јастрепити
од
тај
ваш
решење
!
...
да
се
не
пренаглити
!
—
Мара
не
одговорити
ништа
:
занети
у
мисао
онај
јесам
лутати
некуда
далеко
,
далеко
по
прошлост
и
будућност
.
тек
после
подуг
ћутање
она
се
пренути
...
—
Нешто
јесам
рећи
,
добар
Реџеп
!
он
она
поновити
свој
првашњи
зебња
.
—
да
се
пренаглити
!
па
немати
се
шта
пренаглити
.
горе
бити
не
моћи
но
што
јесам
сад
.
сав
јесам
пропасти
!
за
човек
који
се
давити
у
бар
до
колено
немати
никакав
опасност
,
ако
и
у
мора
скочити
.
ни
тамо
он
не
моћи
бити
ништа
други
,
но
да
се
удавити
.
опет
настати
ћутање
:
разговор
јесам
запињати
:
Реџеп
се
устезати
да
питати
Мара
о
њен
намера
,
а
да
говорити
о
други
шта
јесам
моћи
,
кад
он
јесам
тај
засести
у
глава
и
обузети
сав
мисао
његов
.
Чекао
јесам
да
она
сам
што
рећи
,
и
она
збиља
проговорити
.
—
Јес
,
решити
јесам
се
—
рећи
Мара
,
устати
и
узити
ходати
по
одаја
крупан
,
тежак
корак
—
решити
јесам
се
и
мој
јесам
решење
и
кратко
и
јасно
.
Убићу
срце
свој
,
да
спасти
онај
што
ја
памет
велим
да
требати
спасавати
.
велик
дело
народни
ослобођење
у
рука
јесам
неколицина
људи
.
Обично
вео
:
људи
не
стварати
прилика
,
већ
прилика
градити
људи
и
људи
стварати
прилика
.
истина
јесам
да
се
неки
историски
дело
моћи
извршити
само
тако
,
ако
јесам
сазрети
прилика
за
тај
.
али
тај
јесам
прилика
и
у
људи
.
неки
нестати
главни
људи
,
у
чији
јесам
рука
сад
дело
народни
ослобођење
и
сав
хтети
доћи
под
питање
и
у
сумња
.
многи
од
тај
људи
већ
јесам
скоро
изгубити
.
ја
покушавати
последњи
очајан
корак
да
она
спасти
.
њин
јесам
спас
могућан
једино
тако
,
ако
се
за
он
заложити
београдски
везир
.
ја
хтети
покушати
да
придобити
везир
...
...
—
Шта
,
шта
?
—
рећи
узбуђено
Реџеп
,
који
јесам
дотле
мирно
слушати
.
—
Шта
,
да
придобити
везир
,
да
он
спасавати
хајдук
,
душман
свој
,
људи
зарад
који
он
и
стајати
овде
,
да
она
гонити
и
таманити
?
...
и
не
покушавати
тај
,
светао
ханума
;
ја
добро
знати
везир
.
од
тај
хтети
бити
ништа
;
не
моћи
бити
ништа
!
...
никад
,
никад
!
—
никад
или
сад
!
—
рећи
Мара
ведро
.
—
Јес
,
и
ја
знати
да
се
тај
на
први
поглед
чинити
као
неки
чудо
,
који
јесам
немогућан
.
али
ако
јесам
љубав
збиља
онај
што
о
она
певати
песник
свити
народ
и
проповедати
мудрац
свити
време
,
ако
јесам
љубав
доиста
свет
,
велик
и
свемоћан
,
она
хтети
бити
кадар
и
чудо
да
чинити
и
она
хтети
створити
чудо
и
избавити
из
мртав
већ
скоро
прежалити
друг
и
пријатељ
наш
.
обмана
моћи
бити
само
у
један
тачци
.
да
ли
јесам
везировати
љубав
спрам
ја
истински
,
права
,
пун
љубав
,
или
јесам
тај
моћи
бити
,
само
кратко
привремено
осећање
распаљен
пожуда
,
који
хтети
исто
тако
један
дан
неосетан
нестати
,
као
што
се
ненадно
и
појавити
.
Реџеп
јесам
пресећи
:
—
То
јесам
.
ја
везир
добро
познавати
;
његов
јесам
љубав
искрен
и
дубок
...
—
онда
јесам
и
наш
успех
прилично
вероватан
.
ја
хтети
везир
исповедити
све
,
казати
он
све
,
и
тражити
од
он
милост
за
невољник
.
дати
ли
он
милост
,
ја
хтети
јесам
платити
љубав
.
истина
ники
не
моћи
заповедити
свој
срце
да
овај
волити
,
а
овај
да
не
волити
,
али
мој
јесам
воља
јак
и
ја
хтети
имати
довољно
снага
,
да
се
једном
за
свагда
одрећи
свити
нада
на
свој
личан
срећа
и
да
од
сад
жив
само
за
срећа
други
и
у
корист
онај
велик
идеал
,
који
јесам
још
из
детињство
запојити
душа
мој
.
—
Биће
голем
несрећа
,
али
вајда
хтети
бити
никакав
.
везир
хтети
пре
пристати
да
себе
живот
одузети
,
ако
доћи
у
сукоб
с
дужност
свој
,
али
дужност
хтети
напустити
.
о
,
ја
он
добро
знати
—
рећи
Сребрница
брижан
.
—
Душа
јесам
у
подгр'оцу
.
морати
се
ризиковати
последњи
средство
.
не
помагати
ли
,
онда
хтети
ја
први
глава
платити
свој
лаковерност
.
—
тај
већ
кад
доћи
до
глава
,
светао
ханума
,
онда
јесам
сав
један
,
који
хтети
се
редом
она
дати
и
да
ли
хтети
бити
први
или
други
или
десети
.
Мара
он
пресећи
:
—
о
ви
хтети
говорити
ни
реч
,
управо
прикрити
све
што
се
ви
тицати
,
и
ви
хтети
остати
недирнут
,
неповређен
—
рећи
Мара
с
топлим
саучешће
.
—
Пошто
сав
ви
пропасти
и
нестати
ви
!
Ал
бити
тај
тек
бити
бесмислен
жив
,
горети
од
сваки
смрт
.
јесам
овде
реч
о
ја
,
но
ја
се
двоумити
,
шта
хтети
бити
од
цео
тај
ствар
.
да
се
тај
само
ја
,
тицати
,
ја
бити
до
сада
бар
@card@
пут
јесам
испричати
ствар
везир
и
казати
он
све
што
знати
.
но
ту
човек
вежа
други
обзир
;
судбина
толики
други
људи
свезати
јесам
с
тај
ствар
.
—
Баш
с
тај
се
тај
ствар
и
не
смести
сад
оставити
овако
како
јесам
.
Наша
јесам
дужност
да
окушати
сав
што
ми
јесам
у
снага
,
а
успех
јесам
у
божији
рука
.
ја
јесам
решити
.
ја
се
овакав
исход
одавна
слутити
и
ја
јесам
дуго
и
много
мислити
о
овај
одсудан
корак
.
овај
јесам
као
оно
,
кад
болесник
у
очајан
прилика
дати
отров
као
лек
.
где
немати
никакав
други
помоћ
,
некад
и
тај
помоћи
.
и
ако
јесам
у
почетак
бити
узбудити
,
Мара
се
доста
брзо
умирити
и
сад
се
чисто
чудити
,
како
јесам
миран
и
прибрати
.
Реџеп
она
јесам
свраћати
пажња
на
разнети
околност
,
који
хтети
утицати
на
везир
,
али
се
из
одговор
Марин
видело
да
јесам
она
прилично
на
сав
мислити
и
прилично
све
предвидети
.
па
кад
јесам
ипак
остати
непоколебљив
и
одлучан
у
свој
намера
,
Реџеп
јесам
сматрати
да
јесам
више
не
требати
мучити
сумња
.
она
веровати
у
успех
:
ваљати
јесам
пустити
—
можда
хтети
бог
дати
и
да
помоћи
.
XXXИ
исповест
Решен
,
да
све
открити
везир
,
Мара
јесам
хтети
развлачити
свој
одлука
.
у
осталом
морати
се
хитати
већ
и
због
онај
невољник
под
земља
.
и
овако
јесам
много
протећи
;
сваки
час
одлагање
моћи
јесам
учинити
да
помоћ
и
милост
доцне
стигнути
и
пасти
на
мртав
тело
.
ваљати
јесам
дакле
хитати
.
одма
сутра
дан
Мара
поручити
везир
да
имати
велик
и
тежак
молба
на
он
.
да
бити
он
објаснити
све
у
шта
јесам
ствар
,
ваљати
она
да
имати
бар
пун
један
сахат
на
расположење
.
с
тај
остављати
он
да
избрати
време
,
када
хтети
он
бити
згодан
,
а
молити
он
само
толико
да
се
ствар
не
развлачити
.
везир
јесам
оставити
леп
жена
да
на
он
дуго
чекати
.
у
последњи
доба
онај
јесам
махом
бити
тужан
,
зловољан
,
нерасположен
,
што
јесам
и
на
он
убиствен
дејствовати
.
бити
се
већ
ужелети
њен
осмех
,
њен
мека
,
благ
реч
,
њен
ведар
,
раздраган
поглед
;
с
тај
се
веома
обрадовати
,
кад
он
доћи
њен
порука
.
Још
исти
дан
пред
заранак
он
отићи
у
харем
леп
жена
,
а
по
слуга
јесам
наредити
да
се
ники
не
усудити
узнемиравати
он
,
па
ма
се
шта
десити
,
ма
ко
он
тражити
.
Очекујући
везир
(
напред
јесам
бити
известити
о
његов
долазак
)
Мара
се
налазити
у
чудан
душеван
расположење
.
тај
осећај
моћи
бити
се
донекле
сравнити
с
осећај
млад
женски
,
кад
венчати
као
невеста
,
први
вече
под
венац
очекивати
долазак
младожења
,
који
хтети
јесам
свест
у
брачни
постеља
.
али
тај
осећај
јесам
бити
сам
;
уз
он
се
приплетао
други
један
.
—
Мара
јесам
носити
у
душа
нешто
налик
на
онај
што
бити
осећати
млад
испросити
,
још
невенчан
,
али
већ
болан
,
преболан
женски
,
који
бити
рећи
:
„
твој
се
час
приближити
;
до
мрак
ти
већ
хтети
више
бити
међу
жив
;
смрт
лебдити
над
ти
:
али
ти
јесам
млад
,
тај
јесам
прошеница
;
моћи
умирати
као
обично
,
но
се
спрема
и
обука
,
обући
се
као
невеста
,
мета
на
се
сав
свадбени
накит
сав
,
па
тако
дочекати
смрт
;
неки
видити
да
јесам
се
не
бојити
,
неки
знати
да
јесам
она
се
надати
,
и
да
јесам
чекати
смело
.
под
утисак
тај
осећај
Мара
се
збиља
нарочито
спремити
да
дочекати
везир
,
и
тај
спремати
бити
јесам
не
само
душеван
,
но
и
телесни
.
не
дати
себе
тачан
рачун
о
тај
,
за
што
сав
тај
чинити
,
она
се
доиста
тако
спремити
,
као
да
хтети
одатле
у
црква
на
венчање
,
или
у
гробница
на
опело
.
Отишла
јесам
прво
у
свој
харемски
купатило
и
ту
се
веома
брижљиво
окупати
.
никада
јесам
њен
млад
робињица
,
који
обично
узимати
са
себе
у
хамам
,
јесам
тако
дуго
и
тако
брижљиво
трљати
ђул-водом
,
као
сад
;
никад
њен
диван
кос
јесам
тако
пажљиво
натирати
мирисан
зејтин
;
никад
миришљав
кад
,
који
испуњивати
хамам
за
сав
време
купање
,
јесам
бити
пријатан
,
заношљив
,
лепше
подељен
и
помешан
.
три
пун
сахат
остати
се
у
хамам
,
и
сав
овај
време
бити
јесам
посветити
јединствен
и
искључни
нега
онај
леп
тело
.
Мара
јесам
заиста
бити
савршенство
женски
лепота
,
леп
од
сав
што
јесам
до
сада
створити
леп
полет
дух
човеков
,
а
изрезати
длето
велик
мајстор
,
почињати
од
Пракситела
па
до
Микел-
Анџела
и
сувремен
Канов
—
леп
,
јер
оно
јесам
мртав
,
хладан
мрамор
,
а
овај
јесам
живо
,
топло
тело
,
са
жив
душа
у
он
.
да
се
схватити
,
да
се
осетити
овај
свемоћан
лепота
,
требати
јесам
видети
овај
дивотан
жена
,
кад
јесам
,
као
вити
водичарка
,
или
као
онај
некад
древан
најадати
,
изаћи
из
млака
,
као
суза
бистар
купатило
,
кад
јесам
свој
бос
нога
стати
на
диван
румен
мрамор
,
па
пред
огроман
млетачки
огледало
дигнути
у
вис
свој
обао
,
као
мрамор
бео
рука
,
нагнув
мало
у
страна
сав
витак
вилински
струк
,
док
јесам
два
млад
лаган
робињица
мекан
убрус
од
свилорун
кашмирски
вуна
утирати
с
тело
капљица
мирисан
вод
.
тај
јесам
призор
требати
видети
.
тек
тада
моћи
бити
се
донекле
осетити
,
шта
јесам
лепота
.
јер
тај
се
не
да
ни
рећи
,
ни
описати
,
ни
насликати
,
ни
изрезати
,
па
чак
ни
опевати
—
лепота
се
само
моћи
осетити
;
она
се
само
душа
схватати
:
а
ко
она
једном
сагледати
,
он
јесам
после
за
дуго
слеп
за
сав
други
предмет
,
јер
у
душа
букнути
пламен
,
који
осветљивати
само
тај
један
једини
предмет
,
лепота
,
који
јесам
осетити
,
створ
,
који
јесам
постати
предмет
наш
љубав
.
Мара
јесам
дуго
стајати
пред
огледало
голишав
:
она
јесам
и
сам
уживати
гледати
онај
диван
тело
.
после
хамам
настати
јесам
облачење
.
Мара
јесам
метути
на
се
лако
харемски
одело
од
бледољубичаст
свила
,
укусан
и
спретан
крој
,
где
не
остајати
открити
ни
један
нежан
део
тело
,
а
где
се
опет
зато
разговетно
видити
облина
и
гипкост
диван
женски
струка
.
Мара
јесам
бити
унапред
решити
да
се
данас
намерно
што
укусан
оденути
и
што
лепше
приказати
,
али
тај
јесам
ићи
некако
само
од
себе
,
скоро
и
нехотице
,
и
она
јесам
чисто
с
чуђење
примећавати
,
како
јесам
данас
пробрати
и
укусан
накит
и
леп
одело
,
али
тај
јесам
опажати
тек
онда
,
кад
јесам
ствар
већ
бити
свршен
.
и
сам
израз
лице
бити
јесам
данас
код
Мара
некако
нежан
и
дирљив
.
Измучено
дуг
борба
и
тежак
мисао
,
онај
живо
,
онај
паметно
лице
добити
јесам
као
неки
одсенак
туга
и
тих
бол
,
што
он
јесам
придавати
још
велик
драж
.
код
људи
,
а
нарочито
код
женскиња
,
често
бивати
да
се
један
исти
лице
,
у
разнети
дан
,
или
један
исти
дан
у
разно
доба
,
показивати
час
лепше
,
час
ружан
.
тај
јесам
промена
по
некад
тако
велик
,
да
човек
чисто
поразити
.
свикнути
јесам
се
на
један
лице
да
он
сматрати
као
леп
,
симпатичан
,
веома
допадљиво
.
и
гле
,
један
дан
онај
ти
изгледати
сурово
,
грубо
,
немило
,
скоро
ружан
и
чисто
бити
се
заклети
да
тај
јесам
оно
исто
пређашњи
лице
.
исто
тако
бивати
и
обратно
.
лице
,
који
ти
обично
изгледати
ружан
,
по
некад
ти
се
за
чудо
допасти
.
у
он
на
једаред
просијати
неки
нов
,
мио
и
симпатичан
црта
,
који
обично
јесам
опажати
,
и
тај
тај
лице
онда
изгледати
лепо
и
мило
.
тако
јесам
сада
бити
код
Мара
.
она
,
обично
леп
,
данас
јесам
бити
леп
,
мио
,
просто
,
заносан
.
тај
јесам
опазити
и
сам
везир
,
чим
јесам
ући
.
сиромах
човек
!
Пошто
јесам
у
она
прво
дуго
и
дуго
гледати
,
држати
јесам
према
себе
,
он
на
једаред
испустити
њен
рука
из
свој
рука
,
покрити
лице
шака
,
и
чисто
јаукну-
—
Мара
,
мио
Мара
!
ослепети
од
твој
лепота
!
збиља
као
оно
у
сунце
,
у
лепота
овај
дивотан
жена
бити
јесам
нешто
што
засењивати
и
заслепљивати
,
нешто
што
тако
блештити
,
да
чисто
не
да
у
се
гледати
.
Мара
јесам
ћутала
.
везир
се
ринути
прозор
,
и
као
да
се
обраћати
неко
који
стајати
ту
пред
он
,
слушати
он
и
моћи
он
одговорити
,
он
упитати
потрести
,
бона
,
с
пун
горак
прекор
.
—
створитељ
!
Шта
јесам
хтети
кад
јесам
саздавати
овај
страховит
лепота
!
какав
ти
јесам
бити
смер
,
кад
јесам
узети
обличје
леп
хурија
небесан
и
послати
он
амо
на
овај
бедан
земља
,
међу
грешан
људи
?
!
какав
јесам
план
твој
,
какав
јесам
велик
и
свет
замисао
твој
,
рад
који
јесам
створити
овај
непресушан
врео
страст
и
љубав
,
овај
чудан
жена
,
који
,
куд
год
проћи
,
проносити
и
ширити
за
себе
страшан
пожар
љубав
.
јер
не
моћи
бити
да
јесам
овај
створен
тек
онако
,
случајно
,
без
одредити
смер
.
тај
сваки
зрнка
песак
на
обала
морски
имати
свој
задаћа
и
сав
пут
,
велим
песник
;
па
зар
јесам
могућно
да
јесам
овај
ризница
лепота
и
дух
створен
беспутан
и
без
задатак
свој
!
...
не
,
не
!
тај
не
моћи
бити
!
тај
бити
бити
безумље
у
природа
,
а
у
природа
нем
безумље
;
онај
јесам
само
у
дело
људски
,
а
створење
овај
непостижан
лепота
дело
јесам
божији
!
...
.
везир
јесам
бити
бурно
и
страсно
расположен
.
Већ
десетак
пун
дан
он
јесам
видети
ложница
свој
мио
жена
.
Још
од
сам
почетак
,
он
јесам
бити
поставити
правило
,
да
посећивати
ложница
Марина
само
онда
,
кад
она
тај
не
забранити
изречно
,
и
кад
се
не
одупирати
тај
посета
.
страсно
заљубити
,
он
јесам
пропуштати
ни
један
састанак
с
она
,
а
да
јесам
не
замолити
за
голем
милост
,
да
он
поклонити
који
тренутак
у
свој
ложница
.
тај
јесам
молба
понајчешће
бити
нем
.
он
се
јесам
усуђивати
да
јесам
питати
реч
.
он
јесам
тај
чинити
поглед
,
пољубац
,
отискивање
рука
,
болан
,
страстан
уздах
,
или
прост
узвик
:
Мара
!
она
јесам
тако
исти
мимика
и
знак
одговарати
.
или
махнути
глава
одречно
,
или
рука
одгурнути
ваздух
од
себе
или
тужно
уздахнути
,
или
напукнути
уста
и
намрштити
чела
,
или
рећи
само
(
и
тај
увек
српски
,
ма
да
јесам
иначе
вазда
турски
говорити
међу
себе
,
јер
он
,
сем
неколико
љубаван
фраза
,
јесам
знати
пиштати
српски
)
,
а
по
некад
бити
јесам
довољно
само
тај
,
да
он
она
строго
и
озбиљно
погледати
,
и
он
јесам
већ
знати
да
тај
дан
његов
бујан
страст
морати
мировати
.
у
почетак
он
јесам
покушавати
да
према
леп
жена
употребити
онај
обичан
мера
и
строгост
,
какав
се
употребљивати
према
леп
ћудљив
нов
робиња
,
који
господар
удостојити
милост
да
она
узети
у
харем
сав
.
али
тај
јесам
бити
само
једном
.
одмах
на
први
корак
он
јесам
познати
да
Мара
јесам
обичан
женски
,
нити
она
моћи
вредити
онај
обичан
мера
.
сав
се
моћи
отети
,
само
љубав
не
!
тај
јесам
везир
одмах
познати
и
увидети
при
први
сав
састанак
с
Мара
.
од
тада
он
се
старати
увек
да
измолити
ако
не
љубав
,
а
оно
бар
њен
тих
трпљивост
.
па
тако
јесам
и
бивати
!
кад
чешће
,
кад
ређе
,
она
јесам
ћутећки
пристајати
да
он
примити
у
свој
ложница
.
али
тај
никад
јесам
бити
позив
,
већ
ћутљив
пристајање
на
његов
наваљивање
.
он
јесам
загрлити
:
обасути
јесам
пољубац
;
она
се
не
отимати
:
пасивно
примати
његов
страстан
милошта
и
миловање
.
и
он
јесам
тада
срећан
и
задовољан
.
али
ни
у
тај
тренутак
страстан
заборав
он
никад
јесам
сметати
с
ум
,
како
јесам
тај
само
полован
,
блед
,
хладан
срећа
.
Шта
јесам
тај
у
сравнење
с
онај
блаженство
,
који
бити
он
осећати
,
кад
бити
она
сам
,
вољно
раширити
сав
загрљај
,
пружити
он
рука
,
и
рећи
:
„
ходити
,
мити
мој
!
“
о
.
.
о
.
.
о
!
за
један
тренутак
така
срећа
он
бити
дати
половина
живот
свој
!
последњи
десетак
дан
он
јесам
бити
необично
узбуђен
.
али
кад
год
јесам
долазити
к
она
,
застајати
она
јесам
хладан
,
замишљен
,
тужан
.
на
сав
његов
милошта
она
јесам
одговарати
само
тужан
махање
глава
.
и
он
се
тада
,
сав
сломити
,
с
огањ
у
жила
,
враћати
сетан
и
разбити
у
свој
усамљен
,
пуст
одаја
.
о
!
како
се
несрећан
он
осећати
у
тај
мучан
час
.
једном
у
бујан
занос
бити
се
заборавити
толико
,
да
се
страсно
ринути
на
она
и
силом
јесам
савити
у
свој
наручје
.
она
се
приклонити
,
али
наскоро
он
јесам
осетити
како
њен
врео
суза
капати
по
његов
рука
,
који
јесам
јесам
грчевито
држати
и
стискивати
.
тај
суза
бити
јесам
страшан
од
растопљен
челик
,
који
бити
он
капати
на
сам
срце
.
он
јесам
у
помама
скочити
,
пустити
јесам
и
јесам
она
више
смести
приступити
три
пун
,
за
он
три
дуг
,
предуг
дан
.
после
десетодневни
хладан
одвојеност
он
јесам
сад
опет
ступити
у
њен
харем
,
и
тај
по
нарочит
жеља
и
позив
њен
.
тај
јесам
бити
нешто
необичан
,
ванредан
.
у
његов
заљубљен
глава
ројити
се
стотину
свакојак
мисао
,
сав
један
од
други
сладострастан
и
жив
.
Шта
он
јесам
долазити
на
ум
;
наравно
понајвише
ствар
за
који
јесам
тако
страсно
жудети
душа
његов
.
с
тај
јесам
он
ући
у
одаја
Мара
узбуђен
и
пун
неки
мио
,
сладак
нада
и
радостан
ишчекивање
.
али
њен
он
леп
занети
одмах
на
први
корак
,
и
његов
јесам
први
реч
бити
да
исказати
свој
велик
преданост
и
свој
обожавање
те
лепота
.
„
Мара
!
ослепети
од
твој
лепота
!
“
—
бити
јесам
израз
његов
страстан
преданост
леп
жена
.
ни
сам
не
бити
умести
казати
за
што
,
али
Мари
јесам
сад
годити
овај
везиров
заносан
обожавање
њен
лепота
.
она
јесам
мирно
саслушати
сав
његов
љубаван
излив
,
па
он
онда
узити
кротак
за
рука
,
привести
он
диван
и
повући
он
да
сести
крај
она
.
везир
јесам
осећати
како
он
рука
дрхтати
од
сам
додир
Марин
и
он
поћи
за
она
као
питом
јагње
.
—
господар
,
—
рећи
она
,
пошто
он
јесам
посадити
крај
себе
—
господар
,
имати
с
ви
озбиљан
судбоносан
разговор
,
разговор
од
чији
исход
зависити
сав
будућност
,
сав
судба
мој
,
управо
од
тај
зависити
и
сам
живот
мој
.
ја
имати
један
молба
,
голем
,
страшан
молба
за
ви
...
—
говорити
,
мити
мој
.
немати
ништа
на
свет
,
што
бити
ја
тешко
бити
учинити
за
ти
.
казивати
само
!
дати
ја
прилика
,
да
чим
бити
заслужити
наклоност
и
симпатија
твој
.
о
,
како
бити
сладак
бити
онај
мука
који
бити
подносити
као
откуп
за
љубав
твој
.
—
тако
говорити
,
господар
,
јер
и
не
слутити
сав
огроман
тежина
дело
који
хтети
ви
изнети
.
—
Дај
један
планета
,
да
јесам
натоварити
на
плећа
,
ти
радити
,
лепота
мој
.
тај
шта
ја
моћи
бити
тешко
за
ти
!
—
да
ли
се
код
ви
кад
год
порађати
озбиљан
сумња
против
ја
?
—
отпочети
Мара
.
—
сумња
?
какав
сумња
?
—
упитати
везир
замишљено
.
—
да
ли
ви
јесам
кад
год
долазити
на
ум
,
да
ја
моћи
бити
члан
какав
политички
дружина
,
какав
тајни
дружина
?
—
на
прилика
члан
друштво
Ноћне
Браће
—
пресрести
јесам
везир
.
—
Јес
,
падати
ја
јесам
тај
на
ум
,
и
ако
се
добро
сећати
,
ја
јесам
ти
тај
једном
приликом
и
наговестити
...
онда
,
кад
јесам
ја
оно
молити
да
се
осуђеник
извести
ван
тврђава
и
ван
град
,
да
се
не
казнити
под
зидина
градски
...
на
што
?
да
се
јесам
обистинити
мој
сумња
?
да
јесам
,
збиља
,
члан
„
Ноћне
Браће
“
?
Мара
махнути
глава
потврђивати
.
везир
јесам
загледати
добро
у
очи
:
—
Мара
,
ти
збијати
шал
са
ја
.
—
рећи
чист
истина
,
господар
!
—
ти
,
тај
члан
крвавити
Ноћне
Браће
?
!
—
ја
!
—
знати
,
члан
из
даљина
,
на
одстојање
,
члан
по
чувење
,
по
празан
симпатија
;
тај
јесам
чути
за
тај
људи
;
о
она
причати
свакојак
поетски
скаска
и
бајка
;
тај
ти
јамачно
одушевити
и
занети
и
тај
тај
звати
твој
чланство
.
Мара
махнути
глава
одрицати
.
—
Шта
?
јесам
тако
,
јесам
тај
!
но
како
јесам
?
—
упитати
везир
живо
.
—
прав
,
стваран
члан
.
знати
лично
сав
првак
тај
опширан
братство
,
лично
јесам
с
она
бивати
и
верити
јесам
за
црн
ратник
.
везир
скочити
.
овај
последњи
реч
одбацити
он
с
диван
,
као
да
јесам
непажљиво
стати
на
какав
јак
челични
федер
.
—
тај
Мара
!
тај
заручница
црн
ратник
!
тај
заручница
један
груб
крвав
хајдук
,
један
обичан
разбојник
,
који
клати
људи
по
друм
и
пљачка
њин
иметак
!
—
дрекнути
везир
пренеражено
.
Мара
се
једва
приметно
осмејкивати
.
она
опет
махнути
глава
одрицати
!
.
.
!
—
Шта
!
јесам
хајдук
,
јесам
звер
,
крволок
,
без
дух
и
срце
;
груб
диваљ
животиња
?
зар
јесам
,
зар
јесам
он
тај
!
Мара
устати
,
дигнути
десни
рука
и
мета
јесам
везир
на
рам
.
он
поумити
да
јесам
ухватити
за
рука
,
али
она
одмахнути
рука
у
страна
,
а
за
тај
јесам
опет
спустити
на
везиров
рам
.
—
он
јесам
сав
дрхтати
.
она
рећи
мирно
:
господар
,
ако
желити
да
казати
сав
што
имати
и
да
расправити
ствар
разложно
,
ја
ви
молити
покорно
,
уздржати
за
време
сав
гнев
и
саслушати
ја
мирно
.
ја
јесам
кривац
,
ја
јесам
државни
злочинац
,
али
ја
јесам
у
ваш
рука
:
умакнути
ви
хтети
:
увек
хтети
имати
време
да
ја
казнити
и
да
осветити
жртва
попадао
под
ударац
наш
моћан
дружина
.
везир
се
ухватити
оберучке
за
глава
,
као
да
се
бојати
да
он
збиља
не
прснути
.
—
говорити
—
рећи
он
промукло
—
говорити
,
говорити
!
—
да
,
господар
,
ја
јесам
заручница
црн
ратник
.
но
ја
он
хтети
овде
бранити
.
А
и
на
што
бити
тај
служити
!
он
јесам
ваш
противник
,
он
јесам
душманин
Турчин
,
ви
он
морати
мрзети
,
као
што
и
он
ви
мрзети
.
али
као
што
он
не
бити
имати
права
кад
бити
ви
назвати
џелат
за
тај
само
што
ви
кажњавати
похватан
бунтовник
,
тако
исто
и
ви
он
чинити
неправда
кад
он
називати
груб
и
крвав
харамија
,
обичан
разбојник
,
који
засреће
и
пљачкати
људи
по
царски
друм
.
јесам
он
ни
груб
ни
крвав
,
као
што
јесам
ни
разбојник
.
на
против
,
тај
јесам
отмен
,
племенит
и
углађен
човек
,
пун
част
и
јуначки
понос
.
у
осталом
,
ви
јесам
имати
прилика
да
с
он
говорити
лично
.
и
ако
јесам
бити
тешко
ранити
и
управо
једнако
онесвестити
,
опет
јесам
моћи
познат
какав
јесам
тај
карактер
...
—
ја
лично
бити
с
црн
ратник
!
дакле
ипак
мој
осећај
јесам
ја
преварити
кад
јесам
зауставити
пажња
на
онај
човек
.
Штета
,
штета
,
што
он
не
очувати
жив
.
свакако
он
ваљати
наћи
и
извући
испод
онај
рушевина
...
.
—
мислити
јесам
везир
за
себе
.
Мара
јесам
погађати
овај
мисао
.
—
црн
ратник
јесам
мртав
и
јесам
под
рушевина
.
он
јесам
с
осталим
осуђеник
у
бегство
,
и
ако
се
они
спасти
,
спасти
се
и
он
с
она
!
—
Мара
!
Жено
!
јесам
ли
овај
јава
или
тежак
бунован
сан
?
Чују
ли
добро
уш
мој
,
или
јесам
тај
празан
тлапња
један
истрзан
дух
!
но
Мара
јесам
говорити
даље
:
новост
за
новост
и
факт
за
факт
падати
јесам
као
ударац
чекић
но
темењача
везиров
.
—
да
,
црн
ратник
јесам
жив
,
он
јесам
још
овде
у
Београд
,
још
јесам
у
ваш
власт
;
још
његов
живот
зависити
од
ваш
добар
воља
,
и
ја
ево
у
име
његов
,
и
у
име
његов
дружина
,
и
у
име
цео
моћан
братство
„
Ноћне
Браће
“
,
хтети
да
ви
предложити
један
погодба
,
управо
да
ви
понудити
један
откуп
.
но
у
напред
ви
казати
,
да
јесам
цена
,
који
нудити
,
несразмерно
мален
према
онај
што
од
ви
тражити
за
она
.
Мара
застати
за
тренутак
.
везир
јесам
слушати
окаменити
.
Мара
продужити
исти
тон
,
мирно
,
хладно
,
као
да
говорити
о
прегрш
крушка
,
а
не
живот
свој
,
о
цео
срећа
свој
.
—
да
не
одуговлачити
ствар
.
кад
јесам
почети
исповест
требати
и
да
јесам
свршити
.
понуда
јесам
наш
кратак
и
јасан
.
ја
,
заручница
црн
ратник
,
стваран
члан
и
првакиња
у
дружина
Ноћне
Браће
,
одрицати
се
и
свој
заручник
,
и
дружина
,
који
јесам
годинама
верно
служити
,
предавати
заборав
цео
прошлост
,
и
остајати
једном
за
свагда
,
од
сад
па
довека
други
и
веран
сапутница
у
живот
мој
господар
садашњи
,
млад
везир
београдски
,
ви
господар
мој
.
ја
ви
се
једном
за
свагда
предавати
,
и
душа
и
срце
,
предавати
се
вољно
,
искрено
и
свесрдан
,
а
као
цена
и
награда
за
тај
везир
отпуштати
слободан
црн
ратник
и
сав
његов
дружина
.
ствар
се
тај
свршавати
међу
ми
и
остајати
у
тајност
,
као
поверљив
погодба
чисто
између
везир
и
ја
.
тај
јесам
сав
господар
што
јесам
имати
поднети
пред
ви
и
метути
пред
нога
ваш
с
покоран
молба
да
проценити
ствар
свестрано
и
да
јесам
решити
далек
у
рок
од
5—6
час
,
после
моћи
бити
све
доцкан
.
Мара
јесам
изнети
све
што
јесам
имати
и
сад
јесам
из
везиров
рука
изгледати
далек
судба
свој
.
тренутак
јесам
бити
свечан
;
обојити
јесам
ћутали
и
овда
онда
крадимице
погледати
један
на
други
.
код
обоје
осећај
јесам
бити
скоро
један
исти
.
везир
јесам
у
овај
тренутак
исто
тако
као
и
Мара
осећати
да
од
овај
момент
зависити
сав
далек
судбина
његов
:
и
он
јесам
стајати
у
така
исти
немио
страх
као
Мара
.
обојити
јесам
привидно
изгледати
миран
,
али
код
обоје
беснило
јесам
у
душа
тежак
бура
и
ломљење
.
Мара
опет
проговорити
.
—
најзад
имати
још
један
молба
.
ако
светао
везир
одлучити
да
одбити
мој
понуда
и
да
ударити
путем
строгост
и
казна
,
онда
молити
један
једину
милост
:
да
не
дозволити
мучење
нада
ја
,
да
ја
не
предавати
у
џелатски
рука
,
већ
да
ја
казати
само
шта
јесам
науман
,
па
хтети
се
онда
ја
сам
уклонити
;
сам
хтети
са
себе
свршити
!
...
у
тај
мах
Мара
се
збиља
бити
сетити
један
обичај
,
који
јесам
јако
распрострети
код
Турчин
.
кад
она
са
неверство
,
или
из
други
какав
узрок
,
омрзнути
жена
,
који
јесам
некад
љубити
,
онда
јесам
они
предавати
поуздан
џелат
да
они
с
она
свршити
.
у
таки
прилика
груб
џелат
ударати
свој
жртва
на
страховит
мука
,
и
овај
несретан
жена
често
трпити
мученички
страдање
,
пре
но
што
испустити
душа
.
по
некад
чак
у
страшан
предсмртан
мука
подносити
стидан
,
цинички
насртај
на
част
свој
од
суров
и
развраћених
сладострасник
,
какав
се
увек
наћи
у
околина
џелатски
,
ако
јесам
баш
он
јесам
.
Мара
јесам
имати
прилика
да
чути
многи
оваки
прича
и
сад
јесам
збиља
осећати
како
јесам
језа
пролазити
при
сам
помислити
на
тај
могућност
.
на
последњи
реч
Марин
везир
дигнути
глава
и
подуг
јесам
гледати
у
она
ћутећки
.
—
како
ја
мучити
!
—
рећи
он
горко
и
прекорно
—
како
ја
мучити
!
...
опет
ћутање
.
везир
јесам
бленути
некуд
у
даљина
.
гледати
јесам
а
ништа
јесам
видети
.
грло
он
јесам
бити
сухо
запећи
и
он
јесам
почешће
нешто
гутати
.
Мишић
на
доњи
вилица
на
мах
јесам
се
праћкати
.
—
овај
јесам
,
страшно
,
ужасно
,
грозно
,
—
планути
он
на
једаред
,
а
из
очи
он
сенути
зао
,
злослутан
огањ
.
као
онај
кад
џарнути
у
огањ
тај
сунути
јато
варница
,
тако
се
из
његов
велик
,
црн
очи
на
једаред
просути
читав
млаз
огњен
искрица
.
он
јесам
изгледати
страшан
.
—
издаја
!
—
вика
он
очајно
—
издаја
и
неверство
на
сав
страна
,
на
сваки
корак
,
при
сваки
дах
.
издаја
у
војска
,
у
двор
,
на
стража
,
у
харем
,
у
брачни
ложница
.
неверство
и
спред
и
са
отраг
,
оздо
и
озго
,
с
лев
и
с
десни
!
неверство
и
издаја
отровати
јесам
сваки
угао
овај
дом
,
сваки
сасуд
у
кућа
мој
,
сваки
кончић
на
одећа
који
носити
!
...
Невер
јесам
мој
официр
,
мој
војник
,
мој
стража
,
мој
слуга
,
мој
жена
...
.
ах
па
и
тај
страшан
,
кобан
жена
!
тај
како
бити
друкчије
и
моћи
бити
да
се
куја
завера
,
да
се
заштићавати
хајдук
,
да
се
управљати
бунтован
гомила
из
сред
харем
мој
,
који
требати
да
јесам
неприступан
светиња
,
у
који
не
смести
паста
ни
туђ
сенка
,
а
камо
ди
ступити
туђ
нечист
нога
.
А
амо
јесам
јамачно
чак
и
он
долазити
!
...
јао
!
тешко
ја
!
—
и
везир
се
што
год
моћи
пљеснути
шака
по
чела
.
он
јесам
на
једаред
сенути
нов
мисао
који
он
бацити
у
права
беснило
:
„
црн
ратник
морати
јесам
долазити
у
овај
харем
;
он
јесам
газити
по
овај
простирка
,
дисати
овај
ваздух
,
делити
с
леп
неверан
жена
овај
ложница
!
...
“
везир
рикнути
од
бол
и
раздерати
хаљина
на
себе
.
—
он
јесам
бити
овде
—
загрмети
везир
,
а
глас
он
јесам
више
личити
на
лавовски
рика
,
но
на
говор
човечији
—
он
јесам
бити
овде
,
дисати
овај
ваздух
,
додиривати
овај
предмет
,
узимати
ти
у
свој
рука
...
гнев
он
угушити
и
последњи
реч
једва
јесам
се
моћи
разабрати
,
јер
јесам
од
људски
говор
поступно
прећи
у
животињски
рика
.
Мара
јесам
за
сав
тај
време
миран
ћутала
,
али
сад
,
кад
везир
од
силан
узбуђење
већ
бити
и
глас
изгубити
,
Мара
увребати
његов
поглед
,
уграбити
да
он
погледати
права
у
очи
,
и
да
тај
његов
поглед
приковати
на
себе
,
па
онда
махнути
глава
забринути
и
рећи
мирно
:
—
ви
јесам
болан
,
господар
!
Ваши
јесам
живац
сувише
надражити
и
ви
примати
за
стваран
појава
празан
сенка
и
варљив
слика
,
који
стварати
ваш
родити
машта
.
сад
јесам
уобразити
да
јесам
чак
овде
,
у
ваш
харем
,
бивати
црн
ратник
,
и
тај
помисао
хтети
да
ви
угушити
.
А
тај
јесам
мисао
празан
уображење
;
ни
дати
црн
ратник
,
јесам
никад
ступити
у
овај
одаја
,
а
камо
ли
нога
његов
.
—
јесам
,
ти
велим
јесам
,
страшан
жена
!
Говориш
ли
истина
?
—
рикнути
опет
везир
,
јурнути
на
Мара
,
дочепати
јесам
оберучке
за
глава
,
извити
јесам
на
страна
,
и
тако
она
се
загледати
права
у
очи
,
као
да
јесам
хтети
свој
поглед
да
разбити
онај
стакло
од
зеница
њен
,
онај
прозор
,
који
као
да
он
јесам
сметати
да
загледати
у
сам
душа
.
—
истина
јесам
што
рећи
,
његов
нога
никад
јесам
прећи
ни
један
праг
у
цео
дом
овај
,
а
камо
ли
да
јесам
моћи
ступити
чак
у
овај
харем
.
—
Али
ти
јесам
његов
заручница
тај
јесам
тај
сам
рећи
—
цикнути
везир
и
тако
јесам
грчевито
стегнути
рука
,
да
јесам
у
мало
не
угушити
.
—
Јес
,
ја
јесам
његов
заручница
,
али
близу
већ
три
година
мој
он
очи
јесам
видети
.
ни
сенка
његов
јесам
се
од
тај
доба
преда
ја
јављати
,
а
камо
ли
он
жив
.
—
јесам
,
јесам
,
ни
сенка
његов
велим
тај
;
он
ти
ни
у
сав
јесам
долазити
,
ти
јесам
никада
,
ни
у
сладострастан
провиђење
ружичаст
сан
оскрвнити
постеља
наш
:
ни
као
сенка
,
ни
као
сенчасто
привиђење
што
се
јављати
у
сан
у
тих
и
ведар
месечиним
ноћ
летњи
,
ти
он
јесам
загрлити
у
свој
наручје
,
јесам
он
обасути
пољубац
и
усрећити
свој
чарима
.
он
ни
као
сенка
јесам
долазити
,
ни
у
привиђење
јесам
долазити
—
рећи
везир
живо
,
брзо
,
сипати
по
неколик
реч
на
једанпут
и
саплетати
се
преко
она
,
а
непрестано
јесам
држати
глава
Марин
извијен
и
пиљити
она
јесам
у
очи
.
—
никад
,
никад
,
ни
на
јава
,
ни
у
сан
,
ни
у
привиђење
,
ни
у
сам
помисао
он
јесам
ступити
у
овај
одаја
,
ни
он
,
ни
дух
његов
,
ни
сенка
његов
.
—
јесам
,
јесам
—
поновити
везир
чисто
сав
обасјати
неки
неисказан
унутрашњи
радост
—
он
јесам
долазити
,
ни
у
сан
јесам
долазити
.
.
ох
,
благо
,
благо
ја
!
...
раздрагати
се
везир
и
снажан
,
страсно
стиснути
Мара
у
ватрен
,
грчевит
загрљај
,
и
неколико
тренутак
остати
тако
не
пуштати
јесам
.
Мара
јесам
осећати
како
везир
убрзано
неправилно
дисати
како
он
срце
на
мах
,
бурно
и
неуредно
ударати
,
час
заиграти
и
тако
лупати
,
као
да
хтети
из
груда
искочити
,
а
час
се
опет
тако
притајити
као
да
он
и
јесам
у
груди
.
—
он
јесам
долазити
!
како
јесам
тај
лепо
.
—
како
јесам
тај
добро
:
на
душа
ја
јесам
тако
лако
...
ах
,
мити
,
рајски
мој
Мара
!
—
чисто
јесам
шапутати
везир
,
не
дизати
још
глава
с
њен
раме
и
не
пуштати
јесам
из
свој
загрљај
.
али
на
једаред
он
се
тргнути
,
као
да
он
јесам
из
њен
недра
ненадно
змијати
ујести
;
тргнути
се
и
тако
јесам
одгурнути
од
себе
,
да
јадан
Мара
у
мало
не
пасти
.
—
Шта
јесам
овај
,
шта
радити
ја
?
ја
јесам
полудети
;
ја
чинити
безуман
,
немогућ
ствар
,
ја
вршити
самоубиство
над
себе
,
ја
се
ругати
велик
светиња
предак
мој
,
ја
газити
светити
завет
њихан
,
ја
јесам
постати
неверник
,
издајник
,
безумник
...
не
,
не
,
тај
не
смести
,
тај
не
моћи
бити
,
ја
требати
да
се
прибрати
,
да
доћи
к
себе
,
да
повратити
изгубљен
умље
,
да
казнити
злочин
и
неверство
,
да
размрскати
глава
леп
,
шарен
,
отрован
змија
,
који
се
тако
лукав
савити
око
срце
мој
,
спустити
на
он
свој
хладан
,
пљоснат
змијски
глава
и
сиктати
у
он
љут
отров
...
да
бежати
...
да
бежати
!
...
и
збиља
,
везир
јурнути
и
излетити
из
харем
,
остављати
за
себе
широм
отворен
врата
.
после
као
да
се
нешто
предомислити
,
повратити
се
натраг
,
затворити
врата
и
шта
више
закључати
она
,
па
кључ
стрпати
у
џеп
,
што
до
сад
никад
јесам
чинити
.
везир
нестати
а
Мара
остати
тужан
,
жалосна
,
плачан
,
али
непоколебљив
,
чврсто
решити
да
достојно
живити
и
умрети
и
да
српељиво
сносити
све
што
јесам
снаћи
.
страх
јесам
завладати
у
цео
конак
кад
јесам
видети
какав
јесам
бити
везир
по
излазак
из
харемски
одаја
свој
леп
жена
.
свикнут
да
он
виђати
разведрити
и
разгалити
кад
се
отуд
враћати
,
послуга
јесам
бити
пренеражен
,
чути
како
јесам
везир
страховито
викнути
,
да
у
харем
код
Мара
ники
не
улазити
док
он
не
наредити
.
Чак
јесам
се
побојати
да
јесам
доћи
до
злочин
и
убиство
,
тако
јесам
страшан
и
променити
изгледати
везир
.
ван
себе
од
гнев
,
у
страшан
душеван
растројство
,
везир
се
,
по
излазак
из
харем
,
затворити
у
свој
одаја
.
престрављен
послуга
и
везиров
дворјанин
са
затајен
дихање
ишчекивати
јесам
шта
ли
хтети
даље
бити
.
везир
јесам
тренути
цео
тај
ноћ
.
Ослушкујући
,
млад
јесам
он
чути
како
се
на
мах
притајити
а
после
опет
ходати
.
Чешће
јесам
он
чути
како
дубоко
и
горко
уздисати
.
пред
зор
чути
се
како
нешто
лупати
у
одаја
,
као
да
се
разбацивати
некакав
ствар
.
Још
доцније
стража
с
поље
видети
јесам
како
се
прозор
на
једаред
зажарити
,
као
да
јесам
унутра
у
одаја
запаљен
бити
какав
велик
ватра
.
по
дрхтање
светлост
јасно
се
моћи
опазити
,
како
пламен
бивати
час
велик
,
час
мањити
док
се
најзад
сасвим
јесам
угасити
.
тај
јесам
везир
спаљивати
неки
свој
хартија
.
Страшна
јесам
бити
тај
ноћ
за
везир
.
за
десетак
час
тај
јесам
кроз
његов
глава
проћи
више
но
што
по
некад
људи
преживити
за
читав
десет
година
.
у
први
мах
везир
се
бити
решити
да
казна
Мара
,
да
страшан
мука
поморити
сав
онај
који
јесам
с
она
бити
у
веза
,
да
похватати
хајдук
и
да
она
свечано
сав
поодсеца
глава
,
један
реч
,
да
учинити
онај
што
јесам
сматрати
да
он
јесам
дужност
као
царски
везир
и
као
потомак
чувен
и
славан
лоз
који
јесам
царевина
до
сада
дати
многи
велик
државник
и
веран
служитељ
престол
и
светити
вера
Мухамедов
.
„
Па
зар
јесам
друкчије
и
моћи
бити
“
,
мислити
јесам
он
у
себе
„
зар
јесам
моћи
,
зар
јесам
смести
он
постати
невера
и
издајник
велик
цар
,
који
он
јесам
још
тако
млад
одликовати
тако
висок
и
отмен
положај
,
зар
се
и
за
тренутак
моћи
колебати
кад
јесам
бити
питање
на
који
хтети
страна
стати
,
кад
на
један
стајати
част
и
дужност
а
на
други
издајство
и
срамота
?
Шта
,
зар
он
,
везир
царски
,
због
један
леп
жена
да
метнути
под
нога
сав
сјајан
будућност
свој
,
да
бацити
стидан
сенка
на
читав
низ
светао
предак
свој
,
који
јесам
понос
цео
турство
,
да
се
умешати
међу
мрачан
,
преступни
бунтовник
,
што
ницати
из
прљав
низина
поробити
,
угнетене
рај
,
наменити
да
,
као
и
сваки
други
стока
,
послужити
вишој
благородан
раса
турски
:
зар
да
сутра
пукнути
глас
од
Београд
до
Багдад
како
се
београдски
везир
дати
омађијати
од
један
вештица
ђаурски
,
и
она
за
љубав
напустити
свој
везирски
дужност
и
здружити
се
с
бунтован
раја
:
зар
да
дочекати
да
он
ухватити
,
оковати
и
као
роб
погнати
кроз
она
исти
место
,
куда
јесам
пролазити
као
заповедник
,
господар
и
веран
већил
султанов
?
тај
он
јесам
тиква
без
корен
,
он
јесам
самац
на
свет
,
он
имати
велик
родбина
,
имати
жив
мати
,
имати
браћа
,
сестра
,
имати
деца
свој
.
па
зар
сав
тај
да
закукати
у
један
глас
и
да
заплакати
крвав
суза
!
?
зар
сав
тај
да
упропастити
,
да
убити
,
да
сахранити
он
,
он
лично
,
он
својеручни
!
...
не
,
не
,
тај
просто
не
моћи
бити
!
...
“
и
у
тај
тренутак
,
везир
се
чисто
чудити
,
како
он
јесам
моћи
и
на
ум
пасти
да
моћи
бити
друкчије
;
како
јесам
моћи
и
за
тренутак
сумњати
и
колебати
се
који
хтети
се
страна
приволети
и
који
хтети
пут
изабрати
.
али
баш
у
тај
тренутак
кад
он
се
чинити
да
јесам
његов
судбина
решити
,
да
јесам
његов
држање
јасно
и
одредити
и
да
се
само
по
себе
разумети
шта
и
како
морати
чинити
,
он
се
на
једаред
замаглити
пред
очи
,
а
из
тај
магла
пред
он
полако
изникнути
и
васкрсавати
бајан
,
чаробан
слика
његов
диван
Маријола
.
она
тада
стајати
пред
он
тужан
,
плачан
,
нем
,
а
из
онај
њен
диван
,
чудесан
очи
отимати
се
прекор
.
„
охол
везир
,
зашто
јесам
тако
неверан
и
себичан
?
зар
ти
моћи
збиља
веровати
да
хтети
ти
на
зло
навући
један
овако
чисто
и
невин
створење
,
један
овако
нежан
и
анђелски
добар
душа
?
!
зар
ти
моћи
истински
веровати
,
да
у
овакав
диван
тело
моћи
становати
пакосна
,
сатански
душа
,
који
хтети
ти
мамити
на
зло
и
гурати
ти
у
срамота
?
зар
тај
јесам
жао
,
зар
ти
јесам
грести
помислити
да
она
уста
лажа
,
да
оне
очи
притворно
гледати
,
да
оно
срце
неискрен
куца
,
када
се
нудити
:
—
узети
ја
да
за
навек
бити
твој
,
а
тај
велик
дар
платити
само
један
велик
милосрђе
,
који
бити
ти
,
ако
јесам
човек
а
не
звер
,
требати
и
сам
да
учинити
,
да
ти
ники
за
тај
нарочито
не
молити
,
да
ти
се
за
тај
не
давати
никакав
нарочит
накнада
“
.
да
,
у
тај
тренутак
појавити
се
пред
он
блед
,
измучен
слика
леп
жена
и
млад
везир
већ
не
моћи
више
да
издржати
ни
њен
поглед
,
ни
њен
уздах
,
ни
њен
тих
,
покорен
сет
.
он
у
тај
тренутак
осећати
да
јесам
његов
привезаност
за
тај
жена
дубок
од
пучина
морски
,
виша
од
удаљен
висина
небесан
,
широк
од
бескрајност
и
јачати
од
свемоћ
.
и
као
год
што
он
се
мало
час
чинити
,
да
јесам
за
он
тако
јасно
и
одредити
да
морати
одбацити
леп
жена
,
тако
он
исто
сад
изгледати
и
јасно
и
разговетно
,
да
он
без
она
не
моћи
живети
,
да
пре
моћи
јесам
себе
одсећи
глава
,
појести
свој
родити
срце
и
испит
сав
свој
крв
,
само
се
не
моћи
она
одрећи
,
нити
моћи
без
она
бити
.
и
везир
се
тада
чудити
,
како
јесам
моћи
и
за
тренутак
помишљати
на
што
друго
но
што
јесам
тај
,
да
се
потпуно
предати
воља
и
пун
располагање
овај
чудесан
женски
,
па
што
она
хтети
,
тај
хтети
од
он
и
бити
.
у
таки
тренутак
гнечен
неодољив
страшан
осећај
с
два
супротан
страна
,
он
се
на
једаред
осећати
тако
немоћан
и
тако
мајушан
,
да
јесам
видети
спас
ни
излаз
ни
у
шта
други
,
но
да
један
ударац
свршити
све
,
да
решити
страшно
питање
бежање
испред
он
—
да
од
грозан
загонетка
живот
,
који
јесам
пред
он
стати
као
неразрешљив
Гордијев
чвор
,
побећи
у
смрт
.
у
таки
тренутак
везир
јесам
озбиљно
помишљати
на
самоубиство
,
и
онај
он
се
јављати
као
лак
и
природан
излазак
из
тежак
несавладљив
борба
.
али
одмах
за
тај
јављати
се
протест
млад
,
свеж
сила
,
који
никако
јесам
моћи
пристати
да
се
тако
олако
под
земља
закопати
.
Јуначка
крв
турски
бунити
се
против
самоубиство
,
и
везир
јесам
тада
осећати
позив
да
истрајати
до
крај
,
да
се
борити
против
зао
прилика
,
али
да
увек
бити
спреман
и
на
пораз
и
на
погибија
.
победа
ли
ипак
,
онда
хтети
победа
бити
у
толико
сладак
и
славан
.
у
таки
мучан
борба
везир
јесам
провести
цео
ноћ
.
по
десетак
пута
он
се
решавати
на
један
,
па
се
опет
предомишљати
,
враћати
се
други
и
отпочињати
борба
наново
.
пред
зор
за
један
пола
час
бити
се
примирити
.
после
се
опет
чути
тешко
корачање
по
соба
.
тако
он
јесам
затећи
и
дан
.
али
први
сунчан
зрак
затећи
јесам
везир
већ
решен
и
одлучан
.
Чим
се
разданити
везир
јесам
тражити
да
он
довести
деца
,
и
тај
стар
синчић
,
који
јесам
бити
@card@
година
,
и
млад
ћерчица
који
јесам
тек
проговарати
.
овај
захтев
још
јесам
више
престравити
сав
укућанин
.
до
сада
везир
јесам
тај
никада
чинити
,
ни
тражити
да
он
доца
довести
у
његов
одаја
.
кад
јесам
хтети
провести
који
час
у
круг
свој
породица
,
он
јесам
обично
одлазити
у
харем
свој
жена
,
и
ту
се
често
по
читав
сахат
играти
с
деца
.
никад
он
јесам
тражити
деца
ван
харем
.
откуда
сад
овај
изузетак
?
свој
мали
ћерчица
везир
само
ижљубити
и
помиловати
,
па
јесам
вратити
натраг
дојкиња
,
а
стар
синчић
задржати
код
себе
.
тај
јесам
бити
умиљат
,
једар
детенце
,
лепо
као
анђелак
,
а
румен
као
мајски
руж
.
отац
он
узити
к
себе
на
колено
,
и
дуго
јесам
с
он
разговарати
.
мали
Ахмед
причати
јесам
отац
стотину
свој
дечији
пошурлија
,
а
суморан
везир
старати
се
да
он
по
могућство
што
пажљив
слушати
.
Често
бити
на
његов
свеж
,
румен
обрашчић
спустити
врео
,
страсан
пољубац
па
бити
он
после
опет
мирно
и
ћутећки
слушати
.
везир
се
бити
решити
да
остати
веран
свој
дужност
и
свој
позив
,
решити
се
дакле
да
жртвовати
Мара
и
спремати
се
да
отићи
сад
к
она
,
да
последњи
пут
с
она
говорити
и
да
она
казати
...
он
управо
јесам
знати
шта
да
она
казати
,
јесам
моћи
дати
себе
тачан
рачун
ни
о
тај
,
шта
хтети
сад
код
она
,
кад
јесам
већ
једном
ствар
преломити
—
али
он
јесам
осећати
неодољив
жудња
да
јесам
још
једном
видити
и
сматрати
јесам
тај
управо
као
неки
свој
дужност
.
А
овамо
опет
бојати
се
слабост
!
бојати
се
кад
диван
жена
стати
пред
он
у
пун
блесак
лепота
свој
,
кад
он
погледати
онај
бајан
очи
,
кад
он
салетети
сваковрстан
разлог
,
који
она
њен
фин
,
гибак
ум
вазда
у
изобиље
стављати
на
расположење
—
бојати
се
да
у
тај
тренутак
опет
не
посрнути
;
да
се
његов
„
тврдо
и
непоколебљиво
“
решење
опет
не
поколебати
.
с
тај
,
јесам
потражити
потпора
и
укрепљење
у
нејак
синчић
свој
;
узети
јесам
к
себе
невин
дете
,
да
он
његов
анђеоски
чистота
штитити
од
саблажњив
и
грешан
мисао
,
за
какав
јесам
он
сад
сматрати
свој
помисао
и
пожуда
за
Мара
.
везир
јесам
дуго
гледати
свој
првенац
,
старати
се
тај
да
што
више
распирити
свој
родитељски
љубав
,
који
јесам
овде
требати
да
бити
као
неки
штит
против
љубаван
стрела
Марин
.
на
једаред
везир
скочити
,
окренути
се
свет
ћаба
,
клечати
на
молитвен
сиџаде
,
наместити
синчић
крај
себе
и
узити
се
топло
и
срдачно
молити
бог
,
ударати
често
чела
о
под
.
Научен
из
ран
детињство
,
а
видити
сад
отац
где
се
молити
бог
,
мали
Ахмед
узити
и
јесам
клањати
.
његов
мален
усташца
шапутати
јесам
разнети
молитва
,
од
који
јесам
везир
овда
онда
чути
по
какав
реч
.
али
како
он
јесам
бити
,
кад
чути
сладак
реч
детињити
,
где
се
молити
бог
да
помоћи
отац
његов
.
сав
потрести
,
везир
дограбити
у
наручје
синчић
свој
и
дуго
он
јесам
тако
држати
,
предан
сав
душа
топао
и
усрдан
молитва
велик
творац
небо
и
земља
.
за
ко
се
он
молити
у
тај
тренутак
?
за
себе
,
за
чедо
свој
и
—
за
онај
који
он
јесам
научити
да
се
молити
бог
за
отац
свој
.
после
много
време
везир
се
сад
први
пут
с
љубав
и
топлом
благодарност
сетити
законит
жена
свој
,
који
он
јесам
деца
родити
.
овај
сећање
он
јесам
јесам
сматрати
као
срећан
знак
да
он
се
душа
почети
трезнити
од
заносан
љубаван
опијеност
за
леп
Мара
.
везиров
молитва
бити
јесам
дуг
и
он
јесам
после
она
устати
окрепљен
и
прилично
умирити
.
Осећао
јесам
неки
нов
снага
у
себе
...
дете
предати
натраг
жена
,
а
јесам
се
упутити
у
харем
леп
Мара
.
везир
јесам
ући
у
харем
хладан
и
намргођен
;
ући
јесам
полако
,
нечујно
,
опрезно
.
Мара
јесам
лежати
на
диван
обучен
.
и
ако
јесам
на
поље
бити
дан
већ
одавно
,
у
харем
јесам
још
горети
жишка
,
а
због
спуштен
завеса
изгледати
јесам
као
да
још
трајати
ноћ
.
кад
везир
ући
Мара
се
не
помакнути
и
остати
миран
на
диван
.
„
да
ли
спавати
?
“
—
прошапутати
везир
и
поћи
она
полако
на
прст
.
Мара
јесам
лежати
насатке
,
али
јесам
лице
бити
окренути
у
вис
.
према
малаксао
светлост
овај
измучен
лице
бити
јесам
самртнички
блед
,
а
на
он
јесам
лебдити
некакав
чудан
,
неизмеран
сет
,
са
који
бити
и
студен
камен
просузити
.
везир
опазити
тај
израз
и
сав
се
стрести
.
марина
десни
рука
бити
јесам
право
пружити
низ
тело
и
наслонити
на
десни
бедуо
.
леви
рука
,
пак
,
висити
јесам
опустити
низ
диван
.
Јамачно
јесам
прво
бити
на
диван
,
али
,
кад
јесам
после
у
сан
олабавити
,
она
се
смакнути
и
обесити
се
низ
диван
.
цео
положај
леп
жена
бити
јесам
некако
сувише
опуштен
и
млитав
,
више
јесам
личити
на
положај
какав
мртав
фигура
од
восак
,
но
на
жив
тело
.
једино
онај
болан
израз
на
лице
подсећати
јесам
на
живот
.
„
да
јесам
учинити
што
зло
са
себе
;
да
се
јесам
отровати
!
...
—
сенути
везир
кроз
глава
,
и
он
она
чисто
прискочити
.
но
Мерин
обао
груда
равномерно
јесам
се
дизати
и
спуштати
,
и
везир
застати
пред
она
као
укопати
.
дуго
и
дуго
гледати
јесам
он
у
она
зоран
,
жудан
,
нетремице
!
на
једаред
се
полако
спустити
и
клечати
крај
диван
.
најлак
,
сав
уздрхтан
,
он
ухватити
опрезно
њен
клонуо
рука
и
прислонити
јесам
свој
уснам
.
он
она
јесам
ни
опазити
,
али
суза
,
који
јесам
одавно
већ
почети
тећи
,
канути
на
рука
леп
жена
и
она
се
тргнути
.
Повуче
рука
и
отворити
очи
.
поглед
она
се
сусрести
с
поглед
везиров
.
она
се
пренути
и
исправити
се
на
диван
.
настати
тренутак
нем
гледање
.
„
Божа
!
Шта
да
она
рећи
,
шта
да
почети
?
!
“
—
проћи
везир
кроз
глава
.
—
како
јесам
нечујно
ући
,
господар
!
јесам
ви
ни
осетити
!
—
рећи
Мара
.
—
„
како
јесам
нечујно
ући
!
...
“
„
господар
!
...
“
сав
обичан
реч
!
...
она
ја
говорити
као
и
обично
;
као
да
јесам
ништа
ни
бити
,
...
као
да
јесам
већ
све
свршен
,
...
као
да
она
не
знати
!
...
па
она
можда
и
не
знати
!
...
наравно
,
она
и
не
знати
о
мој
одлука
...
Јес
,
ја
јесам
тај
решити
за
себе
;
само
јесам
за
себе
;
тај
сем
ја
један
ники
више
и
не
знати
!
Чак
ни
она
ништа
не
знати
...
како
да
она
казати
?
како
,
како
?
—
Госпођо
...
почети
он
—
Мара
он
погледати
зачудити
.
никад
до
сад
јесам
она
из
његов
уста
чути
ту
сувопаран
,
хладан
реч
„
госпођа
“
!
.
.
но
он
продужити
.
—
Госпођо
.
Мучио
јесам
се
цео
ноћ
;
мој
јесам
борба
бити
очајан
,
али
ја
јесам
јесам
најпосле
савладати
,
ја
јесам
се
решити
...
Мара
се
још
боље
исправити
на
диван
,
а
везир
већ
бити
устати
и
стојати
јесам
пред
она
мирно
и
скрушено
.
...
—
Решио
јесам
се
да
остати
веран
дужност
свој
,
и
ваш
савезник
хајдук
сав
хтети
изгинути
под
ударац
џелатски
секира
.
...
„
гле
,
рећи
јесам
она
ваш
савезник
“
...
тај
јесам
добро
,
сад
и
не
требати
да
она
више
говорити
„
ти
“
—
тај
јесам
проћи
...
.
тај
јесам
стар
!
...
.
—
проћи
везир
кроз
глава
.
—
„
стар
...
стар
...
али
колико
јесам
сладак
,
колико
драг
успомена
везати
за
тај
„
стар
“
,
за
тај
што
јесам
„
бити
и
проћи
“
,
за
тај
што
се
никад
више
хтети
повратити
никад
више
!
...
„
и
бедан
јесам
везир
осећати
да
он
се
при
тај
један
реч
само
срце
кидати
!
„
никад
,
никад
више
!
“
—
мислити
јесам
он
а
осећати
јесам
како
он
се
у
глава
почињати
мутити
и
смркавати
.
Мара
јесам
опазити
овај
забуна
и
пометња
везиров
;
њен
бистар
око
одмах
јесам
познати
како
јесам
голем
разлика
између
онај
што
говорити
уста
,
и
онај
што
осећати
срце
везиров
.
с
тај
,
место
да
јесам
огорчити
његов
суров
реч
,
она
он
јесам
у
душа
искрено
и
срдачно
жалити
.
али
у
овај
мах
на
њен
усна
ипак
заиграти
лак
подругљив
осмејак
.
—
светао
везир
заборављати
да
хајдук
јесам
још
у
његов
рука
.
мој
савезник
ви
бити
моћи
метнути
под
џелатски
секира
само
онда
,
кад
бити
ја
бити
довољно
подла
да
она
издати
.
али
,
знати
мој
карактер
,
тај
ваљда
хтети
од
ја
очекивати
ни
мој
господар
.
ја
јесам
ви
нудити
један
частан
погодба
у
име
хајдук
.
ви
јесам
јесам
примити
,
и
ту
јесам
крај
.
тај
јесам
питање
о
хајдук
пресечен
и
они
јесам
остављен
и
даље
свој
рођеној
судбина
.
но
уједно
ја
јесам
ви
открити
и
један
мој
личан
тајна
.
зато
се
ви
моћи
са
ја
рачунати
и
наплаћивати
како
ви
јесам
воља
:
моћи
ја
као
бунтовница
казнити
.
тај
јесам
све
у
ваш
рука
.
али
судба
хајдук
јесам
у
ваш
руда
,
јер
још
не
знати
њин
боравиште
,
и
докле
ви
он
не
бити
казати
ја
ви
ваш
претња
не
моћи
извести
.
и
збиља
,
везир
тек
сад
приметити
да
он
о
хајдук
још
ништа
поуздано
не
знати
и
да
он
Мара
још
јесам
казати
где
јесам
они
.
и
ако
јесам
цео
ноћ
мислити
о
тај
ствар
,
овај
што
јесам
близ
и
природан
не
бити
он
пасти
на
ум
.
тај
он
сад
веома
изненадити
.
задивити
,
он
стати
сад
пред
Мара
зачудити
јесам
гледати
у
она
и
онда
рећи
,
као
да
јесам
јесам
себе
питати
:
—
Па
шта
сад
?
Положај
везиров
збиља
јесам
бити
смешан
и
Мара
се
чисто
осмехнути
одговарајући
он
:
—
Па
ништа
!
са
ја
хтети
учинити
што
ви
јесам
воља
,
а
хајдук
хтети
остати
као
што
јесам
и
бити
,
поскапати
,
али
ви
хтети
доживети
тај
задовољство
да
она
ваш
џелат
једном
по
једном
одрубити
глава
.
везир
се
дубоко
замислити
:
у
његов
јадан
глава
опет
јесам
бити
мрачан
и
мутан
.
он
јесам
бити
вољан
да
жртвовати
свој
личан
срећа
свој
дужност
и
државни
корист
,
само
кад
бити
тај
корист
моћи
видети
јасно
.
али
док
он
јесам
с
један
страна
бити
сасвим
разговетно
,
како
јесам
голем
жртва
који
подносити
,
с
други
страна
бити
јесам
у
голем
двоумица
о
корист
који
хтети
отуда
ма
ко
имати
.
и
управо
у
тренутак
кад
се
он
борити
,
кад
се
мучити
и
напрегнути
да
назрети
тај
општи
корист
,
Мара
,
као
да
читати
његов
мисао
,
питати
он
баш
о
тај
исти
(
овај
јесам
већ
по
други
пут
како
она
погађати
мисао
његов
,
и
тражити
он
одговор
,
који
он
још
ни
за
себе
немати
.
—
за
што
јесам
светао
везир
решити
да
жртвовати
и
себе
,
и
ја
,
и
мир
сав
,
и
срећа
свој
,
и
све
?
...
—
упитати
Мара
,
гледати
везир
како
занемети
бити
застати
,
па
и
не
чекати
његов
одговор
,
она
продужити
:
—
тај
ја
јесам
слеп
;
ја
јасно
видити
како
јесам
у
душа
ваш
и
ма
колико
се
ви
силити
да
прикрити
осећај
свој
,
ја
видити
како
се
ранити
срце
наш
болно
трзати
и
бити
у
узак
простор
свој
.
радити
шта
све
те
голем
жртва
,
мио
господар
?
Мара
ућутати
;
она
јесам
чекати
одговор
.
—
Рада
шта
?
—
поновити
везир
—
ради
држава
,
ради
престол
,
ради
слава
и
јачина
султанов
,
ради
одржање
господство
турски
—
рећи
везир
чисто
киван
,
не
веровати
ни
јесам
у
свој
родити
реч
.
—
Шта
хтети
помоћи
господство
турски
,
што
светлити
везир
себе
мучити
?
—
учитати
Мара
.
—
Али
хтети
он
помоћи
кад
нестати
црн
ратник
и
његов
бунтован
гомила
—
приметити
везир
.
—
голем
заблуда
,
господар
мој
.
Почела
јесам
озбиљан
разговор
с
ви
,
и
кад
јесам
ви
већ
нешто
казати
,
казати
ви
и
остати
.
за
ви
не
моћи
бити
тајни
да
се
Аустрија
спремати
за
рат
.
она
јесам
бацити
око
на
овај
леп
земља
,
и
као
што
јесам
ни
до
сад
жалити
ни
крв
ни
новац
,
тако
хтети
ни
од
сад
жалити
само
да
она
за
се
уграбити
.
ако
бити
жив
црн
ратник
он
хтети
бити
голем
сметња
овај
прохтев
аустриски
.
—
...
но
ви
хтети
можда
рећи
:
али
он
се
не
хтети
одупирати
Аустрија
у
корист
Турска
,
већ
у
име
свој
народни
идеал
,
желити
да
на
Балкан
створити
самосталан
балкански
краљевина
.
дакле
,
Турска
јесам
сав
један
,
јер
тај
јесам
управо
питање
између
враг
и
ђаво
.
и
ако
бити
она
морати
изгубити
подунавски
земља
свој
,
она
јесам
онда
баш
са
сав
сав
једно
ко
хтети
она
приграбити
,
да
ли
Аустрија
,
или
какав
нов
балкански
краљевина
.
тако
хтети
можда
мислити
,
светао
везир
,
а
на
први
поглед
тако
се
и
чинити
.
али
у
истина
јесам
тако
,
а
за
Турска
јесам
од
огроман
значај
у
чији
хтети
рука
бити
овај
земља
,
ако
она
она
једном
морати
изгубити
.
тај
јесам
питање
тако
од
битан
значај
,
да
бити
Турска
имати
голем
разлог
,
пре
сам
да
уступити
овај
земља
мали
балкански
народ
,
но
да
се
изложити
ризико
,
да
она
она
Аустрија
отети
и
приграбити
.
ствар
јесам
прост
;
ту
говорити
прост
обичан
рачун
,
где
јесам
интерес
Турска
.
али
баш
с
тај
,
што
јесам
цео
тај
ствар
и
врло
прост
и
врло
јасан
,
турски
државник
превиђати
јесам
и
пролазити
поред
она
без
пажња
.
тај
јесам
некако
у
природа
људски
,
а
нарочито
јесам
тај
случај
код
дипломата
,
да
увек
бежати
од
прост
ствар
,
јер
она
се
све
чинити
:
оно
што
