
и
родитељ
послужити
Фатма
остати
Ђулбејаз
.
после
,
чочек
узети
играти
Ибрахим-Хасан-беју
;
али
он
она
и
не
гледати
,
и
ако
он
се
вртети
као
чигра
и
лет
као
перо
звати
он
у
загрљај
...
о
,
колико
јесам
интиман
и
свет
овај
тренутак
,
овај
кратак
чин
из
дуг
комедија
што
се
звати
Турска
свадба
!
тај
јесам
место
онај
који
јесам
невеста
род
;
тај
осећати
и
онај
три
ханума
и
странкиња
,
али
ниједан
не
излазити
,
да
не
устајати
кад
се
певати
,
да
не
прелазити
преко
соб
кад
се
плакати
.
Енглескиња
јесам
час-по
нешто
бележити
,
али
Ариф
она
дати
знак
да
тај
не
чинити
.
Фатмин
мајка
хтети
да
она
окренути
леђа
,
али
се
уздржати
због
мадам
Аристид
.
Францускиња
бити
непријатан
,
сасвим
видети
да
јесам
требати
да
јесам
овде
,
кад
устати
мати
,
метнути
уста
на
кћерин
ухо
и
гласним
шапатом
почети
да
јесам
учити
,
да
јесам
световати
,
да
се
потчињавати
муж
,
да
он
испраћати
,
да
он
се
обући
и
накитити
кад
знати
да
хтети
кућа
доћи
,
па
макар
она
увек
и
не
бити
до
тај
,
те
да
он
омилити
кућа
и
она
,
како
не
бити
имати
узрок
да
гледати
други
,
или
да
она
довести
ортак
;
да
поштовати
онај
што
она
јесам
муж
родити
и
снага
он
дати
,
да
она
устајати
кад
у
соб
ући
,
да
никад
пред
она
не
запалити
цигара
...
она
нов
разумеде
само
овај
:
„
да
он
се
обући
и
накитити
,
кћер
,
кад
знати
да
хтети
кућа
доћи
,
па
макар
ти
увек
и
не
бити
до
тај
...
да
не
бити
имати
узрок
да
гледати
у
други
“
.
„
као
да
не
ићи
да
он
бити
жена
,
већ
милосница
!
срамота
!
“
помислити
и
скочити
;
па
и
остати
туђ
скочити
несвесно
и
поћи
за
она
јенђа
.
А
робиња
хладити
кјучук-хануму
лепеза
.
Ђулренги
узити
јецати
присећати
се
:
„
о
да
оставити
све
па
да
ићи
за
навек
!
овај
ја
јесам
јутро
бити
последњи
да
она
донети
вод
да
се
умити
и
да
с
она
попушити
цигара
.
истина
,
ја
хтети
ићи
с
она
,
али
она
хтети
бити
девојка
.
како
јесам
тај
тужно
:
сутра
жена
!
да
јесам
као
у
Цариград
да
ми
момак
у
кућа
доћи
,
да
с
ми
сести
,
па
опет
тужно
:
жена
!
“
и
још
плач
,
и
песма
,
и
шаптање
,
и
световање
,
па
пољубац
,
загрљај
,
мољење
за
опроштај
,
праштање
,
љубљење
по
чела
,
по
расплетен
кос
,
мирисање
,
стезање
,
тапкање
и
благосиљање
.
најпосле
,
свршити
се
:
сав
устати
,
а
отац
јесам
ухватити
благо
за
мишица
и
повести
јесам
јенђа
;
робиња
она
носити
скут
необично
дугачак
,
Мерсија
она
придржавати
тел
,
дувак
који
она
јесам
покрити
лице
,
чочек
полазити
испред
она
,
звецкати
зил
и
певати
...
на
харемски
прозор
из
авлија
спустити
јесам
завеса
да
људи
не
бити
видети
жена
.
А
жена
гурати
се
уз
прозор
,
подизати
по
крајичак
завеса
,
један
она
крадом
бушити
и
намештати
око
:
да
видити
извођење
невеста
,
да
видити
људи
,
да
видити
тај
леп
младић
Цариграђанин
,
брата
од
тетак
Емир-Фатми
,
и
видети
он
,
погуркивати
се
,
стезати
се
,
уздисати
,
румен
,
као
да
никада
досад
јесам
видети
нешто
што
толико
жети
да
видити
,
човек
!
...
исправити
као
кипарис
,
уздигнут
глава
,
али
врло
блед
,
отац
довести
кћер
до
улазни
врата
бацати
преко
себе
новац
за
који
се
узети
грабити
црнкиња
и
црнчић
и
турски
мушкарац
који
се
још
допуштати
да
ићи
у
женски
хамам
...
људи
се
вратити
у
селамлик
,
а
невеста
увести
у
харем
два
младица
с
један
венчање
,
с
отац
и
мајка
.
робиња
она
и
даље
носити
скут
,
Мерсија
она
придржавати
дувак
,
и
,
уз
свирка
и
песма
,
одвести
јесам
горе
у
онај
велик
соб
пун
јенђа
;
привести
јесам
свекрва
.
свекрва
,
цариградски
пашиница
,
дочекати
снаха
на
нога
с
јенђа
:
снаха
она
направити
„
од
земља
теме
“
,
с
дувак
на
лице
,
па
се
усправити
и
стати
пред
она
с
прекрштен
рука
.
свекрва
извадити
„
бакшиш
“
,
много
низа
крупан
бисер
,
а
водиља
подигнути
невеста
дувак
...
леп
пашиница
заплакати
кад
видити
снаха
—
први
пут
јесам
видити
,
па
јесам
стегнути
и
метнути
свој
уздрхтао
усна
на
њен
миран
чела
.
после
јесам
ижљубити
њен
сута
,
плакати
од
радост
и
викати
:
„
алла
’
@card@
алла
’
!
алла
’
!
“
,
шта
јесам
се
ханума
чудити
смешити
се
:
Мондије
да
викати
:
алла
’
!
за
овај
јесам
посадити
,
опет
на
Мондије-ханумину
наслоњача
,
метнут
на
миндерлук
према
свекрва
.
мало
,
па
она
Мерсија
донети
сребрн
послужавничић
с
ратлокум
и
вод
,
да
послужити
свекрва
...
кад
јесам
понова
село
,
свекрва
она
јесам
гледати
и
плакати
.
други
се
свекрва
смејати
,
а
овај
плакати
.
нов
и
Арифа
ники
јесам
бити
близ
од
свекрва
.
и
ако
у
антерија
,
у
аврапа
,
онај
јесам
у
њен
озбиљност
,
у
њен
бледило
,
у
њен
уздрхтао
усна
,
у
њен
суза
,
у
њен
тужан
и
нежан
поглед
што
почивати
на
лице
њен
леп
снаха
осетити
нов
муслиманка
,
пробуђен
турски
жена
,
и
сав
три
јесам
заплакати
кад
јесам
она
узети
цигара
,
не
да
пухати
,
него
да
с
дим
гутати
свој
суза
.
Тишина
.
само
се
чути
песма
певачица
.
ханума
,
оне
беснити
раскалашан
ноћашњи
ханума
,
сад
јесам
озбиљан
,
горд
,
ханума
јесам
и
жена
,
ни
реч
не
проговарати
,
само
пухати
.
тако
јесам
увек
дању
.
оне
ноћу
полудити
,
опити
се
ноћни
тишина
,
мирис
влажан
земља
и
месечина
...
онај
два
водиља
одвести
невеста
доле
у
један
велик
предсобље
сасвим
празан
,
па
јесам
попети
на
један
велик
сто
у
кут
испод
степеница
,
где
бити
опет
један
Мондије-ханумина
наслоњача
,
и
посадити
јесам
.
нагрнути
силан
свет
,
разумети
се
жена
,
сав
незван
,
да
јесам
гледати
:
була
у
чаршаф
с
подигнут
печ
,
Јеврејка
у
шарен
антерија
подбрадити
зелен
газ
,
странкиња
што
живити
у
Солун
и
путница
,
Енглескиња
:
платити
један
Јеврејка
да
она
довести
.
од
странкиња
што
у
Солун
живити
,
неки
се
погуркивати
,
кикотати
гледати
невеста
у
наслоњача
на
сто
,
откривен
лице
,
оборен
очи
,
нем
,
с
робиња
крај
себе
који
јесам
хладити
грдно
велик
лепеза
.
да
се
удавати
за
недраг
или
за
непознат
човек
,
француски
васпитаница
бити
се
зацело
бунити
што
јесам
јесам
изложити
на
углед
као
роб
;
али
,
она
се
удавати
за
онај
ко
она
јесам
њен
срце
изабрати
,
па
она
се
и
ружан
свадбени
обичај
чинити
леп
,
и
волити
да
јесам
цео
свет
видити
,
гледати
срећан
,
не
бити
ли
и
јесам
бити
срећан
.
тако
јесам
седети
скоро
до
вечерње
,
до
турски
икиндија
.
.
лето
јесам
умирати
,
тај
јесам
премирати
,
али
јесам
умрети
.
онај
златан
сноп
са
сунце
падати
на
богат
екипажа
солунски
богаташ
поређати
у
дугачак
ред
дуж
Ибрахим-Хасан-бејове
кућа
и
ограда
,
и
још
даље
,
далеко
,
позлаћивати
сребрн
коњски
оправа
,
а
према
она
се
сијати
коњ
сасвим
вран
,
танак
нога
и
мали
глава
,
дугачак
реп
,
што
осећати
да
хтети
скоро
поћи
и
фркати
.
у
двориште
се
ускомешати
,
чути
се
жагор
и
кикот
,
пригушен
смех
.
с
минаре
Алаџа-Имарета
разлегати
се
„
Аллах
екбер
“
и
губити
се
у
висина
под
плав
небо
.
узак
улица
,
дугачак
,
закрчити
јесам
кола
и
светина
:
чалма
се
белити
као
висибаба
,
фес
се
црвенити
као
булка
.
и
богато
и
сирот
,
и
муслимански
и
хришћански
,
јеврејски
,
цигански
,
све
што
јесам
звати
на
свадба
,
скупити
се
око
Ибрахим-Хасан-бејове
кућа
да
гледати
сват
.
А
шта
хтети
да
видити
?
ханума
се
завити
још
у
авлија
,
чак
и
лице
покрити
,
и
излазити
,
пењати
се
у
затворен
кола
.
невеста
истина
развити
,
али
кола
,
притерати
уз
капија
,
заградити
се
дебео
дамаски
,
и
ники
јесам
не
видити
кад
изићи
и
кад
се
увући
с
тетак
,
Ариф-ханумом
и
робиња
Ђулренгија
у
затворен
кола
с
вратаоца
на
који
јесам
поврх
стакло
шарен
дашчица
.
један
кола
одјурити
:
у
она
јесам
свекрва
са
сестра
;
остати
поћи
ход
,
и
застајкивати
,
јер
не
моћи
даље
од
силан
свет
.
врева
јесам
заглушивати
уш
сват
;
с
време
на
време
чути
се
понеки
промукло
„
јашас'н
“
.
и
пролазити
се
улица
,
уличица
,
лево
,
десно
,
узбрдо
,
низбрдо
док
се
јесам
сићи
у
чаршија
,
да
се
застати
,
да
се
одгушити
,
па
да
се
продужити
пут
преко
Хамидије
,
и
дуж
цео
Молоса
,
закрчен
свет
,
где
јесам
мора
ударати
снажан
и
ритмичан
,
и
запљускивати
пена
кола
,
као
да
поздрављати
сват
;
па
скренути
поред
Олимпос-Паласа
и
хотел
д
’
Англетер
,
па
потерати
у
други
чаршија
,
у
чаршија
откривен
и
покривен
,
па
заћи
према
Ћемер-Капији
:
свет
,
трговац
дућанџија
и
онај
с
коњ
и
магарац
,
и
улични
продавац
свега
и
свашта
,
сав
јесам
застајати
,
заустављати
се
саобраћај
:
гледати
се
солунски
турски
богатство
на
искићен
кола
,
на
богат
коњски
оправа
,
на
кочијаш
,
на
роб
дилавер
,
и
захорити
се
,
наједанпут
,
изненада
,
из
стотина
грло
као
из
један
:
„
Јашас'н
!
“
,
а
опасти
дућан
трести
јесам
се
од
силан
кола
који
јесам
зврјати
,
шкрипати
,
пуцати
по
крупан
нераван
чаршиски
калдрма
,
и
најпосле
се
заћи
за
угао
један
стар
џамија
с
чији
се
минарет
пети
у
небо
један
кипарис
,
и
поћи
се
уз
брдо
,
уз
велик
брдо
,
ићи
кроз
стар
Солун
,
начичкати
трошан
зграда
са
софа
и
кафез
...
А
кад
се
стигнути
до
близу
Алаџа-Имарета
,
застати
се
...
коњ
јесам
нестрпљиво
фркати
и
лупати
нов
потковица
,
а
дилавер
,
у
крут
огрлица
,
редингот
и
фес
,
отварати
јесам
вратаоца
с
кола
,
и
пружати
ханума
уместо
рука
мишица
:
онај
јесам
ослањати
се
на
тај
мишица
излазити
из
кола
покривен
лице
,
нечујно
,
и
улазити
у
Нурије-ханумино
двориште
поред
ћилим
на
капија
разапет
на
дирек
.
„
Mon
Dieu
!
“
узвикивати
срећан
Нурија
кад
она
ући
Емир-Фатма
у
двориште
.
где
настати
силан
враџбина
,
да
бити
она
с
њен
сестрић
бити
срећан
.
и
не
хтети
она
открити
лице
,
љубити
она
дувак
с
он
,
узимати
крај
с
њен
дугачак
тежак
кос
,
па
она
метати
себе
на
лице
и
тепати
она
.
свекрва
јесам
од
узбуђење
јецати
а
нити
јесам
додирнути
снаха
дувак
ни
кос
,
као
да
јесам
бити
неки
грешница
,
па
да
не
обесветити
свет
...
„
Mon
Dieu
!
“
узвикнути
још
срећан
Нурија
кад
се
међу
жена
,
сасвим
развијен
,
видити
човек
,
мушки
,
диван
младић
,
израсти
као
кипарис
,
у
црн
хаљина
,
фрак
,
с
дубоко
изрезан
прсник
,
и
бео
машна
,
у
бео
рукавица
...
рукавица
он
јесам
само
на
десни
рука
,
гологлав
јесам
.
зар
јесам
тај
Турчин
?
леп
!
Очи
јесам
он
данас
јасно
плавити
,
од
задовољство
.
он
немати
очи
за
развијен
жена
,
него
за
онај
с
дувак
...
она
потрчати
.
она
он
не
видити
,
али
он
осетити
,
па
задрхтати
,
и
прво
она
доћи
да
се
гласно
насмејати
,
после
да
заплакати
.
он
она
ухватити
леви
рука
десни
рука
,
пољубити
јесам
.
кроз
жена
забрујати
нешто
као
звоно
.
тај
јесам
њин
глас
,
глас
чуђење
и
радост
,
глас
њин
дух
.
да
муж
жена
пољубити
у
рука
!
А
француски
васпитаница
Туркиња
Фатма
,
какав
велик
срећа
тражити
од
брачни
живот
!
она
јесам
о
овај
сањати
и
ноћу
и
дању
.
он
она
за
виђење
дати
један
златан
кутија
пун
„
просут
"
бисер
,
и
брзо
она
дигнути
дувак
:
очи
она
се
срести
,
дух
она
се
пољубити
:
и
она
и
он
душа
јесам
бити
на
усна
...
он
хтети
нешто
да
она
говорити
,
да
јесам
поздрав
ваљда
добродошлица
,
па
,
чудно
узбуђен
,
не
мој
,
само
промуцати
:
„
oh
ma
mie
!
“
...
=
=
=
=
=
=
=
=
сутрадан
јесам
Фатма
преседети
између
два
велик
огледало
,
у
Нурије-ханумином
салон
искићен
од
горе
до
доле
спрема
,
дар
.
лепота
!
тај
јесам
Фатмин
дар
.
Жене
јесам
долазити
,
седети
,
гледати
дар
,
и
она
,
изложен
као
њен
дар
,
као
њен
богат
спремати
,
као
њен
одело
.
А
она
,
опет
с
онај
осмех
што
она
јесам
раширити
зарумењен
лице
,
мислити
јесам
:
„
гледати
ја
,
и
бити
срећан
као
што
јесам
ја
срећан
!
“
XИ
Емир-Фатма
шетати
као
голубица
по
кућа
Мурад-Джемалове
тетак
а
свој
сут-ане
,
па
она
се
чинити
да
јесам
у
град
где
се
родити
и
одрасти
,
него
негде
далеко
,
у
један
од
она
непознат
град
,
где
јесам
жена
,
по
њен
мњење
,
овако
срећан
.
Нарочито
она
се
чинити
да
јесам
у
неки
француски
град
,
што
непрестано
говорити
француски
.
Мондије-ханум
започињати
(
и
осећати
се
задовољан
како
јесам
скоро
)
.
Час-по
па
се
Фатма
учинити
да
јесам
у
земља
где
јесам
од
љубав
умрети
Ромео
и
Јулија
.
али
она
јесам
потребан
нож
ни
отров
,
јер
онај
ко
она
волити
,
муж
она
јесам
.
он
она
причати
,
откад
јесам
волити
а
никад
јесам
не
поменути
пред
друг
,
бојити
се
да
се
не
насмејати
,
да
нешто
не
рећи
„
као
људи
“
и
обесветити
његов
свет
осећање
...
Прича
она
да
он
религиозан
осећање
јесам
бити
будан
,
јер
јесам
дуго
бити
у
Европа
,
и
да
он
она
јесам
моћи
пробудити
ни
дуг
молитва
у
џамија
,
а
пробудити
она
јесам
љубав
.
—
ја
хтети
ти
звати
„
Фатма
"
,
јер
тај
јесам
име
носити
кћер
наш
пророк
,
слободан
:
разговарати
се
с
људи
.
—
зар
бити
ти
волети
да
говорити
с
људи
?
он
на
овај
питање
не
хтети
одговорити
,
већ
почети
,
врло
узбуђено
:
—
Фатма
,
кад
јесам
пролазити
мимо
ваш
кућа
,
клецати
јесам
ја
колено
,
и
појурити
бити
ја
у
лице
сав
крв
,
кад
бити
год
бацити
очи
у
ваш
кафез
...
гледати
она
и
мислити
:
„
Божа
,
кроз
она
гледати
њен
очи
!
“
Па
праг
од
ваш
капија
.
.
„
на
он
стајати
њен
нога
!
“
у
сав
ваш
волети
јесам
ти
,
у
кућа
,
у
оградни
зид
,
у
капија
,
у
халка
на
капија
...
„
овај
халка
хватати
јесам
њен
рука
!
“
...
у
кипарис
над
ваш
кров
,
у
смоква
с
грана
преко
тејзин
зид
,
у
твој
отац
,
у
ваш
дилавер
,
у
робиња
,
и
у
један
сирот
кадуна
што
јесам
од
ви
долазити
ми
редовно
,
у
ваш
кола
,
у
коњ
и
,
опростити
,
—
у
онај
ваш
велик
пас
...
у
сав
ваш
,
у
сваки
из
ваш
кућа
волети
јесам
ти
,
или
сав
тај
волети
јесам
због
ти
.
Фатма
,
ја
муслиман
моћи
волети
.
и
пошто
јесам
сав
ижљубити
,
рећи
:
—
Зашто
само
ћутети
?
А
она
проговорити
:
—
кад
бити
говорити
,
ја
бити
муцати
.
ја
срећа
затварати
уста
.
—
А
ја
у
два
прилика
много
говорити
:
кад
јесам
срећан
и
кад
јесам
...
почети
он
,
па
не
довршити
.
—
и
кад
јесам
?
упитати
она
радознало
,
а
он
она
на
тај
питање
не
одговорити
,
већ
она
почети
причати
како
он
јесам
бити
кад
јесам
се
онај
једанпут
срести
на
улица
.
—
Ромео
јесам
говорити
Јулија
,
кад
јесам
наслонити
свој
бео
лице
на
рука
:
o
,
that
i
were
a
glove
upon
that
hand
that
i
might
touch
that
cheek
.
А
ја
јесам
помислити
,
кад
ти
спустити
вео
срести
се
са
ја
:
„
о
,
да
јесам
ја
тај
вео
на
тај
глава
,
да
бити
моћи
додирнути
тај
чела
и
тај
лице
и
тај
уста
!
“
Па
пошто
јесам
пољубити
у
чела
,
у
лице
,
у
уста
,
нежно
рећи
:
”
—
јесам
ли
,
душа
,
шта
јесам
ти
онда
мислити
?
—
ја
јесам
мислити
ништа
.
ја
јесам
само
осећати
.
—
како
јесам
видети
ти
,
ја
други
жена
јесам
ни
погледати
.
Гонџеђули
и
Ђулренги
,
тај
јесам
жена
него
робиња
,
а
тетак
јесам
тетак
,
мајка
јесам
мајка
...
ах
,
мој
несрећан
мајка
!
она
тај
врло
изненадити
,
и
уозбиљити
се
упитати
:
—
Зашто
јесам
она
несрећан
,
кад
јесам
она
тај
срећан
?
али
он
избегнути
да
одговорити
,
љубљење
.
ниједан
место
на
лице
,
на
рука
,
на
грло
,
у
кос
,
не
остати
она
непољубљен
,
и
она
се
збунити
и
више
он
не
упитати
,
зашто
он
јесам
мајка
несрећан
.
он
се
из
кућа
не
мицати
,
из
соб
не
излазити
,
те
цео
кућа
осећати
да
овде
имати
муж
и
жена
што
се
волити
,
и
што
јесам
се
узети
пре
неки
дан
.
робиња
мислити
:
„
благо
она
!
како
јесам
срећан
она
жена
који
јесам
муж
и
драг
један
исти
човек
!
не
крити
се
кад
он
дочекивати
и
испраћати
,
не
стидити
се
кад
из
соб
изићи
сав
малаксати
од
његов
миловање
,
на
лице
и
грло
с
трага
од
његов
пољубац
...
благо
она
!
“
Па
се
грабити
који
хтети
јесам
послушати
,
и
,
додавати
она
оно
што
јесам
затражити
,
додирнут
рука
њен
срећан
рука
,
или
,
у
хитња
,
дотакнути
се
тело
њен
срећан
тело
...
како
јесам
она
двоје
заједно
,
робиња
се
непрестано
чинити
празник
,
и
сваки
час
се
издвајати
и
нешто
шаптати
,
а
на
лице
она
се
огледати
некакав
необичан
задовољство
...
понекад
,
она
двоје
ништа
не
говорити
,
а
разумети
се
:
она
хтети
да
помирити
цвет
он
она
поднети
свој
лице
;
он
појмити
да
омиловати
памук
,
она
он
пружати
свој
рука
.
она
још
не
погледати
кроз
одшкринут
шалона
,
не
сетити
се
да
погледати
,
јер
за
она
улица
не
постојати
:
што
год
постојати
на
свет
,
тај
јесам
у
овај
кућа
,
у
она
.
А
он
не
помишљати
на
кафана
,
где
он
јесам
толико
друштво
,
и
ако
јесам
од
њин
свадба
проћи
месец
дан
...
али
данас
,
он
осетити
нешто
као
умор
,
као
досада
...
кад
бити
мало
изићи
?
...
и
наједанпут
,
он
се
окренути
тетка
и
рећи
:
—
да
изићи
...
с
Фатма
,
тејзе
?
тетак
он
се
згранути
:
—
о
Фатма
?
!
Шта
бити
рећи
свет
!
...
као
ђаур
,
или
Јеврејин
...
и
Донме
,
што
се
готово
развити
,
још
јесам
почети
улица
с
људи
.
и
шта
бити
рећи
старотурчин
?
—
Па
зар
никад
с
она
да
пети
поћи
!
?
—
Можеш
.
.
њен
родитељ
,
кроз
капиџик
...
—
као
милосник
с
милосница
.
.
да
ми
ники
не
видити
!
...
да
изићи
па
затворен
кола
,
у
поље
,
не
по
варош
?
—
По
ја
,
чедо
,
и
на
отворен
,
и
пешице
,
по
чаршија
,
испод
рука
тај
она
да
ухватити
;
и
у
вече
да
ићи
у
башта
код
Бејаз-Куле
,
да
слушати
музика
и
гледати
биоскоп
;
али
по
онај
затуцан
,
нарочито
старотуркиња
,
што
бити
ви
пљунути
усред
очи
,
или
бити
ви
лупити
сунцобран
по
глава
...
па
бар
да
јесам
на
јалија
,
у
нов
Солун
,
где
јесам
толики
Донме
,
и
пуно
нов
,
наш
вредан
жеп
;
али
у
стар
...
у
гора
и
камен
!
он
се
бунити
:
—
у
Европа
се
смести
с
љубазница
,
овде
се
не
смести
са
жена
!
сам
ићи
као
.
.
у
Цариград
свуд
ићи
,
па
сав
сам
,
а
безочник
из
овај
гадан
режим
дирати
она
,
штипати
она
,
намигивати
она
.
.
кад
јесам
доћи
из
Европа
па
овај
видети
,
ја
јесам
мислити
да
тај
јесам
жена
„
цомме
ил
фаулт
“
,
већ
.
.
пустити
из
неки
рђав
кућа
...
и
оне
продуживати
пут
ћутети
!
...
па
и
људи
ћутети
,
они
који
јесам
протеривати
у
Европа
.
Нурија
узвикнути
:
—
за
Божју
љубав
,
махнути
се
политика
?
мајка
он
утишавати
,
говорити
он
:
—
седити
с
Емира
,
синути
,
читати
она
,
причати
она
;
тај
јесам
свет
проћи
и
много
видети
.
—
Читај
,
причати
,
данас
,
сутра
,
прексутра
:
један
те
један
,
говорити
он
љутит
,
па
отићи
у
њин
соб
.
—
да
никад
с
ти
не
изићи
!
глупост
!
лудост
!
„
да
изићи
!
"
...
она
тај
ни
на
намет
јесам
пасти
.
али
он
се
брзо
умирити
;
чим
осетити
она
,
метнути
свој
глава
на
њен
груда
.
кад
он
јесам
глава
на
њен
груди
,
он
ћутети
,
жмурити
,
тај
јесам
и
осећати
и
гледати
јесам
духован
очи
,
и
жети
да
се
из
овај
сладак
сан
никад
не
пробудити
;
држати
њен
рука
у
свој
,
и
чинити
он
се
да
јесам
у
тај
мали
ручица
он
,
његов
душа
.
он
јесам
нежан
,
питом
,
волити
да
се
мазити
као
дете
око
жена
што
за
он
имати
нежност
и
љубав
...
„
Божа
,
ја
не
бити
моћи
без
овај
груда
,
без
овај
топлина
и
мирис
!
“
мислити
и
јаче
се
уз
она
припијати
,
дигнути
она
ручица
и
метати
јесам
на
свој
уста
,
и
наједанпут
,
нити
осећати
њен
рука
ни
свој
уста
:
у
сав
јесам
он
,
његов
душа
...
цео
свет
ни
волити
подједнако
ни
жалити
;
друкчије
исказивати
љубав
и
нежност
један
,
друкчије
други
.
један
срећан
мислити
да
јесам
срећа
станац
камен
,
други
да
јесам
крилат
жена
.
и
Джемал
јесам
замишљати
као
крилат
жена
,
те
кад
јесам
задовољан
,
кад
се
осећати
и
сувише
срећан
,
он
се
сетити
њен
крило
,
па
он
кроз
срце
пројурити
нешто
као
нож
.
колико
јесам
волити
,
чак
не
да
да
јесам
послушати
робиња
.
он
она
завити
цигара
,
он
запалити
и
повући
два
три
дим
,
па
јесам
пружити
она
,
молити
јесам
:
кад
мало
попушити
да
он
јесам
вратити
...
послужити
јесам
кафа
:
из
један
филџан
пити
обојити
...
дању
јесам
облачити
,
китити
;
у
вече
она
узимати
цвеће
из
кос
,
па
он
затварати
у
један
ваздан
кићен
кутија
,
где
јесам
он
други
реликвија
од
она
,
жена
он
и
драга
,
па
јесам
расплести
,
раскопчати
она
гривна
и
хаљина
...
не
слушати
јесам
што
знати
овај
:
„
колико
гора
висок
да
јесам
,
преко
она
пут
бивати
;
а
човек
везир
нек
јесам
,
свој
драг
роб
бивати
,
“
него
јесам
слушати
што
он
терати
нешто
из
он
,
шта
он
не
знати
име
.
поред
овај
још
јесам
слушати
:
ако
она
пасти
махрама
,
он
она
јесам
дохватити
;
ако
хтети
да
обући
ћурак
,
он
она
он
придржати
.
она
се
овај
радовати
као
онај
поздрав
на
јалија
,
и
што
јесам
пољубити
у
рука
„
на
виђење
“
:
и
с
тај
она
се
чинити
да
јесам
он
дигнути
над
себе
.
али
она
јесам
у
крв
ући
:
човек
јесам
стар
и
муж
јесам
господар
,
те
кад
год
он
у
соб
ући
,
она
он
устати
;
он
,
да
бити
она
доказати
да
у
тај
њен
устајање
видити
нежност
а
не
потчињеност
,
притрчавати
она
и
љубити
јесам
у
рука
.
Што
она
дохват
махрама
,
што
она
придржавати
ћурак
,
сав
тај
она
ништа
јесам
према
онај
што
она
свашта
причати
као
други
,
као
човек
...
Прича
она
о
Европа
много
штошта
што
она
у
роман
јесам
читати
,
казивати
она
о
школа
,
ређати
она
шта
јесам
све
читати
...
„
Божа
,
са
ја
као
с
други
!
не
сматрати
ја
за
низак
од
себе
,
и
не
мислити
:
зар
хтети
тај
она
разумети
—жена
?
“
никад
она
не
рећи
:
„
То
јесам
за
жена
“
,
или
:
„
е
,
жена
,
шта
оне
знати
!
“
овај
он
јесам
сав
из
Европа
;
а
да
ли
имати
што
из
Азија
,
из
свој
отаџбина
,
Турска
?
„
немати
ништа
:
ја
бити
тај
досад
опазити
.
“
и
сав
срећан
окренути
он
се
,
слушати
он
,
а
после
он
казивати
шта
јесам
она
учити
и
читати
.
кад
заситити
чути
,
он
потражити
храна
душа
:
музика
,
књига
нарочито
књига
.
она
бити
он
слушати
не
проговорити
задуго
о
љубав
;
али
он
,
засићен
књига
,
враћати
се
на
љубав
,
почињати
разговор
,
завршивати
пољубац
...
—
Душа
,
јесам
ли
видети
онај
шарен
кутија
?
...
у
она
јесам
сав
твој
,
цвеће
...
и
чинити
ја
се
да
бити
тај
свет
обесветити
чак
и
очи
мој
мајка
,
зато
јесам
затворити
.
она
осетити
да
говорити
искрено
,
па
од
радост
заплакати
.
—
А
где
јесам
,
душа
,
мој
писма
?
она
поцрвенити
,
збунити
се
,
па
рећи
:
—
прво
она
сашити
...
у
јастук
,
па
после
...
бојати
јесам
се
да
.
.
спалити
јесам
она
,
и
пепео
јесам
ушити
у
хамајлија
.
не
каза
где
она
јесам
хамајлија
;
али
,
он
тај
каза
љубав
,
тај
јесам
раскопчати
,
наћи
свилен
хамајлицу
емир-боје
на
њен
груди
,
па
јесам
подигнути
,
и
тај
место
где
јесам
бити
она
,
прво
пољубити
,
после
додиран
чела
.
—
никад
се
јесам
осетити
толики
муслиманин
кад
јесам
проћи
поред
џамија
,
као
кад
јесам
проћи
поред
ваш
кућа
.
кад
јесам
неко
изустити
:
„
љубав
“
,
ја
јесам
видети
ти
.
.
и
после
јесам
испитивати
кад
он
се
највише
сећати
,
кад
јесам
бити
сам
или
с
другарица
.
она
он
причати
како
она
јесам
бити
кад
он
јесам
срести
,
и
да
јесам
увек
желети
изићи
,
само
не
једанпут
,
кад
јесам
чути
да
он
јесам
у
Солун
.
„
година
дан
да
јесам
доћи
,
година
дан
не
бити
изићи
:
што
да
изићи
кад
се
не
надати
да
хтети
видети
ти
?
!
“
...
и
он
тај
сладак
разговор
завршавати
,
затварати
она
уста
уста
.
.
о
свашта
говорити
,
само
не
о
њен
први
прошевина
:
ни
једно
ни
друго
не
смети
ни
сетити
се
тај
.
отац
она
долазити
петак
,
нена
и
мајка
сваки
дан
,
а
она
видити
у
три
дан
једанпут
.
„
ах
,
Mon
Dieu
,
да
она
не
дирати
.
.
млад
,
“
велим
тетак
.
—
„
да
бог
да
она
довека
бити
овако
“
,
прихватати
Джемалов
мајка
и
уздисати
.
А
њен
прија
не
питати
јесам
зашто
уздисати
.
Зашто
да
јесам
питати
?
погубити
деца
,
остати
с
један
...
Сафет
говорити
Нурија
:
„
мој
пријатељ
,
усрећити
јесам
ја
јединица
—хвала
ти
!
“
тад
ићи
у
комшилук
,
па
се
хвалити
као
ниједан
мајка
:
„
зет
ја
још
јесам
у
кафана
отићи
и
не
знати
шта
јесам
кафана
;
од
жена
се
не
одвајати
;
по
кућа
се
орити
песма
од
јутро
до
мрак
,
само
певати
као
тица
“
.
Жене
се
погледати
,
и
подсмевати
...
А
кад
доћи
Мерсија
,
Фатма
јавити
;
кад
се
састати
,
Фатма
јесам
загрлити
али
не
пољубити
,
и
не
помирити
:
како
да
јесам
пољубити
кад
јесам
она
на
усна
његов
пољубац
,
и
како
да
мирисати
њен
лице
кад
јесам
мирисати
његов
!
Мерсија
јесам
млад
,
али
јесам
Туркиња
,
те
свега
се
сећати
и
не
замерати
свој
другарица
,
само
јесам
лукав
испитивати
:
шта
све
имати
.
—
о
,
много
!
.
.
о
шта
ни
појам
јесам
имати
,
кад
јесам
седети
с
ти
загрлити
с
лице
на
лице
.
и
тај
један
реч
много
,
Мерсија
јесам
више
од
бог
знати
колик
причање
.
—
о
,
Емир
,
кад
само
помислити
:
„
она
јесам
жена
,
“
говорити
,
а
у
тај
се
зачути
његов
ход
.
—
ето
он
!
узвикнути
Фатма
радосно
и
скочити
:
кроз
отшкринут
врата
гледати
он
цео
душа
а
не
пуштати
он
унутра
,
док
Мерсија
не
покрити
кос
...
леп
девојка
запламтити
се
у
лице
,
а
ни
реч
не
проговарати
,
не
умести
пред
човек
.
.
А
кад
јесам
сестра
испраћати
,
она
велим
:
—
Душа
Емир
,
ја
ти
се
хтети
удавати
;
јер
,
колико
јесам
год
љубав
на
свет
,
сав
јесам
код
ти
,
ништа
јесам
остати
за
други
.
Емир
јесам
тада
пољубити
и
казати
:
—
пољубити
јесам
тај
уста
где
јесам
пољубац
љубав
.
Мерсија
овај
силно
узбудити
,
и
ићи
кућа
,
да
тамо
мислити
на
пољубац
млад
женица
...
један
дан
,
она
се
изгубити
кад
Джемал
свој
жена
пред
она
пољубити
.
пољубац
млад
и
леп
човек
,
Европљанин
,
какав
и
она
жети
за
муж
,
опећи
јесам
као
да
јесам
пасти
на
њен
уста
;
али
од
тај
дан
она
не
отићи
сестра
,
и
ако
она
јесам
звати
,
и
ако
за
она
,
за
њен
душа
,
више
јесам
постојати
други
место
до
овај
где
јесам
Джемал
и
Фатма
.
од
онај
који
Фатма
врло
волити
редак
се
виђати
у
Нурије-хануминој
кућа
Ариф-ханум
.
Дође
свега
трипут
,
и
ако
јесам
од
свадба
толико
проћи
;
само
једанпут
видити
Фатма
,
и
тај
случајно
;
сав
хтети
да
јесам
узнемиривати
,
да
јесам
бити
из
спасти
,
толико
леп
,
а
који
трајати
тако
кратко
,
и
не
снивати
се
двапут
.
данас
јесам
петак
.
у
Нурије-хануминој
кућа
јесам
пун
жена
,
стар
али
и
млад
,
који
јесам
доћи
ради
Фатма
.
али
Фатма
немати
међу
она
;
она
се
још
не
одвајати
од
Джемал
.
Нурија
само
ћутети
,
уозбиљити
се
;
а
кад
кроз
прозор
спазити
Арифа
,
она
похитати
пред
она
и
у
предсобље
она
нешто
шаптати
на
ухо
.
Ариф
скинути
чаршаф
и
петак
,
а
преко
кос
пребацити
Нуријин
башјорти
,
и
отићи
у
соб
младенац
.
они
јесам
обично
у
соба
где
јесам
Мондије-ханумин
bureau
,
књига
,
слика
,
Фатмин
библиотека
и
клавир
.
свирити
у
четири
рука
Reproche
d'Amour
,
срећан
што
они
један
други
немати
за
шта
прекорети
и
у
тај
ући
Ариф
по
турски
—
без
куцање
.
Джемал
похитати
у
други
соб
да
обући
капут
,
а
гошћа
рећи
:
„
ето
Европљанин
!
Наши
бити
ми
дочекати
и
у
гаће
“
.
кад
се
Джемал
вратити
,
она
сести
,
питати
се
с
он
и
рећи
:
—
Аман
,
деца
,
где
јесам
?
они
се
погледати
и
поцрвенети
.
—
други
месец
имати
четири
недеља
;
ви
шест
...
онај
истина
,
меден
и
требати
да
јесам
мало
дуг
,
али
овако
дуг
...
они
се
понова
погледати
и
поцрвенети
.
—
јагњити
Джемал-беј
,
ти
требати
да
изићи
...
у
чаршија
,
с
друг
...
ићи
на
ваздух
...
све
у
соба
,
толико
време
,
па
јесам
побледети
...
и
ослабети
јесам
...
—
Али
,
ханум-тејзе
,
без
Фатма
,
ја
...
узити
он
муцати
.
—
ако
мислити
с
она
,
ти
никад
хтети
изићи
,
или
бар
не
скоро
.
па
како
бити
да
јесам
у
служба
,
да
имати
какав
посао
?
са
жена
се
не
моћи
ни
у
Европа
у
суд
,
школа
...
А
кад
се
састати
после
један
сат
или
два
,
милост
.
.
још
веће
.
он
само
чути
:
„
Па
како
бити
да
јесам
у
служба
,
да
имати
какав
посао
?
“
и
бити
он
веома
тешко
,
застидити
се
...
највише
од
Фатма
,
и
на
њен
велик
изненађење
,
одмах
се
спремити
да
изићи
...
она
он
устати
,
и
не
рећи
ни
реч
,
испратити
он
само
до
собни
врата
:
даље
јесам
нога
јесам
носити
.
и
учинити
она
се
као
да
се
нешто
свршити
,
доћи
она
да
се
поклопити
на
диван
па
да
закукати
.
Ариф
тај
опазити
и
рећи
:
—
Емир
,
очи
мој
,
хајде
гост
.
Нурије-ханум
казати
:
смејати
ти
се
,
и
,
наравно
,
криво
она
јесам
.
и
после
,
све
с
он
,
досадити
он
се
,
заситити
се
.
—
ах
,
сладак
тејзе
,
он
ја
никад
не
бити
...
нити
бити
ја
...
—
он
ти
не
бити
,
јер
ти
јесам
жена
.
Човек
јесам
...
друкчији
јесам
он
.
и
после
,
не
заборавити
да
јесам
у
Турска
,
да
јесам
Туркиња
.
тај
јесам
и
млад
жена
,
доћи
због
ти
,
па
што
се
кроз
прст
гледати
невеста
,
тај
се
замерати
жена
.
—
Па
јесам
непрестано
сам
...
госпођа
мајка
,
сута
,
нена
,
мој
мајка
,
Мерсија
.
—
Мерсија
?
—
слатко
Мерсија
!
она
као
с
брата
.
—
Ааа
!
ја
не
моћи
као
с
брата
с
туђ
човек
.
зато
ми
јесам
крив
вера
,
него
друштвено
уређење
.
—
зар
мој
муж
мој
сестра
туђ
?
!
—
зет
,
што
и
ништа
.
млад
,
леп
,
мушки
:
она
он
јесам
познавати
,
и
јесам
с
човек
седети
,
осећати
да
јесам
гледати
.
и
после
,
тај
јесам
човек
—
ваш
сан
,
идеал
,
Европљанин
,
Француз
;
она
слушати
кад
он
говорити
француски
.
—
тејзе
,
ти
јесам
заборавити
њен
тајна
!
седети
јесам
с
онај
што
говорити
к-к
,
тако
тврдо
.
—
једанпут
само
,
и
више
он
јесам
ни
видети
:
отићи
...
тај
јесам
протерати
у
Европа
.
кад
она
јесам
туђ
,
што
пред
он
метати
башјорти
?
Наши
обичај
:
забранити
.
А
што
јесам
забранити
...
Мог
бити
тај
пред
она
љубити
?
—
Па
...
једанпут
.
.
—
То
јесам
лудост
од
он
.
А
тај
...
пред
млад
муслимански
девојка
да
се
љубити
мушки
и
женски
!
...
—
о
,
Божа
,
па
...
узити
она
збуњен
,
постиђен
.
сад
она
више
немати
,
а
ја
не
знати
,
јесам
ли
паметан
.
—
паметан
јесам
.
други
пут
о
тај
.
А
сад
,
Емир
,
изићи
да
ти
се
не
смејати
.
—
кад
помислити
,
сладак
тејзе
:
овај
јесам
јава
!
—
То
јесам
сан
,
и
проћи
хтети
брзо
као
сваки
сан
.
—
тејзе
,
онда
ти
никад
ники
јесам
волети
!
.
.
зар
да
проћи
?
!
Ооо
!
никад
,
никад
!
Вечност
јесам
нешто
што
пролазити
.
увек
хтети
ја
бити
овако
:
ја
тај
осећати
.
—
Неће
тако
,
душа
;
али
ипак
добро
.
сад
се
волити
,
и
волети
се
;
бити
деца
,
волети
деца
;
нестати
страст
,
настати
навика
:
ви
хтети
моћи
један
без
други
;
и
најпосле
,
кад
остарити
,
од
муж
и
жена
бити
два
други
,
од
драг
и
драг
два
пријатељ
.
—
тејзе
!
и
ја
он
пустити
,
отићи
!
рећи
с
пун
бол
и
почети
плаката
.
—
не
!
поцрвенети
тај
очи
,
па
хтети
наш
жена
помислити
да
јесам
се
с
он
свађати
.
ти
знати
наш
жена
.
А
овде
јесам
сав
женски
конзервативац
и
реакционар
,
члан
сраман
режим
.
али
да
оставити
политика
:
од
она
ми
већ
заболети
глава
.
лудост
!
па
тај
морати
једанпут
бити
.
и
после
,
ти
требати
да
се
навикавати
без
он
:
ићи
Рамазан
.
Рамазан
!
...
она
он
се
јесам
ниједанпут
сетити
,
а
тек
што
јесам
доћи
!
...
уз
Рамазан
досад
јесам
бити
жена
.
јако
побледити
,
усна
она
поплавети
;
учинити
она
се
као
да
се
сасвим
свршити
нешто
бескрајно
пријатно
,
мило
.
—
Душа
,
јагње
,
хајде
одмах
гост
,
обучен
јесам
.
ту
јесам
и
Зехра
и
Несиме
,
твој
другарица
:
ред
јесам
да
изићи
.
она
с
разбијен
срце
поћи
;
не
погледати
се
у
огледало
,
а
и
за
ко
?
.
.
с
другарица
јесам
седети
,
и
разговарати
се
,
на
Нурије-ханумину
клавир
одсвирати
јесам
два
страна
романса
без
реч
:
Свршило
се
и
први
Бол
.
од
ко
јесам
тај
,
чији
јесам
,
ни
на
шта
јесам
мислити
,
већ
јесам
свирати
,
сав
унети
у
леп
арија
:
тон
јесам
се
преливати
,
звук
час
дрхтати
час
жуборити
,
разумети
се
реч
,
јецање
,
суза
,
прст
јесам
она
преко
дирака
летети
.
Чак
и
онај
фанатик
,
„
женски
конзервативац
“
,
у
овај
силно
нежан
,
стран
арија
први
Бол
,
осетити
јесам
духати
не
онај
чији
јесам
она
,
већ
овај
млад
леп
жена
,
па
јесам
плакати
.
Свршило
се
!
.
.
први
бол
!
...
гостити
се
разићи
пре
сунчев
заход
.
—
Емир
,
рећи
она
сута
,
обука
други
хаљина
,
накитити
се
:
сад
хтети
ти
доћи
муж
.
и
не
заборавити
,
Емир
,
да
никад
пети
требати
да
он
дочекати
у
онај
хаљина
у
који
јесам
он
испратити
.
јер
и
ако
јесам
исти
,
изгледати
он
као
други
.
ја
морати
да
она
се
гиздати
,
да
она
дочекивати
насмејан
лице
,
да
она
испраћати
.
ти
јесам
видети
старотуркиња
,
чак
и
твој
мајка
:
понекад
,
кад
јесам
у
посао
,
или
кад
она
нешто
јесам
добро
,
или
јесам
расположен
,
ваздан
неочешљан
,
а
у
вече
:
чешљати
се
,
гиздати
се
,
—
доћи
хтети
она
„
Бујукбурунлија
“
...
да
он
јесам
увек
леп
,
насмејан
,
да
она
не
довести
ортак
.
код
овај
реч
Ариф
пљунути
,
а
Фатма
се
весело
насмејати
и
одскакутати
да
се
преобући
,
и
да
се
намирити
.
кад
се
он
вратити
,
узети
се
здравити
грљење
и
љубљење
...
—
као
да
јесам
доћи
с
Ћабе
,
рећи
Ариф
смејати
се
,
улазити
да
она
казати
збогом
.
они
се
застидети
и
пустити
се
;
Фатма
похитати
да
испратити
тетак
.
—
како
јесам
кратак
мој
бол
,
тејзе
,
и
како
ја
јесам
дугачак
радост
!
рећи
и
загрлити
тетак
.
—
Обично
јесам
обратно
.
али
код
млад
жена
,
заљубљен
...
—
и
ништа
се
јесам
свршити
.
Чина
ја
се
да
јесам
почетак
без
свршетак
.
—
Емир
,
срце
мој
,
упамтити
:
што
мање
илузија
,
тај
слаб
разочарање
,
рећи
Ариф
,
па
измирисати
свој
сестричин
лице
,
истапкати
јесам
и
отићи
.
XИИ
Рамазан
доћи
.
први
јесам
дан
новембар
месец
а
време
јесам
као
с
пролеће
:
зеленило
трава
јесам
свеже
,
киша
пасти
преко
ноћ
,
а
ујутру
јесам
сасвим
суво
,
јер
огрејати
топло
сунце
,
понеки
дан
велик
као
у
лето
.
па
ипак
,
много
јесам
пријатније
него
у
лето
,
немати
несносан
летњи
врућина
,
ни
прекодан
прашина
ни
у
вече
и
ноћу
комарац
.
сад
бити
ханума
шетати
поваздан
,
да
јесам
пост
,
Рамазан
.
по
турски
махала
,
нарочито
у
Стар
Солун
дању
јесам
пусто
,
као
да
јесам
сав
живо
помрети
;
а
пред
вече
врити
као
у
котао
:
размилети
се
продавац
и
слушкиња
,
настајати
спремање
за
ифтар
.
после
се
ићи
на
молитва
;
са
сав
минаре
окићен
кандило
као
звезда
,
разлегати
се
„
алла
’
екбер
“
,
и
чудно
утицати
на
онај
који
јесам
очекивати
„
позивање
“
с
нестрпљење
и
много
побожност
.
тај
јесам
пост
пред
Мухамедов
рођење
или
пред
његов
смрт
,
већ
за
испаштање
грех
у
минули
година
.
уз
Рамазан
,
дању
,
ни
хлеб
,
ни
вод
,
ни
дуван
,
ни
кафа
,
чак
ни
мирисање
цвеће
а
толи
лице
;
жена
неочешљан
,
необучен
,
ненавучен
обрва
,
без
белило
,
сурма
и
бојадисање
нокат
;
прављење
од
дан
ноћ
с
фереџа
и
ћилим
на
прозор
,
где
јесам
шалона
или
капак
,
и
спавање
до
сам
подне
,
да
бити
дан
бити
,
учинити
се
кратак
;
хамам
се
зажелити
ханума
(
истина
млад
жена
и
девојка
догађати
се
да
он
и
уз
пост
поход
)
;
узимање
абдест
и
клањање
по
пет
пут
на
дан
,
а
тада
клањати
и
млад
,
па
чак
и
деца
.
улица
јесам
пуст
до
вечерњи
,
а
тада
оживити
као
и
кућа
и
двориште
.
напољу
вика
продавац
,
граја
;
по
авлија
клепет
папуча
,
клопарање
нанула
,
лупа
сатара
:
свуд
се
спремати
за
ифтар
.
А
што
се
јесам
окусити
преко
цео
година
,
уз
Рамазан
се
окусити
,
јести
;
сиротан
класа
сав
уштеда
потрошити
за
јела
:
зато
јесам
и
штедети
.
јела
највише
од
сецкан
месо
,
па
баклава
па
разнети
татлија
,
па
мухалебија
од
туцан
пиринач
,
па
свакојак
ошав
,
тај
јесам
кувати
воће
,
па
зерде
и
пилав
.
Чује
ли
се
с
минаре
језан
или
с
град
топ
,
муслиман
се
развеселити
,
па
онај
тренутак
шербет
или
који
кап
земзем
,
ако
он
имати
:
„
Агара
јесам
он
угасити
жеђ
синути
Исмајилу
"
.
.
а
за
овај
цигара
,
ко
пухати
.
после
,
клањање
па
ифтар
,
или
ифтар
па
клањање
,
ко
не
моћи
клањати
гладан
.
после
ифтар
прање
рука
и
уста
,
па
људи
с
фењер
ићи
у
кафана
;
жена
,
пошто
јесам
се
очешљати
и
обући
,
с
фењер
ићи
у
комшилук
,
а
сваки
носити
бошчица
—
с
рад
!
Највеће
нерадница
рамазански
ноћ
радити
:
шити
за
Бајрам
кошуља
,
антерија
,
хаљина
себе
и
свој
,
муж
,
деца
...
па
песма
,
по
сав
ноћ
,
весеље
,
шал
,
облачење
у
мушки
хаљина
:
све
што
јесам
прекодан
забранити
,
премда
имати
кућа
где
се
рамазански
ноћ
јести
и
радити
,
али
не
веселити
,
јер
,
Рамазан
јесам
Рамазан
,
бити
дању
или
ноћу
.
по
поноћ
топ
,
објављивати
суфур
,
па
опет
седање
за
пун
софра
.
али
пре
тај
Циганин
,
од
прозор
до
прозор
,
с
бубањ
и
песма
,
певати
:
кристал
прозор
отворити
се
,
и
ми
бакшиш
пружити
се
;
о
,
ако
ханум
имати
добро
срце
:
њезин
кеса
одрешити
се
...
Бакшиш
за
песма
и
свирка
добијати
петнаести
дан
постати
и
на
Бајрам
.
онај
с
кратак
кос
око
Касумије
и
онај
леп
девојка
што
се
хтети
удавати
,
Солуњанка
,
чак
озго
од
Муса-Бабина
турбе
,
суседа
напуштен
турски
гробље
,
од
срце
се
обрадовати
Рамазан
,
ноћни
посело
,
харемски
весеље
;
али
млад
жена
,
невеста
у
меден
месец
,
бити
тужан
и
забринут
:
и
онај
јесам
муслиманка
,
и
од
она
хтети
многи
постити
,
и
оне
требати
по
сав
ноћ
да
сести
и
да
се
веселити
са
жена
...
а
муж
,
њин
млад
муж
,
младожења
...
онај
јесам
моћи
довршити
мисао
,
јер
она
се
срце
стезати
,
и
ледити
.
Фатма
јесам
увек
постити
,
па
и
сад
хтети
,
а
свекрва
она
забринути
говорити
:
—
Хоћеш
да
постити
,
чедо
.
оставити
се
,
ти
јесам
млад
,
скоро
довести
,
муж
тај
јесам
млад
као
капљати
роса
:
бог
хтети
ви
опростити
.
и
како
хтети
он
толико
дан
без
ти
?
...
млад
јесам
,
неискусан
јесам
...
не
знати
шта
јесам
човек
...
она
слушати
свекрва
и
мењати
се
у
лице
:
како
сад
да
не
постити
,
кад
јесам
постити
дете
;
спавати
у
један
соба
с
хришћанка
,
а
постити
!
...
она
на
серџаде
клањати
;
њен
госпођица
за
сто
читати
Света
писма
.
и
тихо
рећи
:
—
не
моћи
да
не
постити
,
госпођа
мајка
,
јесам
да
хтети
.
—
е
,
кад
не
моћи
,
чедо
,
ти
постити
;
али
...
ноћу
бити
с
муж
.
Прође
први
дан
постати
.
сестра
променити
нарав
,
због
дуван
Нурија
,
иначе
говорљив
,
сад
по
ваздан
ћутети
,
сав
јесам
вређати
,
и
за
сваки
ситница
плакати
,
зашта
бити
се
други
пут
смејати
.
њен
сестра
,
напротив
,
сад
јесам
говорљив
,
и
страшно
расејати
:
поћи
по
башјорти
,
а
узети
папуча
.
до
подне
јесам
спавати
;
од
подне
,
гладан
и
нерасположен
,
читати
јесам
Коран
,
седити
на
шиљте
с
башјорти
.
Фатма
ваздан
јесам
видети
муж
,
избегавати
он
.
пред
вече
,
чути
његов
корак
,
па
отрчати
тетка
да
не
бити
с
он
сам
...
А
кад
се
чути
језан
и
она
попити
земзем
из
један
црвен
чашица
као
напрстак
нарочито
за
земзем
,
он
опазити
да
се
сав
намерно
склонити
,
и
узити
јесам
страсно
љубити
,
молити
јесам
да
клањати
после
ифтар
...
кад
поседати
за
пун
сто
,
они
почети
,
ћутети
,
јести
прст
,
чак
и
Джемал
!
после
ифтар
,
на
отворен
софа
,
робиња
прострети
овчји
кожа
и
два
ћилимчић
,
који
јесам
Фатма
навести
за
клањање
тетка
и
свекрва
,
па
ханума
,
сав
три
бос
,
с
башјорти
на
глава
,
узети
клањати
вечерњи
молитва
,
и
кроз
мртав
тишина
,
с
време
на
време
,
чути
се
јасно
изговорити
„
Аллааа
!
!
“
Седећи
у
кут
,
Джемал-беј
гледати
овај
три
мио
он
духати
,
гледати
она
готово
не
дисати
,
и
у
душа
осећати
неки
тегоба
:
кајати
се
зашто
јесам
и
јесам
постити
,
па
да
сад
с
она
клањати
.
гледати
она
као
неки
дух
или
светитељка
кад
оне
завршити
клањање
и
помакнути
се
узимати
бројаница
.
о
,
сав
јесам
готово
,
и
ифтар
и
молитва
;
сад
хтети
она
двоје
ићи
у
свој
соб
,
где
хтети
ћеретати
до
зор
.
али
са
улица
јако
зазвонити
звонце
и
чути
се
пас
...
„
гостити
!
“
...
и
мало
па
се
кроз
авлија
чути
говор
и
онај
стереотипан
„
имати
ли
ко
.
“
„
имати
ли
ко
?
“
—
тај
значити
:
да
ли
јесам
тај
човек
,
мушки
,
он
,
њен
муж
.
и
лепо
чути
кад
робиња
одговорити
:
„
немати
ники
.
“
дакле
,
он
требати
да
се
уклонити
,
да
доћи
онај
,
те
жена
из
комшилук
!
свеједно
:
она
хтети
с
он
.
он
похитати
кроз
један
вратаоца
,
она
поћи
за
он
,
па
се
сетити
теткин
реч
:
„
Што
се
кроз
прст
гледати
невеста
,
замерити
се
жена
“
,
и
вратити
се
.
Међа
гост
јесам
и
два
њен
другарица
,
Зехра
и
Несиме
,
она
морати
сав
ноћ
с
она
седети
.
„
Што
јесам
похитати
баш
први
ноћ
?
“
и
доћи
она
чисто
немио
,
па
се
тргнути
:
први
ноћ
се
ићи
мио
;
и
она
јесам
требати
отићи
нена
и
мајка
,
али
тај
она
јесам
рећи
свекрва
,
да
јесам
не
бити
одвојити
од
муж
.
.
до
пред
зор
са
жена
,
а
онда
суфур
и
—
пост
.
Свуче
се
,
па
у
соба
са
затворен
шалона
легати
—
сам
.
око
подне
,
пробудити
се
:
крај
њен
постеља
бити
он
,
нагнути
се
,
да
јесам
пољубити
;
она
,
преплашити
,
одбити
он
,
и
сакрити
лице
...
—
Па
зар
цео
месец
тако
?
—
Довече
хтети
доћи
ти
.
Вече
,
ифтар
.
Фатма
јесам
дивно
обучен
,
намирисати
се
.
сад
јесам
цео
кућа
клањати
пре
ифтар
,
те
чим
од
сто
устати
и
опрати
рука
и
уста
,
она
хтети
се
одвојити
с
он
...
обоје
грозничаво
чекати
тај
тренутак
...
у
предсобље
говор
,
питање
:
„
имати
ли
ко
?
“
одговор
:
„
немати
ники
“
;
и
скидање
ципела
,
обување
папуча
.
он
опет
похитати
кроз
онај
вратаоца
,
а
она
се
смркнути
:
доћи
оне
три
млад
Цариграђанка
,
морати
остати
.
мало
,
па
она
доћи
и
један
другарица
.
сав
ноћ
седети
;
у
зор
сав
се
разићи
,
осим
тај
њен
другарица
...
она
легати
с
Фатма
у
један
постеља
.
направити
помрчина
,
сав
као
прошли
дан
;
али
сад
Джемал-беј
у
подне
не
доћи
,
због
тај
њен
другарица
.
Трећа
рамазански
ноћ
.
сад
хтети
они
заједно
,
па
макар
ко
доћи
:
договорити
се
;
али
Ђулбејаз
ући
и
рећи
:
„
По
беј
јесам
доћи
два
његов
други
,
и
одвести
он
“
;
она
грунути
суза
—
отићи
неиспраћен
!
и
сваки
час
да
се
одвајати
,
да
се
одучавати
...
он
од
она
да
се
одучавати
,
да
се
туђити
...
и
опет
чути
:
„
имати
ли
ко
?
“
.
луд
,
глуп
обичај
!
да
човек
бежати
од
свој
родити
кућа
.
и
више
љут
но
тужан
дочек
гост
...
овај
ноћ
и
њен
свекрва
шити
;
она
она
се
загледати
у
десни
рука
:
како
лепо
држати
игла
,
а
она
јесам
мислити
да
не
умести
направити
ниједан
бод
,
јер
,
ако
она
се
откинути
пуца
или
копча
с
антерија
,
она
тај
не
пришивати
сам
,
него
робиња
.
сад
шити
брзо
и
лепо
један
женски
антерија
од
циц
,
а
снаха
дати
да
она
сашити
један
бео
гаћице
,
женски
а
као
за
мушкарац
:
спремати
поклон
један
сироче
,
девојчица
;
а
Нурија
хтети
њен
браћа
за
Бајрам
купити
хаљина
и
за
сав
време
Рамазан
слати
ифтар
Рашид-аги
,
један
самац
старац
.
Пашиница
не
бити
дати
да
она
други
помагати
,
али
њен
снаха
јесам
њен
син
,
а
њен
син
њен
друго
ја
.
она
шити
а
гостити
се
чудити
:
толико
богатство
—
поклон
од
циц
!
.
.
сав
шија
,
тихо
певати
и
пригушено
се
смејати
,
да
не
чути
људи
на
улица
:
срамота
.
у
отворен
софа
на
месечина
се
беласати
јашмак
:
неколик
старица
клањати
јација
;
у
један
соб
из
башта
издвојити
се
девојка
и
млад
жена
с
Фатма
,
и
почети
разговор
о
жена
:
овај
имати
ма'муре
они
,
она
имати
рука
згодан
за
наут
у
зглавак
.
Међа
она
јесам
три
нов
из
Цариград
,
па
радознало
слушати
разговор
жена
о
жена
и
бунити
се
на
уређење
харем
.
Фатма
она
подсетити
на
Марсела
Прево
Шоншету
,
девојче
из
француски
пансионат
.
„
она
јесам
волети
Лујза
док
се
јесам
срести
са
Жан
,
“
рећи
она
француски
.
—
„
јесте
,
Емир-ханум
;
али
где
хтети
се
овај
наш
срести
са
Жан
?
Биће
довека
Шоншете
.
.
ах
,
страшно
!
...
“
Четврте
ноћ
отићи
Фатмин
родитељ
,
стриц
и
стрина
,
отићи
она
на
ифтар
с
Джемал
и
Фатма
.
Исмаил-Ахмед-беј
с
харем
доћи
јесам
да
,
по
сав
обичај
,
провести
Рамазан
с
мајка
и
брата
.
Пошто
јесам
Мерсија
за
који
дан
код
Ариф-хануме
,
пета
ноћ
сав
,
осим
Джемал
,
отићи
на
ифтар
тамо
;
шести
ноћ
код
она
јесам
на
ифтар
Ариф-ханум
с
мадам
Аристид
и
њен
кћер
.
Фатма
се
изненадити
кад
не
видити
с
она
Мерсија
,
и
први
пут
узити
мислити
,
од
ко
она
дан
тај
девојка
не
долазити
;
први
пут
се
запитати
:
„
да
се
јесам
нешто
наљутити
?
“
Али
у
друштво
,
с
песма
и
свирка
,
поред
тетак
који
толико
волити
,
она
смести
с
ум
братучед
...
седми
ноћ
,
ту
јесам
сав
Фатмин
,
чак
и
слушкиња
;
људи
јесам
с
Джемал
у
конак
,
жена
у
харем
,
где
јесам
бити
и
неколико
Нуријин
пријатељица
.
после
ифтар
,
уместо
да
отићи
страна
жена
,
те
да
ући
у
харем
људи
,
Джемал
,
Фатмин
отац
и
стриц
,
онај
кућа
напунити
гомила
млад
весео
жена
,
са
запаљен
фењер
,
кикотати
се
,
јер
јесам
са
себе
довести
„
мушки
“
,
један
млад
,
врло
леп
Турчин
,
који
с
пољубац
напасти
леп
цариградски
пашиница
.
она
тај
бити
„
неприродан
“
:
зар
она
не
видити
кратак
кос
?
!
она
се
некад
прерушавати
и
љубити
жена
,
али
јесам
бити
љубити
...
и
ти
,
весео
,
развити
се
и
замолити
Фатма
да
она
певати
.
она
јесам
,
свирати
на
клавир
,
певати
као
певачица
:
у
свирка
јесам
уносити
сав
душа
,
замишљати
он
,
њихов
миловање
,
а
жена
јесам
„
падати
у
севдах
“
и
један
други
у
крило
бацати
запаљен
цигара
,
и
сипати
вод
...
после
,
осми
дан
,
Фатма
јесам
постити
:
пушити
јесам
,
и
цео
јесам
кућа
знати
зашто
не
постити
.
он
јесам
и
сад
јесам
имати
сав
,
али
она
јесам
бар
смести
љубити
,
очешљан
и
обучен
,
с
цигара
.
седам
дан
јесам
постити
:
осми
отићи
у
хамам
и
—
запостити
.
тај
вече
тетак
она
рећи
:
—
ти
,
Емир
,
морати
вечерас
с
он
,
па
макар
ко
доћи
.
она
силно
поцрвенити
,
застидити
се
.
—
и
сутра
,
и
прексутра
...
ја
ти
не
дати
више
да
постити
.
Шта
марити
од
ханума
,
најпосле
?
свет
ники
јесам
направити
кућа
,
а
многи
јесам
растурити
.
Четрнаест
ноћ
како
јесам
његов
!
к
она
ући
свекрва
и
рећи
:
—
узети
јесам
,
чедо
,
земзем
,
па
сад
ићи
Джемал
;
с
он
вечерати
па
спавати
.
ја
јесам
позвати
код
Дервиш-бејових
на
ифтар
,
па
можда
хтети
тамо
остати
за
суфур
.
у
тај
робиња
:
—
Па
,
ханум-ефенди
,
беј
јесам
изићи
:
доћи
по
он
двојица
,
друг
...
свекрва
као
смрт
побледити
,
али
се
брзо
прибрати
и
рећи
:
—
Вратиће
се
...
обући
он
се
,
чедо
,
госпођа
снаха
.
она
,
сав
срећан
,
одскакутати
да
он
се
обући
.
готово
цео
Европљанка
,
а
знати
„
Божју
наредба
“
издат
жена
:
„
кад
хтети
ти
доћи
муж
,
обући
се
,
нагиздати
се
,
набелити
се
,
навући
обрва
,
—
севап
јесам
.
ако
овако
чинити
увек
у
рај
хтети
ти
облачити
хурија
;
а
кад
доћи
време
да
се
на
онај
свет
састати
с
муж
,
изгледати
он
као
невеста
,
па
макар
и
старати
умрети
.
“
Али
шта
да
обући
!
који
хаљина
он
највише
волити
?
и
сетити
се
:
један
бео
,
saut-de
lit
,
од
чипка
,
шивен
у
Париз
.
па
се
намирисати
по
турски
,
тај
јесам
:
пре
но
што
хтети
се
закопчати
,
смакнути
кошуља
и
намаз
груда
,
грло
и
врат
мирис
од
љубичица
.
па
опасати
везен
појас
с
искићен
пафта
и
обути
бео
атласки
папучица
злато
вести
.
па
узити
бисер
што
она
јесам
он
дати
за
виђење
;
у
сваки
зрно
видити
он
,
и
сав
ижљубити
,
па
веза
на
врат
.
па
се
узити
гледати
у
огледало
,
и
видети
да
јесам
леп
,
доћи
она
мило
,
засмејати
се
:
о
,
„
нешто
кад
ја
видити
он
...
у
бео
хаљина
...
“
па
штипкати
румен
прст
лице
,
да
поруменити
,
грицкати
бео
зубић
усница
,
да
поцрвенити
...
о
,
кад
јесам
видити
он
!
.
.
„
Mon
Dieu
,
qu
'
elle
est
belle
!
“
узвикнути
Нурија
улазити
у
соб
,
а
она
се
тргнути
и
застидити
,
па
насмејати
се
загрлити
сута
.
после
отићи
на
софа
свекрва
,
тај
јесам
да
она
она
закопчати
гривна
,
гуја
с
дијамантски
очи
.
—
Госпођо
мајка
,
не
моћи
сам
,
рећи
тихо
.
Пашиница
,
с
исечен
кос
као
мушкарац
,
у
бео
памучан
антерија
,
наваљен
на
јастук
као
да
јесам
не
видити
,
и
не
чути
.
леп
плав
очи
и
широк
чела
,
висок
и
танак
,
она
се
Фатма
,
у
сумрак
,
учинити
као
Джемал
.
он
!
само
мало
стар
.
—
Госпођо
мајка
,
молити
ви
...
не
моћи
сам
,
поновити
тише
пружати
рука
.
Пашиница
се
сад
тргнути
и
рећи
:
—
Госпођо
снаха
,
чедо
,
једва
једанпут
...
ја
јесам
ти
казати
,
ако
бити
како
јесам
обичај
,
ти
бити
требати
да
ја
звати
„
ханум-ефенди
“
.
али
ја
тако
не
волити
...
ја
бити
волети
да
изоставити
и
оно
„
госпођа
“
,
па
да
ја
звати
само
„
мајка
“
.
—
не
моћи
,
госпођа
мајка
.
ја
тај
хтети
моћи
...
срамота
ја
.
—
код
прост
сав
боље
.
Хоћеш
да
ти
закопчати
белензука
...
ах
,
како
ти
лепо
стајати
тај
француски
saut
de
lit
наш
антерија
!
згодно
за
седење
на
миндерлук
.
она
од
задовољство
јако
поцрвенити
,
па
клечати
крај
миндерлук
где
она
седити
свекрва
,
и
пружити
она
рука
с
гривна
.
—
Зашто
се
тако
тешко
закопчавати
?
ко
знати
ко
јесам
покварити
...
ја
јесам
јесам
ни
носити
.
—
она
ви
јесам
свекрвин
?
—
мајкин
,
чедо
.
све
што
још
имати
,
од
мајка
ја
јесам
и
од
отац
.
сав
бити
,
па
...
к'смет
.
Фатма
чути
да
она
дрхтати
глас
,
и
осећати
да
она
дрхтати
рука
.
погледати
јесам
у
очи
:
...
—
е
,
девојка
,
змија
око
рука
,
змија
око
врата
да
јесам
тобоже
обазрив
...
где
јесам
ти
,
чедо
,
видети
мој
син
?
овај
изненадно
питање
збунити
Фатма
.
—
кад
?
рећи
веома
тихо
.
—
кад
јесам
он
заволети
?
она
нешто
промуцати
,
али
ништа
не
умеде
одговорити
,
јер
се
застидити
од
овај
озбиљан
и
готово
увек
замишљен
жена
.
—
е
,
тако
,
кад
ти
доћи
као
да
ја
се
повратити
кућа
и
конак
...
Фатма
јесам
ништа
разумети
...
свекрва
она
закопчати
гривна
,
а
она
јесам
пољубити
у
рука
,
и
чути
где
уздахнути
.
с
минаре
јесам
објавити
вече
одавно
,
али
Фатма
јесам
чути
:
занети
се
гиздање
.
видити
сута
и
рећи
:
—
А
кад
хтети
на
ифтар
,
сута
?
доцкан
јесам
.
—
Нећемо
ићи
.
.
јавити
јесам
...
алла
’
!
...
дати
да
ти
закитити
...
Кити
јесам
,
дрхтати
она
рука
.
—
сладак
сута
,
шта
ти
јесам
?
!
—
Емир
чедо
,
ништа
...
Мавиш
преврнути
с
полица
сахан
с
мухалебија
,
а
ја
јесам
мислити
Вог
знати
шта
,
па
јесам
се
уплашити
.
кад
се
зачути
звонце
с
улица
,
сестра
пребледети
,
па
скакати
и
згледати
се
;
хтети
да
ослушнути
,
па
се
трзати
:
крити
нешто
од
она
.
.
Вече
проћи
увелике
,
а
оне
сад
клањати
вечерњи
молитва
...
сто
јесам
одавно
поставити
,
ашчика
повирити
на
врата
,
па
јесам
нестати
.
Прође
и
турски
јација
,
тај
јесам
доба
кад
јесам
последњи
молитва
,
сестра
опет
клањати
...
Тишина
,
ноћни
,
у
турски
град
,
у
чисто
турски
крај
,
само
што
се
покаткад
чути
лавеж
пас
или
стражарев
палица
.
Джемал
немати
.
„
так
!
так
!
так
!
“
чути
се
у
калдрма
под
Нурије-хануминим
прозор
.
„
један
,
два
,
три
,
“
број
сестра
гледати
се
и
клатити
се
.
и
Фатма
јесам
отклањати
,
пети
пут
,
онако
обучен
,
па
сад
јесам
нестрпљив
,
немиран
:
устати
,
прићи
прозор
,
гледати
кроз
разређен
шалона
—
нигде
ники
.
сести
,
поглед
у
озбиљан
и
забринут
сестра
,
побледити
.
око
свекрвин
очи
и
уста
видити
борити
:
где
јесам
ти
борити
бити
до
сада
?
.
.
и
учинити
она
се
старати
,
друкчији
очи
,
безбојан
,
а
она
имати
загасит
плав
очи
,
као
Джемал-беј
,
и
пун
израз
.
онај
она
ништа
не
казивати
,
она
она
ништа
не
питати
.
оне
не
моћи
да
говорити
,
она
не
смести
...
да
она
питати
где
јесам
Джемал-беј
?
ко
знати
шта
хтети
она
одговорити
,
шта
хтети
чути
!
Читав
час
како
се
мучити
да
питати
,
па
не
смести
.
тек
што
бити
изустити
,
срце
она
доћи
под
грло
,
чинити
она
се
.
и
наједанпут
,
спонтано
,
скинути
бисер
,
скинути
појас
,
свлачити
се
.
оне
тај
гледати
,
ћутети
.
да
она
питати
где
јесам
Джемал-беј
?
...
не
,
лећи
хтети
.
никад
она
јесам
бити
овако
тешко
.
отићи
у
један
соб
из
двориште
,
па
крај
отворен
прозор
стати
:
месечина
као
дан
—
пун
месец
.
„
Ђули
!
Ђули
!
“
шаптати
;
али
она
се
тај
шапат
чудан
учинити
,
уплашити
се
од
свој
глас
и
потрчати
у
свој
соб
и
његов
:
постеља
—
празан
.
она
пасти
на
тај
мио
она
постеља
и
зајецати
.
А
робиња
ићи
—
доћи
,
радознао
;
у
предсобље
се
састати
,
и
шаптати
нешто
један
други
на
ухо
,
пустити
се
,
па
се
лупити
у
груда
као
да
јесам
неки
велик
штета
учинити
,
и
требати
ханума
да
казати
,
а
не
смејати
,
или
као
да
очекивати
неки
велик
несрећа
,
који
хтети
у
овај
кућа
окренути
све
тумбе
,
срушити
јесам
до
темељ
.
—
јесам
ли
с
друг
?
гласно
рећи
Фатма
,
без
устезање
,
ступати
на
софа
.
сестра
се
тргнути
,
уплашити
се
од
тај
прост
питање
.
Нурија
се
прибрати
и
рећи
:
—
С
друг
...
не
веровати
...
негде
јесам
у
посао
.
она
се
брзо
вратити
у
соб
,
па
сакрити
хаљина
и
накит
:
кад
се
вратити
да
не
видити
да
он
се
облачити
,
па
легати
.
кад
чути
стражаров
палица
,
запушавати
уш
да
не
бројити
час
.
и
наједанпут
,
загњурити
глава
у
јастук
:
ћутала
јесам
дуго
,
а
после
,
зајецати
.
и
наједанпут
,
ућутати
,
и
чудити
се
што
јесам
плакати
!
Човек
јесам
,
поседети
с
људи
;
два
месец
,
па
се
и
тај
досада
.
досада
!
зар
да
он
се
досадити
?
она
се
никад
не
бити
досадити
:
она
јесам
чак
и
у
сан
бити
с
он
;
а
чим
бити
се
пробудити
,
сећати
се
,
знати
јесам
да
јесам
он
поред
она
и
бити
јесам
срећан
.
увек
бити
он
гледати
,
увек
бити
он
слушати
,
довека
бити
се
држати
с
он
за
рука
,
никад
не
бити
дигнути
његов
глава
са
свој
груда
.
е
,
али
човек
,
муслиманин
...
и
сетити
се
шта
у
она
имати
:
задовољити
се
једном
,
па
се
жена
други
;
први
,
који
он
толико
волити
,
у
љубав
добити
ортак
:
делити
нежност
,
делити
његов
пољубац
...
зар
да
не
закукати
из
глас
што
јесам
из
онај
вера
што
не
допуштати
оволико
понижење
жена
скопчати
с
неисказан
бол
.
да
бежати
с
он
из
овај
земља
?
...
али
где
она
јесам
он
?
и
понова
наједанпут
заплакати
,
и
наједанпут
ућутати
...
господин
Хок
доћи
кућа
у
три
дан
једанпут
,
а
он
јесам
Турчин
него
Немац
...
и
у
Европа
свако
чудо
имати
.
па
онај
људи
и
жена
из
Золин
роман
,
онај
муж
...
одакле
јесам
?
из
Европа
.
њен
отац
некад
доћи
у
зор
,
па
мајка
не
питати
ни
где
јесам
бити
ни
с
ко
јесам
седети
...
А
који
јесам
тај
муслиманин
што
не
изићи
после
вечера
?
Джемал-беј
,
њен
муж
,
јесам
доћи
ни
на
вече
!
...
пред
сам
зор
,
отежати
она
капак
,
савладати
јесам
сан
,
—
заспати
.
А
њен
свекрва
и
сута
као
да
се
нешта
чудити
,
пљеснути
рука
и
забринуто
изустити
:
„
Шта
хтети
се
,
аман
“
Нурија
с
време
на
време
окуп
:
„
алла
’
!
алла
’
!
алла
’
!
“
...
и
да
јесам
неко
упитати
како
се
казати
„
бог
“
француски
,
она
бити
одговорити
:
„
алла
’
“
.
али
тај
„
Францускиња
“
час-по
па
се
предавати
воља
Божјој
,
јер
веровати
у
писма
;
и
она
рећи
:
„
сестра
,
што
се
бојити
?
не
моћи
ми
друго
снаћи
до
онај
што
јесам
писан
“
.
мало
па
оба
устати
,
отићи
на
прст
надно
степеница
,
и
ту
,
погнут
глава
,
постојати
,
па
отићи
до
средњи
капија
,
ослушкивати
:
проћи
стражар
,
залајати
пас
,
па
се
све
утишати
.
—
сирот
мој
Емир
!
рећи
болно
Нурије-ханум
.
—По
сто
пут
сирот
!
прихватити
њен
сестра
с
мука
,
јер
она
се
стегнути
вилица
и
ухватити
она
грч
грло
...
она
плакати
за
један
увредљив
реч
какав
свој
пријатељица
,
а
кад
бити
требати
да
ридати
,
она
се
стегнути
вилица
...
опет
отићи
на
софа
.
—
Емир
зацело
спавати
...
да
јесам
пробудити
,
Нурија
,
да
јесам
припремити
...
—
нек
спавати
,
Алија
...
доста
хтети
она
бат
.
Пашиница
поћи
софа
:
висок
,
права
;
бео
памучан
антерија
она
раскопчати
,
вући
се
за
она
...
дугачак
;
а
црн
густ
кос
уоквирити
она
као
смрт
блед
лице
.
за
неколик
час
очи
она
чисто
утећи
у
глава
и
лице
она
постарити
.
на
софа
светлуцати
један
лампица
,
она
застајати
,
дигнути
очи
к
небо
,
пружати
рука
:
просити
милост
од
господа
,
као
просјакиња
кор
хлеб
од
богаташ
,
па
зажмурити
,
нихати
се
као
дервиш
у
молитва
,
викати
као
дервиш
:
„
Алла'-ху
!
Алла'-ху
!
“
робиња
пролазити
мимо
софа
,
и
кад
видити
она
овакав
,
поменути
Мухамед
,
прећи
рука
преко
лице
и
бег
...
„
зар
полудети
,
сирот
!
“
А
она
мирно
,
тихо
,
па
поступно
оживљавати
,
распаљивати
се
,
као
дервиш
у
молитва
;
па
подигнути
рука
и
прекрсти
она
,
врх
прст
додиривати
раме
,
и
нихати
се
почињати
други
молитва
,
молити
Мухамед
и
Али
да
она
сачувати
син
од
беда
,
и
окретати
глава
духнути
преко
један
раме
,
па
преко
други
,
као
да
одухати
прашина
с
хаљина
...
„
сестра
,
доста
!
сестра
!
“
бити
јесам
из
занос
Нурија
„
Чујеш
ли
сабах
?
...
с
минаре
се
чути
јутарњи
позивање
на
молитва
,
разлегати
се
и
губити
у
око
...
Још
непрестано
јесам
мртав
тишина
,
само
покаткад
чути
се
стражарев
палица
,
и
једва
чујан
ход
људи
и
жена
;
враћати
се
кућа
...
овде
онде
фењер
светлуцати
као
свитак
.
мајка
метнути
бео
башјорти
на
глава
,
па
прострети
серџада
на
који
клање
Емир-Фатма
,
стати
на
он
окренути
југ
и
уместо
кратак
јутарњи
молитва
,
она
извршити
некакав
дугачак
:
тридесет
пут
пасти
и
устати
,
тридесет
пут
додирнути
чела
тле
.
.
и
занети
,
не
знати
да
устајати
,
не
знати
да
узимати
бројаница
:
уместо
бројаница
узити
са
шиљте
Ђулренгијин
ђинђуха
.
„
Алија
!
“
викати
Нурије-ханум
уплашено
,
јер
видити
да
она
сестра
ухватити
верски
лудило
.
А
она
као
да
се
из
сан
тргнути
,
оставити
ђинђуха
и
сасвим
трезвено
рећи
:
„
немати
ни
Ахмед
,
Нурије1
“
—
„
немати
,
сестра
.
“
она
пружити
рука
и
очајно
изустити
:
„
алла
’
!
“
Ока
по
ноћ
послати
јесам
слуга
по
Джемал
,
и
он
се
јесам
вратити
.
Очи
,
утећи
у
глава
,
чисто
се
исколачити
кад
рећи
:
„
Нож
!
...
“
Нурија
се
стрести
.
„
и
револвер
...
имати
!
“
и
у
тај
се
чути
бахат
:
оне
скочити
,
и
Нурија
полетити
ка
капија
,
а
пашиница
у
соб
,
где
спавати
Фатма
;
чучнути
крај
њен
постеља
,
наднети
се
над
она
и
двапут
рећи
:
—
Емир
!
Емир
!
она
отворити
очи
.
—
устати
,
чедо
...
закључати
врата
.
—
какав
врата
,
ханум-ефенди
?
!
питати
она
зачудити
.
—
овај
...
брзо
устати
!
...
она
скочити
и
,
уместо
да
се
закључати
,
она
поћи
.
—
не
предати
он
!
.
.
Бежа
!
.
.
сакрити
се
!
...
—
зар
од
муж
?
!
узвикнути
она
с
чуђење
,
па
се
насмејати
.
“
К
она
полетити
Нурија
:
—
Емир
!
Кључ
!
...
и
долетети
Ђулренги
и
Ђулбејаз
:
—
Кујчук-ханум
,
кључ
!
па
изгурати
два
сестра
из
соб
,
закључати
врата
.
—
Аман
,
цео
кућа
луд
!
узвикнути
Фатма
и
почети
плаката
.
А
у
предсобље
јесам
ући
леп
беј
,
муж
Фатмин
:
очи
он
се
закрвавити
,
па
се
склапати
,
кос
се
разбарушити
,
пасти
по
чела
,
фес
се
затурити
,
дотицати
он
потиљак
;
један
ногавица
он
високо
задигнути
,
један
рукав
сав
каљав
;
у
рука
он
нож
...
„
падати
,
тешко
ја
!
“
—
„
Аман
,
Ахмед
,
што
јесам
пустити
да
падати
?
!
“
рећи
очајан
сестра
покривати
глава
.
А
он
,
посртати
,
превалити
преко
језик
:
„
Фатма
!
“
—
„
Джемал
беј
!
“
узвикнути
она
па
преварити
робиња
откључати
врата
и
полетити
муж
на
груда
.
„
Cocotte
“
превалити
он
опет
и
подигнути
нож
,
а
оне
све
три
,
писнути
као
црв
.
у
тај
робиња
викнути
:
„
крв
,
ханум
!
“
па
узети
млад
ханума
као
дете
,
однети
јесам
у
соб
и
закључати
...
мајка
он
молити
да
оставити
нож
,
тетак
он
преклињати
,
и
не
говорити
он
као
обично
француски
,
већ
турски
:
„
Чеда
мој
,
око
мој
,
лав
мој
,
султан
мој
,
дати
тетка
нож
!
“
тепати
он
,
да
он
одобровољити
;
али
он
јесам
зловољан
,
већ
луд
:
Фатма
,
свој
љубав
,
назвати
онако
!
...
Посрћући
прићи
уз
један
собни
врата
,
и
грувати
у
она
песница
и
нога
,
ружити
Фатма
.
најпосле
он
слуга
савладати
,
узети
он
нож
па
он
увести
у
један
соб
,
где
он
мајка
молити
да
легнути
звати
он
султан
,
зеница
;
а
он
викати
,
називати
свој
чист
жена
прљав
име
.
за
срећа
,
она
чути
само
онај
један
.
сестра
чути
све
,
па
се
грозити
,
стресати
покривати
лице
рука
:
тетак
у
два
мах
подигнути
рука
да
он
ударити
,
али
јесам
задржати
његов
мајка
.
после
псовка
,
научити
од
цариградски
амал
и
од
свој
ноћни
друг
,
не
хтев
се
свући
,
он
легати
и
заспати
.
мајка
он
метнути
хладан
пешкир
на
глава
,
посести
мало
,
па
изићи
...
Отишавши
у
соб
снаха
,
она
исцепати
башјорти
са
свој
глава
и
завити
она
рањен
рука
...
кад
пашиница
изићи
,
робиња
рећи
:
—
јадан
мој
кјучук-ханум
!
Просише
ти
толики
паметан
,
а
ти
...
—
А
ја
се
удадох
за
луд
...
али
он
јесам
бити
паметан
.
да
знати
како
ја
јесам
говорити
!
.
.
сад
луд
!
...
али
ја
он
волити
...
робиња
јесам
прекинути
говорити
:
—
јесам
луд
,
кјучук-ханум
,
него
...
ја
јесам
овај
чути
,
али
доцкан
—
бити
јесам
венчати
...
Мерсије-ханум
одавно
чути
,
још
кад
јесам
бити
у
Цариград
,
али
ти
јесам
казати
,
јер
јесам
знати
да
за
други
хтети
...
Ариф-ханум
и
сад
не
знати
...
Знаш
наш
бећар
:
Ахмед-беј
,
па
Исмаил
Дортјоли
,
па
Осман
Егрибаџак
...
Кјучук-ханум
,
зар
јесам
осетити
да
он
...
како
он
из
уста
заударати
...
мастика
?
!
—
пијан
!
...
јесам
луд
!
...
благо
ја
!
узвикнути
опасти
,
и
весело
тапшати
засмејати
се
,
а
њен
смех
зазвонити
као
сребрн
суд
испустити
на
мраморан
тле
.
XИИИ
у
зор
пасти
киша
.
сад
силно
дух
вардар
.
код
Нурије-хануме
позатварати
јесам
сав
шалона
,
а
на
један
њен
соба
из
авлија
,
где
немати
шалона
,
навући
јесам
густ
загасит
завеса
,
тај
јесам
нешто
с
тај
а
нешто
с
облачан
време
,
потпун
помрчина
.
два
сестра
легати
на
миндерлук
,
један
у
један
кут
,
други
у
други
,
шћућурен
,
несвучен
,
покривен
дуг
ћурак
постављен
крзно
,
и
човек
бити
помислити
да
спавати
,
јер
јесам
више
од
један
час
како
се
не
мицати
.
али
,
најпосле
,
стар
сестра
се
усправити
и
рећи
:
—
Алија
,
ти
моћи
да
спавати
!
и
овај
одмах
устати
,
као
да
јесам
једва
чекати
,
и
рећи
:
—
јадно
ја
мој
спавање
,
Нурија
.
не
мицати
се
,
да
ти
не
пробудити
.
—
ја
да
спавати
!
па
ја
јесам
сто
пут
горе
.
ја
осећати
и
грижа
савест
.
отићи
лепо
свој
пријатељица
и
затражити
она
кћер
сасвим
слободно
.
она
,
честитати
,
веровати
ја
.
кад
помислити
шта
јесам
сав
од
она
сакрити
!
А
да
јесам
волети
Емира
...
—
ја
јесам
мајка
,
али
јесам
моћи
...
испросити
за
јединац
невиђен
девојка
...
ја
бити
,
чинити
ја
се
,
казати
,
па
како
бити
.
Нурија
узити
себе
извињавати
:
—
Али
ја
бити
тај
учинити
и
да
ја
јесам
Джемал-беј
сестрић
,
јер
јесам
знати
да
се
волити
...
Ариф-ханум
ја
јесам
испричати
о
Емирин
бол
...
да
ја
питати
,
Алија
,
ко
више
волити
,
ја
ти
не
бити
умести
казати
.
и
после
,
ја
јесам
мислити
да
он
више
хтети
пити
.
како
јесам
она
видети
,
јесам
се
опити
...
већ
толико
месец
.
и
пијанство
јесам
страст
,
и
љубав
јесам
страст
,
и
ја
јесам
мислити
да
хтети
код
он
овај
други
страст
бити
јачати
,
зато
што
јесам
нов
.
А
онај
друго
не
казати
,
јер
јесам
мислити
:
„
Емир
јесам
богат
,
ја
деца
немати
...
само
кад
се
волити
...
“
—
Али
кад
просити
пријатељев
кћер
за
свој
син
,
ја
требати
да
јесам
искрен
.
ти
знати
да
се
често
појавити
рђав
живот
што
се
прикрити
истина
.
кад
бити
се
сад
завадити
,
никад
се
не
бити
помирити
:
Сафет-ханум
ти
не
бити
овај
опростити
.
ах
,
сирот
жена
!
она
се
хвалити
,
поносити
!
Знаш
да
ми
жена
причати
како
се
хвалити
?
Нури
обузети
један
тежак
осећање
,
нешто
као
стид
,
као
жалост
,
као
кајање
,
па
као
понеки
жена
кад
доћи
на
гроб
свој
мио
што
се
прекрсте
,
пољубити
крст
,
запалити
свећа
,
окадити
гроб
и
опет
се
прекрсте
,
па
тад
клекнути
крај
крста
и
викнути
да
кукати
,
тако
Нурија
:
после
овај
разговор
устати
,
узити
с
раф
кутија
с
дуван
,
сести
на
шиљте
крај
мангал
,
завити
цигара
,
запалити
јесам
,
повући
два
три
дим
и
узити
плаката
:
она
пухати
,
суза
она
обливати
сасвим
мирно
и
непоцрвенео
лице
.
опасти
плакати
како
обично
плакати
жена
,
за
ситница
;
и
кад
се
ућутати
,
нити
хтети
она
очи
бити
црвен
ни
лице
од
суза
нагрдити
,
и
да
не
осећати
искрен
бол
и
грижа
савест
,
она
бити
,
као
други
пут
,
за
час
прећи
па
десети
.
она
ни
јуче
јесам
постити
,
јесам
моћи
;
а
њен
сестра
,
у
овај
силан
душеван
бол
,
појавити
се
њен
страст
за
дуван
јак
него
икад
,
и
немати
тако
јак
воља
да
јесам
савладати
,
она
сести
према
сестра
крај
мангал
,
узити
цигара
,
не
пушити
јесам
,
но
гутати
њен
дим
,
гристи
она
као
руж
,
пошто
јесам
измирити
.
сестра
јесам
зачуђен
поглед
,
а
она
рећи
:
„
не
моћи
без
дуван
,
па
макар
отићи
у
пакао
.
“
робиња
,
видети
да
она
ханума
пухати
,
весело
отскакутати
у
кухина
,
те
казати
тај
слушкиња
,
и
брзо
,
сав
се
наредити
око
један
велик
мангал
и
задимити
:
кад
моћи
ханума
,
моћи
и
оне
.
А
ашчика
се
наћи
у
чудо
:
већ
који
јесам
доба
,
а
она
се
ништа
не
наређивати
ни
за
ручак
ни
за
ифтар
.
за
ифтар
јесам
,
још
пре
два
вече
,
позвати
гостити
.
најпосле
се
осмелити
и
изићи
пред
ханума
:
—
ви
јесам
,
ханума
,
заборавити
за
гост
на
ифтар
!
оне
се
тргнути
.
Нурија
рећи
:
—
алла
’
!
Зејнеб-кадун
!
...
за
ручак
:
сир
и
хлеб
,
ко
моћи
да
јести
,
ко
не
постити
;
а
за
ифтар
:
сав
она
јела
,
као
кад
јесам
бити
Ибрахим-бејови
,
само
уместо
пилав
зерде
.
—
Данас
ники
не
постити
,
само
ја
,
рећи
ашчика
,
и
похитати
ка
капија
,
јер
јесам
чути
лупа
месара
с
месо
на
један
мали
коњић
,
и
пиљар
с
поврће
на
магарац
.
један
млад
слушкиња
изнети
чинија
и
котарица
...
скоро
хтети
подне
,
а
Джемал-беј
спавати
.
пре
један
час
,
мајка
он
јесам
пробудити
да
се
свући
и
да
понова
легнути
.
Фатма
изићи
само
у
ноћни
хаљина
,
и
сести
према
свекрва
и
сута
.
она
пред
свекрва
никад
јесам
изићи
овако
.
сад
се
бавити
са
свој
бол
,
па
ни
на
шта
друго
не
мислити
.
онај
јесам
погледати
жут
,
и
чисто
подбуо
,
с
увезан
рука
,
па
се
застидети
.
свекрва
устати
и
отићи
,
а
она
сута
рећи
:
—
Госпођа
мајка
бежати
!
.
.
хвала
ти
,
сута
!
...
ја
јесам
он
волети
.
.
сад
он
,
чинити
ја
се
,
још
више
волити
.
или
,
несрећа
јесам
начинити
да
видити
колико
он
волити
.
ја
јесам
мислити
да
јесам
он
изгубити
...
луд
.
А
сад
кад
видити
да
он
опет
имати
,
ја
...
(
јако
поцрвенити
и
рећи
:
)
збиља
,
сута
,
откуд
тај
,
из
овакав
кућа
момак
да
пити
?
!
она
болно
и
стидљиво
рећи
:
—
е
,
откуд
,
откуд
?
!
ја
он
никад
с
мајка
јесам
о
тај
говорити
...
Емир
,
чедо
,
запалити
и
тај
цигара
...
грехота
јесам
да
постити
кад
и
не
мислити
на
пост
.
—
не
моћи
,
сута
,
ништа
.
ја
јесам
,
чинити
ја
се
,
бестелесан
.
сад
бити
ићи
у
соб
где
јесам
он
,
па
бити
он
љубити
рука
,
миловати
бити
његов
хаљина
.
Нурија
се
сетити
његов
ноћашњи
хаљина
и
рећи
:
—
е
,
да
он
љубити
рука
...
требати
ти
да
он
изгрдити
и
да
два
три
дан
с
он
не
говорити
.
—
о
,
сута
,
ни
два
три
сат
не
бити
моћи
ћутати
.
напослетку
,
па
и
шта
јесам
тај
толико
што
се
опити
?
у
ми
пити
и
жена
,
само
крадом
.
—
не
бити
бити
ништа
,
али
он
јесам
у
пиће
мало
незгодан
,
видети
јесам
ноћас
.
.
она
погледати
у
рука
и
сетити
се
како
она
јесам
назвати
,
па
она
бити
тешко
.
али
брзо
се
прибрати
и
рећи
:
—
Али
казати
ја
,
сута
,
шта
хтети
ја
данас
,
и
докле
хтети
он
спавати
?
—
До
сутра
,
чедо
.
А
тај
ићи
па
лећи
,
заспати
,
одморити
се
...
она
одмах
устати
и
отићи
преко
предсобље
као
дух
,
прићи
уз
врата
где
јесам
он
,
и
прислонити
лице
на
довратак
,
учинити
она
се
да
она
јесам
тамо
све
што
имати
на
свет
,
па
се
тргнути
и
отићи
у
Нуријин
соб
за
рад
,
и
поклопити
се
на
диван
.
бити
она
чудно
што
немати
суза
.
али
зашто
да
плакати
кад
она
јесам
он
жив
и
јесам
луд
...
Отрезниће
се
,
доћи
хтети
она
,
говорити
она
тако
слатко
...
робиња
јесам
покрити
шапћући
:
—
не
кидати
се
,
кјучук-ханум
...
зар
само
он
пити
?
Наши
бећар
...
тај
јесам
чути
какав
јесам
.
—
о
,
Ђули
,
да
ја
само
не
рећи
оно
,
онај
страна
реч
!
.
.
—
Па
шта
,
тај
јесам
ништа
.
кока
,
тај
јесам
таук
(
кокош
)
,
ја
јесам
чути
од
жена
на
чифлук
.
—
о
!
тај
јесам
француски
реч
и
значити
...
казати
се
неваљао
жена
.
али
тако
ти
свега
свет
,
моћи
да
се
гдегод
изрећи
,
да
не
чути
мој
...
само
за
тај
реч
отац
бити
ја
одвести
и
никад
ја
не
бити
вратити
.
у
Нуријин
кућа
бити
јесам
ваздан
тишина
,
као
да
сав
постити
па
спавати
,
а
оно
,
сав
јесам
будан
,
осим
Джемал
,
и
сав
говорити
,
осим
Фатма
:
у
соба
сестра
,
у
кухина
слушкиња
и
робиња
,
али
све
шапатом
,
као
да
се
бој
да
не
пробудити
беј
пре
но
што
се
сасвим
отрезнити
,
да
опет
не
викати
,
не
грдити
сирот
млад
женица
.
Слушкиње
и
робиња
јесам
разумети
како
она
јесам
назвати
,
али
јесам
познати
да
нешто
не
ваљати
кад
јесам
ханума
онолико
викнути
.
пред
вече
се
све
очешљати
и
обући
осим
Емир-Фатме
.
Гошћама
хтети
казати
да
јесам
Емир
с
муж
,
и
онај
она
хтети
замерити
,
пошто
јесам
сасвим
млад
.
одмах
после
вечерњи
позивање
на
молитва
,
пред
Нурије-ханумином
капија
зауставити
се
један
затворен
кола
и
из
она
изићи
онај
три
Цариграђанка
и
Ариф-ханум
.
тај
јесам
тај
очекиван
гост
,
пре
два
дан
звати
за
вечерашњи
ифтар
.
уз
капија
се
онај
три
закикотати
кад
један
од
она
метнути
прст
на
дугме
од
електрични
звонце
.
капија
старати
,
са
звекир
и
халка
споља
,
и
с
мандала
изнутра
,
а
звонце
.
Ариф
она
прекорити
,
што
се
подсмевати
Нурија
,
кад
она
мислити
да
се
овај
почињати
реформа
харем
...
кад
јесам
,
на
софа
,
питати
где
јесам
Фатма
,
Нурија
се
тако
вешто
правило
да
јесам
весео
,
како
не
бити
умести
ниједан
глумица
.
Смејаше
се
,
испрекидано
говорити
:
„
Па
...
Mon
Dieu
!
...
ви
знати
...
сав
јесам
бити
млад
“
.
оне
одобравати
тај
и
смејати
се
,
а
пашиница
се
бити
променити
у
лице
и
ништа
не
говорити
.
после
она
одвести
у
један
соб
за
пун
сто
.
Јела
јесам
ћутети
.
после
јесам
отићи
на
абдеслук
тај
опрати
рука
и
уста
и
ући
у
Мондије-ханумин
типичан
салон
,
попити
по
кафа
и
попушити
по
цигара
,
па
изићи
у
један
велик
соб
с
миндерлук
да
клањати
.
ту
јесам
већ
бити
прострети
шест
мали
персиских
серџаде
за
шест
ханума
,
и
на
она
,
па
крај
,
бити
спремити
за
сваки
по
јашмак
и
бројаница
.
Гошће
јесам
доћи
абдеслија
,
узети
јесам
абдест
код
кућа
.
сав
шест
у
бео
,
Цариграђанка
без
корсет
у
новомодни
реформа
;
сав
шест
забрадити
јесам
се
за
клањање
бео
јашмак
:
сав
шест
окренут
југ
падати
ничице
и
устајати
.
соб
јесам
из
двориште
;
на
прозор
нем
завеса
,
тај
јесам
месечина
пасти
по
ствар
и
по
ханума
;
покаткад
се
чути
неразговетан
шапат
,
кад
клечати
с
рука
на
прса
,
окретати
глава
и
погледати
преко
један
раме
па
преко
други
.
и
кад
свршити
клањање
,
сав
шест
помакнути
се
мало
,
нечујно
као
ноћни
дух
,
и
прекрстивши
нога
,
узети
од
урмин
коштица
бројаница
,
и
уз
тих
жуберкање
зачути
се
шапат
...
после
свршен
клањање
,
скинути
јашмак
и
опет
отићи
у
онај
типичан
салон
Мондије-ханумин
,
и
домаћица
сести
на
шиљте
,
гошћа
у
наслоњача
(
Ариф
с
десни
нога
под
се
,
како
обично
седити
на
столица
)
,
па
кафа
и
цигара
...
и
ако
не
пухати
и
не
пити
кафа
,
разговор
јесам
отпочети
Ариф-ханум
.
бити
јесам
врло
весео
,
какав
јесам
скоро
јесам
видети
Нурије-ханум
,
а
какав
она
јесам
волети
,
и
по
свој
обичај
мењати
јесам
место
непрестано
.
кад
јесам
весео
,
само
кад
јесам
весео
,
она
јесам
она
,
млад
жена
,
дете
,
човек
,
пријатељица
,
другарица
.
Нарочито
дете
,
весело
дете
.
и
да
јесам
ту
бити
деца
,
она
бити
оставити
жена
,
па
бити
се
с
деца
играти
лутак
,
лопта
,
скакати
бити
,
пљескати
бити
,
смејати
бити
се
а
деца
бити
бити
блажен
и
утркивати
бити
се
који
хтети
она
више
бити
друг
или
другарица
.
пуно
јесам
млад
људи
и
жена
,
деца
њен
пријатељица
,
који
јесам
звати
„
тетак
“
или
чак
„
Ариф
“
,
као
другарица
,
зато
што
се
с
она
играти
,
као
дете
,
кад
јесам
бити
мали
.
„
деца
и
жена
,
тај
јесам
мој
свет
.
“
и
зато
јесам
волити
и
деца
и
жена
...
Пашиница
и
Цариграђанка
јесам
јесам
познавати
овакав
какав
јесам
вечерас
бити
,
па
јесам
се
чудити
.
она
јесам
тај
опазити
и
испричати
она
како
једанпут
,
кад
јесам
бити
врло
млад
,
развеселити
се
пред
неки
непознат
ханума
,
а
оне
јесам
се
смејати
,
задиркивати
јесам
,
и
чудно
јесам
погледати
.
сутрадан
она
јесам
један
од
она
рећи
:
„
ханум
,
тај
јесам
никад
толико
сладак
као
кад
јесам
онакав
“
.
—
„
какав
?
“
упитати
јесам
она
радознало
.
„
Па
.
.
ти
знати
,
“
рећи
јесам
она
и
смејати
се
.
—
„
ја
не
знати
.
Кажи
,
молити
ти
,
какав
?
“
„
пијано
.
“
—
„
ја
пијан
!
“
викнути
јесам
она
запрепашћен
,
а
после
се
грохот
насмејати
и
рећи
:
„
да
јесам
хришћанка
,
ја
бити
бар
узимати
један
пиће
кад
се
причешћивати
.
овако
никад
“
.
тај
ханума
чудити
се
и
заклињати
она
се
да
јесам
оне
бити
тврдо
уверити
да
јесам
она
пијан
.
Нурија
јесам
јесам
видети
одавно
овакав
.
Вечерас
,
она
јесам
знати
да
јесам
њен
односити
с
Елиза
сасвим
пријатељски
,
зато
јесам
весео
,
али
јесам
хтети
тај
да
она
помињати
,
да
јесам
дирати
,
да
јесам
не
наљутити
;
јер
она
јесам
она
волети
само
овакав
:
несташан
млад
женица
,
девојка
,
или
управо
дете
.
—
Нурије-ханум
,
рећи
она
врло
весело
.
последњи
два
вече
имати
јесам
два
нов
посета
:
један
Енглескиња
и
један
Францускиња
.
довести
ја
она
мадам
Макс
.
—
зацело
јесам
оба
„
новодошли
“
?
ти
јесам
Самуило
књижара
поручити
да
ти
послати
сваки
„
новоизашао
"
стран
књига
,
а
мадам
Макс
да
ти
довести
сваки
„
новодошли
“
стран
жена
.
али
,
ко
јесам
тај
?
путница
или
жена
реформни
официр
.
док
њин
муж
реформисати
наш
војска
,
оне
да
реформисати
наш
друштво
...
—
Енглескиња
јесам
путница
,
а
Францускиња
јесам
жена
један
инжињер
у
наш
Беледији
...
—
Наши
учити
,
учити
,
па
се
толико
преучити
да
не
моћи
вршити
посати
,
те
доводити
странац
.
срамота
!
узвикнути
Нурија
.
—
не
вечерас
тај
,
Нурије-ханум
!
да
моћи
да
ти
опити
те
да
бити
весео
.
један
од
тај
што
јесам
онда
мислити
да
јесам
ја
пијан
,
јесам
моћи
бити
весео
док
се
не
опити
.
ја
јесам
јесам
врло
волети
,
и
поред
њен
рђав
репутација
(
говорити
се
да
имати
љубазник
)
.
волети
јесам
јесам
просто
зато
што
јесам
бити
леп
,
необично
леп
.
она
јесам
бити
озбиљан
,
а
ја
јесам
волети
да
јесам
једанпут
видити
неозбиљан
.
па
она
тај
рећи
.
А
она
ја
на
частан
реч
каза
да
јесам
весео
само
кад
се
опити
.
и
ја
,
замислити
,
невероватно
,
купити
флаша
пива
,
донети
јесам
у
мој
кућа
и
довести
леп
ханума
:
онај
пива
попити
,
па
се
опити
!
...
о
,
певати
ја
јесам
.
о
,
звецкати
ја
јесам
чампара
и
играти
као
чочек
!
...
бити
јесам
раскалашити
весео
,
и
диван
.
—
Наше
жена
одвратан
јесам
од
људи
,
рећи
Фахрије-ханум
,
Цариграђанка
.
људи
бар
пити
не
крити
,
а
жена
...
—
Али
,
тај
јесам
бити
просто
диван
.
—
А
какав
јесам
тај
два
странкиња
?
упитати
Нурија
смешити
се
.
—
Лепа
,
нарочито
Енглескиња
:
како
само
моћи
бити
Енглескиња
леп
кад
јесам
леп
.
па
израсти
као
јела
.
Францускиња
имати
очи
који
бој
не
знати
,
као
ни
мора
.
један
казати
:
мора
јесам
плав
;
а
како
јесам
тај
нетачан
!
онај
јесам
час
плав
,
час
зелено
,
час
сив
...
и
врло
волити
што
тај
жена
за
свашта
поцрвенити
.
тај
она
тако
лепо
стајати
.
Наше
жена
никад
не
црвенити
.
ја
јесам
чути
да
Францускиња
учити
да
црвенити
.
и
вероватно
,
јер
.
.
оне
јесам
баш
стидљив
.
А
њен
глас
,
говор
,
смех
!
.
.
тај
јесам
један
музика
који
ја
просто
опити
,
усхитити
,
како
ли
да
казати
.
она
отићи
,
а
у
мој
уш
остати
тај
музика
,
њен
:
„
о
,
лà
,
лà
!
“
...
звати
се
мадам
Ажил
.
говорљив
,
смешљив
:
Францускиња
...
овај
ћеретање
пашиница
мало
разгалити
да
јесам
сад
као
што
јесам
бити
некад
,
она
бити
тражити
ту
Енглескиња
и
тај
Францускиња
,
нарочито
Францускиња
;
али
она
се
изменити
.
оно
,
да
пити
код
она
и
жена
,
готово
јесам
обезбрижити
.
па
што
се
забринути
?
Фатма
тај
јесам
ништа
необично
а
камо
ли
страшити
:
она
јесам
из
тај
друштво
.
како
тај
бити
,
тек
онај
с
овај
весео
,
шаљив
тема
прећи
на
један
врло
озбиљан
,
који
јесам
у
турски
добар
друштво
од
неколик
година
,
нарочито
последњи
два
година
,
стално
на
дневни
ред
.
Почеше
о
политика
и
о
друштво
,
о
први
с
много
жуч
,
о
други
с
много
срце
.
опет
почети
Ариф
,
с
пун
темперамент
.
док
се
шалити
,
говорити
јесам
турски
,
сад
кад
јесам
озбиљан
,
говорити
француски
,
да
не
бити
чути
и
разумети
послуга
.
малопре
јесам
бити
сав
старински
Туркиња
што
мислити
само
на
свој
задовољство
;
сад
јесам
нов
пробудити
турски
жена
што
мислити
и
на
добро
свој
земља
.
—
ја
организаторка
револуција
за
устав
,
чекати
политички
слобода
као
озебао
сунце
;
па
чим
она
добити
,
ја
хтети
покренути
Женско
питање
.
Женско
питање
у
Турска
хтети
бити
као
у
Европа
.
ја
и
не
помишљати
на
равноправност
с
људи
у
јаван
живот
.
како
јесам
скромно
тај
права
који
хтети
тражити
турски
жена
.
ја
сад
немати
права
чак
ни
да
васпитавати
мушки
деца
као
срећан
мајка
!
ја
јесам
учити
страна
језик
само
да
се
рећи
да
јесам
образовати
или
само
ради
страна
леп
књижевност
,
већ
и
ради
књига
који
ми
отварати
очи
и
ради
разговор
са
странкиња
,
Енглескиња
и
Францускиња
,
да
познати
шта
она
покретати
на
рад
,
на
живот
.
ја
ни
шта
радити
ни
живити
;
зато
ми
спопадати
чамотиња
и
обузимати
туг
.
ја
јесам
мислити
да
не
радити
кад
јесам
тужан
;
а
оно
јесам
:
ја
јесам
тужан
кад
не
радити
.
ја
хтети
међу
жена
пропагирати
идеја
о
развијање
,
а
оне
хтети
јесам
пропагирати
међу
људи
,
навикавати
муж
на
она
.
јер
после
политички
слобода
,
кад
бити
се
она
из
женски
срце
и
дух
појавити
на
улица
наједанпут
,
неочекивано
,
моћи
бити
букнути
револуција
какав
историја
свет
не
памтити
.
ја
јесам
тај
већ
почети
,
и
ради
тај
идеја
као
и
ради
устава
,
нов
много
путовати
.
ја
хтети
моћи
бити
ићи
у
Анадолија
и
Сирија
.
—
због
ми
јесам
и
наш
муж
,
официр
,
послати
у
Маћедонија
„
да
умиривати
чета
“
,
и
ја
и
мој
пријатељица
:
час
јесам
у
Солун
,
час
у
Серез
,
сад
у
Битољ
,
после
у
Скопље
,
„
гостовати
код
пријатељица
“
,
рећи
Фахрије-ханум
смешити
се
.
—
Само
се
једно
бојити
,
опет
почети
Ариф
.
Женско
питање
тек
јесам
у
зачетак
,
а
наш
просвећен
жена
већ
јесам
се
поделити
у
два
логор
:
један
јесам
уз
Емине-Семије-хануму
,
стар
жена
(
имати
и
унучад
)
,
—
за
развијање
;
други
јесам
уз
Ђулистан-Исмет-хануму
,
млад
и
врло
образован
,
—
против
развијање
.
и
ја
се
бојити
да
овај
не
победити
,
зато
што
јесам
млад
,
што
јесам
јачати
и
што
имати
уза
себе
људи
,
организатор
револуција
:
с
она
се
разговарати
и
договарати
,
она
она
радити
.
А
Емине-Семије-ханум
имати
уза
себе
жена
и
странкиња
.
управо
,
странкиња
јесам
јесам
и
надахнути
овај
свет
идеја
:
Францускиња
,
мадам
Веран
.
исто
као
ја
.
не
,
не
!
ја
хтети
смести
много
више
пропагирати
тај
идеја
тек
кад
узети
васпитавати
наш
жена
.
онај
јесам
сад
за
развијање
потпуно
неваспитан
.
какав
јесам
Цариграђанка
на
улица
!
улица
не
смејати
ићи
са
свој
,
а
с
туђ
:
рам
уз
рам
.
и
на
какав
сраман
начин
добити
пратилац
,
удварач
!
дати
он
знак
сунцобран
,
или
неки
други
ишарет
.
и
зар
тај
што
из
чаршија
донети
модрица
,
кикотати
се
или
црвенити
од
задовољство
,
да
примати
у
кућа
туђ
људи
?
!
у
овај
тренутак
ја
осећати
револуција
и
у
дух
и
у
срце
.
свој
понижење
и
у
просвећен
народ
жена
јесам
потпуно
свестан
.
А
у
наш
народ
!
.
.
ох
,
наш
жена
!
Шта
јесам
шака
свестан
,
у
гомила
несвестан
?
да
се
васпитавати
,
па
да
се
припремати
за
женски
друштво
који
хтети
радити
на
просвећење
маса
и
блажити
јад
у
наш
земља
.
она
хтети
бити
војска
што
ратовати
против
зло
,
беда
и
невоља
.
припрема
за
рат
трајати
несразмерно
дуже
од
сам
рат
.
на
сав
припрема
радити
.
ја
јесам
сваки
сестра
на
ухо
шанути
о
овај
.
и
позвати
ја
у
свој
друштво
људи
.
и
показати
ја
„
свој
милост
“
књижевник
.
организовати
у
Солун
некакав
Књижевничко
Друштво
,
па
јесам
за
члан
узети
и
жена
:
Фатма-Алију
и
Емине-Семију
,
Ђулистан-Хисмету
,
Фатма-Фахреназу
,
Ниђар-хануму
,
још
неки
и
—
ја
.
један
јесам
доћи
,
у
име
друштво
,
да
ја
тај
одликовање
јавити
.
десни
ја
рука
пружити
да
ја
подигнути
до
себе
човек
,
а
леви
до
себе
књижевник
,
и
бити
блажити
,
јер
он
се
чинити
да
јесам
ја
блажен
.
какав
част
!
Жена
подигнути
до
човек
,
и
до
књижевник
!
Изиђе
,
правити
алузија
што
ја
удостојити
свој
посета
„
геније
“
;
а
ја
за
он
одмах
све
поизотварати
,
да
не
осетити
мој
слушкиња
посетиочев
ја
„
надахнут
дух
“
траг
који
јесам
мирисати
на
мастика
...
о
,
ништа
ја
јесам
одвратан
од
човек
који
заударати
на
пиће
!
А
наш
многи
књижевник
пити
...
Пашиница
необично
побледити
.
—
опростити
Ариф-ханум
,
али
ја
ви
малочас
не
одговорити
,
не
хтети
да
ви
прекидати
,
рећи
Фахрије-ханум
.
Вичете
на
Цариграђанка
,
а
какав
јесам
ви
Солуњанка
?
—
ја
јесам
Солуњанка
.
ја
јесам
Скопљанка
.
али
,
ја
се
осећати
и
Солуњанка
и
Цариграђанка
.
и
тамо
јесам
се
и
овде
пробудити
.
до
после
тридесети
јесам
спавати
.
младост
јесам
провести
у
сан
.
или
,
управо
,
младост
ја
јесам
доћи
позно
као
позно
пролеће
.
у
четрдесети
година
имати
јесам
криза
,
бол
за
младост
.
и
туговати
јесам
што
као
мој
Сафет
и
мој
Елиз
немати
кћер
да
удавати
,
па
да
добити
унучад
:
да
се
подмлађивати
гледати
у
кућа
младост
.
сад
осећати
душа
,
а
душа
нем
година
.
мој
душа
родити
се
ко
знати
кад
пре
ја
и
умрети
ко
знати
кад
после
ја
.
онај
што
се
правилно
развијати
дати
јесам
у
двадесет
петој
онај
што
хтети
ја
,
можда
,
дати
у
четрдесет
петој
...
—
у
Стар
Солун
готово
немати
кућа
без
пријатељица
...
имати
ли
тај
у
Цариград
?
говорити
Фахрије-ханум
,
као
да
не
слушати
Арифа
.
Пашиница
се
болно
осмехнути
,
а
Нурија
и
Ариф
рећи
:
—
о
још
колико
!
—
ја
тај
не
знати
,
и
ако
јесам
Цариграђанка
.
овде
жена
,
удовица
,
и
на
мој
чуђење
девојка
.
Вис
пута
,
ја
јесам
видети
права
слика
солунски
болестан
харемски
живот
.
али
ни
за
овај
овде
ни
за
онај
у
Цариград
јесам
крив
наш
добар
пророк
,
већ
људи
,
себичан
,
онај
људи
што
јесам
вршити
преуређење
у
наш
друштво
,
газити
главни
одредба
из
Корана
...
Ариф-ханум
променити
разговор
,
а
тај
промена
бити
неочекиван
.
—
да
бити
сакрити
свој
погрешка
,
наш
жена
и
код
познат
и
код
непозната
оговарати
муж
.
имати
и
такав
који
оговарати
и
свој
деца
отац
.
ја
мој
пријатељица
викати
:
„
благо
ти
!
Што
ти
имати
муж
,
ниједан
он
немати
“
.
као
да
оне
знати
какав
ја
јесам
муж
!
Можда
јесам
добар
,
а
можда
и
јесам
.
и
ја
јесам
можда
имати
неки
бол
,
али
он
јесам
свет
причало
.
Што
се
тицати
тај
,
ја
јесам
и
сувише
поносит
:
никад
не
бити
понизити
онај
с
ко
век
вековати
...
други
нов
,
Мирсаде-ханум
,
насмејати
се
и
рећи
:
—
А
кад
бити
он
ви
понизно
?
кад
не
бити
бити
муж
но
варалица
?
после
се
уозбиљити
и
рећи
:
—
ја
хтети
ви
причати
свој
историја
.
молити
ви
,
ханума
,
да
јесам
слушати
...
ја
се
удадох
за
човек
који
јесам
ја
мој
изабрати
,
и
заволети
он
:
он
јесам
бити
врло
леп
,
из
кућа
,
чиновник
у
сарај
.
од
почетак
,
он
јесам
код
кућа
бивати
један
ноћ
,
на
дежурство
два
.
ја
јесам
тај
дежурство
,
тако
често
,
проклињати
,
а
после
јесам
се
стати
питати
:
„
откуд
тај
?
у
наш
породица
,
ја
имати
сарајски
чиновник
,
па
тако
не
радити
.
и
наједанпут
,
ја
почети
да
мучити
страшан
сумња
,
и
љубомора
,
јер
ја
јесам
се
по
харем
свашта
наслушати
шта
сав
радити
наш
људи
.
један
дан
,
он
узјахати
на
коњ
,
а
ја
,
одмах
за
он
,
ући
у
затворен
кола
...
затутњити
мост
у
Галати
,
а
ја
задрхтати
као
прут
:
његов
канцеларија
јесам
у
Стамбол
...
после
дуг
вожња
,
кочијаш
отворити
колски
врата
и
рећи
:
„
ефендија
јесам
ући
овде
“
.
погледати
,
двоспратан
кућа
с
кафез
...
упамтити
јесам
,
и
вратити
се
.
прексутра
,
кад
он
јесам
бити
ред
код
ја
,
ја
отићи
у
Стамбол
,
и
ући
у
онај
кућа
.
преда
ја
изићи
један
млад
жена
,
стар
од
ја
,
па
ја
гледати
зачудити
,
пошто
јесам
она
бити
сасвим
непознат
.
„
ја
јесам
погрешити
,
“
рећи
.
„
ја
јесам
мислити
да
ту
седити
један
рођака
Нури-беја
...
“
и
казати
очев
име
мој
муж
.
—
„
овде
не
седити
његов
рођака
,
него
...
ја
јесам
он
жена
.
“
ја
се
окренути
соб
.
она
ја
поднети
под
нос
сирће
од
руж
,
и
он
ја
истрљати
слеп
очи
.
кад
се
прибрати
,
ја
зајецати
.
„
Тешко
ми
!
Тешко
ми
!
“
викати
јесам
,
а
она
ја
зачудити
гледати
,
па
тек
наједанпут
викнути
:
„
А
тај
ли
јесам
он
од
неколик
месец
на
овамо
дежуран
сваки
трећи
ноћ
!
он
се
оженити
други
!
ја
јесам
добити
ортак
,
ви
јесам
поћи
на
ортак
,
и
тај
ниједан
јесам
знати
:
два
преварити
,
варалица
!
“
...
и
загрлити
се
као
сестра
,
изјадати
се
,
и
заклети
се
над
детињи
глава
(
с
она
имати
и
дете
)
да
хтети
он
се
осветити
.
тај
јутро
,
имати
јесам
два
жена
;
тај
вече
,
ниједан
:
оба
он
оставити
.
и
са
жив
мука
,
управо
султанов
ирад
добити
отпусни
писма
.
ја
наћи
други
муж
,
младотурчин
.
Удружих
се
с
он
против
наш
друштвен
живот
,
и
против
политички
.
—
права
јесам
казати
,
Мирсаде-ханум
:
кад
бити
Ариф-ханум
бити
наш
срећа
,
и
она
не
бити
ћутала
,
рећи
Фахрија
,
па
запалити
нов
цигара
почети
свој
историја
,
пошто
рећи
:
„
молити
ви
,
ханума
,
да
ја
слушати
.
“
—
ја
јесам
се
удати
млад
;
удати
јесам
се
по
слика
,
и
заволети
јесам
свој
муж
,
јер
он
јесам
бити
прво
мушки
с
ко
јесам
ја
проговорити
.
он
јесам
видети
да
он
волити
,
па
јесам
тражити
од
ја
многи
жртва
:
да
никуд
не
изићи
из
кућа
,
или
ако
кадгод
изићи
да
сести
у
затворен
кола
с
један
његов
тетак
;
јер
он
јесам
само
тај
тетка
веровати
.
кад
доћи
,
он
тражити
да
он
свирати
,
да
он
певати
,
по
неки
пут
да
он
играти
један
игра
који
јесам
девојка
од
наш
робиња
научити
;
и
жети
да
јесам
увек
,
кад
он
доћи
,
у
други
хаљина
и
накићен
.
ја
јесам
чути
да
тај
тражити
људи
од
свој
љубазница
,
па
јесам
ипак
све
чинити
,
јер
јесам
он
волети
,
и
мислити
јесам
да
он
ја
волити
.
али
,
какав
заблуда
!
...
један
дан
,
ја
бити
нешто
болестан
,
а
тај
његов
тетак
:
„
Аман
!
зар
да
се
не
обући
!
зар
да
ти
такав
затећи
,
у
геџелук
!
“
ја
се
не
обући
,
не
моћи
;
а
кад
он
доћи
,
ја
се
учинити
хладан
,
па
ја
бити
тежити
но
од
болест
.
и
први
пут
,
увредити
,
ја
почети
да
размишљати
о
свој
брачни
живот
.
Лежала
јесам
три
дан
,
па
кад
устати
,
још
ја
не
бити
добро
,
те
он
се
опет
не
обући
;
и
уместо
да
ја
жалити
што
јесам
болестан
,
он
криво
што
он
се
јесам
обући
...
у
ја
се
збити
преокрет
:
ја
према
он
охладнети
,
и
оставити
он
...
ја
јесам
осетити
да
ја
жалити
,
тај
јесам
се
чудити
што
ја
одмах
не
да
отпусни
писма
.
најпосле
он
добити
,
једва
,
с
мука
,
па
се
удадох
за
човек
широк
поглед
,
који
од
жена
не
прав
љубазница
и
не
сматрати
јесам
за
ствар
.
ја
јесам
сад
срећан
,
али
знати
да
јесам
милион
несрећан
,
и
ради
тај
свој
сестра
,
ја
се
бунити
и
—
радити
.
Трећа
,
млад
,
болестан
,
закашљати
се
сух
кашаљ
,
па
рећи
:
—
сладак
ханума
,
да
чути
и
мој
историја
...
мој
историја
јесам
страшан
.
Кћи
јесам
Али-пашина
;
никад
јесам
пешке
поћи
,
те
ники
јесам
ни
видети
:
удадох
се
по
слика
...
Послаше
он
са
служба
у
унутрашњост
,
где
се
упознати
с
један
девојка
,
који
врло
заволети
.
сваки
час
ја
дотрчкавати
кроз
капиџик
,
па
наједанпут
немати
јесам
.
Чух
да
јесам
болестан
...
отићи
да
јесам
обићи
.
она
писнути
као
црв
,
кад
ја
видити
;
а
ја
помислити
:
„
заволети
ја
,
немати
ни
мајка
ни
сестра
“
.
после
два
недеља
,
доћи
неколико
муслиман
мој
беј
.
Шта
јесам
у
конак
говорити
,
не
знати
;
тек
,
кад
ући
у
харем
,
он
бити
страшан
,
у
лице
црн
као
земља
.
ја
он
не
смети
питати
шта
он
јесам
.
после
...
дознати
.
.
један
дан
,
кад
ја
јесам
бити
код
кућа
,
девојка
доћи
кроз
капиџик
,
развијен
,
као
обично
:
тражити
ја
;
он
јесам
у
соб
намамити
и
...
она
,
несрећница
,
остати
тежак
.
.
А
кад
јесам
несрећан
отац
,
муфтија
,
преко
један
рођака
испитати
,
она
све
казати
.
Пошто
се
наћи
сведок
,
наш
слушкиња
,
да
јесам
завести
девојка
,
он
,
по
наш
закон
,
морати
јесам
узети
...
али
ја
не
сачекати
долазак
свој
ортак
:
отићи
од
муж
,
да
он
се
никад
не
вратити
...
и
колико
јесам
крив
,
и
не
хтети
ја
дати
отпусни
писма
!
бог
хтети
он
казнити
.
дан
казна
сав
тиранин
тако
јесам
близу
;
ја
он
,
чинити
ја
се
,
већ
чути
ход
,
па
он
се
радовати
како
се
ники
јесам
радовати
.
Божа
!
—
завршити
погледати
у
небо
,
па
се
закашљати
,
бео
свилен
махрама
метнути
на
уста
;
кад
јесам
измакнути
,
она
са
страх
погледати
у
она
.
.
овај
пет
бити
дубоко
потресен
.
Джемал-бејова
мајка
правити
се
као
да
у
душа
немати
ништа
ни
из
прошлост
ни
из
садашњост
,
дирнут
говор
и
кашљати
овај
млад
несрећница
,
осетити
да
она
се
стегнути
вилица
.
дуго
јесам
ћутала
,
гутати
суза
,
а
после
отпочети
,
и
ако
јесам
ниједан
ништа
не
питати
,
историја
свој
живот
,
не
сматрати
Нури
за
сестра
(
јер
пред
сестра
не
бити
све
говорити
)
,
већ
само
за
нов
...
Поче
говорити
течно
и
лепо
француски
:
—
Мојо
историја
дугачак
јесам
и
црн
...
ја
јесам
кћер
Али-паше
,
бивши
садразам
.
отац
ја
јесам
бити
Турчин
,
мајка
Черкескиња
;
он
племић
,
онај
робиња
:
купити
јесам
за
пет
стотина
лира
.
.
ја
на
мајка
личити
тело
,
на
отац
душа
...
код
отац
јесам
живети
као
и
сав
наш
великашки
кћер
:
затворен
,
у
богатство
истина
,
али
с
проводња
само
по
харем
.
ја
јесам
Цариград
,
његов
село
и
његов
улица
познати
из
кола
и
из
каик
;
ја
улица
јесам
пешке
поћи
,
ја
се
Босфор
јесам
лађа
прошетати
,
по
Принкипу
јесам
друкчије
проћи
до
кола
или
мазга
.
ја
јесам
у
кућа
учило
и
турски
и
француски
;
ја
јесам
у
пијано
свирати
као
Европљанка
.
у
тај
ја
проћи
девовање
,
кратко
мој
девовање
:
удати
јесам
се
тек
што
јесам
ући
у
петнаести
.
А
удадох
се
као
и
сав
мој
другарица
—
за
човек
ко
никад
јесам
видети
.
онај
јесам
бити
срећан
,
ја
јесам
бити
несрећан
:
муж
ја
се
јесам
допасти
,
кад
јесам
он
видети
,
први
вече
:
имати
јесам
велик
јабучица
,
а
глас
он
бити
дебео
и
мало
промукао
.
да
јесам
он
раније
видети
и
заволети
он
,
нити
бити
он
спазити
јабучица
,
нити
бити
он
чути
глас
;
тај
јесам
ако
бити
спазити
нешто
на
он
што
ја
се
не
допадати
,
ја
бити
он
гледати
тај
сваки
дан
,
док
се
не
бити
навикнути
...
он
јесам
опазити
да
он
не
волити
,
па
се
узети
проводити
као
младић
:
ја
јесам
остављати
сам
код
кућа
.
јесам
он
волети
,
а
угађати
јесам
он
:
знати
јесам
да
јесам
он
муж
,
ја
жена
:
облачити
јесам
он
се
;
кад
хтети
доћи
кућа
,
нагиздати
се
и
потчињавати
он
се
,
тај
јесам
личити
и
на
робиња
и
на
милосница
...
ја
се
обући
,
а
он
доћи
па
одмах
за
мусаф
и
бројаница
—
ја
и
не
погледати
.
да
ли
јесам
хтети
да
ја
казнити
што
јесам
опазити
да
он
не
волити
,
умрети
и
не
дознати
.
али
ја
бити
он
моћи
бити
заволети
да
јесам
према
ја
бити
друкчији
.
и
лагати
јесам
он
.
.
ако
казати
да
хтети
рођака
,
не
да
;
ако
казати
да
хтети
другарица
,
опет
не
да
,
те
ја
уочити
сваки
петак
:
„
за
Божју
љубав
,
пустити
ја
мајка
!
“
он
ја
пустити
мајка
,
а
ја
ићи
другарица
...
за
пет
година
родити
јесам
он
четворо
деца
(
једанпут
јесам
близнити
)
.
кад
напунити
двадесет
и
један
,
он
отићи
у
Европа
за
војни
аташе
.
ја
не
повести
;
рећи
да
не
допуштати
султан
...
за
година
дан
сахранити
троје
деца
,
остати
ја
само
првенац
.
Мурад-Джемал
,
господа
хвала
!
...
о
мој
Джемал
!
дете
добар
срце
,
али
страстан
природа
.
кад
бити
заволети
неки
дете
,
ники
он
од
он
не
бити
моћи
одвојити
;
али
тај
дете
се
брзо
досадити
(
јер
он
он
стискати
,
да
он
удавити
)
,
па
хтети
више
к
он
;
а
он
за
он
одболовати
,
у
бунцање
тражити
тај
дете
.
он
јесам
волети
како
ники
јесам
,
лудо
,
страсно
.
увек
јесам
гледати
да
заволити
сиротињски
дете
,
па
јесам
плаћати
његов
родитељ
да
он
доводити
.
али
и
сиротињски
плакати
,
с
мука
он
превара
и
довести
...
досадити
он
се
његов
чудан
миловање
...
кад
напунити
шест
година
,
отац
он
доћи
да
он
узети
,
да
он
одвести
у
Европа
на
васпитање
и
школовање
.
ја
јесам
бити
нежан
жена
,
али
јесам
бити
нежан
,
добар
мајка
...
за
дете
јесам
ридати
и
чупати
кос
као
простакуша
.
он
,
дирнути
мој
јад
,
обећати
да
хтети
ја
он
доводити
сваки
година
,
и
да
хтети
с
он
код
ја
седети
по
три
месец
...
у
тај
ја
пролазити
дан
,
у
очекивање
детињи
долазак
.
.
први
година
доћи
,
довести
ја
дете
:
обојити
остати
три
месец
;
други
година
провести
код
ја
месец
дан
;
трећи
година
доћи
без
дете
,
сести
недеља
;
четврти
година
опет
ја
немати
дете
,
али
ни
он
.
.
од
двадесет
четврти
,
ја
јесам
код
муж
без
муж
,
и
код
дете
без
дете
.
плакати
јесам
непрестано
,
очи
бити
исплакати
.
у
сваки
дете
плав
очи
и
црн
трепавица
видети
јесам
свој
дете
,
па
јесам
она
заустављати
на
улица
и
љубити
она
:
над
туђ
сам
деца
плакати
као
луд
;
а
кад
јесам
год
чути
детињи
глас
,
увек
ја
кроз
срце
проћи
нешто
као
нож
,
па
јесам
зајаукати
.
јесам
ћутала
,
јесам
трпети
,
никад
јесам
рећи
ксмет
...
о
,
ви
нов
турски
жена
!
...
Жалост
јесам
ватра
:
сад
наложен
,
сух
дрво
буктети
,
па
прегоревати
,
па
догоревати
,
па
остати
јасан
жар
,
па
по
жар
бити
пухар
,
па
се
тај
претворити
у
угљевље
,
а
угљевље
у
пепео
.
.
не
моћи
ја
утешити
родитељ
,
ни
род
,
ни
пријатељ
:
утешити
ја
време
.
рана
ја
се
на
срце
не
излечити
,
али
се
залечити
,
и
ја
с
она
залечен
поћи
по
другарица
,
осећати
да
јесам
имати
само
кад
ја
јесам
неко
повредити
...
Нађох
себе
забава
,
подсећи
кос
...
где
се
скупљати
харем
?
код
ја
.
где
јесам
бивати
весеље
?
код
ја
.
ко
јесам
водан
ханума
у
шетња
?
ја
.
ко
она
јесам
куповати
скупоцен
поклон
?
ја
:
овај
удовица
игла
од
педесет
лира
,
онај
белензука
од
осамдесет
,
један
удовички
кћер
мираз
кућа
,
други
дућан
.
пријатељица
јесам
волети
,
свашта
она
куповати
.
„
имање
Али-пашино
велик
јесам
.
“
ја
јесам
тај
чути
,
али
појам
велик
јесам
умести
схватити
,
тај
јесам
схватити
јесам
погрешно
:
мислити
јесам
да
јесам
тај
нешто
што
не
моћи
бити
никад
ни
мало
,
а
камо
ли
да
он
нестати
.
ја
јесам
бити
из
богат
кућа
,
али
јесам
знати
шта
јесам
новац
,
јер
сав
јесам
други
набавити
,
купити
.
ја
ники
никад
јесам
рећи
:
„
не
бацати
пар
у
луда
“
,
или
„
чувати
бео
пар
за
црн
дан
“
;
и
ники
предати
ја
јесам
изустити
:
„
дуг
јесам
зао
друг
“
...
мајка
ја
јесам
бити
робиња
.
кад
јесам
јесам
спремати
за
продаја
,
учити
јесам
јесам
свирац
и
песма
,
француски
језик
,
и
како
да
правити
теме
пред
млад
од
себе
,
како
пред
стар
,
као
коњ
:
како
да
држати
глава
кад
се
јахати
,
како
да
касати
кад
вући
кола
;
а
овај
ситница
што
кућа
држати
ники
јесам
јесам
учити
:
ники
она
робиња
;
она
,
робиња
,
не
свој
кћер
...
о
,
ви
нов
дух
!
...
овај
дугачак
прича
почети
јесам
због
син
.
родитељ
ја
бити
одавно
умрети
,
кад
ја
се
син
вратити
у
Стамбол
...
Бејаше
младић
од
деветнаест
година
,
израсти
као
кипарис
,
па
румен
као
зрео
нар
;
чинити
ја
се
као
Енглез
:
Енглескиња
он
васпитавати
.
кад
он
,
кроз
кафез
,
видети
два
његов
рођака
и
један
сестра
од
стриц
,
онај
све
три
уздахнути
што
јесам
удат
,
тај
не
моћи
поћи
за
он
.
у
Европа
јесам
школа
учити
,
али
она
јесам
свршити
...
отац
он
умрети
,
а
он
доћи
да
он
видити
ја
,
његов
мајка
,
па
да
се
вратити
...
ја
он
не
пустити
,
задржати
он
на
година
:
да
он
се
нагледати
,
и
да
се
одморити
...
Човек
,
те
се
од
он
крити
и
сестра
он
од
стриц
:
сав
имати
љубоморан
муж
;
а
мој
пријатељица
...
ниједан
преда
он
да
изићи
.
код
ја
се
продужавати
гостовање
:
увек
пун
кућа
жена
;
мој
син
поћи
ја
,
па
кад
пред
врата
видити
обућа
као
у
обућарница
вратити
се
и
отићи
од
кућа
:
тако
данас
,
тако
сутра
.
ја
с
пријатељица
један
дан
ићи
у
Фенер-Башчу
,
други
на
сладак
вод
,
трећи
у
Ћеат-Хане
:
мој
син
остати
код
кућа
са
слуга
.
Почех
он
пуштати
с
друг
,
да
јесам
сам
.
онако
млад
требати
јесам
ићи
са
свој
врсник
,
а
он
поћи
с
много
стар
од
себе
:
водити
он
по
кафана
,
и
да
гледати
Карађоз
.
Стамбол
јесам
као
његов
пожар
што
избити
из
један
кућа
па
захватити
цео
махала
...
испрва
јесам
ићи
од
кућа
само
дању
,
после
и
ноћу
:
за
тај
он
отворити
воља
Рамазан
...
Дође
Рамазан
:
код
ја
по
сав
ноћ
весеље
—
мој
син
с
друг
.
у
почетак
се
враћати
пре
суфур
;
али
на
што
,
кад
јесам
моћи
к
ја
:
жена
.
о
,
ви
нов
турски
жена
!
Наш
верски
обичај
непрописан
Шеријатом
,
већ
изопачити
неразуман
!
Бежа
ми
од
кућа
муж
,
бежати
син
.
у
наш
одаја
улазити
без
питање
слушкиња
и
робиња
,
а
не
моћи
ући
муж
и
син
,
нарочито
кад
видити
„
непознат
“
женски
обућа
пред
врата
!
...
мој
син
,
кад
јесам
затећи
код
ја
весеље
,
ући
јесам
у
соб
где
ја
јесам
постеља
,
а
она
празан
;
отићи
у
свој
соб
,
легати
...
други
вече
пун
кућа
,
а
он
бежати
:
не
моћи
са
жена
,
и
ако
волити
;
у
Европа
јесам
с
она
научити
.
до
половина
Рамазан
долазити
кућа
некад
пре
суфур
,
некад
после
;
а
после
:
једанпут
се
разданити
—
он
немати
.
Гошће
јесам
ја
спавати
,
од
дан
она
направити
ноћ
;
ја
сан
не
ухватити
:
срце
ја
рећи
да
хтети
ја
нешто
снаћи
.
послати
роб
по
син
...
Нашао
он
,
с
друг
...
друг
он
довести
ја
.
кад
видети
свој
син
,
препасти
се
,
а
после
узети
нарицати
као
простакуша
...
бистар
он
очи
замутити
,
лепо
очешљати
кос
разбарушен
,
каљав
...
син
ја
јесам
бити
весео
...
дете
весело
од
пиће
!
...
пити
мастика
...
месец
јесам
тада
бити
од
петнаест
дан
...
ни
мој
молба
,
ни
мој
преклињање
,
ни
мој
суза
,
ништа
не
помагати
:
отићи
с
вече
,
па
се
вратити
ујутру
,
весео
.
испрва
ретко
,
у
два
три
месец
;
после
,
сваки
пун
.
у
вече
он
кеса
пун
,
ујутру
празан
.
никад
он
не
питати
,
где
ти
јесам
новац
.
ја
јесам
он
пунити
кеса
,
он
јесам
празнити
.
испрва
он
одвраћати
леп
,
после
ружан
:
и
да
ја
реч
,
заклети
се
,
па
опет
...
кад
видети
да
јесам
изгубити
леп
бој
,
да
јесам
често
невесео
,
замислити
,
ја
се
сасвим
расвестити
,
у
ја
се
пробудити
оно
што
јесам
пре
толико
година
заспати
—
љубав
материн
.
одмах
растурити
друштво
,
и
затворити
врата
пријатељица
;
узети
живети
као
покајница
.
ја
јесам
родити
да
бити
жена
и
мајка
;
али
,
кад
ја
мој
бездушан
муж
оставити
и
лишити
дете
,
ја
се
одати
уживање
,
да
рана
залечити
.
у
кућа
,
где
јесам
за
толико
година
бити
свирка
и
песма
,
сад
плач
и
проклињање
.
.
клети
јесам
муж
и
цариградски
обичај
,
што
допуштати
да
жена
јурити
улица
откривен
лице
,
да
слушати
дрзак
љубаван
изјава
људи
,
а
да
она
не
примати
у
кућа
.
плакати
јесам
без
суза
:
срце
ја
јесам
плакати
,
а
очи
јесам
ја
бити
сух
као
пресушен
извор
...
па
бар
да
јесам
миран
кад
пити
,
него
грдити
,
псовати
,
онај
леп
понашање
младић
!
као
други
,
и
он
не
излазити
без
оружје
;
па
једном
посећи
по
рука
други
,
други
пут
на
други
пуца
,
трећи
пут
на
трећи
...
Страшно
!
...
пробости
он
нож
...
Младић
умрети
а
његов
отац
тужити
мој
син
...
суд
он
досудити
—
хвала
он
!
...
—
уместо
смртан
казна
или
вечит
робија
—
сургун
...
у
Арабија
!
јесам
моћи
.
подмитити
кадија
...
с
кућа
и
хиљада
лира
...
Одредише
он
Солун
...
кад
се
спремити
за
пут
и
зовнути
настојник
добро
да
ја
да
новац
,
он
ја
поднети
рачун
:
од
велик
имање
и
богатство
,
остати
само
један
кућа
и
хиљада
лира
;
па
и
тај
туђ
—
кадиски
.
па
шта
јесам
ја
остати
,
о
алла
’
!
где
јесам
толики
кућа
,
где
леп
конак
,
где
земља
,
где
новац
?
!
из
рачун
видети
:
колико
ја
потрошити
муж
у
Европа
,
трипут
више
ја
у
Стамбол
...
сав
презадужити
!
и
сваки
леп
конак
на
Босфор
на
анадолски
и
румелиски
страна
оплакати
као
отац
:
они
јесам
ја
од
отац
остати
...
Пашиница
ућутати
,
на
лице
она
заиграти
мишић
и
ухватити
јесам
у
грло
грч
;
мало
,
па
заридати
.
ридати
јесам
дуго
,
без
суза
.
њен
сестра
поклопити
се
на
јастук
па
јецати
;
и
онај
четири
плач
.
Чу
се
топ
,
оглашење
суфур
:
ашчика
повирити
на
врата
,
па
кад
видити
јад
,
вратити
се
погнут
глава
...
—
о
,
ви
нов
дух
!
сутра
...
сутра
да
ја
доћи
на
разговор
,
и
на
договор
!
најпосле
рећи
пашиница
погледати
у
сав
ред
.
онај
четири
направити
она
дубок
теме
,
ћутети
.
Нурије-ханум
позвати
она
на
суфур
,
и
пред
она
поћи
посртати
.
на
сто
пун
,
а
ниједан
ништа
не
окусити
:
за
сто
јесам
сести
обичај
радити
.
.
Отклањаше
сабах
,
у
онај
велик
соба
без
завеса
,
па
се
гошћа
завити
и
поћи
кућа
.
сав
ћутети
.
Домаћице
она
испратити
чак
до
први
капија
.
овај
кратак
ћутање
зближити
она
више
него
цео
дуг
разговор
...
како
јесам
бити
весео
Ариф-ханум
кад
јесам
доћи
,
а
како
јесам
бити
тужан
кад
јесам
поћи
!
XИВ
сутрадан
,
Джемал
се
рано
пробудити
.
јесам
он
бити
необично
што
поред
себе
не
наћи
Фатма
,
јер
како
јесам
Рамазан
,
он
јесам
легати
и
устајати
.
али
кад
се
сетити
шта
јесам
бити
,
скочити
.
Шта
јесам
све
говорити
и
радио
!
бити
јесам
толико
пијан
,
а
свега
се
сећати
.
брзо
се
умити
и
обући
,
али
не
изићи
,
већ
се
спустити
на
један
столица
,
и
мисао
шта
хтети
:
срамота
он
да
се
пред
она
појавити
.
у
тај
,
она
ући
и
не
рећи
он
ни
добро
јутро
,
клечати
и
обухватити
он
колено
,
притиснути
на
она
свој
лице
и
заплакати
.
он
јесам
не
питати
зашто
плакати
.
и
претварати
се
као
да
јесам
миран
,
и
као
да
тај
јесам
ништа
што
се
опити
,
а
овамо
,
врло
он
јесам
тешко
:
стид
он
јесам
од
она
.
она
се
усправити
и
притиснути
свој
мокар
очи
на
његов
сух
лице
—
квасити
он
,
па
он
поквасити
љубити
,
с
он
пити
свој
суза
,
он
:
у
сваки
тај
њен
сузити
јесам
он
...
после
се
окренути
и
на
прст
изићи
.
у
кућа
јесам
некакав
необичан
тишина
.
сав
пост
,
осим
Нурија
.
Пашиница
јесам
замишљен
но
други
пут
уз
пост
,
али
и
сам
не
знати
зашто
јесам
такав
,
да
ли
због
дуван
или
због
син
.
око
вечерњи
,
она
метнути
на
глава
бео
башјорти
,
па
сести
у
један
кут
софа
и
сав
се
унети
у
Коран
:
читати
,
превртати
лист
и
непрестано
се
нихати
.
Фатма
јесам
данас
у
зелен
антерија
.
Прође
кроз
предсобље
и
отићи
у
сутин
соб
за
рад
;
не
улазити
код
Джемал
,
јер
постити
.
онај
јутрошњи
пољубац
давати
јесам
душа
душа
...
Још
синоћ
јесам
јести
врло
мало
од
ифтар
,
а
за
суфур
јесам
јесам
хтети
звати
,
јер
јесам
мислити
да
спавати
.
кад
се
чути
позивање
на
вечерњи
молитва
,
она
узити
два
три
капа
земзем
,
па
запалити
цигара
.
свекрва
бити
поћи
к
она
да
она
казати
да
хтети
и
вечерас
доћи
на
ифтар
онај
три
млад
Цариграђанка
и
Ариф-ханум
,
али
да
она
због
она
не
остављати
муж
;
но
кад
јесам
видити
с
цигара
,
да
јесам
не
бити
бацити
,
она
се
неопажено
повући
.
Ариф-ханум
јесам
саслушати
пашиничин
историја
с
бол
;
али
,
кад
јесам
отићи
кућа
,
променити
она
се
расположење
,
и
она
се
љутити
,
не
на
пашиница
,
туђ
жена
,
који
јесам
гледати
да
оженити
син
добар
и
богат
девојка
,
како
бити
се
оставити
пиће
и
имати
од
шта
да
живити
,
него
на
Нури
.
да
волити
Фатма
тобоже
као
свој
дете
,
а
да
све
сакрити
,
да
преварити
свој
пријатељица
!
и
учинити
она
се
црн
,
прљав
.
како
хтети
да
бити
код
она
на
ифтар
и
вечерас
,
кад
овај
знати
!
Несрећна
Сафет
кад
чути
!
поносити
се
,
хвалити
се
.
и
кад
чути
Ибрахим-Хасан-беј
да
он
зет
нигде
ништа
немати
и
да
живити
од
туђ
милост
!
он
,
само
он
да
не
дознати
!
одмах
бити
одвести
Фатма
од
муж
.
сетити
се
да
Мерсија
моћи
бити
сав
знати
;
зато
јесам
на
свадба
бити
брижан
и
обучен
у
загасит
зелен
.
па
јесам
испитати
.
—
знати
јесам
ја
тај
,
Ариф-тејзе
,
још
кад
јесам
Фатма
бити
у
Цариград
,
и
напомињати
јесам
она
нешто
мало
,
али
она
јесам
хтети
отворено
писати
:
жао
ја
јесам
бити
да
се
не
разочарати
кад
он
волити
.
доцније
јесам
крити
да
он
не
бити
отићи
с
мерак
,
како
казати
Ђулренги
.
—
колико
јесам
тврд
!
узвикнути
Ариф-ханум
.
—
Што
јесам
ја
тврд
јесам
чудо
,
али
Ђулренги
!
и
она
јесам
све
знати
.
—
сад
знати
зашто
она
не
ићи
.
али
у
почетак
,
тај
јесам
она
ићи
сваки
час
.
она
се
променити
у
лице
,
обор
очи
,
али
ништа
не
рећи
.
сваки
дан
јесам
бивати
слаб
,
и
родитељ
јесам
се
већ
договарати
да
јесам
водити
на
„
лак
“
ваздух
.
у
исти
време
кад
и
синоћ
,
пред
Нурије-ханумином
кућа
стати
затворен
кола
,
са
Арифа
и
Цариграђанка
.
сад
јесам
ифтар
бити
после
молитва
;
разговор
се
водан
као
синоћ
на
француски
језик
.
у
почетак
,
сестра
јесам
бити
као
убити
,
Цариграђанка
озбиљан
а
Ариф
хладан
према
Нурија
,
готово
љут
на
она
.
али
још
за
ифтар
,
вечерас
просто
изврстан
,
расположење
турски
жена
променити
се
:
сестра
оживети
,
Цариграђанка
се
развеселити
,
Ариф
постати
говорљив
.
она
јесам
бити
говорљив
само
кад
јесам
добро
расположен
.
Пил
јесам
шуруп
прилично
,
и
као
да
се
од
он
опити
.
јесам
тражити
да
видити
„
двоје
млад
"
,
јер
бити
се
они
стидети
,
па
бити
она
бити
непријатан
.
после
ифтар
почети
јесам
разговор
пашиница
.
—
ја
јесам
ви
синоћ
све
испричати
као
сестра
по
душа
;
ви
јесам
данас
имати
време
и
да
се
испавати
и
да
мислити
на
ја
несрећан
,
на
наш
друштво
,
на
узрок
што
ја
се
син
опијати
.
ви
три
јесам
образовати
,
а
Ариф-ханум
јесам
и
образовати
и
ариф
:
научити
ја
шта
хтети
са
син
!
онај
три
ћутаху
и
пушити
;
Ариф-ханум
хтети
говорити
,
али
јесам
претећи
Нурија
:
—
алла
’
!
ја
и
данас
јесам
постити
,
тај
јесам
имати
моћ
да
размишљати
.
ја
јесам
доћи
на
један
мисао
који
ја
се
чинити
веома
паметан
.
ја
јесам
нов
,
али
јесам
ми
стар
обичај
.
према
тај
обичај
требати
да
тражити
лек
овај
зао
.
Кажите
,
ханума
,
како
бити
бити
да
звати
Ибрахим-ефендију
,
муфтија
,
и
још
три
стар
честит
муслиманин
:
Решад-беја
,
Шефкет-беја
и
Махмуд-беја
?
—
сав
јесам
старотурчин
!
узвикнути
Ариф-ханум
,
готово
љутит
.
—
Али
и
поштен
људи
,
Ариф-ханум
.
у
старотурчин
јесам
обичај
,
кад
муж
пити
или
растурати
,
или
злостављати
жена
,
добар
људи
он
световати
,
да
се
оставити
тај
и
да
пред
сведок
да
реч
:
ако
се
,
на
пример
,
опити
,
да
он
жена
не
бити
више
жена
,
да
остати
од
он
бош
,
како
ја
тај
турски
казати
.
онај
три
Цариграђанка
се
гласно
насмејати
видети
у
она
,
„
нов
“
,
конзервативан
турски
жена
,
старотуркиња
,
а
Ариф-ханум
се
намргодити
и
рећи
:
—
лудост
!
...
тај
учинити
с
један
млад
беј
,
у
Скопље
,
па
се
опити
брз
но
други
пут
,
и
још
учинити
нешто
што
дотле
никад
јесам
учинити
—
истући
жена
...
оставити
се
тај
,
Нурије-ханум
.
Цариграђанка
се
непрестано
смејати
,
а
она
она
,
мало
увредити
,
рећи
:
—
Што
се
смејати
,
ханума
?
у
Стар
Солун
,
нарочито
по
наш
мали
град
,
имати
овај
често
.
Прошле
година
,
Ибрахим-ефенди
и
овај
три
честит
стар
беј
погодити
се
овако
с
један
млад
беј
(
хтети
да
он
казати
име
)
,
и
он
се
више
не
опити
:
опет
волити
жена
,
гледати
кућа
—
други
човек
.
да
позвати
за
сутра
овај
људи
?
звати
она
за
после
ифтар
,
завршити
Нурија
.
А
пашиница
рећи
:
—
волети
бити
чути
ваш
мишљење
,
Ариф-ханум
.
—
ја
јесам
,
ханум-ефенди
,
с
ханума
за
тај
:
да
се
ваш
синути
наћи
какав
рад
.
ја
кад
радити
,
заборавити
на
сав
што
ја
бости
,
он
бити
заборавити
на
мастика
...
али
само
да
радити
нешто
што
волити
.
ја
јесам
рад
што
други
афион
.
кад
јесам
бити
млад
,
сав
јесам
се
чудити
:
откуд
у
тако
нестрпљив
жена
толико
стрпљење
,
да
поваздан
не
дигнути
глава
с
књига
и
да
учити
толики
језик
!
они
јесам
знати
да
јесам
тај
бити
љубав
који
ја
јесам
привезивати
за
тај
рад
.
ја
јесам
жив
и
нестрпљив
,
па
имати
обичај
да
мењати
место
и
код
кућа
и
кад
кудгод
отићи
;
али
кад
седити
с
неки
ко
волити
,
или
кад
радити
какав
мио
посао
,
ја
се
не
мицати
,
—
остати
бити
на
један
место
довека
...
понеки
дан
ја
се
не
радити
,
а
ја
јесам
немиран
и
тужан
.
седам
,
легати
,
устајати
,
погледати
на
сахат
.
„
Шта
јесам
овај
?
стајати
?
“
А
онај
јесам
:
сахат
ићи
,
а
стајати
—
време
.
Наш
сладак
Джемал-беј
требати
нешто
да
радити
.
—
Па
шта
да
радити
?
викнути
пашиница
очајно
.
—
Нешто
...
што
волити
...
нек
продужити
школа
.
—
где
да
јесам
продужити
?
—
у
Европа
,
рећи
гошћа
,
сав
четири
у
један
глас
.
—
А
жена
?
!
упитати
пашиница
.
—
ах
,
да
,
жена
...
неки
учити
у
Цариград
,
рећи
Ариф
.
—
како
у
Цариград
,
кад
тамо
не
смести
да
ићи
?
рећи
пашиница
.
—
ах
,
да
,
рећи
Ариф
,
па
се
замислити
.
—
Па
неки
ићи
у
служба
,
у
ћатиб
,
рећи
један
Цариграђанка
.
—
Пашин
син
ћатиб
...
он
јесам
почети
дипломатски
школа
.
и
после
,
зар
јесам
младотурчин
лако
доћи
у
служба
?
сав
се
ућутати
и
узети
мислити
шта
хтети
.
дим
се
колутати
и
испуњавати
соб
.
најпосле
Нурија
прекинути
ћутање
:
—
мој
предлог
јесам
врло
добар
.
да
пробати
.
—
Али
тај
јесам
смешан
,
рећи
Ариф
ханум
.
уместо
да
уништавати
те
застарети
,
луд
,
глуп
обичај
,
ја
хтети
да
она
обнављати
!
ко
бити
чути
,
од
наш
,
смејати
бити
ми
се
.
—
ја
не
моћи
уништавати
стар
док
немати
нов
.
ја
јесам
за
тај
.
ја
молити
ханума
,
и
ја
молити
сестра
:
да
пробати
.
—
Али
ако
се
опет
опити
,
и
она
он
не
бити
више
жена
?
ја
добро
знати
колико
он
она
волити
,
рећи
Ариф
.
—
Па
венчати
она
,
изустити
Нурија
.
А
после
она
много
уверавати
да
јесам
тај
врло
добро
,
најбоље
,
и
оне
пристати
.
Разиђоше
се
пре
суфур
;
али
уместо
да
се
нада
,
Ариф-ханум
бити
очајан
.
она
знати
да
од
тај
што
се
звати
„
нов
“
,
нов
јесам
дотле
док
не
наступити
неки
тренутак
кад
из
она
проговарати
оно
што
јесам
с
она
сродити
,
што
она
јесам
у
крв
,
шта
хтети
се
оне
ослободити
тек
кад
доћи
ред
да
она
завити
у
неколик
аршин
бео
платно
.
па
на
што
јесам
она
њен
сан
?
с
ко
хтети
да
она
остварити
?
сутрадан
,
у
вече
,
после
ифтар
,
доћи
муфтија
с
беј
.
Киш
пљуштати
,
а
они
,
заклоњен
кишобран
,
стати
пред
капија
;
муфтија
лупнути
звекир
у
капија
,
а
она
се
полако
почети
да
отварати
.
„
имати
ли
ко
?
“
говорити
муфтија
пре
но
што
ступати
преко
праг
.
—
„
немати
ники
,
“
чути
се
из
двориште
женски
глас
и
широм
се
отварати
капија
:
отворити
она
јесам
један
црнкиња
с
бео
јашмак
на
црн
кудрав
кос
.
Пошто
јесам
помоћи
гост
да
скинути
мокар
горњи
хаљина
и
замена
ципела
папуча
,
увести
она
јесам
у
салон
.
тек
што
поседати
на
шиљте
,
доћи
сестра
,
само
у
антерија
с
башјортиом
преко
кос
;
направити
гост
теме
,
па
се
повући
у
један
кут
.
Седоше
...
беј
јесам
у
европски
хаљина
,
муфтија
у
кафеним
чошан
шалваре
и
чалма
емир-боје
.
старац
,
тип
старински
Турчин
:
дугачак
брада
,
длака
сасвим
правити
,
округло
подстрићи
,
и
брк
подстрижен
,
те
он
се
лепо
видити
танак
усна
;
под
ивица
бео
ћулав
видити
он
се
обријати
потиљак
Чист
јесам
.
Закашљао
се
још
уз
степеница
,
и
јесам
моћи
даље
док
се
не
искашљати
,
а
после
непрестано
викати
:
„
Ааа
!
ааа
!
“
и
тај
као
да
се
шалити
.
Пошто
добити
кафа
и
цигара
,
он
почети
:
—
Ааа
!
ааа
!
добро
ли
јесам
?
Шта
имати
?
Уплашио
јесам
се
...
Ааа
!
ааа
!
—
Шућур
,
муфти-ефенди
,
рећи
сестра
и
додирнути
врх
прст
под
па
свој
тема
.
Нурија
изићи
,
а
муфтија
се
закашљати
;
кашљати
јесам
дуго
,
зацењивати
се
као
деца
у
велик
кашаљ
,
а
лице
он
сасвим
поплавети
;
после
јесам
пљувати
у
један
велик
бео
махрама
нерасклопљен
,
и
пошто
јесам
тај
лепо
увити
,
остављати
јесам
крај
себе
...
Пашиница
ништа
не
почињати
,
чак
и
не
гледати
у
бедан
старац
,
остављати
он
да
се
покашљати
;
а
кад
он
бити
готов
,
она
рећи
:
—
Што
се
не
лечити
,
муфти-ефенди
?
толики
мука
!
—
мука
,
ханум-ефенди
,
мука
ја
,
мука
ја
,
ааа
!
ааа
!
стењати
старац
,
али
све
као
да
прав
шал
,
па
наставити
:
—
ама
доцкан
,
много
доцкан
...
стар
,
много
стар
,
одвише
стар
,
ааа
!
ааа
!
—
пити
ли
штогод
против
кашаљ
,
муфти-ефенди
?
—
Баш
ништа
...
Шта
да
пити
,
ханум-ефенди
,
шта
да
пити
?
Ааа
!
ааа
!
—
неки
шуруп
.
—
дуван
казати
ја
,
дууувааан
!
Аман
!
Ааа
!
ааа
!
—
зар
не
пухати
?
—
од
јуче
у
вече
ич
,
па
фајда
јок
...
кад
немати
фајда
што
да
он
не
пити
?
Ааа
!
ааа
!
она
се
болно
осмехнути
.
—
страст
,
мој
кћер
...
да
ви
не
да
бог
да
јесам
знати
...
бесан
кучак
,
да
опростити
...
силан
господар
...
Хоће
да
ја
уништити
...
да
не
да
бог
да
јесам
знати
,
ааа
!
ааа
!
она
се
још
болан
осмехнути
.
—
ја
она
не
моћи
ништа
;
а
она
ја
...
скоро
хтети
ја
под
густ
ред
селвија
.
Шесет
и
девет
година
како
пити
пустити
дуван
;
бити
јесам
дете
од
седам
година
кад
јесам
узети
да
он
пити
и
да
он
волити
...
он
ја
мука
,
ја
он
волити
!
Ааа
!
ааа
!
стењати
па
зажмурити
и
узити
мирисати
бројаница
,
говорити
:
—
Мириш
ја
на
дуван
.
—
Хоћете
ли
један
цигара
,
муфти-ефенди
?
упитати
пашиница
.
—
Ич
!
данас
ич
!
говорити
и
непрестано
жмурити
,
па
тек
отворити
очи
и
рећи
:
—
кад
он
видити
и
јесам
ја
толико
колико
кад
говорити
о
он
...
да
говорити
нешто
други
...
Зашто
ми
јесам
звати
Нурије-ханум
?
она
сав
пребледети
:
његов
мука
заваравати
јесам
свој
мука
.
не
одговорити
ништа
.
сав
четворица
јесам
погледати
и
познати
да
јесам
живети
живот
велик
турски
госпођа
.
на
њен
блед
лице
заиграти
мишић
,
ухватити
јесам
у
грло
грч
;
нигде
суза
.
плакати
бити
а
не
моћи
,
и
не
моћи
да
говорити
,
осећати
грдан
бол
у
грло
и
вилица
.
док
јесам
он
кашљати
,
она
јесам
ћутала
;
кад
се
она
спремати
за
плач
,
он
говорити
,
говорити
о
време
,
како
јесам
данас
ваздан
киша
,
и
како
се
вардар
раздухати
као
луд
...
њен
лице
поцрвенити
,
чак
и
чела
:
поклопити
се
у
рука
и
зајецати
,
заридати
гласно
као
дете
.
старац
јесам
не
ућуткивати
,
остављати
јесам
да
се
исплакати
,
јер
сав
знати
да
јесам
жена
као
деца
:
ако
узети
да
јесам
сажаљевати
,
да
јесам
тесати
,
она
хтети
ударити
у
велик
плач
...
кад
се
исплакати
,
она
замолити
муфтија
да
изићи
у
други
соб
.
он
испричати
свој
историја
као
онај
жена
,
па
се
вратити
у
салон
...
—
беј
,
рећи
пашиница
доста
мирно
,
ја
јесам
се
муфти-ефендији
исповедити
,
и
пожалити
јесам
он
се
и
као
свештени
лице
и
као
отац
...
па
и
ви
хтети
да
се
пожалити
:
у
сваки
гледати
по
отац
...
мој
син
јесам
красан
млад
човек
,
добар
срце
,
лепо
васпитати
,
волити
свој
кућа
и
жена
.
али
од
неки
време
,
он
се
развеселити
...
проклети
мастика
!
ја
јесам
страх
и
срамота
ја
,
мајка
јесам
.
—
и
грехота
!
рећи
старац
у
један
глас
.
Пашиница
заћутати
,
као
да
изгубити
језик
у
тај
ући
њен
сестра
.
—
ја
јесам
се
са
сестра
договорити
,
почети
Нурија
,
да
ви
позвати
,
да
пред
ви
Мурад-Джемал-беј
да
реч
да
се
хтети
више
опити
,
а
ако
се
опити
да
он
жена
не
бити
више
жена
.
—
Ашколсун
!
узвикнути
сав
четворица
у
један
глас
.
они
јесам
бити
врло
задовољан
што
овај
хтети
један
младотуркиња
.
муфтија
рећи
:
—
Али
,
хтети
ли
пристати
Мурад-Джемал-беј
?
пре
неки
дан
један
џон-турк
утећи
ја
,
пошто
ја
изгрдити
.
—
у
гора
и
камен
!
узвикнути
Нурија
.
Наш
Джемал-беј
хтети
тај
учинити
,
јер
јесам
васпитати
као
Европ
...
он
јесам
арапски
племић
.
—
Па
позвати
он
,
рећи
старац
.
после
четврт
час
,
он
јесам
бити
ту
.
врло
блед
,
он
се
поклонити
старац
,
и
натрашке
повући
се
у
један
кут
,
ту
сести
,
на
столица
.
старотурчин
на
он
не
наћи
ништа
турски
:
у
ципела
јесам
и
гологлав
!
...
и
с
тај
муфтија
почети
снебивати
се
:
—
опростити
,
Нурије-ханум
,
али
ја
јесам
нешто
чути
и
зато
јесам
доћи
с
беј
...
у
ми
јесам
обичај
,
као
што
знати
,
да
показати
пут
онај
који
јесам
поћи
странпутица
...
и
ја
јесам
бити
млад
и
имати
рђав
навика
...
и
ја
јесам
се
опијати
...
и
од
ми
јесам
тражити
реч
:
ако
се
не
оставити
пиће
,
да
ми
жена
остати
бош
.
тад
се
окренути
Джемал
и
рећи
.
—
Син
,
дати
реч
пред
сведок
да
се
више
хтети
опити
,
а
ако
се
опити
да
тај
жена
остати
бош
.
Джемал
се
,
као
кроза
сан
,
сетити
кад
од
његов
стриц
тражити
овако
реч
.
он
јесам
пити
,
али
се
коцкати
.
и
стриц
он
јесам
бити
Европљанин
,
али
јесам
ипак
на
овај
турски
обичај
пристати
и
дати
реч
.
али
он
реч
јесам
одржати
...
„
требати
поштовати
обичај
свој
народ
;
дати
реч
и
одржати
јесам
,
“
као
да
он
нешто
говорити
.
он
се
сетити
да
он
јесам
само
пијаница
него
и
злочинац
...
он
јесам
судити
као
убица
,
и
због
убиство
протерати
из
Цариград
.
у
тај
тежак
тренутак
и
мајка
он
јесам
на
тај
мислити
.
он
хтети
одмах
да
да
реч
,
али
он
се
стегнути
вилица
.
мртав
тишина
.
најпосле
,
он
врло
тихо
изустити
:
—
ја
пити
,
муфти-ефенди
,
али
тај
радити
и
други
,
нарочито
наш
,
ваљда
што
ми
јесам
пиће
забранити
.
А
,
напослетку
,
кад
хтети
реч
,
ја
ви
јесам
давати
,
и
ја
мислити
да
...
одржати
јесам
.
—
ако
се
опити
да
Емир-Фатма-ханум
,
твој
жена
од
ти
остати
бош
.
—
јесте
,
муфти-ефенди
.
један
од
беј
рећи
:
—
Син
,
овако
казати
,
трипут
:
„
ако
се
опити
,
нек
Емир-Фатма-ханум
,
мој
жена
,
од
ја
остати
бош
“
он
тај
изговорити
трипут
.
мајка
он
се
уплашити
од
његов
бледоћа
и
узбуђење
.
и
тај
се
свршити
тако
брзо
и
тако
просто
,
као
да
јесам
дати
реч
,
ако
се
опити
да
изгубити
мазга
!
сведок
отићи
у
џамија
,
а
он
у
свој
соб
,
где
наћи
Фатма
(
свекрва
јесам
ту
послати
)
.
седети
јесам
један
поред
други
не
говорити
.
после
јесам
лећи
у
један
постеља
,
али
не
као
двоје
заљубљен
,
него
као
два
други
.
један
леп
брачни
живот
за
час
се
и
неочекивано
покварити
.
Осећали
јесам
међу
себе
нешто
што
она
раздвајати
,
удаљавати
,
туђ
.
А
пашиница
сав
ноћ
пети
заспати
.
кад
се
исповедати
муфтија
он
она
јесам
изговорни
овај
:
—
Ханум-ефенди
,
свој
пијанство
трпети
јесам
годинама
,
а
синовљи
не
моћи
трпети
два
три
година
.
ви
мислити
да
јесам
пијанство
само
од
вино
и
ракија
,
а
не
знати
да
он
имати
и
од
радост
,
и
оно
јесам
горе
.
имати
време
бдење
и
време
спавање
,
време
разговор
и
време
ћутање
,
време
плач
и
време
песма
.
А
ви
јесам
тај
испретурати
:
спавати
јесам
кад
јесам
требати
да
бдети
,
говорити
јесам
кад
јесам
требати
да
ћутети
,
певати
јесам
кад
јесам
требати
да
плакати
,
па
сад
:
плакати
кад
требати
да
певати
.
—
Али
ја
у
сав
пијанство
јесам
бити
убица
.
—
зар
мислити
да
јесам
убица
само
онај
који
неко
пробости
нож
или
убити
пушак
?
—
о
,
тај
питање
!
...
само
да
јесам
бити
тај
питање
,
шаптати
јесам
она
у
постеља
притискујући
слепоочница
.
Прође
читав
недеља
дан
,
а
рана
млад
жена
никако
да
зарасти
.
кад
год
јесам
испрати
и
обложити
хајдучки
трава
,
она
пружити
рука
,
с
бео
крпа
,
муж
,
да
она
он
везати
.
он
тај
учинити
обично
,
чинити
се
невешт
.
опет
јесам
непрестано
заједно
,
и
ако
она
постити
.
она
он
не
помињати
онај
ноћ
;
он
она
не
питати
шта
она
јесам
,
кад
се
дубоко
замислити
или
јесам
брижан
.
понекад
он
се
загледати
у
очи
,
и
он
бити
јесам
пре
питати
:
„
Што
ја
тако
гледати
,
душа
?
“
или
бити
се
унети
у
њен
очи
и
ижљубити
она
,
а
сад
окретати
глава
да
бити
избегнути
њен
поглед
.
он
ћутети
,
али
знати
да
јесам
она
сав
тетак
казати
:
припремити
она
јесам
.
она
се
понекад
учинити
да
бити
се
пре
„
небо
спустити
на
земља
“
,
него
што
он
не
бити
одржати
реч
:
он
она
волити
,
она
осећати
да
јесам
волити
.
један
вече
,
на
ифтар
она
доћи
њен
родитељ
и
њен
стриц
и
стрина
.
за
време
вечера
,
они
она
опазити
увезан
рука
и
уплашено
јесам
упитати
шта
јесам
тај
?
—
сећи
јесам
поморанџа
,
па
јесам
се
посећи
.
Джемал
јесам
погледати
,
па
кад
видити
да
јесам
слагати
и
јесам
поцрвенети
,
збунити
се
и
обор
очи
.
они
јесам
она
,
наравно
,
веровати
и
корети
јесам
што
јесам
урадити
као
дете
:
да
се
посећи
кад
сећи
поморанџа
.
Фатма
ники
јесам
показати
ран
,
крило
она
јесам
као
нешто
свет
,
као
рана
на
срце
.
цео
кућа
крити
,
а
старотурчин
јесам
метнути
на
уста
катанац
,
па
јесам
кључ
у
мора
бацити
...
али
и
ако
се
крити
,
ипак
се
нешто
чути
,
од
младић
,
Джемал-бејових
ононоћни
друг
.
радознао
и
злурад
турски
жена
,
одлазити
јесам
Фатмин
мајка
и
испитивати
јесам
;
а
она
се
све
више
и
више
хвалити
што
јесам
кћер
удати
за
цариградски
племић
и
богаташ
.
Час-по
па
се
распричати
,
како
њен
зет
јесам
као
што
јесам
солунски
младић
,
да
се
скитати
и
пити
,
већ
да
седити
код
кућа
и
волити
жена
,
и
како
њен
кћер
свекрва
волити
,
свашта
она
куповати
и
за
Бајрам
она
правити
врло
леп
хаљина
,
скупоцен
...
„
А
зашто
и
не
бити
,
кад
јесам
толико
богат
:
кућа
,
конак
,
богатство
?
!
“
Турска
жена
се
погуркивати
,
и
одмах
,
врло
озбиљно
,
питати
што
јесам
Емир-Фатма-ханум
онолико
ужутети
.
„
Па
ко
уз
Рамазан
не
ужутети
,
тај
јесам
муслиманин
:
јесам
постити
.
и
после
,
ја
се
чинити
да
код
она
имати
нешто
...
мој
госпођа
мајка
криво
што
тако
одмах
,
а
ја
волити
,
јер
знати
:
ако
јесам
одмах
,
после
мучно
...
сад
јесам
као
у
стар
време
:
жена
род
и
после
неколик
година
“
.
Прође
и
Кадр-Лејле
,
тај
јесам
двадесет
седми
рамазански
ноћ
.
минаре
јесам
тај
ноћ
трептати
у
кандило
;
у
џамија
,
на
ноћни
молитва
,
ићи
јесам
и
људи
и
жена
,
а
сутрадан
се
отпочети
спремање
за
велик
и
светао
празник
Рамазан-Бајрам
;
робиња
и
слушкиња
падати
јесам
с
нога
.
Дошао
јесам
Бајрам
.
зурнути
и
бубањ
заглушивати
јесам
уш
.
људи
јесам
се
вратити
из
џамија
,
а
жена
јесам
она
честитати
празник
,
простити
јесам
љубити
свој
муж
у
скут
и
у
рука
...
Фатма
се
обући
у
нов
плав
свилен
хаљина
,
који
јесам
добити
од
свекрва
,
па
отићи
кроз
капиџик
са
свој
муж
да
нена
и
родитељ
честит
празник
.
три
дан
улица
јесам
се
видети
само
људи
,
а
четврт
и
жена
:
ићи
јесам
од
рођака
до
рођака
,
од
пријатељица
до
пријатељица
.
и
Фатма
јесам
данас
изићи
.
Обучена
у
ружичаст
хаљина
,
са
чаршаф
од
плав
свила
и
с
црн
густ
пече
,
са
свекрва
и
сута
ући
јесам
у
затворен
кола
и
отићи
на
јалија
,
стриц
и
његов
,
који
јесам
се
синоћ
вратити
из
турски
крај
,
да
примати
гост
.
ту
јесам
Мерсија
.
кад
јесам
видити
,
Фатма
се
изненадити
,
и
истрчати
се
са
узвик
:
—
Шта
ти
јесам
,
душа
?
—
е
,
шта
,
турски
жена
болест
—
јектика
,
рећи
тобоже
у
шала
.
А
Фатма
она
затворити
уста
шака
и
рећи
:
—
у
гора
и
камен
!
—
бог
ја
,
Емир
,
ко
знати
,
потајан
грозница
...
—
Довешћу
ти
ја
код
ја
у
гост
,
па
хтети
се
разговарати
,
свирати
и
певати
.
Знаш
,
као
кад
јесам
последњи
пут
код
ви
гостовати
,
провести
мај
на
јалија
.
—
зар
јесам
оба
бити
срећан
,
Емир
?
—
ја
не
,
Мерсија
.
ја
јесам
сад
тако
срећан
!
Мерсија
окренути
глава
да
сакрити
суза
.
Седоше
у
двоје
кола
,
па
сав
отићи
Ариф-хануми
где
затећи
пун
младотуркиња
и
жена
сав
нација
,
међу
који
бити
мадам
Аристид
с
кћер
.
Фатма
се
сетити
последњи
гостовање
на
јалија
:
онда
јесам
бити
,
за
читав
месец
дан
,
са
странкиња
.
сетити
се
пољубац
онај
млад
и
леп
Рускиња
,
па
она
бити
некако
тешко
,
као
да
јесам
овај
сећање
бити
неверство
према
муж
.
сав
јесам
тај
сад
тако
далеко
,
као
неки
свет
који
јесам
ишчезао
.
али
тај
свет
она
ипак
волити
,
јер
у
он
се
срести
с
Джемал
.
кад
од
вика
у
Нурије-хануминој
кућа
проћи
месец
дан
,
и
кад
се
појавити
пун
месец
,
бео
и
округао
као
сребрн
тепсија
,
а
мујезин
очитати
последњи
позивање
на
молитва
,
Джемал-бејови
се
узнемирити
што
он
немати
код
кућа
.
„
немати
он
!
“
прошаптати
све
три
и
згледати
се
.
палица
с
тучан
врх
стражар
лупнути
у
калдрма
шест
пут
:
дванаест
час
по
европски
„
немати
он
!
“
-
сад
помислити
,
а
не
рећи
.
„
јесам
се
опити
,
“
мислити
јесам
мајка
и
дрхтати
јесам
од
страх
да
он
се
што
јесам
десити
,
да
он
јесам
неко
напасти
и
премлатити
.
сваки
дан
наћи
неко
у
неки
крај
варош
убивен
.
по
крај
где
Турчин
живити
,
тишина
јесам
.
и
ако
јесам
децембар
увелике
,
још
јесам
пасти
ни
први
снег
.
у
овај
зор
обелети
кров
и
улица
.
свој
кућа
вратити
јесам
се
и
последњи
ноћник
:
Джемал
немати
.
његов
мајка
клањати
јутарњи
молитва
,
али
сад
не
падати
више
пута
но
што
требати
,
јер
јесам
свестан
,
знати
да
јесам
тај
јутарњи
молитва
.
Душа
она
се
некако
утишати
.
син
хтети
она
доћи
пијан
као
много
пута
досада
,
провикати
,
па
хтети
се
испавати
,
и
сутра
ништа
.
А
какав
јесам
борба
сам
себе
издржати
проћи
пут
!
и
тај
само
због
тај
што
Фатма
јесам
знати
.
и
заиста
,
сав
бити
бити
по
стар
,
да
Джемал
јесам
дати
реч
...
ако
доћи
пијан
,
Фатма
јесам
распуштеница
.
али
она
,
по
закон
,
имати
права
да
седити
под
кров
бивши
муж
још
три
месец
и
десет
дан
:
да
бити
се
за
тај
време
измирити
.
А
како
да
се
мирити
кад
се
јесам
ни
завадити
!
у
свитање
,
по
танак
сух
снег
зачути
се
ход
,
и
мало
па
тупо
одјекнути
звекир
на
капија
.
„
он
!
“
узвикнути
све
три
у
један
глас
.
мухамеданка
не
бити
прекинути
молитва
ни
кад
бити
видети
зликовац
са
секира
више
свој
глава
;
мајка
јесам
прекинути
.
.
кад
навирити
у
авлија
и
видети
да
Джемал
посртати
,
Фатма
потрчати
у
свој
соб
викати
:
—
за
Божју
љубав
,
Ђулренги
,
где
ја
јесам
пећи
и
чаршаф
?
водити
ја
отац
.
у
овај
кућа
хтети
да
седити
невенчан
...
зар
да
он
бити
љубазница
?
...
—
сакрити
се
од
он
кад
ти
јесам
муж
,
али
моћи
да
ићи
,
кјучук-ханум
.
ти
имати
права
по
закон
да
се
с
он
понова
венчати
одмах
,
да
не
чекати
три
месец
и
десет
дан
,
јер
јесам
изићи
из
његов
кућа
,
чак
ни
из
ваш
брачни
соб
.
ти
требати
...
она
прекинути
робиња
и
рећи
:
—
какав
закон
!
у
овај
кућа
ја
хтети
да
седити
невенчан
.
Нећу
!
и
зашто
да
он
седити
кад
...
о
,
алла
’
!
он
ја
не
волити
.
ради
он
,
ја
бити
се
одрећи
свега
па
свет
;
ради
ја
,
он
не
хтети
мастика
!
Несрећна
ја
!
узвикнути
болно
,
бризнути
у
плач
и
пасти
на
празан
постеља
.
али
,
одмах
скочити
:
тај
јесам
брачни
постеља
,
и
она
немати
више
права
на
она
,
јер
она
јесам
„
пасти
“
венчање
.
у
тај
,
он
почети
да
ударати
нога
у
врата
и
да
грдити
жена
што
он
не
отварати
.
Називаше
јесам
погрдан
но
прошли
пут
.
она
викати
као
да
јесам
неко
бости
нож
и
запушавати
уш
да
не
чути
шта
она
говорити
,
како
јесам
грдити
.
—
не
лупати
,
лудак
!
викнути
тетак
ражљутити
.
одвести
јесам
јесам
отац
,
пошто
ти
јесам
више
жена
.
—
секира
!
...
да
разбити
кућа
!
(
уместо
да
рећи
врата
)
продерати
се
он
и
узити
из
џеп
један
нож
да
ударити
слуга
.
робиња
и
слушкиња
узети
да
вриштати
,
а
мајка
,
заборављати
да
јесам
ту
„
туђ
мушки
глава
“
(
слуга
)
,
извадити
недра
и
рећи
:
—
тако
ти
овај
недра
што
ти
одојити
и
снага
тај
дати
,
бацити
нож
!
сав
заплакати
,
чак
и
„
туђ
мушки
глава
“
...
он
као
да
се
од
тај
отрезнити
,
бацити
нож
,
отићи
у
теткин
соб
и
легати
на
један
дугачак
шиљте
несвучен
.
мало
,
па
се
ухркати
.
и
сад
се
пробудити
тек
сутрадан
ујутру
.
кад
не
наћи
поред
себе
жена
,
сетити
се
шта
јесам
,
и
не
знати
шта
да
радити
.
он
јесам
знати
да
хтети
она
понова
венчати
,
али
он
јесам
бити
врло
непријатан
што
се
овај
десити
.
и
како
хтети
да
издржати
сав
тај
!
око
девет
час
,
у
кућа
настати
журба
.
Дошли
јесам
муфтија
,
имати
и
она
три
беј
.
муфтија
зажмурити
и
почети
,
нихати
се
:
—
сваки
грешити
,
ако
не
у
знање
,
онај
у
незнање
;
али
,
ко
се
пре
трећи
петао
тргнути
,
опростити
он
се
.
ти
,
Джемал-беј
,
певати
јесам
већ
и
други
петао
.
Пашиници
јесам
бити
жао
син
,
тај
рећи
:
—
за
Божју
љубав
,
муфти-ефенди
!
—
Па
,
да
она
венчати
,
ханум-ефенди
.
и
тај
,
„
турски
венчање
"
,
извршити
се
тако
брзо
и
тако
просто
.
али
пре
но
што
јесам
се
разићи
,
старотурчин
јесам
опет
узети
од
Джемал
реч
:
„
ако
се
опити
,
“
итд
.
али
,
он
се
сад
опити
брже
но
проћи
пут
.
и
опет
страх
,
бол
,
плач
,
преклињати
,
грдња
,
и
муфтијин
говор
,
и
—
венчање
:
трећи
и
последњи
.
сад
кад
бити
се
опити
,
Фатма
бити
одмах
морати
ићи
отац
да
се
никад
не
вратити
муж
,
ко
волити
,
због
ко
јесам
ослабити
,
и
пролагати
се
:
сад
слагати
родитељ
,
после
баба
:
„
бости
ја
глава
.
имати
јесам
грозница
“
.
једанпут
чак
слагати
да
јесам
бити
тежак
,
па
јесам
пасти
и
побацити
...
зато
јесам
бити
онолики
вика
у
кућа
који
јесам
чути
Ајше-кадун
...
сав
лажа
.
—
јесам
ли
срамота
што
оволико
лагати
,
Алија
?
—
грдан
срамота
,
Нурија
.
али
она
први
,
један
твој
лаж
изазивати
овај
други
.
Нурија
извињавати
себе
:
—
Ко
бити
смести
говорити
истина
пред
гром
?
кад
бити
он
чути
,
Емир
не
бити
остати
овде
ни
тренутак
.
„
имати
лаж
у
који
ја
налазити
финоћа
,
чак
и
нежност
,
“
сетити
се
Фатма
ненин
реч
,
увек
кад
год
слагати
.
али
Джемал-беј
се
опет
опити
.
сад
од
он
ники
не
тражити
реч
,
јер
јесам
он
„
певати
и
трећи
петао
“
.
но
на
велик
изненађење
сав
он
јесам
дати
реч
,
и
још
заклети
се
,
у
сав
што
он
јесам
свет
и
као
муслиманин
и
као
човек
:
да
се
хтети
више
опити
.
„
Што
се
заклињати
?
"
викати
муфтија
.
„
Човеку
јесам
више
један
реч
него
нечовек
стотина
заклетва
.
“
мајка
он
бити
криво
што
јесам
брз
,
што
се
не
размислити
,
промислити
,
а
он
се
насмејати
што
она
тај
говорити
.
после
,
старотурчин
отићи
.
он
потражити
Фатма
:
од
прекјуче
јесам
јесам
видети
.
немати
јесам
.
он
отићи
у
њен
„
будоар
“
,
да
јесам
тражити
.
и
ту
јесам
не
бити
.
ту
јесам
бити
два
врло
леп
њен
огледати
,
обесити
на
зид
.
он
се
погледати
у
један
:
пожутети
као
лимун
,
очни
капак
јесам
он
чисто
отечен
:
боље
да
он
данас
она
не
видити
.
у
тај
видити
да
јесам
тај
огледало
пукнути
преко
средина
.
„
То
јесам
наш
љубав
.
Можда
јесам
она
тај
нарочито
наместити
“
.
поглед
у
други
:
посукло
!
он
добро
знати
шта
сав
знати
њин
жена
.
и
уместо
да
јесам
и
даље
тражити
,
он
се
закључати
у
соб
где
она
јесам
бити
„
ђердек
”
.
Учинише
он
се
глупити
старотурчин
,
муфтија
,
имати
и
беј
,
и
младотуркиња
његов
тетак
,
и
њин
вера
,
верски
обичај
.
„
Дај
реч
да
се
хтети
опити
,
иначе
да
тај
жена
јесам
више
жена
.
“
—
„
Божа
,
што
јесам
тај
глуп
!
ха
!
ха
!
ха
!
и
ја
...
дати
реч
!
А
сад
се
чак
и
заклети
!
с
човек
као
с
дете
!
„
ако
не
учинити
ноћас
нешто
,
купити
ти
велик
дрвен
коњ
и
сабља
“
.
и
оно
јадно
да
реч
,
али
кад
доћи
ноћ
...
не
зависити
од
он
.
уместо
да
он
тражити
озбиљан
лек
,
они
:
детињарија
...
па
тај
Ариф-ханум
,
па
тај
нов
!
Читале
шта
се
по
Европа
радити
,
па
и
онај
хтети
нешто
.
Шта
хтети
,
оне
,
сирота
,
не
знати
.
“
Зашто
јесам
учити
?
Шта
јесам
сад
?
Беспосличар
:
млад
а
ништа
не
радити
!
зар
да
наставити
учење
кад
јесам
у
он
све
отупети
,
мозак
,
сваки
живац
?
где
јесам
мотор
што
он
јесам
покретати
на
рад
—
срце
?
где
јесам
амбиција
—
бити
јесам
први
?
и
пред
очи
он
изићи
град
у
који
јесам
живети
,
и
онај
људи
,
онај
жена
,
и
он
у
сваки
радном
човек
видити
себе
,
у
сваки
леп
жена
видити
свој
жена
.
о
како
бити
бити
срећан
да
јесам
негде
тамо
где
се
радити
и
живити
:
дању
да
радити
,
ноћу
да
се
шетати
поред
какав
плав
језеро
...
—
отворити
,
арслан
!
чути
се
споља
.
ах
,
његов
мајка
.
он
она
не
отворити
.
Хоће
да
јесам
јесам
.
видити
себе
,
дечко
здрав
али
увек
незадовољан
:
чезнути
за
мајка
.
крив
отац
,
па
он
правдати
,
и
опет
он
кривити
и
правдати
.
крив
он
јесам
њин
вера
и
обичај
,
цео
њин
друштво
устајати
као
баруштина
.
исти
луд
појам
,
исти
глуп
предрасуда
,
стар
,
изанђао
:
с
човек
не
смести
да
седити
ни
савремен
жена
као
ни
она
старински
што
тврдо
веровати
да
јесам
четири
свет
књига
пасти
с
небо
.
па
устати
,
откључати
врата
,
и
отићи
у
теткин
bureau
или
study
,
поглед
у
европски
књига
,
у
европски
ствар
,
и
у
шалона
.
„
сирот
жена
!
“
рећи
и
тужно
се
осмехнути
.
о
,
Ариф-ханум
!
о
,
сав
тај
нов
!
оне
,
сирота
,
нешто
хтети
а
не
знати
шта
.
бунити
се
,
отимати
се
,
бежати
од
глуп
предрасуда
и
опет
она
се
враћати
.
радити
,
а
шта
јесам
урадити
,
и
шта
моћи
урадити
у
земља
мрак
и
хладноћа
?
у
један
загушљив
атмосфера
онај
сирота
сањати
свеж
и
чист
зрак
Француска
,
земља
који
можда
никад
хтети
видети
,
а
толико
јесам
волити
,
говорити
њен
сладак
језик
,
и
свирати
њен
мелодија
,
заносити
се
,
надавати
се
,
чекати
...
Шта
чекати
?
време
стајати
,
а
оне
,
њин
година
,
њин
живот
пролазити
.
ићи
,
ићи
,
ићи
,
и
кад
помислити
да
јесам
стигнути
куд
јесам
хтети
,
оно
:
гроб
,
растурити
тамо
амо
,
плитак
турски
гроб
;
спуштати
она
у
она
,
увијен
у
неколико
аршин
бео
платно
...
сести
за
сто
,
уза
писати
,
брзо
и
нервозно
,
сав
унети
у
реч
који
писати
крупан
енглески
слово
.
драг
мој
Чарлс
,
како
јесам
бити
срећан
!
у
тај
срећа
заборавити
јесам
бити
и
бог
,
и
бог
ја
се
светити
.
А
ти
?
не
.
лепо
:
тај
јесам
добар
од
бог
.
А
сад
,
на
који
хтети
страна
,
о
Божа
?
опет
бог
!
Што
не
казати
:
на
који
хтети
страна
,
драг
Чарлс
?
Дошао
јесам
на
по
пут
па
стати
,
не
што
јесам
сустати
,
већ
што
јесам
знати
куда
хтети
.
„
најгоре
јесам
за
онај
што
јесам
умрети
,
“
казати
свет
кад
дете
умрети
родитељ
.
како
јесам
тај
луда
!
он
јесам
умрети
,
с
он
јесам
свршен
;
али
,
дете
неизведен
па
пут
,
повести
па
оставити
...
ако
јесам
стар
те
имати
моралан
снага
,
шта
хтети
ако
немати
средство
?
у
ја
јесам
средство
као
у
просјак
.
да
напросити
,
па
да
ићи
даље
,
да
продужити
пут
.
али
ја
просити
не
моћи
:
у
ја
нестати
племићки
благо
,
остати
племићки
понос
.
од
тетак
да
просити
.
о
,
тај
добра
,
мало
смешан
жена
,
сав
бити
ја
дати
!
и
сад
ја
давати
новац
,
хаљина
,
храна
ја
,
мој
мајка
и
мој
жена
.
она
ја
пружити
лира
,
а
ја
,
пун
племићки
понос
,
примити
јесам
и
чинити
се
невешт
,
не
рећи
она
ни
„
хвала
“
као
да
она
јесам
извадити
из
мој
кеса
.
Шта
хтети
?
Вис
ја
немати
венчање
с
она
.
А
волити
јесам
.
тек
сад
кад
ја
се
чинити
да
хтети
јесам
изгубити
,
видити
колико
јесам
волити
.
у
цео
кућа
јесам
она
:
куд
год
погледати
—
она
,
кад
год
очи
склопити
—
она
.
овај
јесам
твој
„
стар
Джема
“
,
како
јесам
ја
звати
,
него
Джемал-беј
,
страстан
источњак
,
ко
волети
и
живети
значити
једно
исто
.
Питаћеш
:
какав
венчање
?
зар
јесам
с
она
живети
невенчан
?
о
,
не
дати
Божа
!
(
опет
бог
!
)
она
јесам
ја
бити
прво
драгати
,
па
вереница
,
па
жена
—
никад
љубазница
.
ја
овамо
од
жена
који
волити
не
правити
љубазница
.
од
туђ
љубазница
,
ако
јесам
волити
,
направити
свој
жена
.
ја
јесам
ти
моћи
бити
помињати
у
писма
један
наш
пиће
који
волити
муслиман
,
нарочито
млад
људи
.
у
Француз
абсент
,
у
Енглез
виски
,
у
Турчин
мастика
.
А
кад
се
Турчин
пропити
,
тај
јесам
страшно
,
зато
што
јесам
ми
,
као
што
знати
,
пита
забранити
.
како
јесам
женити
,
двапут
јесам
доћи
кући
пијан
,
луд
.
„
ако
опет
доћи
пијан
,
да
више
немати
жена
.
.
“
и
ја
дати
реч
.
Пошто
остати
без
она
,
опет
ја
венчати
.
па
ми
венчати
и
трећи
и
последњи
пут
.
и
ко
тај
учинити
?
један
велик
поборница
за
женин
слобода
,
за
женин
права
и
за
сав
што
јесам
европски
,
један
велик
нов
(
како
младотуркиња
себе
звати
)
—
мој
тетак
!
ја
видити
да
јесам
оне
променити
хаљина
,
али
јесам
духати
.
Душа
она
јесам
као
у
онај
стар
слеп
дервиш
што
,
тетурати
стамболски
улица
,
на
глас
читати
молитва
и
гледати
духован
очи
рајски
зелен
башта
и
живити
извор
.
тај
ништа
не
разумети
,
драг
Чарлс
.
ви
Енглез
требати
да
се
пренети
у
наш
земља
,
да
видити
шта
сав
ја
имати
.
Мурад-Джемил
.
и
не
поздрав
други
,
затворити
писма
непрочитан
,
испратити
он
и
наћи
Фатма
.
она
бити
у
један
мали
соба
из
двориште
.
—
ти
јесам
љут
?
питати
наједанпут
обгрлити
јесам
око
пас
.
—
јесам
.
—
болестан
?
она
слегнути
раме
.
—
Дај
да
ти
лечити
.
и
метнути
свој
усна
на
њен
,
па
се
тргнути
,
измакнути
се
и
гледати
јесам
у
очи
.
али
зашто
она
јесам
сад
овако
?
мир
,
необичан
мир
.
пре
јесам
имати
још
два
венчање
,
па
онолики
бол
,
и
страх
.
Шта
они
сад
очекивати
,
шта
се
надавати
?
она
он
не
молити
да
се
не
опити
,
не
падати
преда
он
,
не
грлити
он
колено
.
да
она
неко
питати
да
ли
се
волити
,
они
бити
слегнути
раме
.
али
тај
затишје
не
трајати
дуго
.
она
јесам
крадом
плакати
сваки
час
,
а
он
јесам
тај
опазити
,
и
чинити
се
невешт
,
али
јесам
бити
расположен
.
Осећајући
да
он
јесам
воља
врло
слаб
,
по
ваздан
јесам
седети
код
кућа
,
али
јесам
бити
расејан
,
као
његов
мајка
уз
Рамазан
.
она
јесам
говорити
:
„
ако
пушити
,
умрети
,
“
и
она
јесам
више
волети
дуван
него
живот
.
тако
и
он
моћи
бити
више
мастика
него
Фатма
.
за
неколик
дан
побледити
,
ужутети
...
—
Син
,
пити
!
Пошто
не
моћи
без
пиће
,
пити
!
рећи
он
мајка
.
он
јесам
зачудити
поглед
.
—
пити
хоџа
,
пити
имам
,
пити
дервиш
.
Знаш
ли
,
синути
,
како
почињати
један
илахи
,
који
дервиш
певати
?
нем
грех
,
нем
грех
Што
ја
ићи
у
механа
и
што
пити
рујан
вино
.
—
немати
грех
,
синути
.
грехота
јесам
ближњи
опасти
,
завидети
он
,
оговорити
он
.
пити
,
синути
,
али
мало
,
мање
,
да
се
не
тровати
,
млад
јесам
.
—
А
Фатма
?
изустити
он
нехотице
.
—
Фатма
...
Фатма
бити
се
,
синути
,
удати
:
млад
јесам
,
леп
јесам
,
од
породица
јесам
,
богат
јесам
.
не
бринути
се
за
она
.
—
А
ја
?
опет
изустити
нехотице
.
—
ти
...
ја
бити
,
синути
,
ти
опет
оженити
.
и
ти
јесам
,
синути
,
млад
,
леп
,
добар
,
од
род
...
—
и
богат
.
—
бог
јесам
богат
,
синути
.
да
,
она
не
требати
да
јесам
више
његов
,
јер
јесам
јесам
преварити
.
он
нигде
ништа
немати
и
ни
за
шта
јесам
спреман
,
а
тетак
моћи
свој
имање
да
оставити
на
џамија
и
текија
...
колико
јесам
пута
рећи
:
„
кад
отићи
у
Цариград
,
ја
хтети
седети
зими
у
Стамбол
,
лети
на
Бебек
:
ја
Босфор
врло
волити
,
а
тај
конак
ми
јесам
леп
,
сута
ја
причати
.
“
и
он
она
јесам
слушати
и
ћутао
.
срам
он
бити
!
и
кад
бити
тај
његов
жена
,
одрасти
у
богатство
,
поћи
за
он
само
што
јесам
богат
?
па
отац
јесам
друкчије
не
бити
ни
дати
.
кад
бити
тај
жена
чути
како
она
јесам
лагати
,
зар
он
не
бити
оставити
и
не
сачекати
да
она
пасти
трећи
венчање
?
Што
да
живити
с
он
лажљив
,
у
лажљив
кућа
?
он
хтети
учинити
шта
требати
,
а
она
морати
отићи
.
А
ако
чути
да
он
жалити
,
он
хтети
она
све
писати
:
утешити
јесам
.
од
кућа
отићи
без
„
збогом
“
и
не
видев
Фатма
.
на
софа
видити
мајка
и
тетак
и
помислити
:
„
Себичне
!
лагати
други
да
бити
осушити
себе
очи
.
“
заклетва
!
какав
заклетва
кад
не
веровати
у
бог
?
„
бог
немати
,
јер
,
да
он
имати
,
он
бити
ја
се
јавити
кад
јесам
поћи
да
просити
жена
који
јесам
сравнити
с
он
...
“
они
казати
:
у
лаж
започет
брачни
живот
,
тај
јесам
зграда
сазидан
на
песак
.
један
олуја
,
и
зграда
се
срушити
...
„
да
имати
бог
,
он
бити
ја
се
јавити
кад
поћи
да
пити
,
“
рећи
и
изићи
на
улица
.
XВ
Султан-нев
руз
,
тај
јесам
„
нов
дан
,
султан
дан
у
година
,
“
тако
мухамеданац
звати
младенац
,
и
очекивати
она
као
какав
велик
и
светао
празник
,
јер
јесам
тај
дан
буђење
природа
:
излазити
у
поље
,
нарочито
жена
,
и
на
извор
се
умивати
,
да
подмладити
лице
,
и
стар
и
млад
...
овај
година
уочи
младенац
кукурекати
петао
на
седало
,
и
турски
жена
се
сневеселити
:
променити
се
време
.
А
по
турски
махала
,
пред
вече
јесам
бити
живље
но
обично
:
дерњава
продавац
разлегати
се
страховито
,
звати
јесам
муштерија
млекара
с
јогурт
и
воћар
с
поморанџа
;
мали
коњ
и
магарац
натоварен
намирница
застајати
јесам
пред
капија
који
јесам
се
помало
отварати
да
се
кроз
она
појавити
какав
рука
са
зембил
и
новац
.
на
чесма
поред
џамија
узимати
јесам
абдест
људи
;
а
већ
кад
се
чути
позивање
на
молитва
,
по
турски
кућа
,
као
уочи
петак
,
запалити
се
где
свећа
,
где
лампа
,
—
да
се
не
бити
у
помрчина
кад
јесам
вечати
;
а
као
сваки
дан
у
овај
доба
,
навијати
се
сат
:
подизати
се
тежак
ђулад
што
бити
скоро
дотакнути
под
.
свуд
јесам
поставити
за
вече
,
јела
јесам
сипати
,
сан
,
поклопити
,
метнути
јесам
на
врућ
пепео
у
мангал
.
у
понеки
кућа
,
негде
у
буџак
,
стајати
котлић
с
вод
где
се
хладити
ракија
...
А
турски
жена
,
који
немати
ашчика
,
досад
засукан
рукав
,
у
узак
гаће
,
чупав
,
сад
се
умивати
,
бео
,
чешљати
,
облак
,
кит
:
доћи
хтети
кућа
господар
,
муж
,
„
севап
јесам
“
.
код
Ибрахим-Хасан-беја
сав
јесам
веселити
,
нарочито
домаћин
,
јер
сутра
хтети
имати
гост
,
Джемал
и
Фатма
.
он
се
разнежити
,
па
говорити
мајка
како
он
се
чинити
да
хтети
скоро
бити
дед
.
„
опростити
,
мајчицо
,
што
тај
пред
ти
говорити
,
али
радост
ја
не
да
да
ћутети
ни
пред
родитељ
.
“
он
она
јесам
говорни
,
како
хтети
његов
унук
пред
он
расти
као
њен
унука
пред
она
.
он
јесам
имати
син
да
облачити
,
тај
хтети
облачити
унука
:
сад
у
грађански
хаљина
,
после
у
војнички
,
понекад
у
дервишки
,
купити
он
фес
с
дугачак
кићанка
и
чалма
од
зелен
свила
.
А
чим
напунити
четири
година
,
он
хтети
он
дати
у
школа
;
„
почетак
школа
"
бити
свечан
:
гост
пун
,
хоџа
хтети
говорити
„
елиф
,
бе
,
“
а
његов
златан
унук
понављати
„
елиф
,
бе
“
;
он
јесам
послуживати
халва
и
пилав
ђак
,
пошто
очитати
молитва
за
здравље
и
добро
учење
његов
унука
и
узвикнути
„
амин
!
“
;
и
он
јесам
раздати
она
симит
;
његов
мајчица
кувати
шербет
,
комшиски
момчад
послуживати
гост
,
а
његов
слатко
Фатма
и
њен
мајка
растрчати
се
по
кућа
:
доливати
шербет
,
испраћати
он
гост
.
и
почети
говорити
о
други
радост
.
унук
он
јесам
напунити
девети
(
он
хтети
раније
)
,
пред
његов
кућа
ат
и
мазга
(
он
хтети
по
старински
)
:
на
један
ваздан
искићен
мазга
црн
и
сјајан
као
да
јесам
од
атлаз
,
јахати
његов
унук
у
нов
шарен
рухо
,
бисеран
кићанка
додиривати
он
раме
,
с
фес
челенка
треперити
,
сијати
се
као
сунце
:
бубњи
и
зурнути
разлегати
се
по
сав
махала
(
он
хтети
сав
по
старински
)
;
у
он
јесам
сав
госпоштина
солунски
,
а
за
обрезање
свој
унука
довести
јесам
вешт
берберин
чак
из
Анадолија
.
он
јесам
тај
говорити
врло
узбуђено
,
почињати
сваки
реченица
са
„
мајчица
“
.
А
кад
ућутати
,
смешити
се
од
срећа
,
она
рећи
:
—
не
мислити
тако
далеко
,
синути
;
а
већ
кад
мислити
,
ти
се
подигнути
и
рећи
:
„
Иншалла
’
“
.
он
се
подигнути
и
рећи
трипут
:
—
Иншалла
’
!
Иншалла
’
!
Иншалла
’
!
не
заборављати
ја
благ
и
милосрдан
,
мајчица
.
и
у
Нуријин
кућа
јесам
поставити
.
она
са
сестра
и
Фатма
немиран
јесам
;
ашчика
отшкринути
врата
на
кухина
,
повирити
па
јесам
нестати
;
робиња
ићи
у
какав
буџак
,
и
ту
нешто
шаптати
и
вртети
глава
.
Джемал
јесам
отићи
од
кућа
још
по
подне
,
па
се
више
јесам
вратити
.
оне
он
чекати
,
изгледати
,
а
он
и
не
мислити
да
се
вратити
.
лутати
по
турски
махала
као
да
неко
тражити
.
испрва
јесам
мислити
само
на
онај
како
јесам
слагати
Фатма
,
а
после
и
на
мастика
.
он
требати
да
се
опити
те
да
она
ићи
из
тај
лажљив
кућа
.
А
можда
јесам
она
све
знати
,
па
се
пред
он
претварати
.
и
она
умести
да
лагати
.
онај
вече
слагати
отац
и
мајка
како
јесам
сећи
поморанџа
па
се
посећи
,
и
не
поцрвенити
!
ко
знати
шта
јесам
он
лагати
?
да
не
познавати
ниједан
мушко
,
а
оно
...
можда
се
с
неки
и
љубити
.
„
да
се
удати
за
други
,
зар
бити
он
казати
да
јесам
ја
прескакати
зид
,
долазити
она
,
ноћу
,
и
љубити
јесам
?
о
,
не
бити
.
Лажу
младотуркиња
као
старотуркиња
.
старотуркиња
метнути
пред
врата
женски
папуча
муж
непозната
,
и
он
кад
доћи
мисао
да
он
јесам
код
жена
пријатељица
,
а
онај
љубазник
.
Лажљивице
!
“
узвикнути
и
зашкрипити
зуб
,
па
се
уносити
у
лице
жена
;
онај
јесам
мислити
да
јесам
какав
безочник
,
тај
јесам
спуштати
на
лице
петак
,
а
он
јесам
долазити
да
она
задавити
.
по
махала
текија
,
турба
,
гробље
,
хамам
и
кафана
.
онде
дуд
,
насред
улица
,
на
ширина
,
и
под
он
столица
где
сести
Турчин
,
пухати
на
наргилима
и
пити
кафа
из
филџан
...
Жене
се
враћати
из
шетња
,
промицати
мимо
људи
покривен
лице
и
оборен
глава
,
ићи
ћутети
,
без
шум
,
као
сен
или
дух
из
какав
напуштен
махалски
гробље
с
попадао
камење
,
обрастао
у
коров
.
Джемал-беј
застати
пред
један
кафана
под
ведар
небо
.
Турчин
јесам
тражити
кафа
,
а
кафеџија
она
доносити
мастика
.
опет
лаж
.
па
и
он
рећи
,
пошто
сести
и
тупо
погледати
у
кафеџија
:
„
један
кафа
!
“
,
али
кафеџија
јесам
познавати
и
овај
гост
,
те
он
донети
филџан
мастика
.
и
други
пут
јесам
тако
бити
,
и
он
јесам
бити
задовољан
што
јесам
преварити
гост
;
а
сад
се
згадити
на
тај
лаж
,
тај
платити
мастика
и
не
попив
јесам
,
па
скочити
,
продужити
пут
оборен
глава
.
Вис
јесам
ништа
видети
,
ништа
чути
,
ништа
осетити
,
као
да
јесам
лишити
чути
.
Ишао
јесам
,
и
застајкивати
јесам
пред
кафаница
где
јесам
бити
пуно
Турчин
,
пред
вече
највише
самац
што
становати
по
хан
.
пред
један
и
он
сести
и
затражити
чаша
вод
,
попити
јесам
дати
бакшиш
кафеџија
и
одмах
поћи
,
не
ходити
поносит
као
арапски
принц
,
већ
чисто
погурити
,
дубоко
оборен
глава
.
пред
кафана
већ
ники
јесам
бити
,
осим
самац
што
становати
по
хан
.
и
он
хтети
кућа
.
Фатма
он
очекивати
,
изгледати
,
обући
он
се
,
намирисати
он
се
,
сад
потрчати
к
прозор
,
намештати
око
на
разређен
шалона
,
сад
задрхтати
од
звека
ланац
,
од
треска
чивија
,
од
лавеж
пас
од
ход
,
од
шушањ
.
о
,
кад
бити
јесам
моћи
видети
он
!
обући
се
у
црвен
,
на
глава
она
зелен
калпак
,
сести
крај
свекрвин
нога
,
на
један
велик
жут
ћилим
,
те
изгледати
као
булка
у
жито
,
па
почети
да
причати
свекрва
шта
јесам
снити
:
као
доћи
оне
три
нов
и
Ариф-ханум
,
и
стати
говорити
час
турски
,
час
француски
,
а
час
неки
језик
који
она
не
разумети
,
и
она
јесам
бити
тешко
,
почети
јесам
да
викати
,
и
пробудити
се
.
свекрва
она
не
рећи
ништа
,
јер
јесам
бити
страшно
забринут
.
он
свратити
пред
трећи
кафана
,
где
не
бити
већ
ниједан
жењен
Турчин
.
он
ни
на
шта
јесам
мислити
.
спустити
се
на
столица
и
затражити
један
кафа
,
а
добити
—
мастика
.
он
тај
просути
,
и
затражити
мастика
.
Донеше
он
се
два
чаша
,
један
јесам
велик
с
вод
.
он
одасути
вод
и
насути
мастика
,
који
у
вода
побелити
,
запенити
се
.
брзо
попити
тај
,
и
скочити
.
заклетва
!
какав
заклетва
?
Ишао
јесам
брзо
,
као
да
хтети
кућа
,
па
тек
успорити
ход
:
опет
кафана
,
и
пред
она
Турчин
,
самац
што
сести
по
хап
:
сести
,
пухати
,
пити
...
он
и
ту
свратити
,
и
опет
затражити
и
добити
два
чаша
;
и
сад
одасути
мало
водити
и
насути
мастика
;
опет
тај
побелити
,
запенити
се
:
сад
он
задрхтати
рука
кад
принети
чаша
уста
.
устати
,
брзо
,
и
похитати
кућа
,
али
—
кафана
...
пре
но
што
бити
и
овде
свратити
,
преда
он
истрчати
један
турски
неваљалац
,
кицош
,
висок
,
витак
,
млад
и
леп
,
брчић
он
упрести
и
намазати
помада
,
а
лице
набелити
,
у
узак
чакшире
јесам
,
минтан
и
јелек
,
око
врата
он
јесам
дебео
златан
ланац
.
тај
јесам
некакав
Ибрахим-ага
,
берберин
што
тако
дивно
ударати
у
тамбура
и
весео
беј
,
водити
она
на
чочечки
игра
,
на
весеље
.
он
обгрлити
Джемал-беја
,
и
тако
поћи
:
зашкрипати
он
лакован
плитак
ципела
с
висок
пета
,
а
с
вишњикаст
фес
кићанка
ударати
он
по
црн
обрва
.
кад
доћи
до
један
раскрсница
,
Джемал
се
расвестити
,
извити
се
из
берберинов
рука
и
хтети
кућа
;
али
,
пред
она
стати
један
затворен
кола
,
берберин
угурати
у
она
Джемал
,
попити
се
и
јесам
и
рећи
кочијаш
да
терати
.
обојица
јесам
ћутали
,
а
кола
јесам
лупати
,
тандркати
по
крупан
,
нераван
калдрма
и
јурити
према
чаршија
,
спустити
се
и
окренути
према
Хамидији
,
одатле
,
поред
Бејаз-Куле
,
појурити
јесам
широк
улица
к
депо
,
доћи
дотле
и
скренути
крај
мора
,
па
ту
стати
.
оба
млад
човек
сићи
.
Джемал
погледати
према
Бејаз-Кули
,
и
учинити
он
се
као
да
јесам
по
мора
просут
звезда
.
тај
јесам
бити
фењер
обесити
на
мотка
за
једар
.
небројен
каик
љуљкати
јесам
се
на
мало
узнемирен
мора
,
а
из
она
се
разлегати
песма
млад
јеврејски
жена
и
ударање
у
ут
и
у
дахире
.
Джемал
хтети
да
сести
у
један
рибарски
чамац
,
који
се
љуљати
крај
сам
обала
,
па
да
ићи
према
Олимпос-Паласу
,
ту
да
изићи
и
да
се
кола
одвести
кућа
.
али
Ибрахим-ага
он
рећи
да
ићи
на
мали
Кара-Бурну
,
и
он
пристати
.
Шта
ту
имати
?
један
кафаница
,
низак
и
чађав
.
ваздух
јесам
бити
загушљив
.
Мириш
риба
,
пећи
ту
на
мангал
.
около
сести
неколико
бејов
,
младић
,
два
официр
,
и
чочек
...
свирка
,
игра
,
песма
,
кафа
,
мастика
и
урнебес
:
звецкати
зил
,
певати
и
играти
чочек
,
подврискивати
беј
и
официр
,
одјекивати
чађав
кафана
,
трести
се
испрскати
прозор
,
и
игра
,
пуцати
прст
,
један
оспичав
потпоручник
,
распојас
,
смакнут
панталоне
,
у
папуча
,
без
чарапа
,
у
мундир
сасвим
раскопчан
,
с
бројаница
...
у
овај
граја
,
у
урнебес
,
ући
јесам
Джемал-беј
заборављати
на
сав
:
опити
он
дим
дуван
,
мирис
риба
и
мастика
...
дим
се
дигнути
до
таван
,
мирисати
јела
и
пиће
и
мирисати
чочек
,
који
на
зумбул
који
на
јасмин
,
све
на
зној
;
сав
се
измешати
,
и
мирис
и
смрад
;
сав
гушити
,
заносити
,
опијати
;
очни
капак
отежавати
,
затварати
се
,
али
се
и
отварати
од
лупа
у
поломљен
ћерчиво
и
грозан
маукање
један
сирот
мачак
метнут
на
мангал
да
се
осмудити
,
од
његов
треска
у
прозор
и
прштање
разбијен
прозорски
стакло
,
и
тамбура
трезан
берберин
и
чампара
пијан
чочек
...
за
тренутак
,
као
муња
што
осветлити
предмет
сакривен
помрчина
,
тако
у
Джемалов
помућен
свест
синути
нешто
кад
видити
један
Грк
с
љубаван
писмо
и
кос
свој
вереница
.
мали
,
ситан
,
црн
,
он
вадити
из
капут
писма
и
читати
она
једном
блед
младић
.
после
сав
тај
спуштати
на
прљав
кафански
сто
.
Джемал
се
сетити
свој
реликвија
затворен
у
златан
кутија
,
и
узбуђен
устати
да
ићи
.
„
куда
хтети
?
“
страховито
се
захорити
и
тај
не
личити
на
људски
глас
,
већ
на
урлање
побеснео
пас
.
Дохватив
он
преко
половина
,
берберин
он
посадити
па
један
отрцан
миндерлук
међу
два
млад
и
мртав
пијан
чочек
,
па
он
узити
служити
мастика
:
један
чаша
сипати
он
,
један
себе
.
он
не
видити
да
берберин
мастика
не
ићи
у
уста
,
већ
у
недра
.
и
мало
,
па
почети
излазити
беј
и
чочек
...
и
Джемал
изићи
...
кад
се
вратити
,
берберин
и
кафеџија
навалити
на
он
мастика
...
он
сасвим
отежати
очни
капак
.
Потпоручник
,
онај
у
папуча
,
с
раскопчан
мундир
и
бројаница
,
заспати
крај
миндерлук
...
Заспаше
и
још
два
млад
беј
,
из
„
добар
кућа
“
,
али
беспосличарити
:
овде
кратити
време
.
црн
Грк
стрпати
у
недра
вереничин
писма
и
кос
и
из
чађав
кафана
,
осветлити
једном
прљав
лампица
,
похитати
напоље
у
помрчина
с
један
леп
и
прилично
трезан
чочек
;
а
пијан
Джемал-беј
појмити
да
устати
,
па
не
могаде
,
него
пасти
,
скљокати
се
крај
миндерлук
као
животиња
...
како
јесам
почети
пита
,
бивати
јесам
весео
,
и
луд
,
али
никад
бесвестан
.
сад
у
његов
кеса
ни
аспра
новац
,
у
глава
ни
трунак
памет
,
не
памет
,
већ
свест
!
.
.
Мор
ударати
у
обала
,
шушта
.
Кукуречу
други
петао
.
бео
се
исток
и
мирисати
ваздух
на
мора
и
на
влажно
,
мокар
ловоров
лишће
у
башта
.
берберин
натук
Джемал
фес
на
глава
,
метнути
он
празан
кеса
у
џеп
,
па
он
с
кафеџија
,
сасвим
бесвестан
,
као
мртав
,
натоварити
на
један
кола
,
понети
он
кућа
...
како
јесам
страшан
лупа
у
врата
кад
се
очекивати
несрећа
!
као
да
лупати
баш
сам
несрећа
.
и
уместо
да
се
на
она
викнути
,
оно
она
се
отварати
врата
,
пуштати
се
у
кућа
;
а
кад
се
она
већ
развити
и
укућанин
она
видити
грдан
лице
не
моћи
она
ништа
—
кукати
.
у
Нурије-хануминој
кућа
сав
јесам
будан
.
клопарати
нанула
слушкиња
,
доносити
се
вод
,
узимати
се
абдест
,
клањати
се
.
и
у
велик
очајање
,
Джемал-бејова
мајка
,
жена
и
тетак
не
сумњати
у
бог
.
„
Биће
што
јесам
писан
.
хвала
ти
о
алла
’
!
“
сад
у
кућа
немати
нов
,
сав
јесам
стар
,
сав
веровати
у
судбина
,
у
к'смет
.
у
овај
кућа
,
ноћас
,
као
да
јесам
бити
какав
тежак
болесник
,
за
који
лекар
рећи
да
хтети
остати
жив
,
ако
до
зор
не
умрети
:
у
криза
јесам
.
мајка
јесам
ока
склопити
,
тетак
и
жена
ударити
у
ход
:
час
отићи
уз
један
прозор
,
час
уз
други
,
сад
сићи
у
двориште
,
после
отићи
до
капија
:
чекати
ослушкивати
.
ако
се
мало
спустити
на
миндерлук
или
на
шиљте
,
савити
се
у
клупче
.
и
легати
наизменце
,
као
код
тежак
болесник
,
један
да
се
одморити
,
док
он
други
чувати
.
и
као
што
бити
она
се
онда
понекад
учинити
да
хтети
она
обићи
несрећа
,
тако
она
се
и
сад
чинити
.
Неће
бог
!
зар
да
раздвојити
двоје
што
се
толико
волити
?
зор
.
исток
се
више
не
бео
,
него
као
да
јесам
поливен
злато
,
а
па
средина
као
да
хтети
се
раздвојити
,
отворити
,
да
се
отуд
појавити
један
огроман
пожар
.
пред
Нурије-ханумином
кућа
зауставити
се
кола
и
чути
се
лупа
у
капија
.
„
Можда
јесам
пијан
.
Зашто
на
кола
?
да
се
јесам
разболети
?
да
он
јесам
неко
премлатити
,
тешко
ја
?
“
невероватно
јесам
,
колико
се
моћи
мислити
за
један
кратак
тренутак
!
„
не
,
јесам
пијан
...
како
да
се
опити
кад
више
с
Фатма
не
моћи
да
се
венчати
!
“
...
капија
отворити
Ђулренги
,
и
закукати
:
„
Аман
,
мртав
!
“
...
млад
беј
понети
кроз
двориште
четири
човек
:
кафеџија
с
берберин
и
два
слуга
;
а
он
као
заклати
,
као
храст
оборити
секира
.
мајка
тај
не
видити
,
а
плакати
.
„
хи
,
хи
хи
!
“
—
некако
тако
заплакати
.
Нурија
јесам
угурати
код
Фатма
.
Фатма
не
плакати
,
завијати
се
:
проћи
хтети
поред
Джемал
па
да
јесам
не
видити
.
Жена
се
крити
од
мртав
муж
:
јесам
више
муж
и
жена
—
смрт
она
јесам
раставити
;
а
од
жив
:
погазити
јесам
заклетва
и
јесам
она
више
муж
.
—
Хајд
,
кћер
,
говорити
пашиница
,
и
опет
:
хи
,
хи
,
хи
!
она
мислити
да
она
јесам
син
као
други
пут
,
луд
,
па
се
боја
његов
вика
,
да
жена
не
напасти
нож
;
тај
јесам
повести
на
други
врата
,
да
јесам
водити
отац
.
ни
слутити
јесам
да
она
јесам
син
као
заклати
,
као
храст
оборити
секира
.
—
Аман
,
арслан
мој
мртав
!
закукати
Нурија
кад
видити
да
он
носити
.
—
јесам
,
ханум
...
пијан
.
Нацедићемо
он
у
уста
фушкија
,
говорити
један
њен
слуга
.
носити
он
у
соб
,
полагати
он
на
постеља
,
раскопчавати
он
,
трљати
он
,
цедити
он
у
уста
„
фушкија
"
,
квасити
он
тема
и
трљати
слепоочница
сирће
.
Фатмин
нена
отклањати
јутарњи
молитва
,
а
родитељ
она
узети
абдест
кад
се
чути
чагрљање
халка
па
врата
.
кад
видети
пашиница
с
Фатма
,
Ибрахим-беј
викнути
:
—
откуд
ви
,
у
овај
доба
?
!
—
Несрећа
!
промуцати
пашиница
,
па
се
спустити
на
ивица
један
шарен
сандук
,
уз
собни
врата
,
јер
јесам
моћи
да
стајати
.
дисати
јесам
тешко
и
убрзано
,
кратко
,
као
да
јесам
изићи
с
какав
терет
уз
брдо
.
Фатма
пасти
на
један
шиљте
и
заридати
:
страх
она
јесам
задржавати
суза
,
а
бол
она
пролити
.
—
јараби
,
шта
јесам
?
где
ти
јесам
муж
?
чути
се
наизменце
глас
.
Пашиница
стењати
рећи
:
.
—
Ваша
кћер
јесам
од
мој
сипати
...
бош
.
—
Бош
?
!
!
с
какав
страх
изговорити
ту
један
,
једносложан
реч
.
Фатма
готово
изгубити
свест
,
а
њен
свекрва
поћи
,
посртати
,
говорити
:
—
Нурија
хтети
ви
све
испричати
.
па
отићи
остављати
она
у
чудо
.
они
навалити
питање
на
робиња
који
бити
с
она
доћи
.
она
помислити
да
хтети
јесам
беј
убити
што
јесам
крило
и
побећи
из
соб
.
А
плаховит
Ибрахим-беј
викнути
на
кћер
:
—
срам
тај
бити
!
боље
да
јесам
имати
камен
него
кћер
!
од
један
побећи
,
други
јесам
отерати
.
окаљати
ја
образ
!
обрукати
ја
!
како
хтети
у
свет
,
несрећница
?
хвалити
јесам
се
свет
ћерка
,
добар
и
паметан
,
због
шта
јесам
узити
племић
и
богатати
,
а
гле
кћер
!
ха
,
ха
,
ха
!
и
ја
ништа
не
знати
...
овакав
муж
величати
бити
се
и
падишахов
кћер
,
а
мој
!
...
а
мој
!
...
ха
,
ха
,
ха
!
...
срам
тај
бити
!
...
Шта
јесам
учинити
?
због
шта
јесам
отерати
?
...
А
?
...
он
се
смејати
,
а
мајка
он
се
стресати
.
камо
да
јесам
она
имати
камен
уместо
син
!
заустављати
он
,
али
ко
хтети
зауставити
муња
и
гром
?
А
Сафет
ханум
пристајати
уз
муж
и
грдити
кћер
:
—
камо
да
јесам
камен
имати
!
сејати
јесам
босиљак
,
а
никнути
ја
пелен
;
садити
јесам
цвеће
,
а
израсти
ја
трње
.
јазук
!
по
сто
пут
јазук
!
тај
рећи
,
она
пљунути
у
лице
кћер
који
се
бити
подигнути
да
она
молити
.
Фатма
се
не
онесвестити
кад
изгубити
муж
,
а
кад
чути
како
јесам
грдити
отац
,
и
кад
видити
да
јесам
мајка
пљунути
,
појмити
да
устати
,
да
се
правдати
,
па
немати
снага
,
јаукнути
и
пасти
онесвестити
.
родитељ
ништа
не
видити
,
ружити
јесам
што
она
обрукати
викати
на
глас
:
куда
хтети
од
брука
!
...
А
старати
,
трести
се
као
прут
,
с
мука
,
заклети
она
у
Божју
љубав
да
ућутати
...
—
не
,
деца
,
не
претварати
се
цвеће
у
коров
,
па
баш
да
јесам
неки
време
у
он
бити
.
А
наш
Фатма
јесам
руж
везати
у
кит
с
лала
.
зар
Нурије-ханум
и
њен
сестра
јесам
добар
?
оставити
ја
,
деца
,
с
Фатма
,
да
јесам
испитати
.
ићи
да
се
бог
молити
:
узети
јесам
абдест
.
бог
јесам
хтети
да
ви
овај
снаћи
пре
молитва
:
да
се
молитва
умирити
.
молити
се
бог
,
за
Божју
љубав
!
тигар
и
тигрица
,
а
кад
она
старати
заклети
велик
муслимански
заклетва
,
Божјом
љубав
,
они
погнути
глава
и
отићи
на
клањање
.
старати
,
мало
примирити
,
нагнути
се
над
унука
,
па
јесам
љубити
и
бити
:
—
отворити
очи
,
очи
мој
!
ослободити
душа
,
душа
мој
!
зар
јесам
ти
први
овако
?
у
ми
јесам
више
распуштеница
него
жена
и
девојка
.
зар
јесам
само
тај
несрећан
?
како
јесам
онај
који
се
муж
поред
она
други
оженити
.
турски
жена
не
знати
за
велик
жалост
и
велик
понижење
.
сетити
се
,
љубав
мој
,
наука
који
ти
јесам
учити
разум
него
срце
.
Што
год
ми
јесам
писати
овде
(
учинити
прст
по
чела
као
да
писати
)
кад
јесам
на
свет
доћи
,
морати
ми
прећи
преко
глава
.
јесам
ли
ти
учити
,
зеницо
мој
,
да
ћутети
и
трпити
?
ти
моћи
бити
не
знати
шта
стајати
у
наш
закон
,
да
с
један
човек
моћи
се
венчати
трипут
.
па
ако
волити
Джемал-беја
,
ја
хтети
он
молити
да
ти
опростити
.
ја
знати
шта
јесам
код
млад
...
љубомора
„
љубав
јесам
да
саставити
,
љубомора
да
раставити
.
“
ја
хтети
ићи
Джемал-беју
...
А
?
да
ићи
?
она
јако
отворити
очи
,
а
после
она
затворити
и
заридати
.
Нена
јесам
утишавати
,
миловати
она
кос
и
говорити
:
„
о
,
мој
свилен
косо
,
ја
јесам
ти
чешљати
и
неговати
!
“
после
она
миловати
рука
,
тепати
она
,
па
кад
видити
ожиљак
,
она
јесам
нежно
прекорити
:
„
ето
,
баш
јесам
као
дете
:
да
сећи
поморанџа
па
да
се
посећи
!
па
сад
,
таки
леп
рука
,
а
с
ожиљак
.
али
неки
јесам
ја
жив
.
“
она
чисто
зајаукати
.
да
она
сад
казати
истина
.
како
?
и
да
рећи
:
„
сладак
нена
,
венчање
ја
с
он
више
немати
“
.
нек
она
све
казати
други
,
његов
мајка
:
она
не
моћи
,
само
она
хтети
...
кад
Джемал-беју
престати
пена
па
уста
,
његов
тетак
метнути
па
глава
башјорти
и
поћи
Ибрахим-бејовима
да
она
сад
све
испричати
,
кад
јесам
раније
.
али
тек
што
се
ухватити
за
рез
,
још
и
не
гурнути
капиџик
,
она
осетити
немоћ
у
нога
,
учинити
она
се
да
она
срце
стати
.
Шта
хтети
рећи
гром
,
кад
чути
?
Шта
хтети
радити
?
да
јесам
убити
,
или
,
још
горе
,
да
јесам
бити
.
куд
бити
од
брука
?
у
свој
страх
се
не
сетити
,
да
он
,
горд
на
свој
мушки
снага
никад
се
не
бити
понизити
да
дигнути
рука
на
жена
.
зарез
капиџик
и
метнути
дебео
гвозден
чивија
,
па
похитати
сестра
.
—
Аман
,
Алија
,
шта
хтети
,
ко
да
он
казати
?
ја
не
смети
.
—
А
ја
,
Нурија
,
смети
,
али
не
моћи
:
срамота
ја
.
да
звати
Ариф-хануму
.
—
о
,
она
бити
снаћи
онај
њен
,
јер
он
бити
она
подвикнути
.
него
да
позвати
Ибрахим-ефендију
:
он
јесам
старотурчин
,
и
муфтија
.
муфтија
доћи
,
непрестано
викати
„
ааа
!
ааа
!
“
,
пошто
се
искашљати
;
оне
он
и
сад
дочекати
само
с
покривен
кос
,
Нурија
,
заборављати
правило
њихов
друштвен
обичај
,
одмах
почети
да
говорити
:
—
Аман
,
муфти-ефенди
!
бити
јесам
ми
саветодавац
,
и
исповедник
,
и
пуномоћник
,
и
сведок
.
хвала
ви
.
за
Божју
љубав
,
бити
ми
и
посредник
...
између
ми
и
Ибрахим-Хасан-беја
.
Аман
!
Кажите
он
да
ја
јесам
знати
да
мој
сестрић
пити
,
да
јесам
протерати
и
да
нигде
ништа
немати
.
—
зар
и
ја
да
лагати
,
Нурије-ханум
?
—
један
лаж
повлачити
стотину
...
Аман
,
отац
мој
,
за
Божју
љубав
.
отац
немати
,
брата
немати
,
муж
немати
.
сам
слаб
женски
страна
.
да
јесам
он
и
ја
комшија
,
ја
бити
сам
...
али
страх
ја
,
какав
јесам
џин
,
а
капиџик
.
.
—
Бак
!
Бак
!
Бак
!
зар
хтети
он
рука
на
жена
?
—
Неће
.
али
,
на
човек
,
Джемал-беја
...
за
он
ја
страх
.
Аман
,
отац
мој
,
за
Божју
љубав
!
—
заклети
јесам
ја
у
Божју
љубав
,
и
тај
трипут
,
и
сад
морати
да
говорити
онај
што
јесам
истина
,
рећи
муфтија
и
отићи
.
Ибрахим-Хасан
беј
он
дочекати
с
много
поштовање
,
као
велик
свештени
лице
,
као
стар
човек
и
као
пријатељ
,
и
кад
он
он
,
с
кратак
китаст
увод
,
почети
говорити
о
пијанство
његов
бивши
зет
,
и
осталом
,
он
се
смркавати
.
кад
муфтија
ућутати
,
он
хукнути
.
—
не
хукати
,
Ибрахим-Хасан-беј
.
Свршено
јесам
.
ни
ко
испитивати
,
ни
ко
кривити
.
А
муслиманин
јесам
,
па
ћутети
и
трпити
.
тако
јесам
писан
.
—
Рђаво
писан
,
муфти-ефенди
,
простењати
он
.
—
е
!
учинити
муфтија
.
и
тај
„
е
“
,
кратко
изговорити
,
много
он
рећи
.
предавати
се
Божјој
воља
,
и
трпети
.
само
он
јесам
тешко
од
свет
.
и
боље
овако
.
јер
да
јесам
овај
раније
знати
,
па
кћер
кућа
довести
неразведен
,
муж
она
зацело
не
бити
„
ударити
печат
“
за
отпуштање
,
тај
бити
довека
бити
распуштеница
.
сад
јесам
слободан
,
па
хтети
се
удати
.
ту
страшан
прича
он
саслушати
готово
мирно
,
а
кад
муфтија
отићи
,
он
почети
да
викати
,
да
на
сав
уста
грдити
Нури
и
њен
сестра
:
ђаурка
.
на
испричати
„
муфтијин
прича
“
мати
и
жена
,
стрчати
у
башта
тај
заковати
капиџик
.
али
пошто
он
се
тај
учинити
мало
,
дозвати
зидар
да
капиџик
скин
и
отвор
зазидати
.
сав
тај
бити
брзо
.
он
ићи
по
башта
и
куна
Нури
као
жена
.
„
да
бог
да
се
затрети
такав
пријатељ
!
“
Жена
више
не
пристајати
уза
он
,
да
он
не
бити
доводити
до
велик
јарост
.
он
,
онако
љут
,
поћи
у
соб
кћер
.
Мата
он
се
препасти
и
рећи
:
—
куда
хтети
,
синути
?
—
онај
ђаурка
.
она
јесам
знати
,
а
крило
!
—
волети
он
јесам
.
—
пијаница
,
протераница
,
просјак
!
како
јесам
јесам
моћи
волети
тај
цариградски
чак
...
чакпу
...
хтети
јесам
рећи
чапкун
,
па
јесам
моћи
,
а
његов
слушкиња
доћи
смешан
,
тај
се
гурнути
у
један
мали
соб
да
се
исмејати
.
његов
глас
се
сасвим
променити
:
пискав
јесам
и
промукао
.
—
бог
хтети
она
судити
,
мајчица
.
—
бог
хтети
она
опростити
,
синути
.
она
тај
човек
волити
.
Нена
отићи
унука
,
који
бити
блед
као
смрт
а
не
плакати
:
од
страх
она
сузити
пресахли
.
А
а
шта
се
боја
?
за
живот
.
кад
бити
умести
мислити
,
грохот
бити
се
насмејати
.
боја
се
инстинктивно
,
као
коњ
бич
или
пас
батина
.
Нена
бити
мило
што
не
плакати
,
и
помислити
:
„
муслиманка
,
трпити
.
свет
бити
се
ја
насмејати
,
кад
бити
она
роптати
,
јер
ја
јесам
она
бити
учитељ
.
“
—
Хоћеш
цигара
,
чедо
?
дуван
и
афион
сав
један
.
она
завртити
глава
.
—
ах
ти
хтети
да
пушити
преда
ја
.
али
кад
јесам
човек
брижан
или
болестан
,
јесам
грехота
ни
срамота
.
она
ништа
не
рећи
.
Нена
узити
с
раф
један
дебео
кожа
укоричен
књига
,
сести
према
унука
и
узити
превртати
лист
:
тражити
јесам
песма
с
рефрен
„
ћутети
,
трпити
“
.
и
наћи
јесам
,
па
јесам
читати
с
чудан
дирљив
интонација
.
„
имати
бог
,
имати
рај
,
имати
пакао
.
земаљски
радост
јесам
кратак
,
пролазан
,
јер
трајати
до
гроб
.
Живот
ми
јесам
од
бог
поклон
који
морати
вратити
бог
,
кад
ми
он
затражити
.
Живот
јесам
свећа
који
бог
пасти
,
па
он
требати
и
да
јесам
угасити
.
растати
се
с
мио
на
земља
да
се
на
небо
састати
...
Ћути
,
трпити
!
“
Фатма
јесам
слушати
нена
и
изгледати
јесам
сасвим
умирен
.
Дође
вече
.
Нена
легати
поред
унука
.
у
кућа
се
сасвим
утишати
.
Фатма
полазити
путем
који
она
јесам
показати
мухамеданка
.
Идући
он
,
бити
праведан
,
ући
хтети
у
рај
,
састати
се
с
човек
који
волити
.
овако
тужан
,
она
у
живот
после
смрт
тврдо
веровати
.
али
наједанпут
,
она
неко
на
ухо
рећи
:
„
пасти
ти
јесам
и
трећи
венчање
“
...
„
Која
се
на
земља
раставити
,
не
моћи
се
на
небо
састати
“
.
.
она
јесам
тај
заборавити
!
писнути
!
—
Фатма
,
чедо
,
тај
нешто
ружно
сањати
.
Хоћеш
ли
мало
водица
?
камо
срећа
да
сањати
!
напити
се
водити
,
па
опет
легати
;
али
ето
онај
,
шаптати
она
на
ухо
:
„
пасти
ти
јесам
и
трећи
венчање
“
.
тај
она
говорити
онај
што
она
изударати
душа
—
Живот
.
А
како
јесам
она
он
волети
!
узити
притискати
глава
,
стезати
слепоочница
,
јер
од
тај
мисао
осећати
грдан
бол
.
—
да
звати
хећим
,
чедо
?
—
Шта
хтети
ја
хећим
?
—
јесам
ли
спавати
бар
један
сат
?
—
ни
један
минут
.
и
доћи
она
неки
необичан
осећање
,
као
да
обамирати
,
да
умирити
.
она
се
уплашити
и
скочити
,
али
хтети
пасти
,
тај
се
наслонити
на
зид
.
—
несвест
!
узвикнути
и
легати
.
Нена
јесам
трљати
,
да
она
повратити
моћ
.
—
умирити
се
,
чедо
,
заспати
само
мало
.
—
не
моћи
,
нена
,
мозак
ја
бости
.
старати
се
уплашити
.
—
о
,
да
хтети
да
се
сванути
,
да
ја
звати
тејзе
!
Нена
се
обрадовати
и
узвикнути
:
—
Иншалла
’
!
сутра
рано
.
Чим
се
сванути
,
отићи
по
Ариф-хануму
.
она
одмах
доћи
,
али
јесам
дрхтати
проћи
кроз
кућа
свој
зет
.
Чинило
она
се
да
јесам
много
крив
што
она
јесам
казати
све
још
пре
неколик
месец
,
кад
јесам
чути
.
сести
на
један
крај
Фатмин
постеља
,
и
пошто
она
измирисати
лице
,
навести
она
многи
пример
такав
несрећа
,
кривити
више
него
икад
њин
друштво
,
уздисати
за
онај
велик
дан
кад
хтети
оне
бити
слободан
.
и
говорити
она
о
бол
срце
.
она
он
знати
.
она
јесам
волети
.
она
волити
.
њен
срце
не
знати
за
година
...
—
простор
и
време
,
Емир
.
ти
не
познавати
сила
ни
један
ни
други
,
јер
јесам
врло
млад
.
хајдемо
на
Родос
.
тамо
да
седити
по
година
,
година
.
рана
ти
хтети
проћи
,
али
хтети
се
залечити
.
са
залечен
рана
ја
живити
,
и
смејати
се
,
и
волити
.
А
ти
,
душа
,
имати
нада
.
Треће
венчање
свршетак
,
четврти
почетак
.
она
раширити
зеница
.
—
Шта
говорити
,
тејзе
?
тетак
јесам
гледати
,
а
она
не
умеде
да
погодити
теткин
мисао
...
овај
се
рашчути
по
цео
Солун
.
Вис
и
немати
шта
да
се
крити
.
онај
три
Цариграђанка
похитати
Фатма
,
али
она
не
пустити
ни
у
двориште
:
не
дати
Ибрахим-Хасан-беј
.
А
Джемал
јесам
спавати
ваздан
и
сав
ноћ
,
а
кад
се
пробудити
сутрадан
,
јесам
знати
да
ли
јесам
вече
или
јутро
:
отварати
јесам
очи
,
затварати
она
и
сањати
да
избијати
дванаест
.
наједанпут
се
сетити
:
окренути
јесам
леђа
Фатма
.
али
кад
погледати
,
она
немати
...
устати
!
Зашто
данас
пре
он
,
кад
увек
устајати
заједно
,
заједно
се
умивати
и
облачити
и
заједно
одлазити
да
доручковати
,
и
заједно
седати
на
диван
и
загрљен
читати
роман
,
заједно
седати
уз
Мондије-ханумин
буреау
и
писати
или
њен
учитељица
или
његов
други
Чарлс
?
и
сетити
се
свега
:
њин
лаж
,
свој
сумњање
у
бог
,
и
лутање
,
махалски
кафана
,
Ибрахим
берберин
,
Кара-Бурну
и
чочек
,
тај
јесам
само
један
чочекиња
.
па
се
згадити
.
прљав
.
да
ићи
у
хамам
...
А
где
хтети
опрати
душа
?
боље
јесам
што
немати
Фатма
.
како
бити
изићи
пред
она
?
Обуче
се
и
поћи
по
кућа
,
и
сетити
се
:
„
ако
се
још
једном
опити
“
...
ту
глуп
мисао
не
могаде
довршити
.
јесам
ли
се
опити
или
јесам
бити
болестан
,
ништа
не
знати
.
па
и
да
се
опити
,
Фатма
јесам
његов
.
варати
он
као
дете
.
какав
три
венчање
,
какав
губљење
права
!
три
старац
,
стотину
глупост
;
сав
тако
просто
,
несложен
.
зацело
јесам
мислити
:
одрастати
у
Европа
,
па
не
знати
турски
обичај
,
—
да
он
преварити
.
преварити
јесам
себе
,
не
он
.
зар
јесам
тај
верски
обичај
!
она
јесам
ту
,
сакрити
јесам
јесам
,
да
он
превара
,
уплашити
.
па
отићи
у
теткин
соб
за
рад
—
празан
;
отићи
у
њен
спаваћи
соб
,
па
у
салон
,
па
на
софа
—
свуд
празан
.
Чак
он
немати
ни
тетак
,
ни
мајка
,
ниједан
слушкиња
.
и
он
се
срце
следити
,
онај
срце
што
се
малочас
слободити
,
смејати
његов
страх
.
Сиђе
у
кухина
,
отворити
врата
и
изненадити
се
:
његов
мајка
и
тетак
чутак
поред
ашчика
и
слушкиња
!
Фатма
ни
ту
немати
.
хтети
да
она
питати
где
јесам
,
па
не
смети
.
у
предсобље
срет
Ђулбејазу
и
брзо
рећи
:
—
где
јесам
кујчук-ханум
?
—
Отишла
,
одговорити
он
она
а
не
погледати
он
.
—
куда
?
изустити
он
брзо
и
строго
.
—
Па
што
питати
куда
,
кад
знати
?
рећи
она
као
љутит
и
не
гледати
он
.
—
Кажите
ханум-ефендији
и
ханума
да
доћи
.
робиња
не
одговорити
ништа
,
и
отићи
да
она
звати
.
кад
оне
доћи
,
он
викнути
строго
,
како
не
викати
ни
на
слушкиња
:
—
Шта
јесам
овај
?
—
Па
тај
видити
шта
јесам
,
рећи
Нурија
трудити
се
да
изгледати
равнодушан
.
—
тејзе
,
тај
јесам
сакрити
Фатма
,
да
ја
мучити
.
—
да
ти
ја
мучити
!
сад
јесам
се
сетан
.
бити
што
бити
!
Фатма
јесам
код
отац
,
и
јесам
више
ти
...
она
не
довршити
,
а
он
почети
да
се
бунити
.
—
глупост
!
који
вера
још
имати
такав
глуп
обичај
?
јесам
ли
тај
верски
обред
?
зар
они
простити
знати
нешто
?
...
хтети
много
да
говорити
,
па
не
могаде
,
јер
јесам
сувише
узбуђен
.
Већ
два
недеља
како
јесам
у
он
бити
мир
,
и
он
јесам
мислити
да
јесам
више
не
волити
;
добити
јесам
,
имати
јесам
сав
,
задовољити
се
.
А
сад
кад
она
јесам
изгубити
,
он
видити
да
јесам
волити
,
колико
јесам
волити
.
Уђе
у
њин
соб
,
па
он
се
учинити
да
јесам
из
она
изнети
мио
мртвац
,
она
.
и
тражити
њен
хаљина
.
Нађа
њен
чаршаф
,
који
од
удаја
обући
једанпут
,
и
њен
пећи
,
што
јесам
крити
њен
девојачки
лице
,
јер
жена
он
јесам
метнути
једанпут
.
и
све
због
он
,
све
за
он
:
седети
код
кућа
,
облачити
се
,
гиздати
се
.
загњурити
лице
у
њен
ствар
,
што
мирисати
на
она
.
Отрча
на
место
где
остављати
за
„
по
кућа
“
папуча
:
оне
стајати
ту
,
сладак
њен
папучица
,
мали
као
детињи
,
чист
као
да
јесам
бити
на
нога
,
као
нов
,
и
узити
она
миловати
,
тепати
она
,
метати
она
у
недра
.
па
отићи
у
соб
где
јесам
она
за
време
Рамазан
клањати
,
клечати
на
онај
место
,
и
метнути
свој
чела
где
јесам
бити
њен
.
после
почети
да
јесам
замишљати
од
свој
рука
и
да
она
љубити
уста
и
пити
очи
.
као
луд
!
рука
он
јесам
бити
као
лед
хладан
,
те
он
се
учинити
као
да
она
мртав
љуба
...
као
да
у
кућа
више
ники
немати
,
више
ники
не
видити
,
само
она
:
улазити
у
теткин
соб
за
рад
,
по
четврти
пут
,
гледати
у
ствар
на
сто
:
у
сваки
ствар
видити
она
.
отворити
фиока
,
узити
један
слика
:
њен
слика
;
он
она
јесам
сликати
с
башјортиом
:
ако
бити
јесам
икад
видети
туђ
човек
,
да
јесам
не
видити
откривен
глава
.
Ижљуби
тај
слика
.
узити
кит
цвеће
из
њен
кос
,
измирисати
јесам
—
она
мирисати
.
бацити
поглед
па
разређен
шалона
.
Шта
хтети
сад
овде
?
ко
крити
?
па
се
сетити
оградни
зид
:
никад
више
да
јесам
не
видити
!
никад
!
овај
низак
зид
учинити
он
се
виши
од
висок
брег
.
да
јесам
мухамеданац
,
сретати
бити
се
на
улица
,
састајати
бити
се
по
кућа
,
разговарати
бити
се
:
он
бити
она
говорити
о
љубав
.
овако
,
да
она
писати
,
да
јесам
питати
хтети
ли
да
он
бити
љубазница
,
кад
да
се
састајати
,
и
где
?
тамо
,
испод
Чауш-Манастира
,
поред
какав
напуштен
гробље
,
или
у
какав
турбе
,
у
текија
,
—
он
више
ништа
јесам
свет
...
—
остављати
јесам
јесам
,
морати
јесам
:
бежати
јесам
од
свој
кућа
због
гост
,
сав
ноћ
јесам
седети
с
бескућник
и
пити
јесам
.
.
ја
,
младотурчин
и
нов
,
срушити
сав
препрека
:
оборити
престол
,
поубијати
тиранин
,
поломити
кафез
,
исећи
хтети
чаршаф
,
поцепати
печа
,
башјорти
,
јашмак
.
.
—
Джемал
,
синути
,
умирити
се
,
мајка
тај
молити
.
он
се
тргнути
,
застидити
се
:
гласно
јесам
говорни
,
и
оне
јесам
чути
.
он
јесам
плакати
.
да
ли
јесам
он
видети
суза
те
два
жена
?
—
оставити
ја
,
молити
ви
,
хтети
да
писати
други
,
рећи
,
па
затворити
врата
.
оне
,
оба
,
чучнути
поред
праг
трести
се
.
—
да
не
учинити
неки
чудо
,
Нурија
?
да
се
не
огрешити
?
...
—
алла
’
!
...
А
шта
хтети
,
кад
немати
оружје
?
—
Джемал
,
синути
,
отворити
,
тако
тај
Божје
љубав
!
—
немати
бог
.
—
алла
’
!
викати
Нурија
и
покривати
лице
рука
.
—
отворити
,
тако
тај
материн
љубав
!
—
немати
мати
.
проводити
се
с
човек
,
после
мајка
.
—
Аман
,
полудети
!
викати
Нурија
.
—
овај
јесам
љубав
но
страст
.
ја
се
сећати
кад
јесам
бити
дете
:
други
,
ко
волити
—
стегнути
,
мучити
,
тобоже
миловати
он
,
и
друг
он
побећи
;
а
он
,
исто
као
сад
:
грозница
,
бунцање
.
на
ја
јесам
,
тешко
ја
!
и
ја
јесам
тако
радити
кад
год
јесам
изгубити
нешто
што
волити
.
—
луд
,
Алија
.
—
јесам
луд
.
страстан
,
Азијат
.
Европа
он
јесам
моћи
изменити
крв
.
ох
,
што
одвести
Фатма
?
—
Па
,
пасти
она
венчање
.
—
какав
венчање
?
ко
она
јесам
венчати
?
људи
.
и
ко
она
јесам
развенчати
?
људи
.
али
зар
јесам
тај
људи
кад
јесам
ништа
мислити
пре
но
што
хтети
извршити
законски
одредба
?
видети
он
тело
снажити
,
младићски
,
па
као
да
хтети
он
по
табан
дегенек
—
издржати
:
дух
он
се
јесам
сетити
.
једанпут
раставити
коњ
,
па
један
од
туга
пресвиснути
.
А
људи
,
човек
и
жена
што
се
волити
.
.
ох
,
што
одвести
Фатма
?
...
кад
јесам
имати
какав
свој
тајна
,
јесам
јесам
умести
крити
ниједан
дан
.
А
тајна
овај
млад
леп
човек
и
овај
млад
леп
жена
умести
бити
крити
сто
година
.
—
сестра
,
јесам
знати
да
јесам
тај
поборница
слободан
љубав
,
и
врло
ја
јесам
чудно
...
—
не
,
ја
тај
јесам
.
али
сам
противница
идиотски
брак
.
брак
код
напредан
,
просвећен
народ
,
много
јесам
савршен
од
наш
,
па
он
ипак
називати
несавремен
,
преживео
установа
.
јадан
,
јадан
овај
двоје
млад
!
њин
срећа
јесам
жртва
мрак
и
незнање
,
завршити
пашиница
и
заплакати
.
—
Обећај
нешто
бог
,
сестра
,
рећи
Нурија
.
А
пашиница
почети
:
—
сав
,
цео
мој
душа
јесам
нов
,
али
у
она
имати
пула
стар
.
тај
ја
јесам
у
крв
,
наследити
од
мој
предак
.
ја
веровати
у
сав
у
шта
јесам
веровати
мој
прамајка
:
у
текија
,
у
молитва
...
ја
се
заветовати
благ
и
милосрдан
:
чим
бити
ја
се
син
опет
насмејати
,
или
само
осмехнути
,
ја
бити
бог
сећи
црн
жртва
и
запалити
бити
он
свећа
у
сав
ред
текија
...
XВИ
Емир-Фатма
јесам
болестан
;
долазити
лекар
и
жена
бајалица
,
па
ништа
не
помагати
,
свако
пред
вече
ухватити
јесам
грозница
.
њен
отац
навалити
да
ићи
у
Цариград
,
да
опет
узети
кућа
у
Бејлер-беју
,
на
анадолски
страна
,
и
кад
она
тај
нена
казати
,
она
заплакати
;
иначе
јесам
миран
,
„
ћутети
и
трпити
“
.
кад
јесам
бити
за
муж
,
Мерсија
она
долазити
испрва
непрестано
,
после
никако
,
чак
ни
за
време
Рамазан
,
кад
рођака
и
пријатељица
не
ићи
један
други
само
ако
јесам
у
љубав
.
како
јесам
остати
бош
,
тај
јесам
слободан
,
Мерсија
она
долазити
често
,
час
с
мајка
час
с
Ариф-ханумом
,
и
више
ноћивати
код
она
него
код
кућа
.
кад
бити
неко
моћи
загледати
у
душа
овај
млад
и
леп
турски
девојка
,
видети
бити
да
она
сестра
жалити
,
а
и
завидети
она
.
Чак
она
завидети
и
што
слободно
туговати
,
што
се
изјадати
час
она
час
Ариф-тејзи
,
те
она
бити
лакше
.
турски
жена
долазити
да
обићи
болестан
Фатма
;
неки
она
понудити
слати
,
а
неки
доносити
поморанџа
,
ратлокум
.
Већина
долазити
из
радозналост
,
фино
испитивати
шта
јесам
сав
бити
,
и
ако
јесам
чути
,
и
ако
знати
да
јесам
овај
млад
и
леп
турски
жена
распуштеница
.
многи
,
који
имати
кћер
на
удаја
,
задовољан
јесам
што
се
овај
весео
комад
из
турски
живот
,
„
брак
из
љубав
"
,
овако
тужно
свршити
;
јер
Сафет
она
јесам
увредити
,
рећи
негде
да
јесам
она
оне
завидети
и
доћи
она
на
честитање
,
кад
она
се
кћер
испросити
,
тек
после
неколик
дан
.
и
долазити
јесам
онај
три
нов
,
али
преобући
,
прерушити
:
уместо
кокетан
и
с
много
укус
и
елеганција
скројен
чаршаф
,
оне
имати
горњи
део
прост
као
много
убран
сукња
,
како
се
носити
по
мали
град
,
а
на
лице
јесам
она
груб
печа
.
испрва
јесам
мислити
да
овај
позајмити
у
прост
,
стар
турски
жена
,
а
после
,
бојити
се
да
се
не
чути
,
отићи
у
чаршија
и
купити
прост
лице
за
чаршаф
и
дебео
печа
.
никад
јесам
доћи
све
три
заједно
,
већ
по
два
,
или
само
један
,
да
не
бити
пасти
у
очи
Ибрахим-Хасан-беју
.
увек
јесам
долазити
пешице
,
и
с
беј
јесам
се
срести
више
пута
на
улица
,
једанпут
у
двориште
,
а
једанпут
у
предсобље
;
он
и
не
слутити
да
јесам
у
тај
прост
старомодан
чаршаф
онај
три
фин
нов
,
који
он
силно
мрзети
,
и
ако
она
никад
јесам
видети
,
као
добар
муслиманин
окретати
јесам
од
она
глава
.
кад
бити
бити
живити
дух
који
моћи
завирити
у
харемски
тајна
,
тај
бити
душа
видети
да
јесам
оне
не
походити
често
само
да
јесам
болестан
обићи
,
већ
и
да
јесам
разговор
,
„
лечити
“
.
тетак
она
наводити
хиљада
пример
овакав
несрећа
;
а
она
говорити
:
„
не
,
тај
јесам
тако
.
она
јесам
бити
као
ја
.
“
—
„
кад
имати
физички
бол
,
ја
мислити
ники
не
бости
као
ми
;
зато
што
туђ
бол
не
моћи
осетити
,
“
казати
она
тетак
,
а
она
остајати
при
тај
,
да
ниједан
јесам
бити
као
она
.
да
нешто
Ибрахим-Хасан
беј
ући
у
кћерин
соб
,
кад
јесам
ту
они
црн
џак
који
јесам
на
улица
видети
,
он
бити
се
згранути
...
Шта
хтети
бити
с
Емир-Фатмом
?
Добић
јектика
.
турски
жена
подносити
физички
бол
ћутке
,
а
под
терет
моралан
бол
пуштати
глас
,
и
изнемогавати
,
падати
.
затворити
,
немати
ништа
што
бити
она
скренути
мисао
с
онај
због
шта
патити
.
па
ипак
,
Фатма
јесам
мало
боље
,
тај
цео
кућа
опажати
;
од
пре
неколико
дан
,
она
се
покаткад
осмехнути
,
а
јуче
се
обући
и
закитити
.
—
е
,
хвала
бог
!
велим
њен
мајка
радосно
.
—
хвала
бог
!
казати
и
нена
и
настављати
:
тај
јесам
младост
,
госпођа
снаха
.
кад
умрети
сирот
Назире-ханум
,
Халил-беј
,
њен
муж
,
скочити
с
трећи
ката
.
остати
жив
,
и
после
шест
месец
се
—
оженити
.
кад
се
посећи
дете
,
рана
зачас
зарасти
;
а
кад
старац
,
он
и
не
зарасти
:
с
она
ићи
у
гроб
.
кад
Фатма
бити
најтеже
,
њен
отац
уплашити
се
да
не
умрети
,
и
у
тај
страх
обећати
:
бог
црн
жртва
,
текија
шарен
свећа
,
сиротиња
милостиња
новац
.
—
Мајчице
,
ако
да
бог
да
ја
Фатма
бити
боље
,
ја
хтети
послати
Минире-кадуни
хиљада
грош
,
рећи
мајка
.
А
она
,
познавати
син
,
уплашити
се
и
рећи
:
—
мисао
,
па
тад
обећавати
,
синути
,
да
се
не
огрешити
.
и
она
бити
боље
,
а
он
помислити
:
„
не
,
не
моћи
хиљаду
грош
...
имати
јесам
много
трошак
,
због
болест
.
“
и
користити
се
један
тачка
у
верски
она
одредба
.
узити
џак
брашно
и
у
брашно
завући
завежљај
с
хиљада
грош
у
злато
,
и
тај
послати
један
сирот
удовица
с
порука
да
не
морати
изручивати
брашно
—
он
она
џак
не
тражити
.
и
одмах
купити
од
она
тај
џак
брашно
,
мислити
:
„
завет
јесам
испунити
;
поклон
јесам
узети
натраг
већ
јесам
он
купити
!
“
...
А
бог
и
текија
учинити
како
се
заветовати
.
како
јесам
„
бош
“
,
напунити
се
три
месец
и
десет
дан
:
Ариф-тејзе
она
почети
говорити
о
удаја
!
сав
се
згранути
:
откуд
она
тај
смелост
!
мајка
она
не
бити
вређати
њен
бол
тако
брзо
—
после
три
месец
.
она
се
на
тетак
не
наљутити
;
тај
се
њен
још
више
зачудити
.
Обучена
,
накићен
,
осмехнути
се
,
а
ништа
јесам
рећи
.
у
онај
њен
мирноћа
,
нена
јесам
назирати
добар
муслиманка
,
веран
кћер
ислам
:
помирити
се
са
свој
судбина
,
предати
се
воља
Божјој
.
ники
јесам
ни
слутити
да
јесам
она
аутомат
нов
,
и
да
јесам
ућуткивати
нада
,
један
тајна
који
све
крити
на
дно
дух
.
да
хтети
да
се
удавати
за
час
се
рашчути
,
те
почети
долазити
мајка
,
тетак
,
стрина
,
да
јесам
„
гледати
“
.
просилац
јесам
она
бити
Солуњанин
,
један
Скопљанац
:
сав
богат
.
А
њен
отац
жети
да
овај
брак
бити
потпуно
европски
—
по
избор
.
као
да
јесам
тај
избор
ако
неки
жена
казати
:
млад
јесам
,
леп
јесам
,
из
кућа
јесам
,
богат
јесам
,
учити
јесам
,
и
она
казати
:
хтети
.
зар
кад
куповати
хаљина
онај
јесам
куповати
по
опис
:
чист
свила
,
на
цветић
,
поље
зелено
,
цветић
црвен
.
онај
хаљина
никад
јесам
тако
купити
,
већ
јесам
она
из
чаршија
доношен
лице
:
гледати
она
,
бирати
она
,
метати
она
од
лице
до
доле
,
гледати
се
у
огледало
изблиза
,
па
се
измицати
,
и
опет
гледати
,
па
носити
огледало
према
светлост
,
и
у
засенак
:
огледати
се
.
ето
тај
јесам
по
избор
.
хаљина
по
избор
а
муж
по
опис
!
данас
она
доћи
тејзе
с
стар
нов
,
Фахрије-ханумом
,
и
пошто
се
поразговарати
насамо
,
дозвати
у
соб
њен
мајка
и
нена
и
рећи
:
—
ја
,
богме
,
хтети
свадба
?
—
какав
свадба
?
рећи
овај
у
један
глас
.
да
удавати
Емира
,
рећи
Ариф
и
поцрвенити
.
—
за
ко
?
рећи
Сафет
.
за
Али-Рашид-бејова
Осман
.
—
ах
,
само
тај
да
бити
!
рећи
Цариграђанка
,
па
и
она
поцрвенити
.
—
откуд
тај
?
!
ви
нов
проводаџисати
нов
за
старотурчин
!
—
отуд
што
јесам
леп
...
леп
.
Сафет
јагње
,
ја
тако
леп
човек
јесам
више
видети
,
велим
Ариф
.
—
кад
бити
ја
бити
распуштеница
понова
,
ја
бити
се
за
он
удати
,
ако
јесам
старотурчин
;
удати
бити
се
због
његов
лепота
,
рећи
Цариграђанка
па
се
засмејати
,
али
она
смех
јесам
ићи
од
срце
...
после
додати
:
—
јесам
ли
он
ви
кадгод
видети
,
Емир-ханум
?
—
ја
...
јесам
.
ја
он
познавати
,
одговорити
Фатма
збунити
.
колико
јесам
блед
,
још
више
побледити
и
крадом
уздахнути
.
—
он
ти
се
допадати
!
ја
ти
за
он
,
кћер
,
не
бити
дати
,
па
макар
остати
неудат
.
и
зар
бити
се
ти
код
он
преседети
?
...
леп
али
луд
.
Још
немати
пун
тридесет
а
већ
отерати
три
жена
.
и
за
шта
?
први
,
што
јесам
позајмити
ободац
један
комшика
;
други
,
што
јесам
отићи
у
комшилук
без
питање
;
трећи
...
потпуно
луд
.
-
Зашто
јесам
отерати
трећи
?
рећи
Цариграђанка
радознало
.
—
Што
јесам
оставити
кеса
у
који
јесам
из
чаршија
донет
пиринач
и
брашно
,
већ
она
изгорети
.
„
Неће
бити
добар
домаћица
,
“
рећи
.
нар
јесам
луд
?
Фатма
обор
очи
и
рећи
:
—
какав
јесам
мој
отац
,
па
он
ја
никад
јесам
наљутити
осим
...
—
Шта
казати
?
твој
отац
!
викнути
њен
мајка
прекорно
.
твој
отац
јесам
љут
,
али
јесам
луд
...
у
гора
и
камен
!
—
Па
и
овај
јесам
луд
.
него
пуст
...
јесам
ни
тај
,
него
горд
,
због
свој
лепота
,
почети
Ариф
.
Сафет
јесам
прекинути
:
—
тај
кућа
!
богат
истина
,
али
пун
:
родитељ
,
брат
,
сестра
,
снаха
,
братов
деца
...
цео
Солун
знати
да
јесам
он
снаха
и
девер
и
муж
...
и
цео
Солун
знати
да
јесам
она
,
тај
његов
снаха
,
јетрва
опадати
,
зато
он
...
кад
умрети
овај
јадник
(
брат
он
јесам
јектичав
)
,
он
хтети
снаха
узети
,
а
моћи
:
млад
јесам
од
брата
.
и
она
леп
,
млад
,
његов
година
.
А
где
јесам
у
кућа
више
жена
,
ту
се
не
знати
за
мир
;
ако
она
муж
не
поделити
на
раван
част
румен
јабука
—
свађа
.
—
снаха
он
јесам
у
тај
кућа
.
Зејна
не
опадати
...
она
јесам
за
текија
,
рећи
Ариф
.
—
Мојо
кћер
он
се
не
бити
додворити
.
па
зар
опет
распуштеница
?
А
тај
,
Ариф
,
бранити
овакав
жена
!
Зејна
јесам
прост
неваљалица
.
—
Божа
сачувати
!
-
јадан
Зејна
...
али
,
други
пут
о
она
,
рећи
Ариф
.
—
Али
ја
он
волити
,
врло
тихо
изустити
Фатма
.
—
ко
,
кћер
?
узвикнути
мајка
оставити
Арифа
.
—
тај
...
Осман-беја
.
Мајк
она
се
грохот
насмејати
,
како
се
никад
не
смејати
,
и
рећи
:
—
А
шта
јесам
бити
онај
?
...
за
година
дан
два
љубав
!
не
моћи
...
ја
јесам
муслимански
жена
,
те
добро
знати
шта
јесам
љубав
.
Седећи
по
сав
ноћ
,
пушити
и
пити
кафа
,
ја
јесам
јесам
с
другарица
рашчлањавати
на
ситан
делић
,
те
она
знати
и
почетак
,
и
средина
,
и
крај
,
и
знати
сав
њен
појавити
као
и
тај
,
да
она
јесам
овако
кратак
век
и
да
не
умирити
на
пречац
.
Ариф
се
насмејати
и
запљескати
сестра
.
—
Кажи
,
кћер
,
ко
моћи
волети
неко
ко
никад
јесам
видети
?
—
о
,
моћи
,
рећи
Цариграђанка
.
ја
јесам
у
многи
француски
писац
лудо
заљубити
а
нити
јесам
она
видети
нити
хтети
она
видети
:
физички
јесам
мртав
.
—
ја
јесам
Осман-беја
видети
,
рећи
Фатма
и
поцрвенити
.
-
одакле
?
упитати
њен
мајка
зачудити
.
—
кроз
тејзин
кафез
.
—
отац
тај
не
бити
он
дати
,
и
ако
јесам
из
добар
породица
и
богат
,
зато
што
он
се
ти
не
бити
моћи
додворити
па
бити
ти
пустити
.
куд
бити
после
,
црн
кћер
?
отац
тај
не
бити
више
у
кућа
.
толики
брука
досад
,
завршити
Сафет
врло
узрујати
.
Ариф
опазити
тај
,
па
почети
нешто
сасвим
десети
.
али
сутрадан
овај
опет
доћи
и
одмах
почети
о
Осман-беју
,
хвалити
он
,
говорити
о
његов
лепота
;
и
Фатма
опет
рећи
да
он
хтети
,
да
се
за
други
никад
не
бити
удати
.
Нена
и
мајка
јесам
одвраћати
;
а
кад
Ариф
поменути
зет
,
он
готов
,
и
врло
весео
.
он
јесам
импоновати
Османов
енергија
,
мушкост
;
и
допадати
он
се
његов
кућа
,
породица
,
и
богатство
.
„
кад
он
волити
,
мајчица
,
да
јесам
дати
:
ја
он
бар
познавати
,
наш
солунски
дете
.
да
јесам
дати
да
се
не
огрешити
;
а
она
,
мој
кћер
,
неки
се
сетити
онај
пословица
из
буквар
:
„
два
ухо
,
један
уста
:
двапут
слушати
,
једанпут
говорити
.
“
Намучила
се
с
неваљалац
,
тај
хтети
знати
ценити
честит
човек
.
“
и
дати
јесам
!
Венчање
,
као
обично
у
Турчин
,
бити
одмах
.
око
спрема
се
не
задржати
,
јер
она
јесам
девојка
.
сав
се
свршити
за
неколик
дан
,
—
одвести
јесам
.
и
стар
и
млад
,
и
богато
и
сирот
,
и
муслимански
и
немуслимански
,
сав
се
зачудити
шта
она
бити
.
један
жена
јесам
оговарати
,
други
јесам
бранити
:
осветити
се
Цариграђанин
што
јесам
претпоставити
жена
мастика
.
напослетку
,
она
се
сад
удати
за
прав
племић
и
богаташ
.
само
што
јесам
тај
племић
чудан
нарав
:
ако
он
се
не
додворити
,
опет
распуштеница
.
како
јесам
венчати
,
онај
три
нов
јесам
излазити
од
Арифа
.
по
читав
час
водити
јесам
некакав
тајна
врло
озбиљан
разговор
.
изгледати
јесам
као
да
спремати
нешто
озбиљан
од
устава
,
као
да
се
припремати
за
нешто
скоро
,
и
бити
јесам
врло
задовољан
што
јесам
„
човеков
душа
помрчина
“
,
ти
се
кроз
тај
помрчина
чак
и
не
назирати
оно
шта
јесам
се
онај
за
овај
кратак
време
сродити
,
сам
постати
тај
нешто
тајно
и
озбиљно
.
и
Мерсија
јесам
посветити
у
овај
тајна
.
понекад
се
засмејати
и
викати
,
питати
се
:
„
јесам
ли
ја
нов
?
“
Али
какав
јесам
тај
њихов
смех
!
последњи
десетина
дан
,
Джемал-беј
јесам
само
мислити
на
одлазак
у
Европа
;
и
да
он
јесам
допустити
понос
да
тражити
новац
од
тетак
,
он
бити
већ
бити
далеко
од
град
где
јесам
толико
ожалостити
и
осрамотити
.
али
кад
чути
шта
учинити
Фатма
,
он
заборавити
на
пут
,
избезумити
се
.
три
месец
!
Шта
јесам
за
болно
срце
три
месец
?
!
у
његов
срце
рана
још
незасушен
,
у
њен
зарасти
!
Жене
!
и
бацати
пун
презрење
поглед
на
тетак
и
мајка
.
„
не
,
чедо
,
тај
јесам
жена
,
тај
јесам
мајка
,
“
говорити
он
тетак
,
осећати
шта
мислити
његов
побуњен
душа
.
јер
он
сад
ништа
не
говорити
.
затворити
врата
жена
,
мајка
,
тетка
,
робиња
,
слушкиња
;
слуга
он
доносити
вод
,
ручак
,
вече
;
он
осим
вод
сав
враћати
.
ко
сад
да
он
тесати
?
Шта
да
он
се
сад
казати
?
материн
недра
моћи
јесам
он
отрезнити
,
али
он
не
бити
моћи
ублажити
бол
,
који
осећати
сав
укућанин
,
па
он
поштовати
и
бој
он
се
као
бог
,
и
од
он
,
тај
бол
,
крити
оружје
,
пушак
,
нож
,
јатаган
.
кад
изићи
у
двориште
,
тетак
похитати
за
он
,
тобоже
онако
,
да
се
прошетати
;
кад
поћи
ка
капија
,
слуга
се
спремати
да
он
пратити
,
крити
се
.
али
он
се
вратити
и
сести
у
соба
за
рад
,
не
на
њен
место
,
већ
доле
:
њен
место
окренути
леђа
;
и
ухватити
се
за
кос
не
пуштати
глас
.
мајка
ући
к
он
и
почети
нежно
,
показивати
он
један
стакалце
:
—
Ева
,
чедо
,
арслан
мој
,
—
мастика
.
.
Што
не
бити
?
пити
јесам
кад
јесам
имати
брига
,
а
сад
...
ја
јесам
ти
,
синути
,
казати
,
и
ти
знати
,
да
пити
имам
,
да
пити
дервиш
,
пити
и
певати
.
узети
један
гутљај
.
.
јесам
јесам
окусити
за
толико
,
како
отићи
она
...
ах
,
синути
,
зар
јесам
она
достојан
тај
бол
,
тај
суза
?
сузити
јесам
ти
у
срце
,
она
јесам
у
тај
суза
:
исплакати
она
,
синути
,
обрисати
она
,
скупити
она
у
махрама
,
па
она
дати
мајка
:
мајка
хтети
јесам
свој
рука
опрати
...
ево
јесам
мастика
!
...
ја
без
дуван
не
моћи
.
о
,
да
ја
јесам
дуван
кад
ја
спопасти
бол
!
овако
,
понекад
чак
и
заборавити
на
бол
.
пити
,
синути
!
он
подигнути
глава
и
поглед
у
мајка
туп
.
—
Син
,
пити
!
А
после
да
бежати
из
овај
проклет
град
:
и
ја
хтети
с
ти
у
Европа
;
ја
јесам
сирот
.
кад
имати
Нурија
,
као
да
ја
имати
;
ја
јесам
један
крв
,
и
ако
јесам
на
један
срце
лежати
;
ја
се
волити
.
ја
јесам
крив
,
па
хтети
да
се
казнити
,
хтети
с
ти
у
свет
који
познавати
по
причање
и
из
књига
,
и
који
ја
јесам
стран
,
туђ
,
немио
:
он
ја
јесам
лишити
ти
;
годинама
јесам
ти
желети
,
чезнути
за
ти
...
пити
,
синути
!
он
јесам
опет
тупо
погледати
ништа
не
говорити
,
затварати
очи
.
—
Син
!
он
не
проговарати
и
не
гледати
јесам
,
а
глава
давати
знак
да
изићи
.
„
видети
јесам
мастика
,
али
она
јесам
осетан
мирис
.
ја
дуван
кад
гледати
не
марити
,
али
кад
осетити
мирис
запаљен
цигара
...
“
—
па
отворити
стакалце
с
мастика
,
принети
он
он
:
—
Син
!
он
ћутети
као
да
јесам
онемети
;
она
изићи
смрвити
.
по
који
бити
цена
сад
пити
?
ни
по
који
.
да
казати
:
доћи
хтети
ти
Фатма
—
чак
ни
онда
.
„
два
страст
не
моћи
заједно
.
оно
пре
јесам
бити
љубав
,
већ
вољење
.
јер
како
јесам
моћи
бити
љубав
,
кад
он
:
много
пута
о
она
говорити
,
сав
јесам
двапут
видети
.
утисак
јака
,
али
мало
успомена
.
овај
сад
љубав
јесам
:
колико
успомена
,
колико
радост
,
“
мислити
тетак
и
уздисати
.
Трећи
дан
изићи
.
Чисто
постарити
.
улица
јесам
сретати
жена
и
окретати
глава
од
она
с
пун
мржња
.
А
ко
год
човек
,
млад
и
леп
срет
,
загледати
он
се
у
очи
,
и
срце
он
тада
силно
куцати
,
крв
ударати
у
слепоочница
...
„
Осман-беј
!
Мог
бити
овај
јесам
тај
Осман-беј
!
“
и
неописан
љутина
он
обузимати
:
да
он
ухватити
,
убити
:
„
он
она
...
“
не
,
даље
јесам
смести
.
„
стати
!
“
викати
мисао
.
ако
видити
који
сед
старац
,
господски
изглед
:
„
То
јесам
њен
свекар
.
“
у
сваки
мршав
отмен
муслиманин
видити
њен
девер
.
„
благо
она
!
они
она
гледати
,
они
јесам
она
близ
од
ја
;
они
она
и
она
она
!
“
Па
не
гледати
ни
у
ко
,
ни
у
шта
,
он
јесам
продужавати
пут
мислити
:
„
сав
јесам
око
она
,
разговарати
се
,
шалити
се
,
она
весео
невеста
...
зар
да
она
јесам
тај
Осман-беј
близ
од
ја
!
он
њен
,
а
ја
туђ
!
зар
хтети
јесам
он
волети
као
ја
.
ники
јесам
јесам
тако
волети
пита
хтети
јесам
волети
.
и
она
не
марити
за
мој
љубав
!
из
сав
срце
,
што
јесам
око
она
,
да
скупити
љубав
уједно
,
па
јесам
колико
мој
...
“
после
се
мало
разгалити
:
„
ја
јесам
она
први
.
с
он
се
познавати
од
пре
неки
дан
,
а
са
ја
откад
!
“
и
пребројити
на
прст
месец
:
„
дванаест
...
година
дан
проћи
како
јесам
јесам
први
пут
видети
.
“
Па
опет
он
спопасти
бол
,
још
жесток
,
и
неописан
љутина
,
јер
видити
соб
један
:
тај
јесам
она
с
Осман-бејом
...
сам
.
па
не
смести
даље
.
„
стати
!
“
викати
мисао
.
Насешће
он
крв
на
очи
,
распорити
први
ко
срести
;
јер
„
од
радост
се
човек
опијати
,
од
љубомора
луд
...
“
Али
како
он
бити
тешко
кад
у
џеп
не
наћи
нож
!
сав
се
сетити
и
похитати
мимо
махалски
кафана
,
мимо
људи
,
Турчин
на
низак
столица
:
ништа
не
видити
.
он
гледати
један
кућа
,
где
хтети
она
бити
са
свој
родитељ
:
они
хтети
она
сутра
бити
гостити
на
ручак
,
и
на
вече
:
петак
јесам
.
Нида
она
весео
:
јесам
она
он
жао
.
и
толико
он
доћи
тешко
што
јесам
весео
кад
јесам
он
тужан
...
срести
он
један
друг
,
и
повести
он
на
Молос
,
нов
певачица
.
он
се
као
мало
разгалити
:
сад
хтети
с
певачица
:
али
кад
доћи
,
опет
бити
тужан
.
друг
он
повести
к
леп
,
али
он
с
пун
одвратност
окренути
глава
...
никад
хтети
пољубити
жена
који
не
волити
,
као
некад
.
Побеже
из
кафана
,
вући
са
себе
сав
терет
;
па
поћи
за
један
леп
висок
Турчин
.
„
То
јесам
Осман
.
Пратићу
он
до
кућа
,
па
хтети
он
убити
.
“
Али
леп
Турчин
свратити
у
један
дућан
,
он
продужити
пут
.
кад
се
вратити
кућа
,
бити
вечати
увелике
.
Посрћући
проћи
поред
мајка
и
тетак
не
рећи
ни
„
добро
вече
“
,
а
оне
се
обрадовати
:
пијан
.
после
видети
„
да
он
не
заносити
глава
већ
срце
“
,
и
сневеселити
се
.
—
Алија
,
Алија
,
шта
хтети
?
себе
бити
продати
,
да
он
купити
она
,
али
она
се
не
куповати
,
јесам
робиња
.
па
отићи
он
и
узити
он
миловати
по
кос
и
опао
лице
;
он
се
не
бранити
,
ћутети
:
миран
јесам
како
он
она
никад
досад
јесам
видети
.
Обрадовавши
се
,
истрчати
,
сестра
да
казати
.
она
овај
глас
не
бити
пријатан
.
—
Знаш
,
Нурија
,
како
јесам
морити
пред
бура
:
тихо
,
некако
страшно
тихо
?
рећи
пашиница
с
много
брига
.
—
ја
опет
волити
...
смети
к
он
.
Однећу
он
вече
.
“
То
рећи
одскакутати
у
кухина
,
и
узети
тањир
мухалебија
,
отићи
у
соб
за
рад
.
он
седити
за
сто
,
налактити
,
а
она
весело
рећи
:
—
Mon
Dieu
,
арслан
,
мухалебија
!
овако
добра
јесам
скоро
бити
.
јести
...
јесам
,
кад
хтети
с
ми
.
—
Док
попушити
цигара
,
рећи
он
...
она
погледати
,
и
кад
нигде
не
видити
запаљен
цигара
,
узити
један
из
свој
кутија
,
и
дати
он
јесам
,
укресати
жижица
.
па
се
тргнути
и
рећи
:
—
да
угасити
...
цигара
после
вечера
.
јести
...
изнемоћи
јесам
,
не
јести
толико
...
три
дан
.
молити
ти
!
он
она
опет
рећи
да
хтети
после
,
док
попушити
цигара
.
она
изићи
па
он
донети
један
диван
руж
и
рећи
:
—
Mon
Dieu
,
qu'elle
est
belle
!
C'est
la
France
!
он
се
осмехнути
,
подигнув
један
крај
горњи
усна
;
она
у
тај
осмех
не
видити
подсмех
него
досада
,
па
изићи
,
намеравати
да
опет
ући
,
с
мајка
он
,
да
он
оба
мол
да
јести
.
али
још
јесам
бити
ни
до
софа
,
из
соб
за
рад
чути
се
пуцањ
.
она
,
несвесно
,
смакнути
папуча
,
па
потрчати
као
без
дух
...
насред
њен
соб
седити
Джемал
,
без
капут
,
раздрљен
груда
,
одакле
јесам
ићи
јасан
крв
,
и
окретати
се
,
као
да
хтети
да
се
прибрати
где
јесам
.
крај
он
,
с
десни
страна
,
бити
револвер
.
Видевши
он
крвав
,
Нурија
ништа
не
проговорити
,
нити
пустити
глас
изненађење
или
страх
,
већ
сам
полетити
конак
,
где
јесам
слуга
.
један
истрчати
пред
она
,
и
видев
јесам
гологлав
,
окренути
она
леђа
;
а
она
он
брзо
и
прибрано
наредити
да
трчати
с
други
слуга
по
лекар
,
тројица
да
довести
,
одмах
...
који
јесам
она
близ
:
„
Мурад-Джемал-беј
чистити
револвер
,
па
се
случајно
ранити
...
“
Па
похитати
сестра
.
она
јесам
бити
доле
,
па
кад
јесам
дотрчати
Ђулбејаз
и
рећи
она
:
„
убити
се
Джемал-беј
“
,
поћи
,
заљуљати
се
и
пасти
...
лекар
доћи
брже
но
што
бити
се
очекивати
,
и
наместити
млад
беј
на
диван
,
узети
он
испитивати
ран
...
XВИИ
Кућа
Осман-беја
,
Фатмин
други
муж
,
близу
јесам
Касумије
.
она
јесам
велик
,
старински
;
у
она
се
живити
патријархалан
живот
:
ники
ништа
не
урадити
,
док
не
питати
„
глава
кућа
“
,
отац
Осман-бејова
.
по
ред
и
честитост
,
тај
кућа
јесам
служити
за
пример
Солуњанин
више
од
пол
столеће
,
служити
јесам
до
пре
неколик
година
,
док
се
јесам
почети
говорити
о
веза
између
снаха
и
девер
...
пре
деветнаест
година
,
Али-Рашид-беј
,
Осман-бејов
отац
,
оженити
свој
стар
син
,
Ахмед-беја
,
по
трећи
пут
удовац
,
човек
у
тридесет
девети
година
,
оженити
он
једном
,
нежан
здравље
,
једанаестогодишњи
девојчица
из
унутрашњост
Турска
.
поред
тај
што
јесам
бити
стар
од
свој
жена
двадесет
седам
година
,
он
јесам
увек
изгледати
као
болестан
:
висок
,
мршав
,
жут
,
тај
јесам
сав
говорити
да
јесам
јектичав
.
Иначе
јесам
добар
,
и
по
нарав
и
по
срце
,
добар
од
сав
Али-Рашид-бејове
деца
.
тих
,
благ
,
он
јесам
према
свој
жена
,
дете
,
бити
врло
нежан
,
више
као
отац
,
него
као
муж
;
свашта
она
јесам
куповати
док
јесам
бити
мали
,
нарочито
играчка
,
и
она
он
јесам
за
тај
волети
као
отац
,
и
бити
он
за
поклон
захвалан
:
кад
јесам
год
поћи
и
доћи
пољубити
он
у
рука
.
родити
он
тек
што
јесам
напунити
четрнаест
;
али
због
сувишњи
младост
,
онај
дете
јесам
моћи
донети
;
родити
он
у
осми
месец
,
тај
јесам
умрети
.
после
он
нарађати
красан
деца
,
и
бити
добар
и
нежан
мајка
.
А
као
жена
,
што
јесам
бивати
стар
,
сав
јесам
чешће
погледати
у
муж
,
свој
неприлика
,
и
бунити
се
.
али
одрасти
у
строг
моралан
кућа
,
а
тако
и
удати
,
она
никад
јесам
помислити
да
он
се
светити
за
злочин
извршен
према
она
,
како
јесам
она
сам
себе
говорити
,
нарочито
да
он
се
светити
онако
како
јесам
се
светити
муж
,
свој
неприлика
,
неки
њен
пријатељица
:
један
она
се
пријатељица
волети
с
пасторак
,
и
о
тај
јесам
она
отворено
причати
,
а
она
се
љутити
и
гадити
.
пролазити
јесам
година
,
од
слабуњав
једанаестогодишњи
девојчица
постати
јесам
здрав
,
диван
жена
.
и
један
дан
,
она
осетити
у
срце
два
осећање
:
мржња
према
муж
,
и
љубав
према
неко
ко
никад
јесам
видети
,
само
он
замишљати
...
она
јесам
чезнути
за
тај
замишљен
човек
,
тврдо
веровати
да
хтети
она
кад
тад
доћи
,
и
ако
она
у
онај
одељење
кућа
што
се
звати
харем
не
улазити
други
људи
до
муж
она
,
свекар
,
њен
браћа
,
и
један
девер
,
према
ко
осећати
сестрински
љубав
:
с
он
јесам
одрасти
,
од
она
јесам
стар
два
година
,
а
од
родитељ
јесам
скоро
отићи
,
оженив
се
и
добив
служба
у
Скопље
.
један
пролетњи
јутро
,
у
кућа
њен
свекар
доћи
друго
мушки
,
за
она
потпуно
стран
,
туђ
;
она
он
никад
јесам
видети
.
тај
јесам
Осман-беј
,
њен
млад
девер
.
он
она
јесам
врсник
.
у
Цариград
јесам
отићи
још
дете
,
пре
њен
удаја
,
па
никад
јесам
долазити
у
Солун
,
јесам
он
дати
стриц
,
који
он
јесам
бити
узети
под
свој
,
немати
деца
;
а
сад
он
јесам
тај
стриц
умрети
,
и
он
се
одмах
вратити
родитељ
.
Младић
од
двадесет
четири
година
,
он
јесам
свој
здравље
и
мушки
лепота
пораз
.
Учини
она
се
да
тај
јесам
њен
девер
,
већ
онај
непознат
,
ко
она
волити
како
јесам
постати
жена
,
и
нада
он
се
.
и
она
се
у
он
лудо
заљубити
,
заборављати
да
јесам
жена
,
да
јесам
мајка
четворо
деца
,
да
имати
и
женски
деца
,
два
красан
девојчица
.
и
ако
занети
,
она
никад
не
помислити
да
хтети
доћи
до
преступ
,
до
грех
,
да
хтети
пасти
с
девер
,
и
тај
у
свекров
,
у
мужевљи
кућа
.
али
он
јесам
осетити
њен
љубав
,
опазити
њен
топле
а
збуњен
поглед
,
и
грозничавост
кад
она
се
ђерђеф
приближити
да
видити
како
веза
,
и
ужас
кад
једном
рећи
:
„
Госпођо
снаха
,
хтети
да
се
женити
—
тражити
ја
девојка
“
.
поред
тај
што
јесам
врло
леп
,
она
јесам
и
добра
:
у
кућа
са
сав
лепо
,
свекар
и
свекрва
„
водити
чест
“
као
први
дан
,
и
боље
,
јер
онда
јесам
бити
дете
па
јесам
умести
;
са
слушкиња
јесам
не
као
госпођа
,
већ
као
мајка
,
и
Осман
,
и
због
тај
као
због
лепота
,
бивати
сав
мио
и
близ
.
не
проћи
много
,
а
он
бити
сав
обузет
мисао
о
преступ
,
о
грех
,
онај
на
шта
она
јесам
смести
ни
помислити
.
и
врло
дрзак
,
не
осећати
према
родитељски
кућа
онај
побожан
поштовање
,
зато
што
у
она
јесам
одрастати
,
што
се
готово
сасвим
отуђити
,
он
узити
вребати
прилика
кад
хтети
он
снаха
код
кућа
бити
сам
.
после
он
се
учинити
да
од
тај
немати
ништа
,
те
очајавати
.
Прође
година
дан
како
се
вратити
.
један
јутро
ићи
улица
замислити
,
невесео
,
мучити
свој
страст
,
па
се
тргнути
јер
срести
отац
и
брата
;
мало
даље
,
срести
мајка
,
сестра
,
братаница
,
девојчица
од
свој
десет
година
,
и
један
слушкиња
,
с
бошчица
:
ићи
у
хамам
...
као
на
крило
отићи
кућа
.
у
авлија
се
играти
двоје
млад
братов
он
деца
,
мушкарац
и
девојчица
,
терати
обруч
као
Европљанчић
,
па
кад
видети
стриц
,
зацикати
од
радост
,
и
бацити
обруч
,
потрчати
он
на
сусрет
,
девојчица
,
плав
дуг
кос
,
у
бео
антеријица
,
скакутати
око
он
,
и
тапшати
викати
:
„
татли
беј-аџо
“
,
и
молити
он
да
се
сагнути
да
он
пољубити
.
А
он
,
запети
онај
,
омиловати
деца
механично
и
готово
хладно
;
она
тај
осетити
,
па
он
оставити
,
спреман
да
заплакати
.
он
ништа
не
опазити
,
већ
брзо
изустити
:
„
где
јесам
Осман
(
брат
она
,
стар
од
она
)
?
Девојчица
одговорити
:
„
код
Емине-тејзе
с
Ајше-кадуном
“
(
слушкиња
)
.
он
заиграти
доњи
вилица
и
потрчати
у
кућа
:
деца
,
тужан
што
она
стриц
не
волити
,
не
поћи
за
он
као
други
пут
...
снаха
он
бити
у
један
соба
с
улица
,
шити
нешто
.
кад
он
видити
,
осетити
шта
хтети
па
претрнути
,
али
не
побећи
,
чак
и
не
покрити
разголићен
врат
,
као
други
пут
...
никад
она
јесам
ни
алузија
поменути
о
љубав
,
а
сад
она
прићи
смело
,
дрзак
...
Изгледаше
као
да
јесам
се
бог
знати
откад
договарати
...
...
...
.
силан
стид
натерати
она
сузити
на
очи
.
он
играти
на
лице
мишић
и
доњи
вилица
,
а
она
,
не
гледати
он
,
покривати
лице
рука
и
плакати
муцати
:
„
Тешко
ја
!
...
Тешко
ја
!
...
“
и
он
се
покајати
,
и
застидити
се
.
али
пошто
он
се
учинити
да
стид
за
овај
не
доликовати
човек
,
он
се
насмејати
,
и
узити
она
љубити
лице
,
говорити
да
тај
јесам
ништа
;
он
она
јесам
што
и
стран
,
туђ
човек
,
пошто
бити
јесам
моћи
узети
:
млад
јесам
од
њен
муж
,
те
она
се
не
рачун
као
отац
,
по
закон
...
али
,
она
се
кајати
...
пролазити
јесам
дан
и
недеља
,
она
он
јесам
гледати
,
и
непрестано
јесам
бити
као
љут
на
он
:
никако
се
јесам
с
он
разговарати
.
оно
изненадно
,
неочекивано
,
нежељен
с
њен
страна
начинити
јесам
да
у
она
наступити
осека
љубав
...
али
,
један
дан
доћи
плима
и
сав
јесам
потопити
,
она
се
понова
заборавити
,
чак
пристати
на
тајни
састанак
,
код
Ајше-кадунине
сестра
,
један
стар
сирота
Туркиња
,
сам
самцит
,
у
један
кућерак
испод
Чауш-Манастира
.
А
да
на
тај
састанак
моћи
ићи
,
тајна
јесам
морати
поверити
онај
свој
пријатељица
што
се
волити
с
пасторак
,
и
код
она
се
спремати
,
прерушавати
се
у
прост
стар
кадуна
,
па
од
она
ићи
сам
тамо
где
она
јесам
с
нестрпљење
чекати
њен
страстан
девер
.
али
кад
се
год
вратити
пријатељица
,
да
се
пресвући
и
ићи
кућа
с
њен
слушкиња
,
увек
јесам
у
душа
осећати
нешто
неисказан
тешко
.
тај
тешко
долазити
она
јесам
кад
видити
пријатељица
и
сетити
се
њен
веза
.
мислити
јесам
:
„
она
се
заборавити
,
али
јесам
мајка
...
А
ја
,
несрећница
,
мајка
женски
деца
!
...
“
овај
веза
трајати
јесам
позадуго
,
и
Зејне-ханум
,
Осман-бејова
снаха
и
жена
јесам
ни
помишљати
на
њен
раскид
.
и
ако
јесам
наћи
онај
што
јесам
годинама
тражити
и
желети
,
љубав
,
ипак
јесам
врло
често
бивати
тужан
како
никад
раније
.
Обично
јесам
обузимати
туг
кад
она
се
учинити
да
он
она
не
волити
као
она
он
,
а
некад
само
кад
погледати
женски
деца
.
„
јадан
,
јадан
мој
девојка
!
свет
хтети
говорити
мајка
она
бити
таки
и
таки
.
“
и
онда
јесам
обузимати
други
осећање
,
неисказан
гнев
...
гневити
се
на
муж
,
називати
он
у
душа
злочинац
.
она
он
никад
јесам
моћи
опростити
„
злочин
“
извршити
према
она
,
дете
.
преварити
она
јесам
лутка
.
.
она
се
сећати
тај
вук
у
овчји
кожа
(
како
он
она
прозвати
)
,
како
јесам
бити
нежан
с
она
кад
она
се
приближавати
прво
вече
...
и
сећати
се
себе
уплашити
од
тај
вече
,
свој
сакривање
у
свекрвин
соб
.
и
често
се
сећати
,
кад
се
један
ноћ
сакрити
у
метла
,
и
они
јесам
тражити
до
поноћ
,
а
кад
јесам
наћи
,
она
она
молити
да
спавати
с
госпођа
мајка
.
и
сећати
се
свекрвин
нежност
,
и
кад
јесам
једном
грдити
син
злочинац
.
Плашила
се
и
опет
се
радовати
лутка
и
играчка
.
док
се
један
дан
не
побуна
...
Бејаше
напунити
осамнаест
;
код
она
бити
меџлис
,
тај
јесам
скуп
жена
;
свирити
,
певати
,
разговарати
се
о
свашта
па
и
о
свадбени
кошуља
:
овај
имати
од
бурунџук
,
она
од
венедик
;
потражити
њен
,
а
она
јесам
се
сетити
:
од
танак
паучина
,
на
постеља
јесам
,
ујутру
,
наћи
ситан
парчад
...
сав
она
крв
јурнути
у
лице
,
и
чисто
она
се
очи
закрвавити
.
ох
,
да
јесам
он
бити
ту
,
она
,
први
пут
побунити
,
пресећи
бити
он
зуб
грло
,
чинити
она
се
...
после
се
свега
сваки
час
сећати
и
сваки
час
се
бунити
,
у
себе
,
не
говорити
ники
ништа
.
у
овај
старински
кућа
онај
јесам
у
дух
бити
нов
,
придружити
се
,
у
дух
,
она
,
грдити
све
што
јесам
стар
,
труо
,
нездрав
,
највише
тај
што
се
и
дан
данас
неки
,
многи
,
жена
—
деца
.
она
бити
он
све
казати
,
да
волити
Осман
,
да
она
јесам
он
муж
,
али
јесам
од
тај
уздржавати
страх
да
јесам
не
отерати
,
па
како
бити
она
без
деца
,
јер
знати
да
она
деца
не
бити
дати
.
и
не
хтети
он
казати
још
и
с
тај
да
не
бити
бити
изобличен
као
преступни
жена
,
па
како
бити
њен
женски
деца
!
и
ради
тај
ћуташе
,
мучити
се
мисао
:
„
ја
јесам
лажљивица
.
неваљалица
јесам
,
а
изигравати
поштен
жена
—
јесам
„
ухватити
“
“
.
понеки
дан
,
кад
се
загледати
муж
у
„
овчји
очи
“
,
који
она
толико
мрзети
,
и
кад
чути
да
она
казати
благо
,
онакав
глас
као
кад
се
спремати
за
извршење
злочин
:
„
Зејне-ханум
,
јагње
,
хтети
ли
да
спавати
?
“
,
она
се
стресати
,
грозити
,
у
срце
осетити
страхоба
...
—
смождити
бити
он
.
А
ништа
он
не
рећи
,
и
због
тај
презирати
себе
,
што
се
претварати
,
што
лагати
,
што
он
не
казати
да
он
мрзети
,
и
да
она
муж
јесам
он
,
већ
његов
брат
Осман
.
после
себе
извињавати
:
„
Ћутим
због
деца
:
не
бити
моћи
без
она
.
Нећу
да
бити
изобличити
:
због
женски
деца
.
“
Турска
жена
,
из
први
кућа
,
долазити
јесам
она
,
дружити
се
с
она
као
пре
,
јер
она
јесам
још
„
поштен
жена
“
,
и
ако
добро
знати
да
јесам
:
чути
јесам
за
њен
грешан
љубав
.
Чуло
се
,
свет
говорити
,
али
она
јесам
ухватити
,
она
јесам
изобличити
,
нити
сам
што
говорити
,
осим
код
свој
пријатељица
,
оне
што
се
волити
с
пасторак
.
она
узети
да
се
љутити
и
на
себе
и
на
многи
што
она
долазити
,
за
који
јесам
чути
да
јесам
као
она
,
а
правити
се
поштен
...
али
ништа
јесам
трајно
,
стално
.
изненада
доћи
један
велик
промена
у
њин
кућа
,
у
њен
живот
,
у
љубав
:
задовољити
она
,
Осман-беј
испросити
девојка
.
и
овај
бити
изненада
,
неочекивано
,
нежељен
с
њен
страна
,
као
њен
преступ
,
и
опасти
се
избезумити
.
хтети
јесам
да
закукати
.
па
се
спремити
и
отићи
један
свој
рођака
,
отићи
без
питање
,
први
пут
...
и
пошто
се
не
вратити
ни
после
недеља
дан
,
по
она
отићи
муж
.
кад
јесам
питати
зашто
јесам
отићи
не
казати
ники
да
хтети
ићи
,
она
одговорити
брзо
и
смести
:
„
побећи
јесам
од
кућа
:
јесам
моћи
сачекати
ортак
.
“
он
се
зачудити
,
мислити
да
она
он
пребацивати
за
женидба
,
и
рећи
:
„
какав
ортак
?
!
ја
и
не
помишљати
на
женидба
,
а
ти
...
“
она
брзо
и
смело
рећи
:
„
делити
бити
с
четири
ортак
ствар
—
ти
,
а
не
моћи
с
један
душа
—
он
.
ти
јесам
ја
милосник
,
а
муж
ја
јесам
твој
брат
Осман
.
“
он
се
препасти
,
помислив
да
јесам
полудети
,
а
она
,
решити
на
смрт
,
смело
наставити
:
„
ти
јесам
злочинац
,
и
ја
пљувати
на
лутак
,
на
играчка
,
који
јесам
ја
куповати
да
ја
преварити
!
...
ти
ја
јесам
волети
,
јер
ја
никад
јесам
видети
,
а
узети
јесам
дете
ради
један
тренутак
где
јесам
се
тај
човек
претворити
у
животиња
.
и
ја
јесам
требати
да
ти
се
осветити
чим
јесам
од
дете
постати
жена
,
да
ти
казнити
као
злочинац
,
као
зликовац
,
као
убица
,
али
ја
јесам
хтети
,
остављати
јесам
на
бог
,
и
бог
тај
јесам
казнити
...
али
,
од
тада
ја
јесам
тужан
,
тешко
ја
јесам
,
не
што
јесам
ти
изневерити
,
већ
што
ништа
не
знати
да
ти
варати
,
те
мирно
јести
и
спавати
.
кад
чути
да
мирно
спавати
,
онда
те
неисказан
мрзети
,
и
молити
бог
да
ти
уморити
,
па
се
уплашити
да
ја
не
казнити
,
да
ја
уместо
немио
муж
не
узети
који
мило
дете
.
крило
јесам
од
ти
не
због
ти
,
већ
због
деца
:
кад
ја
отерати
лишити
ја
она
.
крило
јесам
од
себе
због
девојчица
,
да
она
мајка
не
бити
изобличити
као
преступница
.
А
сад
,
побећи
јесам
због
она
,
свој
ортак
...
и
она
,
сирот
,
мисао
удавати
се
без
ортак
,
за
нежењен
човек
...
побећи
јесам
,
јер
зашто
да
она
бити
несрећан
?
“
Ахмед-беј
бити
поразити
,
и
ништа
не
умеде
проговорити
.
„
луд
!
“
мислити
.
за
толики
низ
година
она
он
неуљудан
и
не
погледати
,
а
гле
шта
сад
говорити
.
кад
се
мало
прибрати
,
он
тихо
рећи
:
„
ти
јесам
се
нешто
наљутити
,
па
не
знати
шта
говорити
.
Зејне-ханум
вратити
се
кућа
,
због
деца
.
“
—
„
зар
сад
кад
знати
какав
јесам
звати
ја
кућа
?
!
ако
јесам
љубоморан
,
зар
се
не
стидити
?
!
“
„
Зејне-ханум
,
ти
тако
говорити
за
инат
...
што
јесам
ти
узети
млад
...
хајде
кућа
,
деца
,
“
говорити
он
потрести
до
суза
—
„
никад
!
“
узвикнути
она
.
„
овај
дан
,
који
год
јесам
овде
доћи
ја
јесам
она
казати
,
сав
јесам
она
испричати
као
сад
ти
—
сам
јесам
се
изобличити
...
Што
се
тицати
мој
деца
,
тај
хтети
ја
она
слати
сваки
петак
...
тај
ја
тај
хтети
одбити
,
ако
јесам
у
ти
заостати
ма
шта
од
човек
.
“
он
устати
постиђен
,
али
не
због
онај
за
шта
он
она
као
у
судњи
дан
оптуживати
...
отићи
,
а
она
он
не
испратити
,
нити
он
на
нога
устати
:
први
пут
како
се
удати
;
а
после
заридати
,
први
пут
осетити
према
он
сажаљење
:
узити
да
он
сажаљевати
,
јер
видити
сад
нешто
што
досад
никад
јесам
ни
назрети
,
да
он
,
велик
грешник
,
јесам
свестан
свој
грех
.
Осман
се
оженити
.
Жена
за
он
бити
година
дан
.
у
он
се
понова
разбуктати
страст
за
Зејна
,
те
она
поручити
да
он
доћи
на
састанак
испод
Чауш-Манастира
,
мио
,
познат
стаза
,
који
јесам
већ
готово
у
трава
зарасти
.
али
,
како
он
бити
кад
она
он
отпоручити
,
да
у
љубав
не
трпити
ортак
!
он
разумеде
да
требати
да
отерати
жена
,
те
према
жена
постати
суров
,
вређати
јесам
;
али
он
она
волити
,
те
се
правити
да
ништа
не
видити
,
угађати
он
,
гледати
да
он
се
додворити
.
његов
страст
сав
јесам
више
и
више
буктати
,
и
он
цео
обузети
:
без
Зејна
он
кућа
бити
пуст
,
живот
несносан
,
љутити
се
за
свашта
...
и
једно
лепо
јутро
,
жена
нешто
сагрешити
.
грдан
грех
!
дати
на
зајам
ободац
један
пријатељица
а
муж
не
питати
,
и
муж
јесам
отерати
...
тврдо
веровати
да
хтети
се
Зејна
одмах
вратити
муж
,
или
бар
долазити
на
састанак
с
он
.
али
,
она
не
вратити
се
,
нити
учинити
по
његов
порука
,
који
она
доносити
она
стар
кадуна
;
само
се
задовољавати
виђати
деца
сваки
петак
.
страст
он
распињати
као
демон
,
и
не
знати
чим
хтети
да
она
се
осветити
за
неисказан
мука
—
он
се
понова
оженити
:
она
„
за
инат
“
.
тај
друга
бити
заиста
красна
,
али
с
Осман
не
саставити
ни
три
месец
:
један
јутро
прећи
преко
пут
без
питање
,
и
он
јесам
—
отерати
.
опет
звати
Зејна
да
погазити
трава
по
мио
стаза
,
али
она
он
се
и
сад
не
одазвати
,
те
се
он
,
она
„
за
инат
“
,
оженити
трећи
.
Трећа
он
сести
месец
дан
!
...
за
шта
јесам
овај
отерати
ни
јесам
не
знати
,
те
турски
жена
правити
шал
:
„
отерати
јесам
за
бакалски
кеса
“
.
он
јесам
још
обилазити
око
кућа
где
он
живити
снаха
као
покајница
.
од
„
поштен
"
пријатељица
ниједан
она
врата
не
отварати
,
а
сав
јесам
поштен
,
осим
онај
један
...
ако
бити
кадгод
изићи
,
носити
бити
сав
грести
на
чела
дигнут
глава
.
променити
се
,
остарети
;
кад
у
самоћа
ноћу
јецати
,
не
помињати
деца
но
Осман
,
а
не
мислити
да
одузети
себе
живот
,
толико
тежак
:
грехота
!
...
А
Осман
,
као
полудети
,
преко
стар
кадуна
питати
јесам
:
хтети
ли
он
кад
он
умрети
брат
...
да
он
бити
жена
.
она
он
не
одговарати
.
и
он
,
потпуно
полудети
,
пристајати
и
на
четврти
женидба
за
непун
два
година
!
...
за
такав
се
удаде
,
по
други
пут
,
Емир-Фатма
.
кад
она
доћи
с
Осман-бејом
„
ђердек
“
,
кад
јесам
Осман-беј
видити
,
врло
она
се
обрадовати
,
али
не
као
човек
жена
,
већ
као
дете
играчка
.
овај
он
јесам
четврти
играчка
како
се
звати
„
женити
човек
“
,
и
леп
јесам
:
једва
чекати
да
јесам
узети
као
дечко
коњ
или
девојчица
лутак
.
кад
отерати
леп
међу
леп
,
узети
он
Зејна
...
у
лудило
од
страст
,
чак
заборављати
да
он
брат
још
јесам
умрети
.
Приђе
она
сав
узрујати
,
али
јесам
не
пољубити
у
рука
као
Европљанин
Джемал
већ
јесам
страсно
стегнути
као
Азијат
Осман
.
али
осетити
да
се
она
трести
ти
јесам
пустити
,
погледати
јесам
,
па
кад
видити
да
јесам
блед
као
смрт
,
да
јесам
као
мртвац
,
он
се
тргнути
као
човек
и
рећи
:
—
Шта
ти
јесам
,
ханум
?
—
болестан
јесам
,
простењати
она
.
—
кад
јесам
болестан
што
јесам
се
удавати
?
—
пре
не
...
сад
ја
доћи
...
напад
.
и
клон
на
брачни
постеља
трести
се
.
он
се
нагнути
над
она
,
и
пољубити
јесам
у
уста
,
па
се
тргнути
и
стрести
се
као
да
јесам
пољубити
мртвац
и
рећи
:
—
да
звати
мајка
?
па
и
не
сачекав
одговор
,
отрчати
по
мати
,
лупити
длан
у
њен
врата
викати
:
—
мајка
,
Емир-ханум
умирити
.
мајка
он
се
одмах
појавити
,
препасти
,
у
дугачак
бео
гаће
као
мушки
,
у
кратак
кошуља
,
раздрљити
,
с
чуперак
јак
каносан
кос
.
бити
јесам
лећи
.
Утрча
у
соб
где
она
лежати
нов
снаха
.
да
се
јесам
трести
,
она
бити
помислити
да
јесам
умрети
,
такав
јесам
у
лице
.
—
не
бојити
се
,
кћер
,
живац
...
солунски
Туркиња
болест
,
говорити
уплашено
и
врло
нежно
,
па
она
метнути
хладан
крпа
на
глава
и
на
срце
,
чији
се
брзо
и
јак
лупање
јасно
чути
,
поднети
она
лимун
и
сирће
од
руж
да
мирисати
,
и
узити
она
трљати
сирће
рука
и
нога
готово
укочен
.
Фатма
се
трести
,
одскакати
од
постеља
,
старати
јесам
притискивати
не
питати
јесам
ништа
,
јер
она
зуб
силно
цвокотати
,
па
да
не
бити
прегристи
језик
.
Осман
пробудити
и
сестра
.
„
цреп
у
мангал
!
“
викати
стар
кћер
,
млад
девојка
,
непрестано
трљати
Фатма
и
мењати
она
хладан
крпа
;
а
девојче
трчати
као
без
дух
да
послушати
мати
,
са
страшан
мисао
:
„
о
,
ако
умрети
!
о
,
ако
умрети
!
“
она
се
овај
снаха
врло
радовати
,
већ
неколико
дан
бити
јесам
као
на
седми
небо
:
„
Научиће
ја
француски
!
“
кад
донети
топал
цреп
,
уплашити
,
дрхтати
,
не
умеде
наћи
крпа
,
те
он
завити
у
један
сав
везен
јаглук
,
и
метнути
он
снаха
на
табан
.
—
да
звати
доктор
?
рећи
Осман
уплашено
.
—
Док
.
.
тор
!
гласно
узвикнути
Фатма
,
неки
стран
,
страшан
глас
,
јер
она
се
учинити
да
умирити
.
колико
пута
,
у
бол
како
изгубити
Джемал
,
призивати
смрт
,
а
сад
кад
она
се
чинити
да
јесам
доћи
,
она
јесам
се
боја
,
волити
да
живити
,
да
живити
ни
за
шта
,
ни
за
ко
,
само
ради
живот
.
и
кад
она
се
чинити
да
чути
грозан
корак
смрт
,
она
се
стресати
,
због
тај
се
трести
,
од
страх
да
не
умрети
.
обузети
јесам
некакав
чудан
,
животињски
страх
,
за
који
она
досад
јесам
ни
чути
,
кад
осетити
да
јесам
нестајати
;
нагло
се
подигнути
и
заискати
вод
,
али
не
могућ
јесам
прогутати
,
не
осећати
да
ли
јесам
имати
у
грло
,
не
осећати
себе
,
клон
,
и
гласно
,
као
здрав
,
узвикнути
:
„
Божа
!
Божа
!
“
,
па
он
се
почети
молити
топло
она
хладан
,
усрдно
,
како
никад
—
за
живот
!
и
учинити
она
се
сав
мало
,
ситно
,
ништа
,
због
шта
јесам
некад
призивати
смрт
,
и
чак
мислити
да
сам
себе
живот
одузети
.
о
,
само
сад
да
не
умрети
,
да
остати
жив
:
нити
хтети
се
љутити
,
ни
туговати
,
волети
много
—
живот
.
по
лекар
отрчати
јесам
Осман
;
али
,
док
јесам
будити
тројица
,
док
јесам
једва
један
пристати
да
доћи
,
проћи
више
од
час
и
по
.
и
кад
ући
у
соб
,
напад
јесам
бити
готово
сасвим
проћи
,
болесничин
нога
бити
јесам
се
загрејати
,
она
се
умирити
,
и
осећати
се
уморан
као
после
какав
напоран
рад
,
и
обузимати
јесам
сав
велик
пријатност
што
легати
,
што
се
одмарати
.
она
јесам
доктор
бити
сасвим
непознат
.
Севши
поред
она
на
столица
,
опипати
она
бити
и
метнути
она
ухо
на
срце
.
њен
груда
бити
јесам
разголитити
,
јер
јесам
она
дигнути
крпа
,
и
лекар
она
јесам
дуго
слушати
.
А
кад
се
усправити
,
рећи
:
—
бити
јесам
сасвим
мирно
,
срце
куцати
нормално
,
тон
јесам
чистити
...
па
јесам
замолити
да
он
испричати
откуд
она
јесам
тај
доћи
,
да
ли
се
нешто
љутити
,
шта
јесам
јела
,
патити
ли
од
тај
,
или
она
јесам
овај
први
напад
,
и
какав
јесам
појавити
његов
.
она
он
сасвим
свесно
и
лепо
испричати
да
она
се
учинити
да
немати
десни
рука
,
а
кад
јесам
пробати
,
она
јесам
моћи
да
јесам
стегнути
колико
хтети
,
после
она
се
учинити
да
немати
леви
рука
,
па
доњи
вилица
,
па
цео
глава
,
па
најпосле
да
немати
она
цео
,
немати
јесам
физички
,
а
духовно
јесам
имати
,
и
због
тај
јесам
тај
тако
страшно
,
кад
сав
знати
,
а
мислити
да
јесам
немати
:
срце
она
јесам
залупати
необично
,
и
за
дуго
лупати
неисказан
брзо
и
јако
,
она
он
чути
.
—
никако
јесам
мислити
да
хтети
остати
жив
,
па
сам
се
бојати
смрт
,
или
,
управо
,
бити
ја
страх
за
живот
,
завршити
,
па
се
презриво
насмејати
.
—
А
да
ли
бити
волети
да
не
знати
?
—
волети
бити
...
кад
ја
се
учинити
да
ја
немати
физички
,
волети
јесам
да
јесам
изгубити
свест
,
да
тај
не
осећати
...
тај
осећање
јесам
страшити
!
завршити
и
лако
задрхтати
,
па
наставити
:
—Ја
овај
досад
никад
јесам
имати
,
и
ако
јесам
бивати
на
жив
мука
.
од
овај
болест
патити
један
мој
тетак
годинама
,
још
од
свој
четрнаести
.
—
Шта
јесам
тај
,
доктор-ефенди
?
упитати
стар
,
обучен
у
чаршаф
,
слушати
снаха
с
чуђење
.
—
нервоза
,
ханум
,
нервозно
лупање
срце
.
сав
турски
жена
веома
јесам
нервозан
,
и
хистеричан
...
А
нестајање
,
ишчезавање
,
тај
јесам
синкопа
.
крв
доћи
до
мозак
,
па
се
вратити
не
нахранити
мозак
.
.
и
онда
она
се
учинити
као
да
нестајати
,
ишчезавати
.
старати
он
слушати
и
клима
глава
,
и
ако
ништа
не
разумети
.
—
Страшио
јесам
тај
осећање
,
рећи
Фатма
—
веровати
,
рећи
лекар
и
додати
:
—
непријатно
,
а
јесам
опасно
...
—
Чиме
се
лечити
?
рећи
Осман
брижан
.
—
бром
,
етар
,
купање
у
млак
вода
...
од
двадесет
пет
степен
Реомирових
да
се
свести
на
осамнаест
.
,
.
ја
хтети
доћи
па
хтети
ви
показати
.
увек
лак
храна
,
да
пазити
на
стомак
.
А
сад
,
на
први
место
—
мир
,
завршити
лекар
погледав
значајно
у
Осман
,
па
написати
рецепт
;
али
,
пошто
он
прочитати
,
исцепати
он
,
с
реч
;
—
Кала
броматиум
кварити
стомак
.
натрти
броматиум
добар
јесам
...
по
један
кашика
на
два
сат
.
А
етар
да
мирисати
кад
...
—
Мојо
тетак
он
узимати
нерастворен
,
у
мало
водити
са
шећер
:
тако
се
не
кварити
стомак
,
рећи
Фатма
.
—
То
доцније
,
кад
не
легати
,
рећи
доктор
гледати
Фатма
.
и
док
јесам
говорни
,
и
док
јесам
писати
рецепт
,
погледати
јесам
у
Фатма
разголићен
груда
и
откривен
глава
и
осећати
се
пријатно
.
врло
он
се
допасти
;
јесам
скоро
видети
тако
леп
турски
жена
(
и
ако
јесам
он
пацијент
највише
оне
)
,
тако
фин
црта
лице
,
и
такав
израз
очи
;
пун
некакав
бол
.
А
и
он
јесам
леп
човек
,
леп
плав
очи
а
црн
кос
,
тај
јесам
Фатма
подсећати
на
њен
Джемал
.
—
ви
јесам
се
скоро
удати
?
изустити
радознало
.
Осман
се
намргодити
:
шта
се
тај
он
тицати
?
његов
мајка
рећи
:
—
Доктор-ефенди
,
сад
она
јесам
ђердек
,
тај
јесам
прво
вечати
,
па
ево
...
лекар
бити
пријатан
,
а
Осман
погледати
у
мајка
љутит
,
и
она
не
продужити
.
тај
лекар
опазити
,
па
осетити
нешто
као
страх
,
тај
узити
шешир
,
устати
,
и
рећи
:
—
бром
,
етар
,
млак
купатило
,
лак
храна
и
на
први
место
за
неки
дан
—
мир
.
па
се
поклонити
болесник
,
омиловати
она
поглед
леп
лице
и
разголићен
груда
и
изићи
,
примив
уз
врата
златан
лира
.
А
кад
се
Осман
у
соб
вратити
,
љутит
рећи
:
—
зарећи
јесам
се
да
не
звати
за
жена
Грк
лекар
,
и
опет
...
безобразан
!
код
Фатма
јесам
ноћити
свекрва
,
а
сутрадан
,
Осман
јесам
,
пре
но
што
јесам
поћи
на
служба
,
и
не
видити
.
али
,
како
се
изненадити
,
кад
,
враћати
се
у
подне
,
чути
од
стар
Ајше-кадуне
,
у
њин
кућа
слушкиња
већ
четрдесет
година
:
„
Аман
,
Осман-беј
,
аман
!
ја
јесам
чути
за
некакав
нов
,
и
да
оне
тражити
да
се
развити
(
у
гора
и
камен
!
)
,
али
јесам
знати
да
звати
муж
на
име
као
ђаурка
.
из
такав
кућа
,
а
муж
:
Осман
!
Осман
!
као
ђаурка
!
“
он
се
задовољно
осмехнути
,
јер
јесам
знати
да
овај
старати
који
он
јесам
очувати
,
имати
добро
срце
,
тај
не
опадати
свој
нов
госпођа
,
већ
он
казивати
зато
што
јесам
тај
за
она
нешто
страшно
...
„
о
,
Божа
,
муж
на
име
!
“
он
доћи
веома
мило
,
јер
,
да
она
се
не
допадати
,
не
бити
он
рећи
чак
ни
тај
,
а
камо
ли
Осман
.
Прође
поред
стар
потапкати
јесам
по
плећа
задовољно
,
па
отићи
жена
.
она
лежати
на
кревет
покрити
лак
атласки
јорган
,
и
изгледати
као
да
ништа
ни
мислити
ни
осећати
,
толико
јесам
миран
;
а
свекрва
она
седити
више
глава
и
хладити
јесам
лепеза
.
напољу
јесам
бити
несносан
јулски
врућина
,
тај
јесам
,
по
солунски
обичај
,
сав
скроз
бити
отворено
.
њихов
ђердек
јесам
из
башта
,
а
с
прозор
се
лепо
видити
мора
и
Олимп
;
над
отворен
шалона
наднети
се
наров
грана
са
зарудео
род
,
ловоров
лишће
у
башта
према
врео
јулски
сунце
мирисати
јесам
некакав
тежак
мирис
,
који
јесам
осећати
Фатма
и
чинити
она
се
да
она
отежавати
дисање
.
кад
се
отворити
врата
и
указати
се
Осман-беј
,
на
њен
миран
лице
сав
затреперити
,
и
поцрвенети
чак
и
по
чела
и
по
врат
,
она
склопити
очи
,
као
да
бити
хтети
сакрити
тај
црвенило
,
који
добро
осетити
.
Осман
се
нагнути
над
она
,
узбуђен
,
али
јесам
не
пољубити
,
због
мајка
,
и
рећи
:
—
Данас
ти
јесам
добро
,
ханум
?
она
тај
потврд
глава
.
он
сести
близу
она
,
не
питати
јесам
ништа
због
мајка
;
мало
,
па
изићи
да
ручати
,
по
турски
,
готово
с
нога
;
па
пошто
се
мало
одморити
,
отићи
на
служба
.
у
повратак
,
купити
фин
ратлокум
,
купити
он
она
.
.
уз
капија
опет
јесам
бити
она
старати
и
чудно
јесам
изгледати
,
забезекнути
.
он
опазити
тај
,
па
се
осмехнути
и
благо
рећи
,
како
јесам
обично
говорити
с
деца
,
са
стар
,
с
болестан
,
и
са
сиротиња
:
—
Шта
имати
,
Ајше-кадун
?
—
много
.
око
икиндија
устати
,
па
пред
стар
ханума
,
свој
свекрва
,
цигара
.
.
ја
јесам
чути
да
ти
некакав
нов
радити
да
изићи
на
сокак
без
чаршаф
и
пече
—
у
гора
и
камен
!
—
али
јесам
знати
да
тражити
да
не
поштовати
ники
,
ни
свекар
,
ни
свекрва
!
овај
јесам
за
чудо
!
по
кућа
ићи
као
луд
.
он
се
сад
на
она
не
осмехнути
нити
јесам
потапкати
по
плећа
,
већ
погнути
глава
па
отићи
у
њин
соб
.
ту
бити
Фатма
сам
,
седити
на
постеља
огрнут
ћурак
,
и
ако
врућина
јесам
попустити
.
кад
он
видити
много
поблед
,
усна
она
поплавети
,
она
у
доњи
усница
зарити
бео
зубић
.
он
тај
бледило
не
измакнути
из
ока
,
спустити
се
поред
она
и
узити
јесам
за
рука
.
рука
она
јесам
хладан
као
лед
,
њен
укочен
прст
притиснути
његов
топал
длан
.
он
она
пружити
ратлокум
,
и
нагнути
се
да
јесам
љубити
али
у
соб
ући
мајка
он
,
што
он
ни
мало
не
бити
пријатно
;
готово
се
наљутити
.
па
пустив
она
рука
,
скочити
,
а
старати
,
видети
Фатма
онако
блед
,
уплашити
се
да
опет
не
добити
напад
,
те
она
рећи
да
легнути
,
и
пошто
испратити
из
соб
Осман
,
затворити
шалона
,
наредити
да
се
по
кућа
ићи
у
терлук
и
да
се
не
лупати
врата
.
на
мир
јесам
лежати
три
дан
,
не
дати
да
јавити
њен
.
Четврти
дан
осетити
се
сасвим
добро
и
устати
,
истина
доцкан
,
пошто
јесам
Осман
увелике
отићи
,
обући
се
,
па
са
свекрва
и
заова
отићи
на
софа
.
она
осетити
сав
нежност
овај
старица
и
овај
девојче
,
па
она
доћи
жао
.
заова
она
донети
један
мали
фин
ђерђеф
(
који
јесам
она
од
кућа
донети
)
с
разапет
бео
свила
,
да
јесам
учити
некакав
нов
веза
.
дуго
јесам
седети
један
поред
други
,
за
ђерђеф
.
Фатма
сам
навести
већ
два
„
кутица
"
.
Поче
трећи
,
па
устати
,
отићи
са
софа
.
мало
,
па
доћи
Осман
и
брат
он
.
кад
видити
непознат
ђерђеф
мали
,
ружичаст
,
сетити
се
да
јесам
њен
,
те
он
бити
врло
мити
.
с
чежња
погледати
к
врата
да
она
ући
,
а
мајка
он
се
задовољно
насмејати
и
рећи
:
—
Син
,
дати
мајка
мужде
!
—
Обећавам
ти
,
мајка
,
ока
фин
дуван
.
—
устати
ти
невеста
,
машалла
’
!
он
чисто
бојажљив
поглед
у
мајка
и
рећи
:
—
е
,
е
,
машалла
’
!
—
устати
,
али
слаб
.
како
побледити
,
ја
се
препасти
да
јесам
не
снаћи
онај
ономадашњи
чудо
.
Што
јесам
се
препасти
!
Још
не
моћи
к
себе
да
доћи
.
ја
не
знати
какав
јесам
тај
родитељ
,
како
јесам
удадоше
овакав
!
А
Осман-беј
,
погледати
жудан
к
врата
,
рећи
:
—
толики
мука
видети
,
како
причати
Цариграђанка
и
њен
тетак
.
удати
јесам
за
пијаница
,
пропалица
...
—
Оздравиће
,
синути
,
само
ти
моћи
да
.
.
ти
јесам
мало
напрасит
,
а
она
јесам
зацело
размазити
,
јединица
јесам
.
—
гле
,
ага-беј
шта
јесам
навести
!
ја
хтети
она
научити
овај
веза
,
она
ја
француски
језик
,
рећи
он
сестра
па
се
засмејати
,
поцрвенити
и
поклопити
лице
на
ђерђеф
.
—
Што
,
душа
,
тај
моћи
,
рећи
Осман
задовољно
гледати
непрестано
врата
.
и
ето
Фатма
,
у
бео
турски
антерија
,
очешљати
европски
.
кад
видити
девер
,
хтети
да
се
вратити
,
а
Осман
рећи
:
—
Изиђи
,
ханум
,
као
пред
отац
,
гологлав
:
Ахмед-беј
,
мој
брат
,
стар
јесам
од
ја
.
А
Фатма
ући
,
па
и
не
поздравити
девер
сести
за
ђерђеф
.
Осман
се
зачудити
,
после
помислити
:
„
срамота
јесам
,
стидљив
.
“
она
јесам
блед
као
смрт
,
не
дигнути
очи
с
платно
,
веза
,
и
ако
не
знати
како
веза
.
на
леви
рука
она
јесам
Джемалов
прстен
,
али
она
она
јесам
под
ђерђеф
,
тај
јесам
Осман
не
видити
.
но
и
да
јесам
под
платно
,
Осман
јесам
не
бити
видети
,
јер
јесам
гледати
у
леп
лице
,
тражити
она
поглед
:
истина
слаб
,
али
леп
,
леп
од
онај
три
,
па
чак
и
од
Зејна
.
Узбуђен
,
да
он
јесам
овде
мајка
и
брат
толико
стар
од
он
,
он
бити
сести
крај
она
па
бити
јесам
миловати
.
узити
говорити
мајка
а
добацивати
жена
како
јесам
уморан
,
много
јесам
радио
,
а
немати
ко
да
он
жалити
.
„
у
гора
и
камен
,
синути
!
како
немати
ко
?
“
велим
он
мајка
,
а
он
погледати
у
Фатма
:
она
не
дигнути
очи
с
ђерђеф
.
Дође
он
на
он
криво
,
сад
бити
он
исећи
,
а
малопре
бити
он
миловати
.
Што
он
не
погледати
отворено
,
разумети
:
стидити
се
,
јесам
сам
;
али
крадом
...
с
грозничав
нестрпљење
погледати
у
часовник
:
да
ручати
,
па
да
се
он
с
она
одвојити
...
сад
јесам
здрав
.
свекрва
она
прести
свила
и
наједанпут
рећи
:
—
од
овај
свила
откати
платно
...
Емир-ханум
,
јагње
,
волити
ли
свилен
кошуља
?
—
Ништа
не
волити
,
одговорити
она
хладно
,
а
Осман
сукнути
пламен
уз
лице
,
и
помислити
:
„
какав
јесам
тај
одговор
!
и
ко
одговарати
?
свекрва
!
"
и
наједанпут
,
он
се
учинити
да
она
не
ћутети
што
јесам
болестан
,
или
што
се
стидити
,
већ
што
се
гордити
.
и
сетити
се
шта
он
Ајше-кадун
каза
,
да
он
звати
на
име
,
и
да
пред
његов
мајка
пухати
.
Мог
бити
зато
што
он
јесам
пашић
,
јер
,
што
се
тицати
племство
и
богатство
,
он
јесам
добар
.
и
моћи
бити
што
се
јесам
родити
у
Цариград
.
и
моћи
бити
што
јесам
учити
у
Европа
.
и
моћи
бити
што
јесам
младотурчин
.
па
што
се
онда
за
он
удати
?
само
да
се
не
звати
распуштеница
.
Мог
да
боловати
и
да
се
мазити
,
али
да
она
не
поштовати
...
кад
бити
запалити
цигара
пред
његов
мајка
сада
!
...
и
почети
у
он
да
врити
,
а
он
се
утишавати
:
„
болестан
јесам
.
Шта
јесам
препатити
,
овако
млад
!
А
Ајше-кадун
под
старост
се
пролагати
:
откуд
хтети
да
пухати
пред
свекрва
,
јесам
полудети
!
"
у
тај
се
чути
кашљуцање
:
на
ручак
долазити
Али-Рашид-беј
.
старац
пред
врата
скидати
обућа
,
а
овај
гледати
да
се
он
појавити
,
па
да
скочити
...
и
већ
јесам
на
нога
сав
:
кћер
,
син
,
жена
:
Фатма
,
снаха
он
,
не
устати
.
—
Емир-Фатма-ханум
!
викнути
Осман-беј
гласно
и
оштро
...
од
тај
крупан
мушки
глас
Фатма
задрхтати
,
па
побледити
и
сагнути
глава
као
да
пребрајати
жица
.
Осман
се
софа
окренути
.
па
за
час
као
да
помахнитати
,
с
најгорим
реч
полет
Фатма
:
дохватити
јесам
за
раме
па
јесам
избацити
са
софа
викати
:
„
срам
тај
бити
!
срам
тај
бити
!
“
А
тад
брзо
,
јављати
она
да
јесам
од
он
слободан
(
бош
)
,
заповедити
она
да
ићи
отац
,
гадан
,
надувен
човек
,
који
јесам
учити
да
према
свако
бити
охол
,
па
чак
и
према
муж
,
да
ники
не
поштовати
,
па
чак
ни
свекар
и
свекрва
.
Отрча
,
донети
она
чаршаф
и
петак
,
бацити
она
тај
у
лице
викати
:
„
сакрити
се
од
ја
,
јесам
ти
више
муж
!
“
Па
она
окренути
папуча
прст
упоље
грмити
:
„
Ида
,
јесам
ја
више
жена
!
“
она
дрхтати
као
прут
,
страх
јесам
не
од
смрт
,
већ
од
онај
страшан
реч
бош
.
—
Син
!
синути
!
викати
родитељ
молити
.
—
Аман
,
ага-беј
!
преклињати
сестра
и
плакати
.
брат
он
вући
за
капут
,
задржавати
;
а
Фатма
,
збунити
,
уплашити
,
узити
љубити
свекрва
скут
;
свекрва
она
он
вући
и
велим
:
—
оставити
се
,
бог
ти
!
зар
ја
скут
,
а
свекар
...
Зашто
он
не
устати
,
кћер
?
она
бризнути
у
плач
,
не
одговорити
свекрва
.
—
Јуче
јесам
предати
ја
пушити
,
а
ја
јесам
ти
тај
одбити
на
болест
.
али
данас
...
Зашто
не
устати
свекар
,
кћер
?
она
плакати
и
облачити
се
у
чаршаф
.
али
напрасит
беј
већ
се
повратити
,
покајати
.
Зашто
да
се
не
користити
мужевљи
права
?
Зашто
да
он
отидне
тако
?
после
овај
што
јесам
учинити
,
он
јесам
не
бити
држати
па
да
јесам
султанов
кћер
;
али
,
да
јесам
остати
његов
још
само
недеља
дан
...
кад
се
рашчути
,
он
хтети
смести
изићи
пред
друг
:
исмејати
он
...
и
смислити
да
тај
поправити
,
те
набавити
пуномоћник
и
сведок
...
како
он
бити
,
кад
он
један
пуномоћник
рећи
:
„
Емир-Фатма-ханум
не
да
ја
пуномоћје
:
хтети
с
ти
други
венчање
!
“
он
више
јесам
претити
она
него
онај
што
он
рећи
:
„
Емир-Фатма-ханум
волити
ви
—
просити
јесам
“
,
претити
јесам
Ариф-хануми
.
Испратише
јесам
кућа
на
кола
с
Ајше-кадуном
,
грдити
њен
отац
.
кадуна
она
уз
пут
говорити
:
„
сваки
час
овакав
шетња
.
Беше
добар
;
али
,
како
отићи
Зејне-ханум
,
он
променити
нарав
.
сад
се
кајати
,
знати
...
ти
много
брзо
пустити
,
отићи
он
неизмилован
.
с
онај
три
се
затварати
,
па
он
јесам
виђати
поваздан
.
кад
изићи
,
онај
јадан
малаксати
...
ти
он
отићи
онако
,
моћи
бити
зато
што
јесам
девојка
.
али
јесам
,
него
зато
што
јесам
болестан
.
он
јесам
човек
према
сиромах
,
стар
и
болестан
.
“
XВИИИ
како
се
преудаде
Фатма
,
Ариф
се
променити
.
с
колико
јесам
куражити
говорити
и
с
колико
енергија
радити
на
њен
преудаја
,
а
сад
кад
она
отићи
муж
,
невесео
јесам
,
управо
брижан
јесам
,
зацело
што
јесам
Осман-беј
љут
.
ко
хтети
знати
зашто
.
она
сваки
час
шаптати
нешто
муж
.
он
јесам
,
видити
се
,
слобода
.
она
и
сад
имати
неки
тајна
.
А
досад
,
она
јесам
имати
ниједан
тајна
који
јесам
казати
свој
муж
,
свој
други
и
пријатељ
већ
двадесет
и
толико
година
.
Дошла
он
јесам
скоро
дете
.
и
он
јесам
бити
врло
млад
,
и
увек
здрав
,
тај
јесам
она
,
у
младост
увек
болестан
,
заједно
с
њен
мајка
,
нежно
гледати
и
неговати
.
тај
јесам
једини
човек
који
она
познавати
и
волити
.
ни
њен
рођени
не
бити
смести
ништа
против
он
рећи
.
он
она
јесам
дати
онај
што
и
многи
хришћански
жена
немати
—
слобода
.
и
зато
што
он
волити
и
што
он
се
не
боја
,
она
он
не
казивати
само
обичан
свој
тајни
разговор
,
него
и
скривен
свој
осећај
,
и
тајна
.
—
сав
хтети
бити
добро
,
ханум
.
Што
јесам
се
толико
забринути
?
Изиђи
мало
.
ха
!
ево
,
ја
јесам
променити
прстен
да
ти
подсетити
да
јесам
данас
седница
онај
солунски
Књижевничког
Друштва
,
где
јесам
ти
узети
за
члан
.
отићи
бар
једанпут
.
—
о
,
па
баш
данас
!
ја
чекати
,
ти
знати
.
—
Чекаћу
ја
уместо
ти
.
отићи
:
разгалити
се
.
—
како
хтети
сам
с
толики
људи
?
од
жена
који
јесам
овде
члан
,
само
јесам
још
један
у
Солун
,
па
и
она
знати
да
хтети
доћи
.
—
Шта
тај
брига
?
!
кад
ја
желити
,
шта
ти
се
тицати
свет
?
она
с
разбивен
срце
спремити
се
и
отићи
.
Прашине
јесам
бити
мање
но
други
пут
,
јер
јесам
ноћас
пасти
плах
киша
.
пролазити
јесам
кроз
метеж
главне
дугачак
улица
на
јалија
,
и
заћи
јесам
у
један
од
споредан
улица
нов
Солун
.
кад
јесам
бити
до
један
кућа
,
или
,
кафана
(
она
јесам
знати
шта
јесам
тај
зграда
)
,
свратити
јесам
и
отићи
на
„
седница
“
.
Ушавши
у
један
велик
соб
,
с
прљав
под
,
она
углед
око
један
дугачак
сто
,
без
чаршав
,
десетина
петнаест
људи
,
млад
,
осим
тројица
.
један
од
овај
бити
јесам
стар
од
она
;
други
њен
година
,
али
јесам
изгледати
много
млад
јер
јесам
обојити
—
кос
и
брк
;
трећи
,
човек
испод
четрдесет
година
,
бити
јесам
онај
„
геније
“
,
гојазан
и
мастан
.
њин
жена
књижевник
звати
јесам
он
још
и
„
Превазишао
Себ
“
,
зато
што
јесам
у
један
његов
књижевнички
реклама
тако
стајати
,
тај
јесам
да
јесам
,
делом
за
који
јесам
бити
овај
реклама
написати
,
превазићи
себе
.
кад
она
ући
,
ниједан
се
не
помакнути
,
не
као
госпођа
(
ко
она
тај
тражити
?
)
него
као
стар
жена
.
Чак
ни
они
за
који
она
јесам
чути
ни
да
постојати
,
а
који
јесам
овде
сматрати
као
књижевник
.
не
устати
она
не
што
јесам
сматрати
као
други
,
него
што
јесам
она
већ
учинити
одликовање
позвати
јесам
у
свој
друштво
.
она
сести
где
наћи
место
.
Пек
јесам
дигнути
,
и
цео
она
се
лице
видети
.
они
јесам
она
бити
стран
.
она
се
у
сасвим
друкчији
друштво
кретати
.
у
друштво
стран
жена
,
и
у
друштво
свој
сународница
,
где
се
вршити
сав
пропис
друштвен
правило
,
правило
истина
источњачки
,
али
пун
лепота
,
заостао
од
један
велик
стар
култура
.
њен
пријатељица
,
Туркиња
,
полиглота
јесам
,
као
што
јесам
и
она
,
а
овај
њен
друг
јесам
.
она
јесам
доста
турски
језик
,
и
мало
француски
(
па
и
тај
не
сав
)
.
она
познавати
и
друкчије
свој
друг
,
културан
;
али
,
она
овде
немати
.
уместо
мирис
мошус
,
као
у
какав
старински
турски
кућа
,
она
овде
осетити
мирис
пиће
,
и
бити
она
веома
непријатан
,
нарочито
кад
ући
један
„
весео
“
и
стати
говорити
лудост
.
Видевши
он
овакав
,
она
се
променити
,
јер
јесам
имати
неки
необјашњив
одвратност
према
пијан
.
говорити
се
о
свашта
,
само
не
о
књижевност
.
који
јесам
год
икада
од
који
критичар
бити
изгрдити
,
он
он
овде
изгрдити
...
уз
пиће
,
разговарати
се
,
пљувати
се
,
и
—
завршити
се
седница
.
док
год
јесам
седети
,
осећати
јесам
оно
што
обично
:
да
не
смети
с
ум
људи
да
јесам
она
жена
.
и
са
разбивен
срце
изићи
,
ићи
улица
живо
,
импровизовати
стих
:
Дивљака
!
жена
још
јесам
ви
жена
,
ствар
од
дрво
,
хаљина
од
ткиво
.
од
сто
ви
летати
малолетан
бивати
.
Дивљака
!
жена
још
јесам
ви
жена
.
Још
она
казати
:
„
То
јесам
за
жена
.
“
С
физички
снага
у
понос
свој
К'о
са
својина
поступати
с
она
.
Још
она
казати
:
„
То
јесам
за
жена
“
.
пун
ви
уста
:
„
култура
,
култура
“
.
култура
свуда
свој
крил'ма
вити
,
Ал
'
до
ви
пута
прокрчити
јесам
.
пун
ви
уста
:
„
култура
,
култура
“
.
на
који
хтети
страна
под
овај
тежак
утисак
?
сетити
се
други
седница
,
женски
;
она
јесам
ту
у
близина
.
отићи
на
она
.
у
један
леп
кућа
,
опкољен
висок
ловоров
дрвеће
и
олеандар
,
у
један
велик
чист
соба
,
седети
јесам
младотуркиња
,
сав
Цариграђанка
,
чиновнички
жена
.
онај
јесам
овај
седница
сазвати
за
припрема
два
велик
женски
друштво
,
који
хтети
организовати
чим
бити
смести
.
такав
скуп
бити
јесам
па
више
страна
нов
Солун
.
Ариф
јесам
бити
из
овај
друштво
,
па
ипак
свратити
да
видити
који
јесам
ту
,
шта
хтети
.
али
и
тај
се
одмах
наљутити
.
Између
жена
који
јесам
заиста
бити
за
пример
многи
,
бити
јесам
и
такав
с
који
се
један
време
јесам
хтети
ники
дружити
.
„
Данас
,
онај
ја
личити
на
банкрот
који
гледати
да
повратити
свој
изгубљен
грађански
права
.
“
она
јесам
бити
мало
.
Главна
међу
она
имати
јесам
бити
председница
„
Друштва
за
подизање
друштвен
морал
“
.
Ариф
хтети
да
планути
и
да
рећи
:
„
То
хтети
бити
председница
за
подизање
свој
репутација
,
“
па
се
,
на
свој
срећа
,
уздржати
.
секретар
овај
будући
председница
имати
јесам
бити
један
који
са
свој
претпостављен
стајати
на
раван
нога
,
у
поглед
морал
.
„
не
,
тај
јесам
иронија
,
“
помислити
Ариф
.
говор
јесам
држати
будући
председница
„
Друштва
за
васпитавање
турски
жена
“
.
Ариф
она
јесам
гледати
и
тужити
се
смешити
.
она
овладати
један
неисказан
скептицизам
.
тај
јесам
говорити
течно
,
и
лепо
,
мада
ниједан
идеја
јесам
нов
.
сав
јесам
тај
идеја
Енглескиња
,
који
,
путовати
,
ићи
харем
и
држати
она
предавање
...
одавде
,
Ариф
отићи
кућа
.
Муж
јесам
хтети
питати
како
јесам
бити
на
књижевнички
седница
,
али
видити
јесам
страшно
нерасположен
,
уздржати
се
од
тај
.
сутрадан
јесам
приморати
да
ићи
на
седница
младотурчин
.
он
хтети
јесам
пратити
.
она
јесам
на
тај
седница
редовно
ићи
.
Вече
.
Мириш
и
мора
и
земља
.
звезда
дрхат
.
она
с
он
ићи
кроз
Тефтердарову
Башту
.
Одоше
до
један
двоспратан
црвен
кућа
,
сам
на
ледина
пун
кор
,
покривен
плав
солунски
небо
;
ући
унутра
.
и
она
и
муж
имати
јесам
јапунџе
.
Дочека
она
домаћица
,
млад
,
врло
интелигентан
и
врло
културан
.
Говораше
с
Арифа
енглески
.
мало
па
се
почети
скупљати
члан
.
кад
јесам
се
развијати
,
остајати
јесам
у
официрски
униформа
...
бити
јесам
и
још
неколико
турски
жена
.
говорити
се
турски
,
јер
домаћица
од
неки
време
јесам
држати
слушкиња
,
да
она
не
уходити
.
.
припремати
се
за
устав
,
за
слобода
...
како
јесам
овај
припрема
огроман
,
и
страшан
,
она
се
каткад
дизати
кос
па
глава
.
и
овде
она
се
једном
учинити
,
да
јесам
у
комитет
узети
и
жена
не
што
се
мислити
да
оне
имати
права
на
тај
као
грађанин
,
већ
што
јесам
људи
од
потреба
,
да
она
бити
сигуран
„
преносни
средство
“
:
под
свој
чаршаф
моћи
јесам
преносити
што
се
год
хтети
.
и
као
жена
,
за
час
се
осетити
увредити
,
понизити
,
побунити
се
,
па
се
тргнути
:
праштати
,
праштати
,
сав
праштати
кад
се
радити
на
бољитак
,
тај
јесам
на
добра
њен
отаџбина
.
али
час-по
,
па
јесам
постајати
страшан
скептик
,
кад
јесам
год
когод
од
тај
официр
говорити
или
прелазити
преко
соб
...
Чак
и
херој
,
млад
,
леп
,
пун
поштење
и
узвишен
родољубље
изгледати
она
јесам
млак
кад
говорити
,
кад
ходити
.
у
његов
говор
и
ход
јесам
се
видети
темперамент
,
ни
енергија
,
него
онај
њин
расан
:
млакост
,
тромост
...
да
бог
да
да
се
варати
!
Можда
његов
темперамент
се
не
испољавати
,
и
тај
она
јесам
тешити
,
давати
она
нада
.
сутрадан
она
јесам
бити
још
горе
.
Чак
ни
с
муж
јесам
хтети
говорити
о
онај
тајни
брига
који
јесам
мучити
;
он
јесам
тај
опажати
и
јесам
она
хтети
ништа
помињати
.
он
јесам
она
познавати
боље
него
икоји
на
свет
.
уосталом
,
она
јесам
моћи
познат
чак
и
онај
који
се
само
мало
с
она
дружити
,
јер
она
јесам
бити
отворити
,
и
сувише
отворити
,
због
шта
јесам
у
њин
друштво
,
ненавикнут
на
отвореност
,
много
пута
страдати
.
—
Знаш
шта
,
ханум
?
рећи
она
муж
.
данас
хтети
имати
један
леп
разонођење
.
тај
јесам
,
вечерас
.
ићи
на
бал
код
госпођа
Нисим
.
она
се
згранути
:
—
зар
сад
кад
јесам
немиран
како
никад
јесам
бити
?
!
—
о
,
бити
јесам
.
и
ја
се
сећати
:
кад
кудгод
отићи
,
разгалити
се
.
Иначе
,
како
бити
лећи
у
постеља
тако
немиран
.
Ида
.
ја
хтети
чекати
...
она
се
замислити
.
—
имати
ли
смисао
да
ићи
на
весеље
кад
јесам
у
породица
туг
?
—
какав
туг
?
Још
се
ништа
не
знати
.
А
ја
се
чинити
да
хтети
испасти
сав
не
моћи
бити
боље
.
—
То
јесам
један
огроман
бал
.
како
моћи
ја
тамо
,
кад
немати
тоалета
...
А
волети
бити
да
видити
...
—
обући
шта
имати
.
ти
на
тај
јесам
никад
гледати
.
тај
јесам
као
понеки
у
Европа
,
како
причати
Мехмед
,
кад
не
моћи
да
узети
ложа
,
не
ићи
у
позориште
.
и
у
вече
,
она
се
спремити
за
бал
код
госпођа
Нисим
.
Очешља
јесам
један
младотуркиња
,
онако
како
она
јесам
бити
очешљати
Елиза
за
Фатмин
свадба
.
њен
сед
кос
,
тај
дан
мивен
,
бити
јесам
просто
сребрн
.
црн
свилен
антерија
,
правити
још
пре
дванаест
година
,
стајати
она
јесам
врло
лепо
према
сребрн
кос
и
напудрован
лице
.
један
кутија
пудер
она
имати
већ
четрнаест
година
,
—
метнути
пудер
понекад
,
кад
поћи
на
неки
свадба
,
ноћу
.
и
тако
обучен
,
завити
се
и
сести
у
кола
с
муж
...
он
јесам
допратити
до
капија
,
па
се
одмах
вратити
жућо
,
а
она
ући
у
двориште
,
или
у
један
велик
парк
,
који
јесам
опкољавати
један
палата
на
сам
мора
,
осветљен
мириада
светиљака
тај
јесам
личити
на
какав
чаробан
вилински
двор
.
кад
јесам
дочекати
домаћица
,
један
богат
Јеврејка
,
њен
година
а
као
младица
,
толико
дотерати
и
дивно
обучен
,
и
увести
јесам
у
ванредан
велик
салон
раскошно
наместити
и
јединствено
осветлити
,
она
се
збунити
.
ту
јесам
представити
Европа
у
миниатура
.
на
канабетима
,
у
наслоњача
,
седети
јесам
Енглескиња
који
живити
у
Солун
,
и
из
Цариград
,
доћи
за
овај
бал
,
и
један
енглески
женски
друштво
што
путовати
за
Сирија
и
Египат
,
па
Францускиња
,
па
Белгијанка
,
и
Швајцаркиња
који
јесам
матерњи
језик
француски
,
па
Немица
,
Италијанка
...
сав
јесам
у
балски
тоалета
,
осим
онај
енглески
туристички
друштво
.
те
Енглескиња
бити
јесам
у
путнички
костим
са
шешир
,
неки
у
капа
,
са
штап
(
унети
она
у
соб
!
)
.
Ариф
се
збунити
видети
први
пут
у
миниатура
Европа
.
Међа
странкиња
,
нарочито
међу
Енглескиња
и
Францускиња
,
она
јесам
имати
многи
свој
познаница
.
Домаћица
јесам
одвести
уврх
сала
и
посада
до
један
енглески
посланиковица
,
с
који
се
она
упознати
у
Цариград
,
и
који
она
често
писати
,
дати
она
савет
:
шта
све
требати
да
радити
за
добра
свој
отаџбина
.
од
сав
,
овај
диван
жена
што
и
у
туђ
земља
радити
на
хуманост
и
на
култура
,
Арифа
јесам
бити
близ
.
први
пут
осетити
један
неисказан
бол
што
јесам
тај
жена
срећан
,
јер
јесам
кћер
културан
народ
.
А
шта
јесам
она
?
Туркиња
.
Мог
бити
врло
културан
,
културан
од
много
она
овде
,
па
ипак
ништа
:
Туркиња
.
у
њен
култура
гледати
се
с
неповерење
;
или
,
њен
култура
примати
се
с
резерва
.
само
кад
јесам
познати
.
али
,
колико
јесам
она
што
јесам
познати
?
њен
дело
не
ићи
ван
њен
домовина
,
јер
њен
језик
ники
не
знати
и
ники
не
учити
.
у
њен
земља
пакост
.
она
се
сетити
неких
типовати
.
-Једна
мало
млад
од
она
а
још
девојка
.
Чепркају
по
дело
турски
жена
,
и
налазити
„
чулност
“
,
а
сваки
јесам
од
она
порочан
...
док
јесам
она
,
ћутети
,
седети
и
размишљати
,
тужан
,
у
соб
улетити
један
енглески
девојчица
,
данас
доћи
у
Турска
,
и
узвикнути
један
од
путница
:
„
мам
!
пуно
јесам
двориште
црн
домине
!
“
Арифа
се
срце
следити
,
јер
се
сетити
ко
јесам
тај
.
Енглескиња
,
путница
,
похитати
,
јер
оне
кад
путовати
хтети
све
да
видити
,
„
за
тај
путовати
“
.
и
Ариф
изићи
с
она
.
Одоше
на
један
тераса
и
видети
преко
двориште
гомила
„
црн
домине
“
.
„
маска
!
“
...
она
уздисати
слушати
узвик
енглески
жена
.
и
рећи
:
—
То
јесам
маска
,
него
турски
жена
.
—
Dear
ja
!
чути
се
један
узвик
изненађење
.
—
То
јесам
турски
сифражеткиња
,
рећи
Ариф
.
—
Траже
права
глас
?
!
изустити
Енглескиња
с
чуђење
у
један
глас
.
—
о
,
не
!
'
Траже
права
сунце
,
изговорити
Ариф
с
неисказан
бол
,
и
оне
осетити
тај
бол
у
она
,
па
јесам
више
ништа
не
питати
.
кад
се
развити
Туркиња
и
ући
у
салон
,
енглески
путница
занемети
од
чудо
.
јесам
ли
тај
становница
овај
прљав
,
трошан
град
о
чији
јесам
калдрма
данас
хтети
нога
поломити
?
да
,
тај
јесам
његов
становница
,
Туркиња
.
погледати
њин
богат
,
раскошан
одело
и
њин
накит
!
неки
се
сакрити
и
Енглескиња
и
Францускиња
,
јер
хтети
она
оне
купити
цео
тоалета
за
један
зрно
бисер
из
огрлица
,
за
један
драг
камен
из
прстен
.
„
Што
не
основати
један
женски
друштво
против
луксуз
?
“
рећи
један
Енглескиња
путница
,
и
тај
сав
други
поновити
.
тај
бити
мали
непажња
,
али
,
напослетку
,
Енглескиња
сматрати
да
на
тај
имати
права
,
за
тај
и
путовати
.
.
„
Што
она
не
скупљати
и
не
говорити
она
,
да
се
некултурност
један
земља
највише
испољивати
у
раскошан
облачење
и
кинђурење
жена
?
“
рећи
посланиковица
,
а
Ариф
осетити
један
интензиван
бол
,
и
стид
,
и
никад
не
видити
колик
јесам
Туркиња
као
сад
...
овде
јесам
бити
старотуркиња
,
три
пар
ортак
,
и
нов
,
многи
пашиница
доћи
из
Цариград
,
с
кћер
,
који
међу
себе
говорити
енглески
,
по
нов
мода
,
јер
француски
јесам
почети
поодавно
бивати
стар
мода
,
обично
.
Домаћица
јесам
женити
син
,
и
по
обичај
немуслимански
народ
који
живити
у
Турска
,
и
она
јесам
учинити
:
правило
јесам
један
весеље
за
турски
жена
,
и
зато
јесам
звати
људи
,
него
само
жена
,
сав
источни
народ
што
живити
у
Солун
,
и
странкиња
...
странкиња
јесам
показан
ортак
,
тај
јесам
по
два
жена
један
муж
,
а
оне
јесам
она
радознало
гледати
...
прозор
јесам
бити
широм
отворен
,
тај
се
чути
шум
морати
,
видети
котрљање
звезда
и
месец
на
његов
талас
и
осећати
јак
,
слан
и
топал
мирис
његов
вод
...
сав
јесам
гледати
који
јесам
леп
,
и
наћи
јесам
да
јесам
леп
један
млад
Енглескиња
.
и
прошли
година
бити
јесам
у
Турска
,
и
Арифа
она
јесам
довести
мадам
Макс
.
Плав
,
у
љубичаст
хаљина
,
округло
изрезан
...
„
хаљина
она
изгледати
као
какав
егзотичан
цвет
из
који
јесам
изићи
један
за
чудо
леп
женски
врат
и
један
за
чудо
леп
женски
глава
.
овај
млад
жена
личити
на
лотосов
цвет
,
“
рећи
Ариф
,
за
леп
Енглескиња
што
јесам
једном
рећи
за
један
леп
Рускиња
,
а
један
Францускиња
се
насмејати
и
изустити
:
„
тако
упоређење
умести
јесам
наћи
само
један
ориенталка
“
.
али
,
гледати
јесам
дуже
,
Ариф
се
сетити
опис
Хамилтонов
...
он
описивати
један
Енглескиња
:
„
...
као
да
јесам
створити
од
крин
и
руж
,
у
поглед
бој
;
као
да
јесам
створити
од
восак
,
у
поглед
мишица
,
рука
и
грло
.
лице
она
јесам
леп
,
али
тај
јесам
увек
један
исти
лице
.
“
—
„
лутак
!
“
проговорити
Ариф
,
и
окренути
поглед
к
Францускиња
,
мадам
Ажил
,
који
једанпут
у
писма
помен
Мерсија
,
и
који
она
,
прошли
година
,
довести
мадам
Макс
.
тај
Францускиња
,
и
ако
јесам
леп
као
лутак
,
јесам
личити
на
лутак
,
јер
јесам
имати
душа
.
она
јесам
говорити
не
само
уста
,
него
и
очи
,
и
цео
лице
,
и
сваки
црта
на
лице
.
на
овај
велик
бал
где
јесам
бити
жена
толики
нација
,
леп
тоалета
и
леп
очи
имати
јесам
Францускиња
,
мадам
Ажил
...
особит
музика
испуњавати
салон
.
странкиња
јесам
играти
,
а
Туркиња
—
сирот
Туркиња
гледати
јесам
...
наједанпут
,
Ариф
се
сетити
онај
тајна
.
сав
она
крв
јурнути
у
лице
.
Дође
она
да
викнути
странкиња
:
„
о
,
ви
срећан
жена
,
спасти
Емир-Фатму
!
“
Па
се
прибрати
,
устати
,
дубок
теме
направити
Енглескиња
и
Францускиња
,
и
изићи
...
Кући
отићи
пред
подне
,
и
затећи
Фатма
...
.
—
Божа
мој
!
узвикнути
пресрећан
љубећи
сестричина
.
Емир
,
срце
мој
!
као
да
јесам
доћи
с
робија
где
ти
јесам
бити
у
оков
душа
,
говорити
,
па
она
се
наједанпут
загледати
у
дубок
леп
очи
.
она
се
сетити
што
јесам
тако
гледати
и
рећи
:
—
сладак
тејзе
,
он
јесам
човек
према
болестан
.
ја
јесам
истински
бити
болестан
.
имати
јесам
страшан
напад
,
као
ти
,
тејзе
.
и
поблед
.
јак
воља
прикупљати
јесам
снага
за
довде
.
сад
она
се
учинити
као
да
ишчезавати
.
клонути
на
миндерлук
и
стати
из
сав
глас
викати
.
у
тај
јесам
бити
ући
и
онај
три
нов
и
Мерсија
.
сав
потрчати
око
она
с
хладан
крпа
,
с
врућ
цреп
,
са
сирће
и
етар
;
а
Мерсија
јесам
сав
раскопчати
,
распасати
.
сав
јесам
летети
,
као
да
она
јесам
страх
дати
крило
да
она
помоћи
.
„
доктор
!
“
викнути
она
онако
страшно
као
пре
неки
дан
,
јер
свој
уплашен
очи
видити
смрт
.
Арифин
муж
отрчати
по
лекар
,
и
лекар
брзо
доћи
:
онај
ономадашњи
Грк
.
она
јесам
сад
напад
брже
проћи
,
зато
што
јесам
лекар
брже
доћи
и
слободити
јесам
.
кад
се
сасвим
умирити
,
лекар
рећи
:
—
откуд
ви
овде
,
ханум
,
кад
јесам
ви
пре
неки
дан
видети
близу
Касумије
:
бити
ви
јесам
„
први
вече
“
?
она
поцрвенити
али
ништа
не
одговорити
,
а
Ариф
рећи
:
—
Бил
јесам
удати
за
луд
Осман-беја
,
доктор-ефенди
,
па
она
јесам
отерати
.
—
да
отерати
овако
леп
жена
!
чудити
се
лекар
гледати
чежњиво
у
њен
као
снег
бео
груда
.
—
први
пут
јесам
бити
за
Мурад-Джемал-бејом
,
Цариграђанин
.
—
Аа
!
тај
јесам
за
онај
Мурад-Джемал-бејом
што
се
јуче
...
—
опити
,
прекинути
он
Ариф
,
и
дати
он
знак
очи
да
ћутети
.
јер
она
јесам
видети
да
Фатма
не
знати
да
јесам
пуцати
на
себе
,
па
кад
бити
чути
сад
овако
слаб
,
моћи
бити
понова
добити
напад
.
она
чути
„
да
се
опити
“
и
бити
сасвим
равнодушан
;
само
,
при
помен
његов
име
,
затрептати
и
поцрвенити
,
а
њен
измучен
срце
опет
тренутно
брзо
залупати
,
и
препунити
се
топлина
и
љубав
,
и
нежно
погледати
у
лекар
:
учинити
она
се
близу
,
као
сав
,
што
поменути
он
,
и
што
знати
да
он
постојати
.
А
нек
пити
...
само
да
бити
њен
.
тај
дан
ништа
јесам
питати
Фатма
;
оставити
јесам
јесам
да
се
одморити
,
испавати
.
сутрадан
јесам
устати
кад
и
онај
,
и
с
чисто
светао
боја
лице
седети
с
она
на
софа
и
сав
она
јесам
потанко
испричати
.
—
сав
јесам
учинити
како
јесам
ти
научити
твој
учитељ
,
говорити
јесам
Ариф
и
смејати
јесам
се
.
—
Али
,
ја
не
гристи
савест
:
истина
јесам
бити
болестан
.
само
ја
јесам
срамота
што
пушити
пред
стар
жена
,
свекрва
,
а
нарочито
што
не
устати
старац
,
свекар
.
ја
јесам
друкчије
васпитати
.
ја
устајати
на
нога
чак
и
онај
сирот
Емине-кадуни
с
искрпљен
чаршаф
—
зато
што
јесам
старати
.
Божа
,
како
јесам
моћи
!
и
тај
јесам
по
ваш
сугестија
.
—
ја
јесам
знати
да
хтети
баш
заиста
бити
болестан
,
па
ја
јесам
бити
страх
.
боље
јесам
да
јесам
се
претварати
,
а
савест
не
бити
гристи
твој
учитељица
.
он
јесам
жена
што
фес
,
капут
:
купити
он
,
понети
он
,
изићи
он
из
воља
,
бацити
он
.
ја
он
жалити
три
венчати
жена
,
нарочито
онај
што
јесам
отерати
„
за
бакалски
кеса
“
,
а
највише
ја
јесам
жао
четврти
,
невенчан
:
тај
јесам
његов
први
жртва
.
онај
три
јесам
изгубити
као
жена
ништа
,
она
сав
:
у
кућа
она
не
улазити
ни
онај
што
прерушити
ићи
у
Димитријадосев
„
салон
“
;
ни
оне
што
у
чаршија
код
Јевреј
чаршаф
,
петак
,
свилен
хаљина
,
златан
ободац
куповати
—
тело
.
јесам
изобличити
,
па
се
правити
поштен
и
хтети
у
кућа
„
непоштен
"
.
јесам
ја
жао
Осман-бејова
отац
:
како
јесам
васпитати
син
?
али
,
ја
ти
јесам
слати
да
се
светити
лудак
.
ја
јесам
ни
мислити
да
ти
удавати
за
Осман-беја
,
него
за
Абдурахман-агу
,
али
Фахрије-ханум
...
"
—
Абдурахман-агу
ништа
не
бити
наљутити
,
стар
,
отупети
он
осећање
,
а
требати
неко
да
он
трљати
леђа
канфором
и
шпиритус
и
да
он
кувати
од
звати
теј
.
ја
јесам
такав
случај
видети
у
Скопље
,
рећи
Фахрија
,
и
сав
се
засмејати
осим
Мерсија
:
како
лекар
рећи
„
онај
Мурад-Джемал-беј
што
се
јуче
...
“
и
како
он
Ариф
дати
знак
да
ћутети
,
овај
млад
девојка
се
уозбиљити
и
готово
ни
реч
више
не
проговорити
.
—
Његи
јесам
срамота
што
јесам
трећи
отерати
за
бакалски
кеса
,
него
што
он
јесам
четврти
отићи
онако
.
како
хтети
да
изићи
пред
друг
?
!
о
,
сиромах
,
горд
,
јунак
,
мушки
!
али
ти
јесам
,
душа
,
сад
слободан
...
сад
јесам
распуштеница
Осман-бејова
,
и
моћи
за
ко
хтети
.
—
да
ја
јесам
пустити
,
отерати
,
ја
бити
се
убити
.
А
сад
кад
јесам
слободан
...
она
не
довршити
,
застидити
се
,
и
узбудити
се
.
Ариф
,
смејати
се
,
рећи
:
—
да
ти
удати
за
Джемал-беја
?
само
,
ја
хтети
да
проводаџисати
,
ја
тај
не
ићи
од
рука
.
—
ја
хтети
,
рећи
Фахрија
.
—
Или
Мерсија
,
рећи
Фатма
.
—
ја
...
не
...
не
моћи
,
бранити
се
Мерсија
,
и
покушати
да
се
насмејати
,
а
кад
не
мој
,
она
заплакати
.
оне
она
се
узети
смејати
што
плакати
.
—
ја
и
да
моћи
,
хтети
никад
више
да
отићи
Нурије-хануми
,
рећи
Ариф
.
„
Оуи
,
с'ест
цомме
çа
.
“
Францускиња
из
Туркестан
.
где
она
луд
пасти
на
памет
зарицање
!
тај
јесам
преживети
,
имати
он
тек
понегде
,
код
прост
по
мали
град
за
чудо
ми
јесам
,
Емир
,
што
ми
ти
јесам
јавити
;
јер
ја
јесам
пристати
за
једанпут
.
и
онда
,
бити
јесам
вешт
старотуркиња
:
позвати
ми
на
ифтар
,
спрема
ми
јела
какав
никад
јесам
окусити
(
њен
кухина
јесам
чувен
:
богат
а
friande
)
;
па
после
ифтар
,
за
време
добар
варење
,
расположити
,
ја
уз
кафа
и
сируп
почети
разговор
и
договор
!
попити
јесам
пун
два
чаша
сируп
,
а
у
он
јесам
Нурија
бити
метнути
бенђелук
,
зацело
.
да
крити
овај
,
иначе
хтети
ми
нов
избрисати
из
списак
.
да
јесам
прихватити
мој
предлог
,
да
се
упутити
на
рад
наш
сладак
Джемал-беј
!
али
,
његов
тетак
и
сам
нерадница
,
па
и
мајка
,
проводити
се
,
а
за
рад
...
Фатма
бити
жао
сута
и
свекрва
,
али
ништа
не
рећи
.
—
Али
шта
хтети
сад
?
ко
смести
јавити
мој
зет
?
рећи
Ариф
,
и
сетити
се
муж
:
он
Ибрахим-Хасан-беј
волити
.
отићи
с
Мерсјом
у
двориште
к
муж
,
човек
од
педесет
и
један
,
два
година
,
у
ловачки
хаљина
,
који
вешати
један
мокар
ловачки
торба
на
један
дуд
сав
у
сунце
,
и
замолити
он
.
он
испрва
хтети
,
не
волити
да
се
мешати
у
туђ
посао
;
али
кад
он
она
растужити
рећи
:
„
зар
ти
јесам
Емир
туђ
?
“
,
и
кад
он
Мерсија
прогукати
:
„
Ида
,
сладак
Али
беј
теча
“
,
он
се
разнежити
,
и
похитати
да
се
пресвући
.
док
се
он
пресвлачити
,
жена
он
јесам
учити
шта
хтети
да
казати
„
гром
“
:
да
јесам
његов
кћер
Осман
беј
отерати
.
—
Само
полако
,
леп
,
душа
Али-беј
;
јер
ти
знати
да
јесам
он
луд
,
љут
:
да
се
у
љутина
не
истрчати
са
„
хтети
јесам
,
не
примати
јесам
"
,
па
после
:
он
не
узимати
реч
натраг
.
Али-беј
се
вратити
брзо
,
као
да
јесам
прелетети
толики
улица
;
журно
ући
у
соб
,
јер
јесам
знати
да
јесам
ту
нов
,
а
оне
с
Мерсија
цикнути
и
похитати
по
свој
башјортиа
,
да
покрити
глава
.
на
лице
он
се
смејати
радост
,
а
Ариф
нестрпљиво
рећи
:
—
Шта
бити
,
молити
ти
?
!
—
Чудо
!
рећи
он
весело
,
не
погледати
у
туђ
жена
:
„
Па
лепо
,
отерати
јесам
,
нека
,
имати
хвала
бог
онај
ко
да
се
вратити
.
кад
јесам
отерати
пашин
кћер
,
што
не
бити
мој
!
Трећу
јесам
отерати
за
бакалски
кеса
,
четврти
што
јесам
устати
свекар
,
пета
хтети
што
јесам
обрисати
нос
деверичић
.
“
Жене
се
задовољно
насмејати
.
Фатма
узвикивати
:
„
сладак
,
сладак
беј-течо
!
“
,
а
он
продужавати
:
—
„
како
јесам
почети
“
,
велим
,
„
до
четрдесети
хтети
отерати
четрдесет
.
он
луд
“
,
велим
,
„
а
имати
подбадач
снаха
.
“
—
какав
снаха
!
снаха
он
јесам
за
текија
,
викати
Ариф
.
—
Па
шта
још
,
сладак
беј-течо
?
говорити
Фатма
грлити
човек
који
јесам
волити
као
да
јесам
његов
,
зато
што
немати
свој
деца
.
—
Ништа
више
.
да
ти
водити
отац
.
—
Па
како
јесам
почети
?
Шта
ти
рећи
зет
кад
ти
почети
?
упитати
Ариф
.
—
е
,
ја
више
хтети
,
рећи
он
мало
набусит
,
јер
јесам
марити
за
дуг
разговор
.
„
тај
човек
прогласити
јесам
за
добар
муж
,
“
помислити
Фахрија
гледати
он
,
и
чинити
она
се
неверица
;
јер
он
јесам
имати
нежан
изглед
,
и
ако
јесам
бити
нежан
.
Још
исти
вече
,
они
одвести
Фатма
отац
.
нена
и
мајка
бити
јесам
као
убити
,
а
претварати
се
,
правити
се
весео
.
отац
јесам
бити
страшно
,
а
смејати
се
,
пружати
кћер
рука
,
да
јесам
пољубити
.
...
...
...
.
.
Прође
читав
месец
,
а
Фатма
још
не
чути
да
јесам
Джемал
пуцати
на
себе
,
да
се
ранити
,
па
јесам
ићи
око
зид
,
крадом
,
и
метал
око
на
отвор
.
седети
јесам
по
читав
час
у
ненин
соба
,
гледати
кроз
кафез
:
свет
,
али
немати
он
.
„
да
јесам
на
пут
?
да
јесам
болестан
?
Зашто
тејзе
не
послати
Фахрија
ханума
сута
,
да
она
казати
због
шта
јесам
се
за
Осман
удавати
,
и
да
јесам
распуштеница
?
“
ни
слутити
јесам
зашто
тејзе
одлагати
за
доцније
,
док
она
се
не
приближити
рок
кад
имати
права
на
венчање
.
не
знати
да
он
легати
,
да
јесам
ранити
,
да
он
јесам
рана
опасан
.
кад
бити
знати
,
преварити
бити
сав
укућанин
да
хтети
да
ићи
или
тејзе
или
на
јалија
,
некуд
у
гост
,
а
отићи
бити
сута
,
он
,
свој
муж
,
да
јесам
поред
он
и
дању
и
ноћу
,
да
никад
не
тренути
,
не
легнути
,
да
он
она
рана
лечити
,
привијати
,
да
он
неговати
,
излечити
.
он
она
јесам
муж
пред
бог
,
а
шта
јесам
се
тицати
људи
.
али
од
она
се
тај
крити
зато
што
јесам
бити
болестан
,
да
се
не
уплашити
,
да
не
пасти
у
постеља
.
осим
отац
,
цео
кућа
осећати
да
она
Джемал
још
волити
и
да
он
се
нада
.
најпосле
Ариф
дознати
да
јесам
Джемал
сасвим
добро
,
да
јесам
рана
зарасти
,
ти
испричати
Фатма
све
...
„
ни
бог
не
волити
овако
,
“
рећи
без
страх
господњи
,
кад
чути
страшан
и
пријатан
прича
.
она
јесам
и
пријатно
,
мило
:
ранити
се
због
она
,
за
она
.
да
јесам
Осман
јесам
отерати
,
она
бити
се
развити
,
развијен
бити
проћи
турски
улица
,
отићи
Джемал
,
пасти
на
колено
и
молити
он
да
бежати
у
свет
где
људи
имати
душа
.
Фахрија
отићи
Нурија
.
кад
јесам
Нурија
видити
,
смркнути
она
се
,
јер
она
јесам
чути
да
јесам
и
овај
Цариграђанка
радити
на
Фатмин
преудаја
.
примити
јесам
врло
хладно
,
не
говорити
с
она
француски
као
други
пут
.
али
овај
млад
и
леп
турски
жена
правити
се
као
да
њен
хладноћа
не
опажати
,
те
весело
рећи
:
—
Нурије-ханум
,
мужде
!
—
ја
сад
јесам
до
устава
.
—
устав
,
не
још
...
Фатма-ханум
јесам
слободан
.
—
за
овај
четири
и
по
месец
ја
јесам
се
надобијати
„
сладак
поздрав
“
од
свој
суседа
;
а
сад
,
и
од
њен
кћер
ваљда
,
рећи
Нурија
љутит
,
и
у
тај
доћи
њен
сестра
.
—
Ханум-ефенди
,
мужде
!
весело
узвикнути
Фахрије-ханум
поздравити
пашиница
теме
.
—
Само
бити
дати
мужде
онај
који
бити
ја
вратити
срећа
синути
.
—
онда
ја
,
ханум-ефенди
.
—
ја
јесам
све
чути
,
и
да
се
преудати
,
и
да
се
отац
вратити
...
отерати
.
мој
несрећан
син
због
такав
жена
да
се
ранити
.
кад
јесам
чути
да
се
преудати
,
три
дан
ништа
јесам
окусити
,
нити
јесам
ишта
проговорити
,
а
четврти
...
бог
хвала
кад
рана
јесам
бити
смртан
,
а
бити
јесам
опасан
.
—
Ханум-ефенди
,
Емир-Фатма
удати
се
за
луд
Осман-беја
због
ваш
син
,
да
јесам
он
отерати
те
да
узети
ваш
син
:
она
волити
ваш
син
.
—
никад
Джемал
не
бити
узети
онај
који
јесам
бити
с
други
.
—
она
јесам
...
бити
јесам
болестан
...
после
јесам
устати
свекар
,
и
муж
јесам
отерати
пре
но
што
јесам
бити
.
—
ја
јесам
чути
тај
прича
,
али
у
она
не
веровати
.
—
ако
хтети
,
мој
муж
довести
ви
Осман-бејове
друг
.
.
крити
се
од
она
што
јесам
...
ох
,
не
моћи
даље
:
срамота
ја
!
узвикнути
па
сакрити
лице
у
рука
.
—
Mon
Dieu
!
Mon
Dieu
!
почети
узвикивати
Нурија
тапшати
,
и
наједанпут
нервозно
зацикати
,
да
чути
Джемал-беј
.
с
њен
весео
цик
залајати
њен
пудлица
,
Фидел
и
мињон
,
и
запевати
она
канарина
.
—
Mon
Dieu
!
Mon
Dieu
!
ићи
Джемал
да
он
однети
радостан
глас
.
сутрадан
јесам
,
за
љубав
Емирин
,
доћи
Ариф
.
Джемал
јесам
веровати
она
,
али
ипак
се
јесам
развеселити
.
—
Лаж
,
Ариф-ханум
од
почетак
до
крај
.
камо
срећа
да
јесам
знати
да
пити
,
да
јесам
протерати
,
да
ја
тетак
храна
као
инвалид
.
Кажите
њен
отац
и
она
:
да
ништа
немати
,
сав
отићи
за
дуг
,
ја
јесам
пропао
племић
,
принц
...
—
они
знати
,
све
.
она
казати
:
„
кад
не
бити
моћи
радити
он
,
радити
бити
ја
,
па
бити
он
хранити
.
“
(
он
поцрвенити
и
обор
очи
.
)
„
Али
он
хтети
радити
:
здрав
јесам
он
рука
и
нога
,
здрав
јесам
он
очи
и
памет
.
“
он
на
овај
ништа
не
одговорити
,
већ
рећи
задовољно
смејати
се
:
—
и
да
се
не
узети
,
ја
бити
бити
ипак
срећан
:
за
ја
јесам
поднети
толики
жртва
.
Ариф
отићи
и
однети
Фатма
„
сладак
поздрав
“
.
али
она
удесити
причање
тако
лепо
,
те
се
млад
жена
надати
.
Пашиница
рећи
сестра
:
—
Джемал
се
насмејати
,
и
ја
морати
бог
црн
жртва
:
заветовати
јесам
он
се
.
али
,
ја
немати
новац
за
ован
и
свећа
(
свећа
јесам
обећати
текија
)
.
Хоћеш
ли
да
ти
продати
онај
свој
белензука
са
сафир
?
тај
она
волити
.
дати
ја
за
она
колико
за
ован
...
Нурија
грунути
суза
.
—
зар
твој
сестра
да
...
почети
па
не
довршити
због
плач
.
—
сестра
,
ја
јесам
свој
проћердати
.
Што
се
тицати
жртва
,
бог
јесам
онај
приносити
ко
он
јесам
обећати
.
—
Поклонићу
јесам
Емира
,
рећи
Нурија
,
кад
узити
белензука
.
сутрадан
ујутру
,
у
Нурије-ханумину
двориште
бити
јесам
велик
црн
ован
—
с
вараклаисан
рог
и
црвен
трака
као
за
Курбан-Бајрам
.
Пашиница
пред
сведок
опуномоћити
један
комшија
,
па
обојити
узети
абдест
;
после
комшија
,
засукав
рукав
,
удар
под
грло
живинче
(
нож
за
„
курбан
“
)
:
шикнути
црвен
,
врело
крв
,
запушити
се
и
обоје
зелен
трава
.
касапин
ован
рашчеречити
,
а
пред
Нуријин
средњи
капија
бити
неколик
Туркиња
у
искрпљен
чаршаф
,
и
неколико
просјак
,
па
неки
добити
плећка
,
неки
врат
,
неки
бут
:
пашиница
остати
само
леви
бубрег
...
па
се
заклати
још
један
ован
,
жртва
од
Нурија
:
он
се
послати
дервиш
,
и
у
текија
велик
,
ишаран
зелен
восак
свећа
,
од
пашиница
,
мајка
Джемал
беј
.
кад
почастити
и
испратити
пуномоћник
и
сведок
,
сестра
ући
у
Мондије-Ханумин
bureau
,
где
за
писаћи
сто
седити
Джемал
,
у
бео
,
лак
хаљина
,
бео
као
млеко
због
неизлажење
и
много
изгубљен
крв
.
окренут
леђа
улазак
,
он
не
видити
мајка
и
тетак
,
а
занети
,
не
чути
шум
њихов
корак
:
загледати
се
у
неки
предмет
на
сто
,
весео
,
насмејан
.
Нурија
он
прићи
без
папуча
,
и
кад
видити
да
се
загледати
у
Фатмин
слика
,
припљескати
и
цикнути
,
па
весело
рећи
:
—
Mon
Dieu
!
Mon
Dieu
!
он
се
тргнути
и
спонтано
рећи
:
—
просити
ја
Фатма
,
тејзе
!
А
његов
мајка
дигнути
очи
к
небо
и
рећи
:
—
немати
бог
осим
бог
,
Мухамед
јесам
послати
од
бог
!
XИX
Корана
прописан
рок
проћи
јесам
и
Фатма
и
Джемал
,
јер
и
он
се
с
други
оженити
,
да
бити
стећи
права
.
(
Венча
се
с
Нуријин
робиња
,
па
јесам
одмах
пустити
.
)
сад
моћи
да
се
узети
с
Фатма
.
да
она
хтети
за
Мурад-Джемал-беја
,
њен
отац
казати
јесам
Али-беј
.
али
у
груди
тај
човек
срце
јесам
од
камен
.
ни
молба
Али-беја
,
ни
брата
он
,
ни
сузити
материн
,
ништа
не
омекшати
овај
камен
.
„
примити
јесам
јесам
,
а
не
дати
да
се
понова
удавати
за
пијаница
,
пропалица
и
протераница
.
“
Мата
она
,
осим
свој
и
мужевљи
род
,
у
кућа
ники
не
примати
,
јер
она
се
чинити
,
ко
год
бити
доћи
,
доћи
бити
да
она
се
светити
и
подсмевати
.
и
љутити
се
на
кћер
што
од
свој
мати
сакрити
мужевљи
пијанство
.
пре
јесам
замерати
Госпођи
Аристид
што
јесам
њен
кћер
с
она
као
с
другарица
,
а
сад
жалити
што
и
она
свој
јесам
тако
васпитати
.
па
бар
да
јесам
протерати
због
политика
,
да
јесам
он
конфисковати
имање
„
реакционар
“
;
али
овако
:
он
убица
,
мајка
он
распикућа
.
Нурија
јесам
слати
најгоре
порука
и
„
горак
поздрав
“
.
један
једино
дете
,
па
овакав
несрећа
,
оволик
срамота
!
кад
се
сетити
како
се
хвалити
,
доћи
она
у
земља
да
пропасти
.
и
зар
се
не
наћи
нигде
пријатељ
,
да
она
казати
!
Чак
она
јесам
пријатељ
ни
њен
сестра
од
тетак
.
сав
јесам
знати
,
осим
она
!
„
никад
више
за
он
па
макар
...
“
,
и
не
рећи
„
па
макар
умрети
“
,
него
„
па
макар
се
не
удати
,
не
видети
више
крај
скута
муж
“
.
сваки
дан
јесам
изводити
у
шетња
,
кола
,
а
и
пешке
;
некад
јесам
с
она
нена
,
некад
робиња
.
Најчешће
ићи
Арифа
,
па
оне
се
враћати
,
а
она
код
тетак
остајати
и
„
легати
по
неколик
ноћ
“
;
с
тетак
се
шетати
,
код
тетак
седити
ноћу
с
нов
,
с
онај
што
се
бунити
и
што
бунити
.
Ноћу
тишина
,
нигде
ники
на
улица
,
па
се
чинити
да
и
по
кућа
сав
живо
спавати
.
А
оно
јесам
:
у
Стар
Солун
,
у
овај
кућа
жена
шенлук
;
у
нов
,
у
онај
вила
куја
завера
.
код
Арифа
јесам
неко
вечати
пуно
,
а
неко
,
онај
два
млад
Цариграђанка
(
трећи
јесам
умрети
)
,
Джемал-бејова
мајка
,
Фатма
и
Мерсија
.
пре
два
вече
не
развити
се
,
остати
у
чаршаф
,
с
печ
посувраћен
преко
глава
,
те
она
се
сав
лице
видети
:
спремити
се
за
људи
.
Дођоше
муж
онај
два
нов
и
—
Джемал-беј
...
Джемал-беју
се
јесам
надати
,
нарочито
Фатма
,
те
видети
он
изненада
,
близу
себе
,
пред
себе
,
после
толики
време
,
она
се
заборавити
и
засмејати
се
од
радост
,
и
,
збунити
,
не
знати
шта
хтети
,
спустити
петак
на
лице
.
Ариф
и
нов
узети
се
смејати
њен
забуна
,
и
подигнути
она
пећи
,
бити
дубоко
потрести
:
њен
зарумењен
лице
облити
јесам
суза
.
занети
она
,
оне
и
не
опазити
да
она
јесам
из
соб
нестати
један
другарица
,
млад
„
начелан
пријатељ
“
.
„
где
јесам
Мерсије-ханум
?
!
“
узвикнути
зачуђен
Фахрије-ханум
,
пошто
наместити
Фатма
према
Джемал
,
и
пошто
се
за
тренутак
насладити
њихов
забуна
и
љубав
који
се
опажати
чак
и
у
вибрирање
Джемалов
глас
;
а
Ариф
изићи
из
соб
да
јесам
потражити
,
и
наћи
јесам
у
свој
соба
за
одмор
:
легати
на
миндерлук
,
с
чаршаф
,
ничице
;
подигнути
јесам
:
лице
она
јесам
мокар
од
суза
!
„
Мерсија
душа
,
ја
сад
требати
да
певати
,
не
да
плакати
:
саставити
она
брзо
.
“
девојка
више
не
изићи
овај
вече
,
а
сутрадан
:
пре
осам
бити
јесам
код
свој
кућа
.
сав
јесам
говорити
француски
,
по
навика
да
крити
и
кад
немати
од
ко
.
Джемал-беј
слушати
жена
побунити
више
од
људи
,
и
ништа
не
чути
,
јер
јесам
занети
Фатма
:
не
скидати
очи
с
она
,
леп
и
узбуђен
,
с
чаршаф
а
откривен
лице
,
с
његов
прстен
на
бео
ручица
;
и
час-по
доћи
он
жао
што
јесам
покрити
глава
не
само
од
она
два
младотурчин
,
него
и
од
он
—
он
она
јесам
муж
;
и
обузимати
он
љубомора
кад
он
се
год
учинити
да
она
слушати
неко
од
онај
двојица
,
док
говорити
.
А
она
,
и
ако
седити
оборен
очи
,
осећати
његов
поглед
,
и
кад
јесам
на
она
,
радовати
се
,
а
кад
пасти
на
који
млад
побуњеница
,
плакати
бити
.
како
јесам
чудно
,
страшно
тај
нов
осећање
!
како
јесам
ниско
!
она
завидети
Фахрије-хануми
што
јесам
леп
,
и
криво
она
јесам
што
она
јесам
глас
пријатан
.
и
чудити
се
,
што
тражити
да
јесам
заједно
,
да
њин
муж
сести
с
туђ
жена
...
људи
јесам
отићи
у
зор
,
а
жена
јесам
спавати
код
Ариф-хануме
.
Фатма
јесам
код
тетак
седети
петнаест
дан
;
Джемал
јесам
долазити
сваки
дан
,
и
непрестано
гледати
да
остати
с
она
насамо
,
јер
он
јесам
почети
обузимати
љубав
,
страст
да
јесам
имати
.
и
чим
она
поћи
из
соб
,
он
ићи
за
она
,
да
јесам
љубити
,
али
ево
Ариф-хануме
...
тај
жена
,
што
жалити
Зејна
,
са
свој
„
застарео
поглед
“
о
морал
не
да
да
се
њен
сестричин
„
нелегалан
“
пољубац
спустити
ни
на
рука
,
а
камо
ли
на
лице
.
с
тај
,
понеки
дан
,
само
трчати
за
она
,
кад
јесам
ту
Джемал
.
она
све
видити
,
и
смејати
се
викати
:
„
тејзе
,
он
јесам
мој
муж
!
“
један
дан
,
обузет
страст
,
он
почети
викати
на
њихов
друштво
из
основа
рђаво
,
с
обичај
,
који
јесам
она
постати
закон
,
до
зло
бог
изопачен
.
у
тај
тренутак
,
он
се
Арифа
учинити
као
странац
,
па
,
као
добар
кћер
Турска
,
уза
бранити
чак
и
онај
што
она
се
чинити
најгоре
.
она
,
космополит
,
са
странкиња
јесам
дотле
добро
,
док
она
оне
не
дирнути
у
њен
националан
осећање
.
—
ја
хтети
да
јесам
испросити
па
хтети
да
јесам
љубити
као
вереник
.
она
се
наљутити
.
—
Сматраш
ли
тај
мој
кућа
за
честит
или
не
?
он
се
тргнути
,
и
рећи
Фатма
„
збогом
“
као
туђ
човек
,
обор
глава
и
отићи
.
А
Фатма
рећи
:
—
тејзе
,
ја
хтети
молити
отац
.
она
се
насмејати
.
—
о
,
кад
бити
смести
!
срамота
те
да
он
молити
за
хаљина
,
а
камо
ли
за
муж
!
—
смети
,
тејзе
;
јер
,
шта
ја
моћи
?
да
ја
затворити
,
или
убити
.
али
,
заиста
,
срамота
ја
.
Дође
Ђулренги
и
рећи
да
Ибрахим-Хасан-беј
звати
Фатма
,
не
моћи
јесам
,
ханума
јесам
отићи
Рашиде-хануми
,
бејов
сестра
од
тетак
:
Рашиде-ханум
јесам
на
умор
.
Фатма
бризнути
у
плач
,
изненадити
се
,
мада
знати
да
она
јесам
тај
тетак
одавно
болестан
,
па
се
спремити
,
и
сести
у
затворен
кола
с
робиња
.
два
дан
сести
сам
с
отац
врло
тужан
,
због
тетак
,
слати
робиња
,
по
двапут
на
дан
,
и
ако
јесам
далеко
,
да
видити
како
она
јесам
.
с
отац
чак
ни
о
тетка
јесам
говорити
;
одговарати
он
јесам
на
питање
као
обично
,
и
ништа
више
.
после
она
се
вратити
нена
и
мајка
и
казати
да
јесам
болесник
боље
,
хтети
умрети
.
она
се
развеселити
,
и
ићи
по
кућа
певушити
,
мислити
на
Джемал
.
Чина
она
се
као
да
она
јесам
пасти
с
дух
један
терет
под
који
јесам
смести
,
из
побожност
и
богобојазност
,
мислити
ни
на
онај
што
она
јесам
мио
.
Видећи
јесам
весео
,
мајка
и
нена
она
обрадовати
се
:
заборавити
јесам
Джемал
и
са
судбина
се
помирити
.
и
чудити
се
мајка
:
„
како
јесам
моћи
и
помислити
да
мој
кћер
јесам
веран
ислам
,
и
да
не
веровати
у
к'смет
!
“
после
три
дан
опет
она
одазвати
:
Рашиде-ханум
јесам
на
умор
.
она
остати
сам
с
отац
понова
,
и
тако
се
растужити
како
се
растуживати
осетљив
жена
,
млад
,
њен
година
.
гледати
тај
тетак
,
стар
,
који
она
јесам
врло
волети
и
од
милост
јесам
звати
„
Фатуш
“
:
болестан
јесам
,
на
самртан
постеља
,
после
—
мртав
,
па
ићи
по
кућа
и
нарицати
:
„
слатко
мој
тетак
!
слатко
мој
тетак
!
“
бивати
јесам
тренутак
кад
сметнути
с
ум
Джемал
,
па
кад
се
сетити
,
чудити
се
:
шта
јесам
од
она
смрт
начинити
!
увек
јесам
на
он
мислити
,
од
први
виђење
.
па
се
сетити
да
он
јесам
бити
заборавити
и
у
она
два
свој
напад
,
кад
она
се
чинити
да
хтети
умрети
,
и
бити
она
чудно
,
и
жао
.
пред
вече
,
она
углед
кроз
прозор
Ариф-тејзу
:
смакнути
с
глава
чаршаф
и
скинути
петак
,
па
се
журити
.
сав
претрнути
:
„
зацело
тетак
умрети
"
.
не
смети
истрчати
пред
она
,
као
други
пут
.
кад
Ариф
ући
у
соб
,
она
јесам
не
смети
питати
што
јесам
невесео
.
тетак
се
расејати
с
она
поздрав
,
а
она
наједанпут
рећи
:
—
Мојо
тетак
...
умрети
.
—
кад
?
узвикнути
изненађено
Ариф
.
—
јесам
доћи
да
ја
јавити
,
тејзе
?
!
—
ја
за
Рашиде-хануму
јесам
чути
,
него
друго
...
*
—
сладак
тејзе
!
—
Емир
душа
,
Джемал-беј
хтети
да
ићи
.
—
куда
?
упитати
она
радознало
,
не
слутити
шта
хтети
чути
.
—
у
Европа
,
рећи
тетак
без
устезање
.
—
у
Европа
!
узвикнути
она
и
пребледети
.
—
у
Европа
.
сутра
...
—
тејзе
,
а
ја
?
.
.
—
Емир
,
а
ти
?
...
—
тејзе
,
шта
хтети
?
...
она
слегнути
раме
и
почети
ходати
по
соба
.
—
Ида
,
тејзе
,
молити
мој
отац
за
венчање
!
рећи
она
глас
у
који
јесам
се
осећати
суза
.
Ариф
се
зауставити
и
очајно
рећи
:
—
да
јесам
ту
Сафет
,
Шехназе-ханум
...
овако
,
ја
се
бојити
...
—
за
живот
!
рећи
Фатма
иронично
.
—
за
ти
,
рећи
Ариф
очајно
.
—
неки
он
молити
теча
...
он
теча
волити
.
тејзе
,
ако
теча
хтети
или
не
смести
,
ко
смести
?
да
ићи
да
он
тражити
,
да
он
молити
,
да
он
љубити
скут
и
рука
!
тејзе
,
зар
ја
ники
немати
?
зар
јесам
ја
на
овај
свет
сам
?
...
не
моћи
више
,
не
дати
она
плач
,
покрити
лице
рука
и
клон
на
миндерлук
.
Ариф
се
силно
растужити
и
,
гутати
суза
,
прићи
она
,
сести
крај
она
и
,
миловати
јесам
,
говорити
:
—
Душа
,
што
плакати
?
не
губити
нада
док
ти
јесам
твој
тетак
.
и
ја
мислити
на
Али-беја
,
само
,
као
за
пакост
,
он
јесам
у
лов
.
ја
мислити
да
хтети
се
вратити
врло
доцкан
,
па
дотле
хтети
тај
отац
лећи
...
ја
хтети
видети
како
хтети
тај
да
удесити
.
ићи
одмах
!
завршити
узбуђено
,
и
пољубити
Фатма
неколико
пута
,
па
посртати
као
пијан
,
похитати
без
„
збогом
“
.
Фатма
остати
сам
:
Ђулренги
јесам
с
ханума
код
болесница
.
да
се
потужити
који
слушкиња
?
онај
који
јесам
јесам
очувати
,
умрети
јесам
;
овај
не
веровати
.
заборавити
се
,
па
почети
гласно
:
„
Шта
!
зар
довека
да
слушати
отац
,
и
да
он
се
бојити
и
удати
,
одавно
жена
,
док
год
јесам
он
жив
а
ја
немати
муж
!
и
зашта
све
тај
?
Што
требати
да
ја
хранити
,
да
ја
одевати
,
јер
ја
не
умети
радити
,
зарађивати
хлеб
...
па
што
ја
јесам
спремити
за
живот
,
да
бити
самосталан
?
права
казати
тејзе
:
„
ја
хтети
дотле
са
страх
изговарати
„
беј
,
ефенди
“
,
докле
год
ми
они
остављати
овако
неспреман
,
да
сашити
кошуља
за
шесет
пар
,
да
исплести
кеса
за
грош
“
...
Уђе
у
свој
соб
,
и
сваки
она
живац
затреперити
,
јер
се
сетити
да
хтети
он
у
Европа
!
...
„
ох
,
он
хтети
у
Париз
!
...
и
ја
хтети
с
он
,
да
видити
тај
диван
град
,
Париз
...
све
што
јесам
из
књига
познати
и
лудо
заволети
,
што
ја
давати
живот
живот
...
да
жив
као
европски
жена
!
...
“
она
она
познавати
,
мадмоазел
,
мадам
,
мадам
Аристид
,
и
толики
други
који
познавати
из
живот
и
из
роман
.
она
јесам
лако
:
она
знати
француски
,
она
јесам
као
Францускиња
,
по
сав
,
и
по
осећање
,
по
срце
и
по
душа
;
њен
права
отаџбина
јесам
Француска
,
мислити
и
ходати
по
соба
нервозно
,
смејати
се
од
радост
што
хтети
на
далек
,
давно
жељен
пут
.
и
занесен
пут
,
не
сетити
се
својих
,
чак
тренутно
заборавити
с
ко
ићи
!
Ишла
јесам
из
соб
у
соб
као
да
неко
тражити
да
он
казати
,
седло
јесам
уз
кафез
,
силазити
јесам
у
двориште
:
нигде
ники
.
„
да
јесам
тетак
добити
напад
од
узрујаност
?
А
теча
,
као
за
пакост
,
у
лов
!
“
упамтити
јесам
теткин
реч
,
па
колико
пута
помислити
на
теча
,
толико
пута
она
доћи
на
памет
„
као
за
пакост
“
.
Прође
доста
,
кад
се
чути
лупа
на
капија
.
„
Теча
!
“
изустити
,
и
ако
она
срце
не
казати
да
јесам
он
.
Слушкиња
отворити
...
њен
отац
!
она
устрчати
уз
степеница
да
јесам
отац
не
видити
напољу
:
ноћ
јесам
.
Седоше
да
вечерати
;
она
ништа
не
окусити
.
отац
опазити
да
јесам
расејати
,
ти
помислити
да
се
уплашити
за
тетак
и
рећи
она
да
ићи
да
легнути
.
она
отићи
у
свој
соб
,
али
не
легати
.
до
поноћ
јесам
бити
у
соба
сасвим
сам
,
а
отац
она
јесам
још
седети
на
софа
и
пушити
.
Час
јесам
ходати
,
час
седло
,
метал
лакат
на
колено
а
глава
у
рука
,
и
наједанпут
скакати
и
ослушкивати
да
ли
ићи
теча
,
па
кад
ништа
јесам
чути
,
изговарати
јесам
:
„
Отишао
јесам
у
лов
,
као
за
пакост
“
.
најпосле
јесам
изаћи
на
баба-финту
:
да
јесам
ближе
небо
и
бог
ваљда
;
и
отворити
врата
осетити
јесам
сав
свежина
ноћ
и
силан
мирис
оросити
,
влажан
земља
и
морати
у
даљина
који
јесам
бљештати
како
никад
досада
с
разливен
сасвим
бео
месечина
;
и
пун
месец
на
загасит
плав
небо
бити
јесам
бео
и
личити
јесам
на
округао
огледало
...
она
јесам
изићи
на
тераса
и
бацити
очи
преко
црвен
кров
,
мимо
бео
минаре
и
црн
кипарис
,
бацити
она
на
мора
где
јесам
назрети
црн
сирена
,
лађа
.
један
хтети
од
она
сутра
викнути
и
домамити
њен
муж
!
„
сутра
!
сутра
!
“
шаптати
јесам
страсно
у
страстан
ноћ
,
кад
се
дрвеће
на
месечина
чинити
као
авет
а
пљуштање
шадрван
као
црн
,
једнолик
јесењи
киша
.
јер
беј
јесам
покаткад
задржавати
вод
дању
;
ноћу
никад
,
да
он
пљуштати
као
киша
,
да
он
успављивати
.
скоро
хтети
поноћ
,
а
Солун
јесам
по
кућа
будан
;
пун
звезда
на
небо
,
и
пун
звезда
на
кућа
:
по
прозор
,
од
свећа
јесам
се
чинити
светлуцав
жмирав
звезда
...
из
даљина
се
час-по
чути
оштар
писак
кларинет
.
на
тераса
,
ноћу
,
близу
небо
,
Фатма
осећати
силно
,
дубоко
,
до
лудило
...
кад
се
потпуно
прибрати
,
свесно
бројити
лупање
стражарев
палица
у
калдрма
:
так
!
так
!
так
!
...
шест
пут
,
она
тад
као
луд
полет
.
Трчи
низ
степеница
,
бос
,
у
бео
геџелук
,
расплести
,
задихати
,
и
ићи
на
софа
.
отац
она
седити
,
сав
у
бео
,
без
свећа
,
на
месечина
,
пушити
,
и
не
видети
какав
он
кћер
изгледати
у
лице
,
да
јесам
решити
и
на
живот
и
на
смрт
,
тихо
рећи
:
—
зар
ти
још
не
спавати
,
Фатма
?
—
не
спавати
,
отац
.
он
ни
по
глас
не
познати
да
јесам
решити
и
на
живот
и
на
смрт
.
—
ти
због
тетак
...
спавати
,
она
хтети
умрети
.
—
отац
,
сав
јесам
ти
молити
да
ја
удати
за
Джемал
.
он
испустити
чибук
и
поглед
кћер
разрогачити
.
—
ја
он
волити
,
отац
.
—
зар
да
ти
удати
за
пијаница
!
прибрати
се
он
и
рећи
.
—
он
више
не
пити
,
отац
.
—
за
протераница
?
—
Падишах
хтети
он
помиловати
.
—
за
пропалица
?
...
Чиме
хтети
ти
хранити
?
—
Радић
...
он
имати
здрав
рука
и
нога
.
—
здрав
рука
и
нога
јесам
за
амалин
.
—
Амалисаће
,
ако
за
он
други
рад
у
Турска
немати
.
—
Племић
амалин
!
—
он
имати
очи
...
он
знати
писати
...
—
ко
?
младотурчин
у
Париз
?
рећи
он
с
подсмех
.
—
имати
занимање
и
у
Турска
за
он
учен
.
—
јесам
ли
ти
,
кћер
,
при
свест
?
!
викнути
он
наједанпут
,
кад
се
сетити
да
тако
говорити
с
он
његов
кћер
,
она
који
он
досад
од
стид
јесам
честито
ни
у
очи
погледати
.
—
камо
да
јесам
!
викнути
она
гласно
;
после
додати
понизно
,
нежно
,
тихо
:
—
ја
ти
молити
,
отац
.
—
никад
тај
хтети
бити
!
узвикнути
он
одлучно
.
—
отац
!
ја
хтети
,
рећи
,
а
у
њен
женски
глас
понова
се
осетити
мушки
енергија
и
одлучност
.
—
никад
тај
хтети
бити
!
загрмети
он
,
па
скочити
и
дигнути
песница
.
—
ја
се
не
бојити
ни
бог
!
викнути
она
како
викати
побуњен
.
он
се
дигнути
кос
на
глава
;
он
изустити
:
—
алла
’
?
!
—
ја
мрзети
бог
,
зато
што
он
ја
мрзети
.
—
алла
’
?
!
простењати
он
и
поћи
да
затворити
кћер
уста
.
али
овај
се
измакнути
викати
:
—
ја
пљувати
на
његов
име
,
на
онај
који
јесам
вести
отац
душманин
!
...
и
за
час
бити
према
левха
на
зид
,
према
стих
из
Корана
,
где
јесам
некад
,
како
писати
Госпођици
,
у
сваки
стих
видети
бог
,
и
пљунути
—
замрљати
се
реч
бог
;
па
тада
један
скок
доћи
до
кафез
што
јесам
крити
од
њен
девети
година
,
који
јесам
она
пре
кратак
време
,
како
јесам
писати
Госпођици
,
бити
толико
мити
,
јер
јесам
кроз
она
гледати
Джемал
,
и
добити
натприродан
снага
,
свој
нежан
рука
ухватити
решетка
,
повући
она
,
—
срушити
се
:
два
дашчица
остати
у
њен
искрвављен
десни
рука
...
уместо
да
поћи
к
она
,
да
јесам
убити
,
њен
отац
измакнути
се
од
она
далеко
,
ухватив
се
оба
рука
за
кос
накострешен
од
страх
.
ники
јесам
бити
у
кућа
који
бити
видети
овај
страшан
призор
.
отац
стајати
у
онај
положај
као
окаменити
;
кћер
се
гласно
насмејати
и
рећи
:
„
Што
пљувати
на
онај
што
не
постојати
!
бог
немати
!
“
,
и
пустити
неколико
лудачки
глас
,
ући
у
свој
соб
.
отац
за
она
не
смети
!
не
легати
сав
ноћ
.
ујутру
послати
по
Ариф-хануму
.
сав
она
испричати
.
—
јесам
,
зет
,
луд
,
не
бојити
се
!
.
.
Кћи
ти
јесам
побунити
.
—
камо
срећа
!
али
...
жена
побуњеник
,
тај
јесам
нешто
нов
.
бунити
се
људи
против
стање
у
земља
,
против
неправда
,
али
,
жена
!
...
кад
имати
шта
јести
,
пита
;
кад
имати
у
шта
обући
се
;
кад
се
за
сав
други
бринути
...
на
мој
софра
вечерати
не
разликовати
се
од
ифтар
.
кад
какав
господски
свадба
бити
,
по
месец
дан
и
више
говорити
се
о
одело
и
накит
мој
жена
и
кћер
.
А
она
да
викати
!
и
тај
онакав
кћер
што
јесам
отац
слободно
ни
у
очи
погледати
!
...
Нећу
да
јесам
убити
,
ни
да
јесам
бити
,
већ
да
се
молити
бог
за
њен
здравље
,
памет
.
она
јесам
полудети
кад
пљувати
...
ломити
...
викати
да
немати
...
сав
јесам
смести
изрећи
,
и
јесам
смести
да
јесам
видити
.
—
јесам
ли
икада
помислити
,
зет
,
да
ти
кћер
имати
и
духати
,
не
само
трбух
за
јела
и
снага
за
одело
?
рећи
Ариф
смео
него
икад
.
—
Шта
хтети
сад
?
викнути
он
очајно
,
не
одговорив
свастика
на
њен
питање
.
—
Шта
хтети
?
удати
јесам
за
Джемал-беја
.
—
никад
!
—
допустити
,
зет
,
да
јесам
ја
водити
свој
кућа
,
да
јесам
умирити
.
—
како
да
јесам
пустити
болестан
...
луд
?
у
тај
,
он
јавити
да
он
јесам
умрети
сестра
од
тетак
.
он
се
променити
у
лице
,
и
пошто
замолити
Арифа
да
не
остављати
Фатма
сам
,
отићи
мртвац
.
али
Арифа
не
послушати
зет
.
после
његов
одлазак
мало
посести
код
Фатма
,
па
отићи
.
пред
вече
доћи
,
али
не
сам
,
већ
с
један
турски
жена
обучен
у
стар
,
искрпљен
чаршаф
.
тај
јесам
бити
прерушен
Нурија
.
она
се
ни
у
соба
не
развити
.
оба
јесам
говорити
с
Фатма
француски
,
и
врло
тихо
,
а
један
радознао
слушкиња
непрестано
јесам
улазити
и
излазити
.
после
јесам
овај
два
отићи
,
а
доћи
јесам
сав
Фатмин
...
мајка
и
нена
ништа
јесам
знати
,
јер
она
беј
јесам
хтети
казати
док
се
не
одморити
.
Фатма
јесам
много
плакати
и
бити
јесам
изнурен
.
оне
помислити
давати
такав
због
тетак
,
тај
јесам
нежно
тешити
,
и
послати
јесам
да
легнути
.
она
отићи
,
али
не
легати
,
и
не
свући
се
...
око
поноћ
,
кад
осетити
да
цео
кућа
спавати
,
она
се
обући
у
Ђулренгијин
чаршаф
и
тихо
изићи
из
свој
соб
.
Прошавши
кроз
предсобље
,
без
шум
,
она
се
зауставити
код
излазак
и
покрити
лице
рука
,
па
се
вратити
и
отићи
до
ненин
соб
,
и
као
да
хтети
да
ући
у
соб
,
али
се
тргнути
и
сагнути
се
,
метнути
чела
на
праг
,
после
се
подигнути
,
прислонити
лице
на
врата
,
и
заплакати
...
уз
врата
јесам
плакати
као
уз
какав
надгробни
споменик
,
па
она
јесам
целивати
,
и
отићи
уз
врата
соб
где
она
спавати
родитељ
,
али
се
брзо
измакнути
и
изићи
из
кућа
и
из
двориште
,
као
сенка
...
пред
капија
јесам
чекати
двоје
,
један
жена
у
чаршаф
и
један
човек
у
јапунџе
,
с
капуљача
на
глава
...
и
ако
јесам
месечина
као
дан
,
они
поћи
с
фењер
,
да
она
не
бити
зауставити
стражар
држати
она
за
лопов
,
и
водити
свој
дугачак
сенка
,
отићи
уз
брдо
...
пролазити
јесам
многи
крива
,
узак
сокак
,
сасвим
пуст
;
из
бео
кућа
с
кафез
,
опкољен
висок
зид
,
чути
се
свирка
и
песма
:
ханума
још
јесам
спавати
.
Стражари
јесам
она
загледати
,
због
капуљача
на
глава
,
али
она
јесам
заустављати
,
јер
јесам
имати
фењер
;
а
они
јесам
ићи
ћутом
,
као
дух
или
сен
умрли
,
док
се
пред
она
не
забелити
гробље
...
као
да
хтети
се
подигнути
плоча
и
они
ишчезнути
под
тај
плоча
...
али
они
јесам
ићи
,
ударити
кроз
тај
гробље
,
саплетати
јесам
се
у
коров
,
спотицати
се
о
оборен
споменик
покривен
висок
папратом
,
не
сећати
се
да
јесам
ту
мртав
.
и
најпосле
скренути
ка
један
кућерак
што
се
белити
према
месечина
као
да
јесам
направити
од
снег
,
и
ући
,
не
лупати
халка
на
капија
.
.
на
један
терасица
окренут
мора
а
опкољен
нар
пун
зрео
црвен
род
,
затећи
Джемал
и
његов
мајка
,
његов
два
други
из
Париз
,
Турчин
,
и
њен
тетак
и
теча
,
и
један
млад
имам
.
онај
двоје
што
јесам
доћи
с
Фатма
одмах
се
развити
...
тај
јесам
бити
један
Джемал-бејов
друг
и
Нурија
...
у
тишина
какав
јесам
обично
ноћу
у
овај
турски
крај
,
на
сам
врх
стар
Солун
,
извршити
се
венчање
.
он
јесам
бити
весео
,
а
она
тужан
;
у
црвен
нар
над
свој
глава
гледати
и
стресати
се
као
од
крв
из
свој
шупаљ
груда
...
груда
она
се
учинити
шупље
,
и
кад
се
из
даљина
зачути
зврјање
кола
...
у
тај
кола
,
затворен
,
ући
један
обријан
Енглез
у
кратак
панталоне
,
са
шешир
који
он
крити
очи
и
врат
,
и
један
вит
Енглескиња
у
костим
,
с
плетен
бео
капа
и
плавичаст
дугачак
густ
вео
који
она
крити
сав
лице
...
А
кад
се
тај
кола
кренути
,
из
двориште
овај
кућерак
наврх
стар
Солун
,
иза
капија
,
чути
се
један
оштар
крик
какав
пуштати
турски
жена
за
мртвачки
сандук
мио
,
па
се
све
утишати
...
Необични
путник
спустити
се
код
Ћемер-Капије
у
чаршија
који
спавати
дубок
сан
,
и
одвести
се
близу
морати
,
у
хотел
д'Англетер
.
ту
остати
до
три
час
по
подне
,
па
се
,
овако
обући
,
укрцати
у
један
велик
морски
брод
за
Марсељ
...
исти
дан
,
у
исти
доба
,
Нурија
и
Алија
укрцати
јесам
се
у
један
брод
за
Цариград
.
други
јесам
година
како
Ибрахим-Хасан-беј
не
знати
где
он
јесам
кћер
.
један
говорити
да
јесам
у
Цариград
,
а
други
...
ах
,
шта
јесам
од
други
чути
!
Чуо
јесам
да
он
јесам
кћер
у
Европа
.
зар
у
тај
нечист
дело
свет
нешто
од
он
,
тај
јесам
цео
он
!
...
Што
год
бити
у
кућа
европски
,
он
растурити
,
испродава
,
испоклањати
,
спасти
.
колик
јесам
бити
ватра
док
јесам
горети
Фатмин
књига
,
свешчица
,
писма
од
Госпођице
,
нарочито
роман
.
хтети
јесам
да
подметнути
који
роман
под
Нурије-ханумину
кућа
,
више
од
година
дан
пуста
,
па
он
задржати
мајка
.
старати
јесам
чути
од
Арифа
где
она
јесам
унука
,
и
крило
јесам
од
свако
,
чак
и
од
снаха
,
и
од
син
,
свој
деца
.
онај
ока
не
сушити
за
она
,
који
јесам
чувати
као
дадиља
и
васпитавати
као
мајка
.
како
она
јесам
васпитати
,
тешко
она
!
па
извињавати
себе
:
јесам
бити
сам
.
„
ја
старати
Азијатка
према
млад
Европљанка
бити
јесам
што
нем
човек
према
гром
.
“
код
два
унука
остати
без
унука
...
јесен
јесам
,
познати
,
оголети
као
просјакиња
;
црн
влажан
земља
покривати
жут
,
мртав
лишће
;
по
кров
,
с
који
се
цедити
вод
,
и
по
сасвим
гол
дрвеће
скупљати
се
чавка
;
по
који
кров
зацрнити
се
као
да
јесам
покрити
црн
чоха
...
пре
три
дан
,
дувати
јесам
хладан
влажан
јесењи
ветар
,
и
час
се
чинити
као
нечији
церекање
,
а
час
као
јецање
и
запевка
;
црн
,
једнолик
,
дугачак
јесењи
киша
лити
јесам
из
низак
олован
небо
.
на
јалија
,
тај
дан
,
крај
морати
,
с
музика
талас
о
живот
и
вечност
,
гасити
се
један
живот
—
умирати
јесам
Мерсија
...
јутрос
Ибрахим-Хасан-беју
доћи
из
Европа
,
из
Париз
,
писма
и
аманет
!
на
писма
адреса
прво
француски
,
после
турски
:
„
Ибрахим-Хасан-беју
,
близу
Алаџа-Имарета
“
...
и
он
познати
рукопис
.
аманет
:
женски
дете
од
три
месец
!
и
писма
и
аманет
донети
он
један
странкиња
,
говорити
он
језик
који
он
јесам
разумевати
,
а
који
јесам
његов
ухо
добро
познати
.
.
рука
јесам
он
се
трести
кад
јесам
отварати
писма
...
отац
,
опростити
ја
.
Међа
ђаур
јесам
више
од
година
дан
,
али
се
јесам
пођаурити
:
покривати
глава
,
молити
се
бог
по
наш
закон
.
волити
муж
и
чезнути
за
родитељ
.
за
онај
који
јесам
ја
живот
дати
и
за
онај
који
јесам
тај
живот
неговати
.
и
плакати
.
Међа
ми
се
наћи
дете
.
тај
јесам
крв
Джемалов
и
мој
,
али
тај
јесам
и
твој
крв
.
ја
ти
кћер
слати
уместо
ја
.
ти
она
име
дати
.
ти
јесам
васпитавати
;
али
,
не
као
ја
.
крити
од
она
дању
сунце
,
ноћу
свећа
,
и
она
хтети
се
осећати
срећан
.
тај
што
ви
толики
богат
муслиман
чинити
(
једва
неки
из
љубав
према
просвећеност
,
сав
из
сујета
)
,
прерано
јесам
.
прерано
јесам
за
наш
мрачан
земља
,
за
наш
потпуно
непросвећен
друштво
.
отац
,
ви
зидати
кућа
с
кров
.
ви
приносити
брада
к
пламен
.
у
мутан
река
ви
изручити
крчаг
вод
с
бистар
извор
,
и
река
јесам
,
наравно
,
опет
мутан
.
за
просвећење
свој
кћер
ви
давати
златан
лира
,
а
за
просвећење
туђ
кћер
ви
не
дати
ни
бакаран
аспра
.
Кажњавате
се
за
себичност
...
Чувај
ја
кћер
,
отац
,
и
опростити
ја
!
и
мајка
нек
ја
опростити
,
и
нена
,
добра
мој
нена
!
.
.
не
моћи
више
,
слово
ја
се
замрљавати
суза
...
и
овај
црвено
,
тај
јесам
сузити
,
јесам
крв
...
збогом
,
отац
,
опростити
ја
сав
!
кад
хтети
затворити
писма
,
ветар
духнути
и
унети
у
мој
соб
један
жут
багремов
лист
.
тај
лист
ја
подсетити
на
ја
.
он
прочитати
писма
и
—
примити
дете
;
али
наредити
да
се
тај
„
ђаурски
копиле
“
однети
у
приземље
,
међу
слушкиња
,
да
он
он
не
видити
,
да
он
не
чути
плач
.
—
да
он
дати
име
,
синути
,
велим
он
мајка
грцајући
у
суза
.
—
зар
муслимански
име
ђаурски
копиле
?
—
То
јесам
крв
твој
крв
.
—
копиле
!
—
јесам
копиле
,
синути
:
Джемал
и
Фатма
венчати
јесам
.
—
ја
тај
венчање
не
признавати
.
—
Али
он
признавати
бог
.
—
о
,
мајчица
,
да
јесам
и
тај
жена
,
ја
бити
рећи
:
„
сад
видити
да
и
жена
нешто
знати
“
.
лепо
ја
ти
рећи
.
заиста
,
да
јесам
знати
само
за
Коран
,
да
јесам
свирати
само
у
деф
,
зар
бити
се
бунити
,
зар
бити
пљувати
на
левха
,
зар
бити
ломити
кафез
,
зар
бити
бежати
у
свет
?
...
...
...
...
...
дете
јесам
бити
у
приземље
,
међу
слушкиња
,
и
неговати
он
јесам
баба
.
А
кад
он
се
загледати
у
паметан
очица
,
прабаба
се
надати
да
хтети
из
она
прочитати
,
како
јесам
њен
унука
.
али
тај
очи
јесам
све
видети
а
ништа
не
знати
.
узети
да
јесам
мирисати
и
да
она
говорити
:
„
девојка
наш
,
ти
ми
већ
и
гукати
,
а
још
име
немати
!
“
онај
плач
,
а
беј
се
јуначити
,
правити
се
да
не
марити
;
а
овамо
:
чим
неко
лупнути
халка
на
капија
,
он
сав
претрнути
.
један
дан
доћи
он
телеграм
,
а
кад
он
јесам
отварати
,
рука
јесам
он
се
трести
као
кад
јесам
отварати
писма
.
Ибрахим-Хасан-беју
,
близу
Алаџа-Имарета
Солун
.
данас
у
зор
умрети
Фатма
.
Мурад-Джемал
.
—
ха
!
ха
!
ха
!
грохот
се
он
насмејати
,
као
да
смех
хтети
да
дозвати
мајка
и
жена
.
оне
дотрчати
.
—
Шта
ти
јесам
?
!
узвикнути
оне
престрављено
погледати
он
у
лице
који
бити
страшно
.
—
Депеша
...
ено
...
умрети
Фатма
.
Баба
зајаукати
,
мајка
се
онесвестити
,
она
тврд
срце
мајка
.
он
сести
на
миндерлук
,
као
да
он
нога
не
држати
,
и
хукнути
двапут
,
па
устати
и
посртати
сићи
низ
степеница
,
отићи
у
приземље
.
—
Емир-Фатма
!
узвикнути
он
нагнув
се
над
унука
,
који
на
један
шиљте
лежати
расповити
,
а
она
загукати
као
да
се
радовати
име
добивен
од
дед
.
он
јесам
узити
,
притиснути
јесам
на
груда
,
и
прислонив
свој
земљосан
,
скоро
небријан
лице
на
њен
бео
,
нежан
обрашчић
—
заплакати
,
први
пут
како
јесам
постати
човек
.
XX
Ариф
јесам
данас
имати
напад
.
насред
соб
застрвен
црвен
ћилим
прострети
јесам
постеља
,
и
она
легати
у
бео
геџелук
,
готово
сасвим
сед
;
уш
јесам
запушити
памук
а
очи
покрити
једном
црн
махрама
:
живац
јесам
она
толико
слаб
,
па
да
ништа
не
чути
,
и
да
заклонити
светлост
.
крај
она
седити
њен
лекар
,
болничар
и
мајка
—
њен
муж
,
заустављати
час-по
дисање
да
јесам
не
узнемирити
.
она
чак
не
моћи
ни
мислити
,
ни
на
шта
,
а
камо
ли
на
онај
што
она
јесам
исцрпсти
сав
моралан
снага
и
изазвати
овакав
живчан
криза
.
за
два
недеља
три
гроб
!
о
,
тај
три
мио
дух
!
онај
јесам
она
оживљавати
мртав
живот
харемски
.
онај
јесам
подстицати
на
рад
њен
велик
срце
.
док
јесам
оне
бити
живити
,
она
се
њен
сопствен
срце
чинити
огроман
.
на
очи
јесам
она
навирати
суза
,
а
она
јесам
падати
ничице
и
изговарати
:
„
зар
моћи
неко
да
узети
из
ја
овај
чим
јесам
пун
?
...
-
ја
волити
!
ја
волити
!
ја
волити
—
она
два
,
мој
подмладити
ја
,
она
,
мој
духован
очи
вид
,
и
цео
свет
...
“
А
данас
у
напад
узвикнути
јесам
страшно
:
„
Трећи
гроб
!
умирити
нешто
у
ја
!
“
,
и
осетити
јесам
готово
физички
бол
срце
.
после
напад
,
она
јесам
моћи
мислити
:
код
свест
,
лежати
јесам
без
свест
.
...
...
...
...
...
.
.
од
криза
проћи
два
дан
,
и
она
сад
моћи
да
мислити
.
„
ориенталка
не
резоновати
,
само
осећати
,
“
рећи
она
једном
један
странкиња
,
и
она
сад
видити
како
јесам
тај
горак
истина
.
Час-по
,
кад
осетити
неки
мисао
,
она
запушавати
уш
,
као
да
хтети
она
доћи
споља
,
ући
кроз
уш
у
њен
свест
.
али
не
,
више
ништа
немати
споља
:
сав
јесам
у
она
.
Ноћу
,
кад
се
тргнути
из
сан
,
већ
се
нешто
пре
она
тргнути
,
пробудити
,
и
она
тада
чути
у
леви
ухо
некаки
страшан
свирка
.
„
То
јесам
крв
.
тај
јесам
нешто
што
ја
подсећати
на
мој
три
гроб
.
“
и
сав
јесам
облити
зној
,
а
она
скакати
из
постеља
,
да
бежати
.
она
она
јесам
научити
колико
требати
да
волити
свој
земља
,
да
у
њен
мртав
тело
уносити
животан
сок
.
и
она
,
њен
бог
,
Сафет
јесам
скинути
са
златан
подножје
,
и
вући
он
по
прашина
,
немати
срце
за
њен
бол
,
јер
јесам
имати
свест
за
сав
грех
...
Зашто
јесам
поред
онај
узвишен
осећање
,
љубав
,
оно
ниско
осећање
,
љубомора
?
она
знати
да
јесам
и
нежан
и
суров
...
сав
кривица
метнути
на
свој
плећа
,
па
се
погнути
под
терет
:
уместо
да
шкрипити
зуб
и
да
ћутети
као
муслиманка
,
онај
кук
.
„
где
ти
јесам
воља
?
...
“
„
какав
воља
у
онај
који
волити
?
“
...
...
...
...
Четврти
дан
,
а
она
још
легати
.
данас
моћи
мислити
на
сав
:
па
први
њен
долазак
,
на
сав
њин
састанак
и
разговор
,
на
испраћање
,
на
излазак
,
на
шетња
,
на
радост
кад
долазити
,
на
туг
кад
одлазити
,
на
гугут
онај
два
гугутка
,
и
на
сав
други
што
јесам
бити
за
овај
два
и
по
година
:
на
бегство
Фатмин
,
на
смрт
Мерсијин
.
и
моћи
јесам
чак
отићи
у
соб
где
јесам
она
књига
!
али
у
књига
,
свој
и
свој
пријатељица
,
у
сваки
ситница
на
сто
,
у
свашта
по
соба
,
наћи
она
,
и
зајаукати
,
па
,
посртати
,
побећи
одатле
као
с
гробље
,
где
она
се
учинити
да
се
дизати
плоча
и
појављивати
мртав
који
јесам
волети
а
сад
она
се
боја
,
побећи
у
соб
с
постеља
,
и
пасти
ничице
па
зајецати
.
„
како
јесам
смести
!
како
јесам
смести
нокат
дирати
рана
у
који
стајати
крв
још
несасирен
?
“
говорити
она
неко
на
ухо
,
увлачити
се
у
њен
свест
,
а
она
он
гонити
рука
из
свест
...
па
отићи
мислити
на
Мерсија
,
учинити
она
се
да
она
чути
мио
,
слаб
глас
:
„
сладак
тејзе
,
ја
хтети
умрети
као
Грацијела
;
само
кад
бити
одсећи
кос
...
али
,
у
ми
тај
не
значити
што
у
она
...
сладак
тејзе
,
чувати
ја
овај
;
али
,
за
Божју
љубав
,
не
казивати
Емира
!
...
поздрав
јесам
.
она
хтети
умрети
срећан
,
благо
она
!
“
...
скинути
јесам
страшно
мршав
и
необичан
бео
рука
с
врата
хамајлија
,
одвојен
од
други
,
пружити
јесам
она
.
А
она
,
пошто
јесам
доћи
кућа
,
рашити
јесам
хамајлија
и
у
она
наћи
слика
—
Джемал
!
како
се
изненадити
!
јадан
девојка
!
заљубити
се
у
зет
,
зато
што
јесам
моћи
бити
с
туђ
људи
.
.
„
Жене
ми
се
заљубљивати
у
девер
и
пасторак
,
девојка
у
зет
.
Наше
проклети
друштвено
уређење
!
“
говорити
јесам
она
побунити
,
и
оставити
хамајлија
поред
свет
реликвија
—
француски
писмо
,
из
који
она
и
сад
бити
(
као
кад
она
јесам
добијати
и
први
пут
читати
)
мирис
слобода
и
просвећеност
.
и
загледати
се
духован
очи
у
један
тужан
слика
.
Мерсија
,
миран
,
сав
у
бео
као
крин
,
легати
наузнак
под
црвен
атласки
јорган
,
гледати
у
она
ћутети
;
и
окренути
се
зид
,
утишати
се
...
Ариф
бити
мислити
да
спавати
да
она
јесам
охладнети
ручица
у
њен
рука
.
мирно
,
нечујно
живети
јесам
на
овај
свет
,
па
тако
јесам
с
он
и
отићи
.
како
јесам
јесам
бити
страх
од
она
мртав
,
кад
она
не
смести
код
мртвац
?
али
она
се
она
јесам
чинити
мртав
,
него
као
да
спавати
с
отворен
очи
...
на
бео
постеља
,
сав
у
бео
,
расплести
,
ваљда
да
она
бар
на
онај
свет
јесам
ништа
сплести
,
легати
насмејати
,
с
отворен
очи
,
тај
жена
тумачити
да
она
јесам
жао
младост
и
живот
,
а
јесењи
ветар
звиждати
,
уносити
,
с
мах
на
мах
,
кроз
један
отворен
прозор
по
који
мртав
лист
,
жут
као
њен
лице
,
као
да
бити
хтети
тешити
њен
мајка
,
опомињати
јесам
овај
да
сав
што
живити
умирити
;
а
жена
улазити
без
терлук
,
ћутети
,
као
да
јесам
не
пробудити
...
и
Ариф
данас
видити
,
духован
очи
,
стар
ханум-нену
,
сав
у
зелено
,
с
бео
башјортиом
на
глава
;
клечати
поред
мртав
унука
и
изговарати
:
„
сладак
мој
гугутка
!
“
—
у
овај
један
она
јесам
гледати
,
замишљати
оба
,
и
зато
јесам
рећи
„
сладак
мој
гугутка
"
...
и
видити
:
мртав
јесам
купати
...
тело
она
као
од
бео
мрамор
,
а
дугачак
,
тежак
њен
кос
сијати
се
као
злато
и
падати
у
бич
по
мокар
сто
и
мимо
он
на
земља
...
;
и
завијати
јесам
у
неколико
аршин
бео
платно
,
метати
јесам
у
ковчег
и
долазити
она
род
да
се
с
она
опростити
...
Ибрахим-Хасан-беј
и
сад
нем
суза
,
али
јесам
дигнути
глава
као
кад
се
праштати
с
ћерка
на
њен
свадба
,
већ
јесам
погнути
,
и
погурити
се
...
и
видити
:
ковчег
она
покрити
везен
,
од
ружичаст
свила
дувак
,
као
да
јесам
невеста
,
а
код
глава
он
озго
јашмак
,
да
се
знати
да
јесам
у
он
кадуна
...
и
чути
крик
,
тужан
,
оштар
,
и
сад
она
јесам
пробости
срце
:
код
капија
јесам
мајка
викнути
:
„
Мерсија
,
бир
ђозим
!
“
и
видити
:
велик
гробље
под
кипарис
,
око
текија
,
где
се
сваки
четвртак
чути
молитва
дервиш
вртача
,
и
међу
стар
гроб
један
нов
,
непобусан
гроб
...
видити
:
у
њен
кућа
јесам
молитва
за
душа
Емира
и
Мерсија
;
у
соба
где
јесам
она
европски
књига
,
пуно
јесам
турски
жена
,
по
миндерлук
,
по
шиљте
,
с
рука
као
да
просити
милостиња
,
с
глава
мало
накриво
,
сести
,
нихати
се
,
изговарати
с
хоџа
,
један
стар
Туркиња
,
тихо
,
монотоно
и
фанатично
:
„
алла
’
,
алла
’
,
ил
алла
’
!
...
алла
’
,
алла
’
,
ил
алла
!
...
алла
’
,
алла
’
,
ил
алла
’
!
...
“
...
...
...
...
...
.
.
„
Мерсија
јесам
понеговати
,
лепо
ожалити
;
она
се
знати
гроб
.
А
Емир
,
слатко
мој
Емир
!
...
у
туђина
...
колико
ли
јесам
боловати
?
...
ко
она
јесам
обилазан
?
...
какав
ли
јесам
изгледати
мртав
?
...
ко
се
опростни
с
она
?
.
.
јесам
ли
огласити
по
наш
закон
?
...
у
чији
јесам
гробље
сахранити
?
...
“
и
овај
тужан
мисао
и
представа
Ариф
понова
исцрпити
сав
моралан
снага
,
и
клонути
на
узглавље
,
склопити
очи
...
...
...
...
...
...
.
.
сутрадан
створити
песма
у
проза
,
певати
јесам
,
као
све
кад
она
стварати
:
катастрофа
који
јесам
претрпети
мој
срце
,
сломити
јесам
мој
ја
.
тај
куражан
и
енергичан
ја
више
немати
.
ја
јесам
сад
као
ут
с
покидан
жица
,
или
као
деф
с
поломљен
зил
:
кад
бити
се
ударати
у
он
,
одјекивати
бити
тупо
као
да
се
ударати
у
плот
или
у
поклопац
дрвен
мртвачки
сандук
.
бео
застава
,
символ
непроливање
крв
и
свитање
дан
,
око
који
јесам
се
скупљати
нов
,
који
јесам
дизати
високо
,
ићи
за
Емине-Семијом
и
'
Ђулистан-Хисметом
као
веран
за
пророк
,
испустити
јесам
,
и
ја
немати
снага
да
јесам
подигнути
,
јер
немати
срце
за
она
.
ја
јесам
више
апостолица
и
мисионарка
;
ја
јесам
више
добар
кћер
Турска
.
ја
јесам
сад
само
жена
чији
јесам
срце
претрпети
катастрофа
.
мој
куражан
и
енергичан
ја
више
немати
.
...
...
...
...
...
.
.
децембарски
јесам
јутро
.
Ариф
се
пробудити
раније
но
обично
,
и
окренути
се
к
прозор
,
она
чисто
весело
узвикнути
:
„
oh
,
quel
point
de
vue
pittoresque
!
“
,
јер
кров
се
белити
;
над
она
,
онамо
по
један
црн
кипарис
,
овамо
по
један
олован
врх
минаре
;
а
ниже
,
далеко
,
морити
се
тако
плав
као
да
јесам
доле
свући
небо
.
први
снег
.
и
она
се
овај
живописан
,
весео
слика
развеселити
.
али
,
нехотице
скренути
очи
у
таваница
,
и
она
она
се
учинити
низак
као
да
хтети
да
она
пасти
на
глава
,
те
осетити
онај
свој
познат
тегоба
,
затворити
очи
...
око
собни
врата
неки
зашушкати
;
она
се
тргнути
;
врата
се
већ
одшкринути
и
помолити
се
глава
Ђулзаде
,
црнкиња
,
црн
као
гар
,
с
бео
башјортиом
,
који
показати
оба
ред
зуб
бео
као
снег
,
насмејати
се
на
Ариф-хануму
.
тај
јесам
Мерсијин
робиња
,
који
Ариф
,
да
она
јесам
жао
што
јесам
црн
,
звати
„
Јасмин-ханум
“
...
уместо
да
пољубити
ханума
скут
,
црнкиња
пољубити
њен
јорган
,
и
предати
она
два
писма
:
један
од
Мерсијин
мајка
,
друго
из
Француска
—
доћи
она
преко
Епаминонде
...
робиња
отићи
,
а
Ариф
осетити
од
ко
јесам
она
тај
писма
,
па
не
мој
одмах
да
она
отворити
,
но
она
спустити
на
узглавље
и
метнути
свој
лице
на
она
;
из
очи
она
потећи
топле
суза
и
сливати
се
на
хартија
,
замрљати
адреса
,
а
она
тај
не
видити
...
после
јесам
,
лежати
,
отворити
Мерсијин
писма
,
на
зелен
хартија
,
писан
француски
...
мој
дневник
.
Солун
,
@card@
шабан
@card@
.
ја
јесам
данас
начисто
да
волити
...
ох
,
ко
волити
!
.
.
тај
јесам
видети
кад
јесам
пољубити
свој
жена
...
Жену
!
Можемо
ли
ми
два
бити
ортак
?
...
зар
бити
она
пристати
да
делити
свој
љубав
са
ја
,
уопште
да
јесам
делити
?
...
не
!
боље
да
јесам
један
од
ми
несрећан
,
него
оба
;
јер
ја
бити
и
онда
бити
несрећан
...
данас
јесам
бити
љубоморан
кад
јесам
пољубити
други
,
а
кад
бити
ја
бити
муж
...
не
!
не
!
не
!
нек
ићи
у
мора
те
грешан
мисао
...
„
Туђе
људи
не
виђати
,
па
се
заљубљивати
у
онај
који
јесам
ми
свој
.
“
ах
,
Ариф-тејзе
,
баш
јесам
ариф
.
@card@
рамазан
@card@
.
кад
и
непријатељ
непријатељ
ићи
,
ја
да
не
ићи
свој
сестра
и
другарица
!
ах
,
како
хтети
,
кад
ја
јесам
тамо
...
познати
бити
.
@card@
рамазан
.
једанпут
,
сећати
се
,
мој
мајка
болети
зуб
,
а
Ариф-тејзе
јесам
окупити
да
она
описати
тај
бол
,
који
она
,
за
срећа
,
не
познавати
.
мој
мајка
једва
отворити
уста
и
рећи
:
„
не
моћи
...
хтети
да
се
повредити
...
сутра
.
“
сутрадан
јесам
извадити
зуб
,
али
Ариф-тејзе
јесам
доћи
.
Прође
много
време
,
кад
се
Ариф-тејзе
сетити
да
молити
мајка
да
она
описати
тај
бол
;
а
мајка
се
насмејати
и
рећи
:
„
сад
не
бити
умести
...
бог
тај
питати
кад
јесам
тај
бити
.
.
ја
јесам
и
заборавити
како
бости
.
“
Па
и
ја
као
мој
мајка
:
за
време
бол
срце
не
моћи
писати
.
Још
добро
јесам
ни
узети
перо
,
а
већ
срце
повредити
.
.
мајка
јесам
зуб
извадити
,
а
шта
хтети
ја
са
срце
!
@card@
рамазан
@card@
опет
Рамазан
!
Шта
јесам
све
препатити
за
овај
година
дан
!
А
јадан
Емир
у
туђина
.
кад
бити
знати
на
ко
мислити
...
кад
бити
звати
за
ко
умирати
!
.
.
Божа
,
за
мој
незаслужен
патња
шта
јесам
ја
наградити
!
.
.
Кашаљ
,
покаткад
крв
у
махрама
,
сталан
грозница
,
туг
,
бол
—
смрт
.
@card@
рамазан
.
о
,
ја
,
нов
!
и
мој
хтети
крај
бити
онакав
као
онај
један
нов
из
Цариград
,
од
онај
што
јесам
сачињавати
симпатичан
трио
.
али
још
један
јесам
од
она
на
умор
...
у
овај
дневник
више
ништа
јесам
бити
.
Арифа
се
бити
унети
у
хартија
,
заборављати
ко
јесам
писати
,
и
да
се
ту
њен
име
помињати
...
отворити
други
писма
;
из
он
испасти
један
карта
.
драг
ханум
,
Шаљем
ви
аманет
од
ваш
и
свој
Емир-Фатме
...
ни
смрт
мој
мајка
јесам
ја
више
потрести
од
смрт
мој
мали
,
добар
васпитаница
и
пријатељица
...
Писаћу
ви
некад
много
,
све
о
она
,
а
сад
...
више
не
моћи
,
не
дати
ја
суза
...
Ана
Жабуле
.
овај
писма
јесам
дугачак
,
роман
...
Ариф
он
узити
читати
као
што
бити
читати
какав
роман
,
али
с
много
љубав
и
побожност
,
као
што
бити
читати
стих
из
Корана
.
писати
јесам
турски
.
песма
.
Париз
,
октобар
@card@
.
сав
што
ја
јесам
мило
и
немило
бележити
од
данас
,
те
да
некад
видити
како
ја
јесам
бити
кад
јесам
оставити
свој
земља
и
доћи
у
туђ
.
ах
,
Париз
јесам
ја
сав
!
тај
јесам
отаџбина
онај
ко
волити
.
октобар
.
јутрос
јесам
устати
рано
,
како
ми
јесам
обичај
,
и
он
ја
јесам
натерати
да
стати
на
прозор
.
стати
јесам
,
пошто
јесам
покрити
глава
(
ја
гологлав
не
бити
моћи
)
.
о
,
кад
јесам
видети
с
наш
прозор
огроман
Париз
!
о
,
кад
јесам
погледати
у
шум
од
кров
и
торањ
!
бити
јесам
се
сав
најежити
,
и
осећати
јесам
хладноћа
као
пред
грозница
,
и
бити
јесам
толико
слаб
:
да
јесам
склопити
очи
,
ја
бити
пасти
у
несвест
.
па
ипак
,
зашто
ја
јесам
овако
?
плакати
бити
,
никад
се
ућутати
не
бити
.
ја
се
чинити
да
јесам
ја
живац
ослабети
како
јесам
имати
оно
с
отац
...
како
јесам
моћи
пред
отац
!
.
.
невероватно
,
па
ипак
,
бити
јесам
...
али
,
мој
срећа
:
он
јесам
држати
да
јесам
полудети
.
А
моћи
бити
да
јесам
баш
заиста
бити
луд
.
исти
Дан
у
вече
.
Божа
,
како
јесам
срећан
!
Срећна
јесам
само
зато
што
јесам
он
мој
.
ја
мислити
да
никад
ники
ники
волети
јесам
као
ја
он
.
ја
мислити
да
,
кад
бити
се
понова
растати
,
ја
бити
умрети
.
овде
,
дах
његов
ја
јесам
ваздух
.
Уочи
Рамазан
.
сутра
јесам
Рамазан
!
како
мој
спремати
без
ја
за
овај
велик
празник
?
...
умало
не
заборавити
да
јесам
сутра
Рамазан
.
.
велик
празник
,
а
ја
у
туђина
...
.
@card@
рамазан
.
и
ја
хтети
сад
сести
и
јести
,
и
обући
се
:
како
знати
за
себе
,
први
пут
не
постити
...
Чак
не
бити
ни
знати
да
јесам
Рамазан
да
ја
не
подсетити
писма
мој
сута
и
ханум-ефенди
.
њин
писма
јесам
нежан
увек
;
али
јучерашњи
...
ја
јесам
у
он
осетити
њин
суза
онде
где
ја
молити
да
не
проливати
свој
...
што
у
туђина
дочекивати
Рамазан
...
@card@
рамазан
,
у
подне
.
уместо
да
он
данас
испратити
у
џамија
,
ја
он
испратити
у
школа
!
осетити
кад
се
нешто
од
ја
откинути
.
@card@
рамазан
,
пред
вече
.
благо
ја
,
ето
он
!
ја
он
чути
корак
,
па
ја
се
чинити
као
да
ићи
пророк
.
ја
он
осећати
.
мало
после
.
сад
јесам
доба
вечерњи
језан
;
мој
родитељ
и
нена
узимати
земзем
и
мислити
:
„
Наша
Фатма
не
постити
!
”
о
,
да
,
мити
мој
,
не
постити
,
и
ја
јесам
страшно
.
па
ипак
,
кад
бити
чути
мујезин
с
минаре
и
топ
с
град
,
бити
бити
ја
тежити
.
овако
.
ја
ништа
не
чути
,
ништа
не
видити
,
ни
лупа
звекир
на
капија
,
ни
жена
у
чаршаф
с
фењер
преко
двориште
...
ни
жагор
,
ни
кикот
...
Рамазан
јесам
сад
само
у
ја
.
ја
пред
он
не
смети
ни
да
он
поменути
...
ваљда
не
да
да
се
не
растужити
...
@card@
рамазан
,
око
поноћ
.
он
спавати
,
ја
не
моћи
:
срећа
ја
отерати
сан
.
благо
онај
који
волити
!
...
кад
се
спустити
,
срећан
,
поред
он
,
пољубити
он
у
два
плав
дубок
језеро
покрити
тмина
...
али
полако
,
да
он
не
пробудити
.
ја
јесам
срећан
кад
он
јести
,
ја
јесам
срећан
кад
он
спавати
,
ја
јесам
увек
срећан
...
и
он
волити
као
што
јесам
волети
први
дан
,
као
што
хтети
волети
до
последњи
час
.
.
кад
бити
ја
неко
питати
где
ја
јесам
отаџбина
,
ја
бити
одговорити
:
тамо
где
јесам
он
.
@card@
рамазан
.
и
данас
ја
јесам
бити
Госпођица
.
Дошла
ја
јесам
по
турски
:
на
цео
дан
.
и
говорити
јесам
о
Рамазан
у
мој
земља
.
она
се
сећати
час
овај
обичај
,
час
онај
ханума
,
па
она
јесам
пријатно
.
и
сећати
се
шта
јесам
све
спремати
за
ифтар
.
после
јесам
почети
о
љубав
,
али
ја
срећа
затварати
уста
.
много
јесам
помињати
Мерсија
и
Ариф-тејзу
.
она
,
научити
од
ми
,
па
ја
:
„
Душа
,
срце
,
јагње
,
око
мој
“
.
ваздан
јесам
говорити
турски
,
и
тако
ја
јесам
слатко
говорити
матерњи
језик
у
туђина
.
али
не
,
где
јесам
он
,
ту
ја
јесам
отаџбина
.
@card@
рамазан
.
данас
јесам
први
пут
изићи
.
на
глава
јесам
имати
шешир
,
па
озго
ешарп
,
наш
башјорти
;
а
поврх
хаљина
јесам
имати
кимоно
,
наш
јелдрм
;
и
чинити
ја
се
да
ја
цео
свет
гледати
,
што
јесам
у
шешир
,
па
ја
бити
срамота
.
ко
знати
како
јесам
он
наместити
!
...
Божа
,
колико
јесам
сањати
,
с
Мерсија
,
о
дан
кад
хтети
на
глава
метнут
шешир
.
ја
јесам
мислити
да
хтети
полудети
од
радост
;
а
данас
—
ја
јесам
тужан
!
...
кад
јесам
ићи
кола
кроз
париски
улица
,
ја
јесам
страх
бити
од
тај
лепота
,
па
сам
се
припијати
уз
он
,
хватати
он
за
рука
као
дете
мајка
,
затварати
јесам
очи
,
да
се
не
онесвестити
.
у
Париз
имати
два
народ
,
један
од
крв
и
месо
,
други
од
камен
и
бронза
...
овај
други
сав
имати
душа
,
и
ја
многи
познавати
,
па
ја
јесам
мило
што
имати
познаник
бар
међу
народ
од
камен
и
бронза
.
Ишла
јесам
на
гробље
,
хришћански
,
на
велик
и
диван
гробље
што
се
звати
Пер
Лашез
,
и
познати
јесам
још
из
далек
гроб
слатко
де
Мисеа
:
познати
јесам
он
по
жалосној
врба
...
на
гроб
јесам
он
метнути
велик
кит
кризантема
:
од
ја
и
од
сав
мој
сестра
који
јесам
он
читати
...
гледати
јесам
у
његов
леп
лице
од
мрамор
,
и
плакати
јесам
...
Гледајући
у
људи
од
мрамор
и
бронза
,
ја
јесам
видети
да
они
не
при
падати
један
народ
него
сав
народ
...
овај
Француз
чинити
ја
се
као
мој
сународник
и
мити
јесам
ја
и
свој
...
Шта
пре
да
поменути
што
јесам
дивно
,
да
ли
црква
или
палата
,
или
двор
француски
краљ
и
парк
?
...
на
пласа
де
ла
Конкорд
обузети
ја
један
чудан
осећање
,
осећати
јесам
се
више
Францускиња
него
Туркиња
;
у
један
тренутак
појавити
ја
се
неодољив
жеља
да
и
ја
положити
глава
за
Француска
као
Шарлота
Кордеј
и
мадам
Ролан
и
толики
други
Францускиња
...
и
да
тај
свој
чудан
осећање
који
казати
,
пожелети
Мерсија
и
Ариф-тејзу
.
сладак
Ариф-тејзе
,
кад
бити
она
овај
видети
!
да
ли
бити
моћи
гледати
у
светлост
њен
очи
,
навикнути
на
помрчина
?
она
волити
сунце
.
А
наш
жалосни
престони
град
!
Изговарајући
се
на
реакција
,
упирати
очи
у
устав
,
као
да
хтети
ми
он
изменити
крв
у
жила
,
дати
ми
темперамент
и
подобност
за
култура
,
за
живот
.
новембар
.
Бајрам
доћи
и
проћи
,
тако
тихо
у
овај
хучан
град
:
у
дух
јесам
,
на
светао
празник
,
пољубити
рука
сав
мио
,
с
тејзе
и
Мерсија
јесам
се
загрлити
небројено
пута
,
и
бити
ја
јесам
мило
и
лако
.
новембар
.
данас
ја
јесам
бити
Госпођица
са
свој
рођака
и
пријатељица
,
и
шта
јесам
видети
?
—
да
јесам
бити
у
заблуда
!
ја
ни
по
шта
не
личити
на
Францускиња
.
онај
друкчије
ходити
,
оне
друкчије
сести
,
оне
се
друкчије
смејати
,
оне
друкчије
говорити
,
оне
друкчије
изговарати
р
.
Чак
и
мој
Госпођица
,
чак
и
мадам
Аристид
наглашивати
турски
зато
што
јесам
дуго
у
Турска
.
кад
јесам
бити
с
она
,
ја
јесам
бити
неугодан
:
срамота
ја
да
преко
соб
прећи
,
чак
и
да
проговорити
...
бојити
се
да
ја
се
не
смејати
.
ја
француски
знати
,
а
пред
она
,
ја
замуцкивати
,
и
ја
прав
грдан
погрешка
,
и
увек
знати
кад
који
направити
,
па
се
сав
више
збуњивати
,
а
оне
...
о
,
да
,
оне
се
чинити
невешт
.
како
бити
се
наш
жена
смејати
кад
бити
неко
правити
овакав
погрешка
говорити
турски
!
десет
,
па
сав
млад
и
сав
Парижанка
!
да
она
јесам
видети
тејзе
!
...
ја
јесам
у
сав
елемент
.
ја
јесам
она
туђ
,
и
онај
ја
...
децембар
.
Шта
јесам
данас
видети
.
ја
немати
дух
колико
онај
,
а
оне
немати
духати
колико
ја
.
ја
јесам
јутрос
позлити
,
један
укућанка
јесам
чути
,
а
јесам
доћи
,
и
ако
знати
да
Джемал-беј
јесам
код
кућа
,
да
јесам
сам
,
без
мајка
,
у
туђина
.
ох
,
овај
јесам
хладан
туђина
!
.
.
тај
не
доћи
ни
да
ја
обићи
,
а
камо
ли
да
ја
донети
понуда
...
ниједан
старати
,
у
разговор
,
не
рећи
ја
ни
„
кћер
“
,
а
камо
ли
„
душа
“
и
„
очи
мој
“
.
А
ја
,
чак
слушкиња
казати
„
душа
“
и
„
јагње
мој
“
;
чак
робиња
давати
леп
име
да
она
не
бити
жао
што
јесам
робиња
.
какав
леп
име
!
Гонџеђули
,
Ђулђули
,
Ђулбејаз
,
Ђулренги
,
Ђултер
,
Ђулсу
,
Ђулзаде
.
.
А
кад
се
онај
некад
скупити
код
неки
на
посело
,
па
к
она
ући
мој
сладак
Ариф-тејзе
,
нежно
она
викати
:
„
Ууу
!
колико
соб
мирисати
!
...
А
како
и
не
бити
,
кад
јесам
у
она
:
бео
руж
,
од
руж
руж
,
пупољак
од
руж
,
вод
од
руж
,
ружичаст
,
кћер
ружин
...
овај
соб
ја
бити
прозвати
ђулистан
(
ружичњак
)
да
у
она
јесам
и
један
замбак
и
један
јасмин
“
.
А
робиња
се
радосно
смејати
и
гледати
да
јесам
превара
да
она
пољубити
скут
...
опет
казати
да
овај
жена
имати
дух
,
али
немати
дух
...
Чак
ја
се
сад
ни
њин
име
не
допадати
.
у
ми
,
сваки
име
нешто
значити
...
Мурад
,
жеља
;
Джемал
,
лепота
;
Али
,
висок
;
Нура
,
видети
;
Шемса
,
сунце
;
мелек
,
анђео
;
Ариф
,
разуман
;
Зариф
,
нежан
;
Сафи
,
чист
:
Хисмет
,
поштен
;
Ћулистан
,
ружичњак
...
ко
бити
све
изређати
!
.
.
свако
нешто
значити
...
и
још
шта
јесам
опазити
:
ја
јесам
чист
од
она
;
ја
се
сваки
дан
купати
...
јануар
.
у
ми
мангал
,
у
она
камин
,
и
ја
дрхтати
од
зима
.
јануар
.
о
шта
сав
овај
жена
не
говорити
:
о
позориште
,
о
литература
,
о
хуман
друштво
!
А
наш
?
упустити
се
у
политика
трошити
се
и
физички
и
морално
,
не
мислити
да
од
политика
и
људи
хватати
вртоглавица
.
не
чувати
ту
свој
снага
за
просвећење
маса
,
за
хуман
и
културан
женски
друштво
.
маса
ми
живити
у
мрак
.
ја
се
сећати
једанпут
у
један
друштво
,
од
тридесет
и
неколико
жена
пет
шест
јесам
бити
писмен
,
а
тај
јесам
бити
бејовица
и
бејовски
кћер
.
не
радити
на
побољшање
...
понекад
ја
се
у
Цариград
учинити
да
сваки
десети
човек
—
просити
...
Париз
,
@card@
јануар
@card@
ја
,
бреме
,
јуче
гледати
где
јести
куван
воће
,
а
оне
се
не
пошалити
да
ја
понудити
.
А
ја
,
прво
онај
ко
гледати
,
и
ако
јесам
бремен
,
па
после
у
свој
уста
.
оне
имати
дух
,
али
.
.
...
исти
дан
пред
вече
.
колико
јесам
волети
тејзе
мадам
Аристид
,
а
она
,
једанпут
,
кад
видити
тејзе
у
невоља
,
окренути
она
леђа
.
„
колико
јесам
ситан
,
“
говорити
једном
мој
мајка
,
„
чак
склонити
,
бацити
,
шта
ли
,
са
сто
тејзин
слика
,
за
који
јесам
сам
спремати
,
бацити
јесам
не
помислити
:
„
То
ја
јесам
спомен
од
она
из
дан
кад
ја
јесам
с
она
добро
бити
“
.
“
и
мој
мајка
,
и
Саније-ханум
и
још
многи
ханума
казати
да
јесам
тејзе
у
заблуда
и
љутити
се
на
она
што
не
чувати
свој
велик
љубав
за
нешто
велик
.
Саније-ханум
јесам
сто
пут
рећи
да
мадам
Аристид
никад
јесам
волети
наш
...
Ариф
испустити
хартија
.
тај
више
јесам
роман
,
ни
стих
из
Корана
,
већ
историја
њен
сопствен
срце
.
тај
жена
,
мадам
Аристид
,
не
волити
ни
њен
велик
љубав
...
нокат
јесам
дирнути
рана
у
који
јесам
крв
још
несасирен
.
она
јесам
опет
само
жена
чији
јесам
срце
претрпети
катастрофа
.
оставити
„
аманет
“
,
па
легати
,
и
узити
плаката
.
плакати
јесам
сваки
час
ви
драг
дан
...
тек
сутрадан
,
она
наставити
читање
.
Париз
,
@card@
април
@card@
.
Шта
да
писати
,
кад
јесам
несрећан
.
он
до
кућа
доћи
увек
с
по
један
девојка
...
и
кад
познати
да
јесам
ја
криво
,
љутити
се
:
велим
да
јесам
он
онај
што
и
мушки
,
друг
...
с
она
се
спремати
за
испит
...
морати
радити
,
јер
тетак
моћи
оставити
свој
имање
на
џамија
и
текија
...
један
женски
студент
,
Францускиња
,
стално
јесам
с
он
.
Учи
,
велим
,
исти
грана
наука
...
дипломатски
Школе
.
јесам
ли
тај
истина
?
Париз
,
@card@
април
@card@
.
где
јесам
ви
,
нов
,
што
тражити
да
јесам
с
људи
...
ако
бити
волети
свој
муж
,
гледати
овај
што
ја
гледати
,
ви
бити
умрли
.
па
и
ја
полако
умирати
.
Париз
,
@card@
април
@card@
.
ја
јесам
сав
дневник
назвати
песма
;
а
сад
додавати
:
суза
.
овај
песма
Суза
остати
,
моћи
бити
,
нечитан
,
ники
хтети
дознати
колико
јесам
патити
у
слобода
један
ослобођен
робиња
,
немати
ко
да
се
потужити
...
осим
Госпођице
,
ники
више
да
се
на
ја
сажалити
.
ни
он
...
он
ја
више
не
...
не
моћи
све
да
изустити
...
препукнути
бити
ја
срце
.
@card@
април
,
у
јутро
.
с
друг
и
ноћу
и
дању
...
и
мушки
и
женски
заједно
!
ја
се
пред
људи
узети
језик
,
а
овај
жена
!
...
у
соба
,
до
соб
где
спавати
,
где
јесам
ја
лежати
сав
уплакан
у
помрчина
,
седети
јесам
до
зор
.
и
женски
!
он
хтети
да
надокнадити
у
Француска
што
јесам
у
Турска
изгубити
у
дружба
са
жена
.
кад
бити
он
ући
,
ја
бити
се
чинити
као
да
спавати
,
а
кад
бити
изићи
,
ја
бити
ударити
у
плач
.
па
ја
се
,
неколико
пута
,
учинити
као
да
чути
пољубац
,
и
мислити
јесам
да
она
познавати
...
ја
нов
луда
,
мислити
да
јесам
само
у
Турска
људи
људи
;
а
оно
,
и
овде
пити
...
само
тај
разлика
:
тамо
чочек
,
овде
студент
.
А
ко
знати
да
ли
јесам
овај
жена
што
ноћу
сести
с
људи
,
студент
?
...
@card@
април
,
пред
вече
.
и
ако
јесам
„
овакав
“
,
око
ја
обилазити
његов
друг
Шарл
;
и
кад
јесам
он
овде
,
Шарл
ја
причати
о
„
пријатељица
“
,
и
давати
ја
да
читати
роман
с
место
исподвлачен
оловка
...
и
ја
...
никад
хтети
као
жена
из
роман
!
ја
јесам
друкчије
васпитати
,
и
родити
,
и
ја
волити
,
он
.
мај
.
и
синоћ
седење
!
звати
ја
да
изићи
,
да
седити
с
људи
!
Зашто
?
...
мај
.
у
ми
повикати
на
ортак
,
а
овде
на
метреса
ники
не
викати
!
у
ми
поштен
хтети
с
изобличен
;
овде
изобличити
поштовати
.
Синоћ
у
Позоришту
:
један
маркиз
у
ложа
са
свој
жена
и
с
њен
љубазник
,
и
тај
сваки
знати
,
па
ништа
!
А
ја
јесам
се
чудити
,
као
да
јесам
читати
...
роман
јесам
ја
и
довести
у
земља
дух
без
дух
...
некад
јесам
сањати
:
отац
ја
не
да
он
,
ја
бежати
у
Европа
,
и
—
срећан
јесам
.
сан
јесам
остварити
,
само
што
јесам
ја
несрећан
...
пољубити
ја
само
кад
поћи
и
доћи
.
„
од
муж
и
жена
бити
два
други
,
од
драг
и
драг
два
пријатељ
.
“
зар
овако
брзо
тај
да
доћи
?
...
мај
.
данас
,
пролазити
латински
кварт
,
ја
јесам
чути
на
грамофон
из
један
кућа
турски
песма
,
и
јесам
се
моћи
уздржати
:
на
улица
јесам
заплакати
;
ићи
јесам
,
гледати
у
прозор
,
па
јесам
се
смејати
;
чинити
ја
се
,
да
тамо
,
у
соба
сести
сакупљен
турски
жена
и
један
певати
,
певати
...
како
мити
бити
!
о
,
да
ја
јесам
да
чути
наш
песма
и
да
видити
наш
жена
,
сакупити
!
...
песма
у
ја
звати
носталгија
.
мај
.
он
јесам
ноћас
доћи
доцкан
,
и
ја
он
јесам
смести
питати
где
јесам
бити
.
А
он
јесам
љубоморан
чак
што
јесам
пред
Осман
бити
развити
,
јер
за
пољубац
не
знати
—
ја
он
јесам
казати
...
Госпођица
ја
непрестано
уверавати
да
ја
он
волити
.
и
ја
се
понекад
учинити
да
ја
волити
,
па
јесам
срећан
,
али
за
колико
?
...
јун
.
снити
јесам
да
јесам
Мерсија
заљубити
у
он
,
па
јесам
љубоморан
...
на
свој
сестра
!
лудо
.
ја
она
све
волити
,
ах
!
.
.
Божа
!
зар
за
толико
месец
ја
она
ништа
да
не
писати
,
ни
они
ја
...
не
знати
где
јесам
?
...
волити
да
ништа
не
чути
,
јер
бити
ја
и
добро
растужити
као
зло
.
јун
.
она
...
стално
ићи
с
он
...
осим
Госпођице
,
ја
више
не
волити
ниједан
Францускиња
,
чак
ни
мадам
.
Можда
јесам
овај
тренутак
.
Госпођица
јесам
научити
од
наш
жена
да
осећати
и
да
сажаљевати
странац
и
путник
.
јун
.
у
она
два
напад
,
ја
јесам
се
бојати
за
живот
!
сад
:
грозница
,
ја
венути
,
ја
нестајати
,
и
ја
јесам
весео
,
—
весео
јесам
што
хтети
умрети
.
ја
јесам
као
она
напукнути
ваза
:
ни
за
шта
јесам
,
а
стајати
на
камин
,
за
украс
...
Париз
,
@card@
август
@card@
.
ја
јесам
мајка
@card@
август
.
о
мој
сирот
без
отаџбина
!
о
мој
сирот
без
име
!
да
јесам
у
Турска
,
занети
за
Француски
мајка
бити
ти
од
мио
звати
лула
или
Мима
;
у
Француска
хтети
ти
звати
Джиџи
.
Париз
,
@card@
новембар
@card@
.
Душа
!
сиротица
без
име
!
мајка
хтети
ти
послати
деда
,
да
ти
дед
име
да
,
да
тај
дед
очувати
,
крити
од
ти
и
сунце
и
свећа
.
исти
дан
у
вече
.
данас
у
махрама
крв
...
у
ја
се
нешто
прекинути
кад
се
одвојити
од
Джиџи
...
@card@
новембар
.
Већ
јесам
код
дед
!
кад
бити
знати
,
душа
мој
,
како
ти
се
мајка
осећати
усамљен
!
тај
јесам
она
бити
и
кћер
и
другарица
.
она
се
ти
јадати
,
ти
јесам
она
гукати
,
она
јесам
плакати
,
а
ти
јесам
се
смејати
.
@card@
новембар
.
некад
јесам
свирати
срце
,
сад
писати
срце
.
@card@
новембар
.
данас
...
у
махрама
опет
крв
...
@card@
новембар
.
да
ли
хтети
се
у
мој
песма
Суза
осетити
куцање
мој
срце
?
@card@
новембар
.
слатко
мој
отаџбина
!
кад
бити
ти
се
моћи
вратити
,
ја
не
бити
губити
време
у
сањање
о
лепота
туђ
земља
,
него
бити
радити
да
ми
ти
постати
леп
.
али
,
твој
капија
ја
јесам
затворен
.
кад
доћи
ред
да
ја
се
отворити
,
бити
доцкан
.
Париз
,
@card@
новембар
@card@
.
у
његов
леп
плав
очи
,
који
ја
толико
волити
јутрос
јесам
видети
суза
.
јесам
ли
тај
суза
саучешће
или
љубав
?
љубав
.
ја
хтети
у
тај
тврдо
да
веровати
да
бити
умрети
срећан
.
исти
дан
у
вече
.
Очи
ја
се
засењивати
,
а
ја
као
кроз
магла
видити
гробље
с
отворен
гроб
за
нов
...
вадити
она
из
дрвен
,
необојен
мртвачки
сандук
—
платно
се
белити
као
снег
...
зар
ви
јесам
остварење
сан
гробље
?
зар
јесам
моћи
...
Ариф-ханум
стегнути
на
груди
Фатмин
песма
Суза
,
као
да
јесам
тај
Фатма
,
и
викнути
промукло
:
„
о
,
не
,
Емир
душа
!
тај
нов
гробље
јесам
за
стар
...
застава
понова
узимати
и
ићи
да
викати
,
да
будити
наш
жена
,
да
тражити
права
...
“
хтети
рећи
„
права
сунце
“
,
па
не
могаде
,
клонути
на
узглавље
и
склопити
очи
...
добро
доћи
.
боље
ви
наћи
.
соб
за
јашмак
.
не
бити
урок
.
хвала
бог
.
Баба
.
добро
.
не
говорити
тако
лудо
.
да
,
тај
јесам
глупо
.
Дођи
!
о
,
доћи
,
мој
живот
милина
.
Горпођа
стрина
.
добро
.
да
.
какав
срамота
!
какав
срамота
!
тетак
,
материн
сестра
.
разуман
.
Саказ-кутија
-
кутија
за
саказ
,
тај
јесам
смола
из
мастикова
дрво
,
који
турски
жена
жвакати
.
јесам
ли
тај
награда
,
дете
мој
?
Истурчене
Јеврејка
.
судбина
.
лаута
.
What
!
What
!
What
!
тај
јесам
,
„
Шта
!
Шта
!
Шта
!
“
.
ја
јесам
правоверан
и
заклињати
се
пред
бог
да
јесам
мој
сестра
од
стриц
заљубљен
у
леп
Рускиња
!
бити
паметан
!
оставити
ја
на
мир
!
Чевре
-
рубац
везен
срма
или
тело
судбина
.
харем
.
романса
.
млад
госпођа
.
Чика-беј
.
да
јесам
урок
.
Божа
мој
!
Ноћне
хаљина
.
намена
.
не
.
да
,
тако
јесам
.
тај
јесам
глупо
.
Божа
мој
.
ти
јесам
луд
.
Мил
.
браво
.
Ружа
:
тај
јесам
мој
славуј
.
кос
:
узети
ја
-
бежати
!
Mon
agneau
:
јагње
мој
.
стар
госпођа
.
јагње
мој
,
јагњешце
мој
.
Кћи
ружин
.
разуман
и
узвишен
,
велик
.
о
,
да
,
госпођица
Блак
хтети
доћи
ти
.
ја
јесам
љубоморан
.
не
бити
љубоморан
.
напојница
гласоноша
.
Четвртина
меџидија
.
Пуковиник
.
Каик-отос
,
један
старински
турски
чешљање
.
сто
добар
песма
(
лирски
)
на
енглески
језик
.
ја
ослушкивати
њен
дисање
у
ноћ
њен
дисање
тихо
и
полако
.
о
,
да
,
Тома
Худ
песма
самртан
постеља
врло
јесам
леп
.
збогом
!
ја
мислити
да
ти
у
овај
живот
Нећу
видети
никад
више
.
збогом
,
Сузанице
,
мој
ружа
бео
,
који
јесам
ја
волети
осам
дан
.
драгати
мој
.
ја
ти
волити
.
слатко
срце
мој
*
,
ја
ти
волити
.
ја
мислити
на
ти
.
тај
јесам
једини
предмет
мој
љубав
.
(
*
на
турски
постојати
фраза
"
сладак
срце
мој
"
,
зато
се
овде
тако
преводити
.
)
Полудевојке
.
Рођака
Лаура
.
Дођи
кућа
,
Анри
.
ја
јесам
све
казати
мамити
.
гром
.
ако
бог
да
!
абдест
-
прање
пред
молитва
.
абдеслија
-
узети
"
прање
"
пред
молитва
,
спремити
се
за
молитва
.
турски
хаљина
памук
напунити
.
неваљалица
.
јак
као
смрт
.
ниједан
мисао
не
моћи
замислити
,
нити
језик
смртан
исказати
.
ви
јесам
прекјуче
доћи
из
Цариград
,
јелте
,
госпођица
?
да
,
драгати
мој
.
лав
и
светлост
.
лав
и
сунце
.
одељење
за
мушкарац
.
мало
округао
парац
од
један
врста
црн
смола
.
тај
јесам
страшно
!
тај
јесам
ужасно
!
где
јесам
ја
?
увек
без
људи
...
тај
јесам
неприродан
.
Булка
.
сват
с
момачки
страна
.
Живео
!
о
да
јесам
ја
рукавица
на
тај
рука
,
да
бити
моћи
додирнути
тај
образ
!
Вечерњи
оброк
уз
Рамазан
.
један
врста
пилав
.
позивање
на
молитва
.
вод
с
један
извор
који
муслиман
звати
"
земзем
"
.
за
време
Рамазан
један
нарочит
оброк
.
Божа
мој
,
како
јесам
леп
!
знак
.
немир
.
сируп
.
слободан
.
Jeune
Turc
,
младотурчин
Ложница
,
где
спавати
младенац
.
соб
за
рад
.
Побожна
песма
.
А
,
б
.
ако
бог
да
!
господити
.
Штета
,
срамота
.
гле
!
гле
!
гле
!
Божа
мој
,
како
јесам
леп
!
тај
јесам
"
ла
Франс
"
.
сладак
чика-беже
!
бата
бег
.
један
око
мој
,
тај
јесам
јединац
!
о
,
какав
живописан
поглед
!
