мисваки
дрипац
терати
политика
.
сваки
хтети
да
ти
цепати
.
ако
јесам
добар
књижевник
,
дрипац
тај
поцепати
на
парампарче
;
ако
јесам
добар
политичар
,
дрипац
ти
обесити
канта
па
све
звонити
.
—
ама
,
зар
немати
солидан
,
јак
људи
,
рећи
,
да
дрипац
ућуткати
?
—
како
да
немати
,
рећи
мајор
Жарко
,
али
који
хтети
још
да
барабити
у
овај
земља
ућуткавати
.
врева
јесам
овај
,
па
се
сав
дерати
,
а
озбиљно
гледати
свој
посао
.
—
Па
добро
,
од
куд
сад
од
један
екстаза
за
Миловановић
?
—
језгра
јесам
овај
земља
,
рећи
Стојанка
,
здраво
;
честит
јесам
овај
народ
...
—
Али
велик
дрекавац
,
рећи
капетан
Млађа
.
—
таки
јесам
дрекавац
,
приметити
Лазаревић
,
мало
у
свет
.
јесам
рђав
,
јесам
покварен
,
али
дигнути
дрека
.
тај
због
тај
ми
дрекати
ви
тамо
не
разумети
;
ви
држати
,
сав
јесам
тај
тако
као
што
се
викати
.
—
кад
бити
тако
бити
,
рећи
Стојанка
,
у
овај
бити
земља
бити
сам
лопов
и
издајица
.
—
Питаш
,
напомена
пуковник
Ђорђе
,
од
куд
данас
овај
екстаза
,
за
Миловановић
.
не
моћи
се
рећи
,
да
јесам
екстаза
,
него
се
језгра
у
душа
народни
пробудити
.
сад
Миловановић
физички
немати
,
сад
он
не
моћи
више
интерпелисати
у
скупштина
,
не
моћи
он
нападати
у
новина
,
него
ми
јесам
смрт
његов
опоменути
,
да
направити
биланс
његов
политички
рад
и
да
се
према
он
определити
.
и
ја
јесам
се
ето
према
Миловановић
определити
.
—
ви
он
признавати
заслуга
?
—
Његов
јесам
заслуга
велик
,
он
јесам
радити
на
тежак
народни
посао
...
—
и
свршити
он
?
—
у
главним
црта
,
и
тај
онако
,
како
одговарати
и
схваћање
наш
круг
.
људи
,
који
радити
на
народни
одбрана
...
—
и
жена
,
приметити
Лазаревић
са
осмејак
.
—
и
жена
...
моћи
он
бити
захвалан
.
народни
јесам
ствар
упутити
правилан
колотечина
.
—
А
ви
?
—
кад
јесам
се
,
рећи
пуковник
Ђорђе
,
о
сав
потребан
обавестити
,
и
кад
јесам
се
уверити
,
да
јесам
ствар
народни
одбрана
и
државнички
у
правилан
ток
,
ја
јесам
сав
рад
,
као
допуна
државни
рад
,
убрзан
темпо
почети
радити
...
„
о
себе
,
драгати
Катарина
,
причати
ти
,
кад
се
вратити
.
„
Срдачно
те
поздрављати
твој
Оберкнежевић
“
.
педесети
глава
Суза
Софија
Смиљанићев
Софија
Смиљанићев
седило
јесам
сам
у
соба
и
вести
,
па
кад
се
размислити
о
живот
,
уздахнути
јесам
и
оставити
вез
,
па
јесам
,
да
се
растрести
,
почети
наново
да
читати
„
Политика
“
.
кад
јесам
први
пут
„
Политика
“
читати
,
јесам
приметити
позив
стрина-Неранџе
Недићев
,
у
који
позивати
свој
кћер
Ната
,
да
се
вратити
кућа
.
Чим
јесам
Софија
тај
прочитати
,
затрести
се
и
почети
јесам
горко
плаката
.
Зашто
јесам
тај
позив
узбудити
Софија
Смиљанићев
?
да
ли
она
знати
Недићев
Ната
и
стрина-Неранџу
?
или
она
,
можда
,
не
знати
,
него
она
тек
жао
,
што
јесам
тако
један
кћер
отићи
незнано
у
свет
и
мати
свој
оставити
?
или
,
или
...
Софија
јесам
горко
плакати
,
и
кад
се
Мица
вратити
из
посета
,
затећи
јесам
како
се
цео
тело
трести
и
горко
плакати
.
Мица
бити
весело
у
соб
ући
,
а
кад
видити
,
како
Софија
горко
плакати
,
застати
,
не
знати
у
први
мах
,
шта
да
учинити
.
Чим
јесам
мало
себе
доћи
,
прећи
Софија
,
дигнути
јесам
са
миндерлук
,
стати
она
кос
уређивати
и
сузити
рубац
брисати
.
за
тај
јесам
узити
у
недра
и
загрлити
јесам
леви
рука
.
Софија
бити
мало
лакше
,
погледати
Мица
у
очи
,
и
за
тај
стати
наново
плаката
.
у
тај
ући
у
соб
и
Пањимама
,
зачудити
се
,
а
кад
она
Мица
дати
рука
знак
,
да
изићи
,
она
изићи
.
Мица
јесам
леп
Софија
миловати
по
зажарен
образ
,
брисати
она
суза
,
а
кад
се
она
поутишати
,
рећи
:
—
моћи
плаката
...
тај
јесам
код
твој
Мица
...
моћи
,
срце
мој
плаката
...
Софија
она
стати
рука
миловати
.
—
не
плакати
,
душица
мој
...
ту
јесам
твој
Мица
...
овде
јесам
,
злато
наш
,
међу
свој
...
Софија
уздахнути
.
—
Ко
ти
јесам
ожалостити
,
злато
наш
...
не
смести
ти
у
овај
кућа
ники
да
жалост
.
Поручник
Воја
ући
нагло
у
соб
.
—
она
,
ала
она
побити
!
Мица
он
дати
знак
,
да
изићи
,
и
он
зачудити
изаћи
.
—
вратити
се
господин
Воја
из
Стар
Србија
...
—
ето
,
вратити
се
.
—
Ал
јесам
поцрнити
!
А
шта
он
јесам
оно
на
десни
образ
?
—
ваљда
рана
од
бомба
или
од
куршум
...
—
Ника
ти
,
злато
наш
,
од
ми
не
ожалостити
?
—
Ника
...
—
А
зашто
се
злато
наш
толико
ожалостити
?
—
тако
...
доћи
ја
тешко
...
—
не
смести
ти
код
ми
тешко
да
доћи
...
не
да
Мица
,
да
њезин
злато
тешко
доћи
...
Софија
се
насмешити
па
јесам
пољубити
.
—
сав
јесам
добро
...
сав
јесам
проћи
...
—
Кажи
,
злато
,
ако
ти
јесам
код
ми
нешто
криво
.
—
Добра
ја
јесам
...
оставити
...
проћи
јесам
,
рећи
Софија
и
опет
јесам
пољубити
.
Мица
јесам
гледати
радознало
.
Уђе
Пантата
носити
шунка
и
хлеб
.
—
Шта
јесам
?
Нешто
жао
доћи
!
не
смести
,
соко
мој
,
овде
у
кућа
да
се
плакати
.
дед
’
,
помоћи
Пантати
,
рећи
и
почети
сећи
шунка
.
Пружајући
Софија
парац
,
рећи
:
—
Дел
,
мало
да
се
осолити
.
—
хвала
...
сад
не
моћи
...
—
тај
шта
не
моћи
,
узети
само
!
еј
,
где
јесам
комита
!
комита
!
Потпоручик
Воја
ући
.
—
наредити
пива
!
Воја
отићи
и
вратити
се
са
неколик
боца
.
—
А
мам
?
—
Ева
јесам
.
Пањимама
ући
,
сести
до
Софија
,
пружити
она
парац
шунка
и
рећи
нежно
:
—
Хајд
,
служити
се
...
Софија
примити
шунка
и
парац
хлеб
.
Воја
отворити
флаша
,
Мица
наслужити
пива
у
чаша
,
а
Пантата
рећи
:
—
Хајд
соко
мој
.
за
здравље
наш
комита
,
који
се
сретно
вратити
.
Куцнуше
се
,
а
Воја
рећи
:
—
Ал
она
побити
!
—
А
шта
јесам
тај
,
мора
,
на
лице
?
рећи
Пантата
.
—
Ништа
...
маленкост
...
од
бомбица
...
—
да
,
рећи
Пањимама
,
од
бомбица
...
тако
они
...
да
ја
мој
син
погинути
...
—
Мор
,
глај
се
послати
,
рећи
Пантата
.
—
батал
,
рећи
Воја
,
одмахнути
рука
.
какав
погинути
...
па
и
ако
погинути
...
педесети
први
глава
Браћи
у
помоћ
!
Читавог
лет
јесам
год
.
@card@
.
у
Београд
,
па
и
у
цео
Србија
,
владати
необичан
узрујаност
.
као
да
јесам
ваздух
непрестанце
пролазити
неква
чудан
електрични
струја
који
јесам
узнемиривати
и
крв
и
душа
сваки
синути
и
сваки
кћер
напатити
Србија
.
свак
јесам
осећати
да
ускоро
морати
нешто
крупан
доћи
,
што
хтети
дубоко
засећи
у
живот
васколикога
народ
српски
.
и
,
диван
чудо
,
ники
јесам
у
Србија
,
ни
за
трен
ока
посумњати
да
догађај
који
се
ићи
у
сусрет
,
који
се
као
облак
иза
брдо
валити
,
Србија
морати
само
нов
слава
донети
.
са
тврд
самопоуздање
,
са
грозничав
нестрпљивост
се
очекивати
само
—
да
се
отворити
устава
тај
крупан
,
судбоносан
догађај
,
да
потећи
бујица
народни
одушевљење
и
борба
за
свој
стар
идејал
.
али
се
владати
Србија
до
грло
закопчати
па
никоји
знак
да
показати
народ
свој
смер
.
јасно
јесам
бити
само
тај
,
да
влада
годити
сваки
појава
у
који
се
изражавати
тај
самопоуздање
и
ватрен
одушевљење
народни
,
кад
год
јесам
и
где
год
јесам
севнути
мисао
о
ослобођење
потлачен
браћа
.
узрујаност
народ
јесам
порасти
до
раздраженост
када
јесам
турски
влада
,
у
половина
септембар
@card@
.
година
,
објавити
да
хтети
се
око
Једрене
извршити
војнички
маневар
.
А
јаван
мњење
јесам
у
Србија
одмах
установити
да
се
тај
хтети
да
маскирати
мобилизација
турски
војска
.
како
јесам
схватити
дипломација
у
Београд
,
на
Цетиње
,
у
Софија
и
Атина
тај
турски
поступак
,
видити
се
из
тај
,
што
јесам
неколико
дан
иза
тај
објава
,
краљев
све
четири
хришћански
држава
на
Балкан
,
у
један
исти
дан
,
издати
указ
о
мобилизација
.
и
што
се
донде
у
Србија
само
желети
и
нагађати
,
постати
јесам
јасан
факт
,
да
јесам
балкански
држава
склопити
савез
против
Турска
царевина
.
А
тај
сазнање
јесам
потенцирати
,
устостручити
вера
и
поуздање
српски
народ
у
леп
будућност
његов
.
европски
јесам
дипломација
још
и
сада
извијати
и
овако
и
онако
,
да
спречити
рат
против
Турска
.
Нашла
се
и
таки
велик
сила
у
„
просвећен
“
Европа
,
који
јесам
као
необорив
начело
истакнути
:
ма
како
тај
рат
испасти
—
status
quo
на
Балкан
не
смести
се
мењати
.
али
ни
тај
јесам
сметати
јуначки
дух
господар
каменит
стење
црн
Гор
и
њезин
диван
соко
,
да
—
већ
@card@
.
септембар
—
издати
ратни
објава
свој
веран
народ
,
позивати
он
у
бојити
против
петстогодишњега
душман
и
угњетач
народ
српски
,
објављивати
уједно
васцелому
свет
,
да
хтети
се
сад
уз
рам
црн
Гор
борити
још
три
удружен
краљевина
балкански
.
тај
јесам
посведочити
—
@card@
.
октобар
—
ратни
објава
краљ
Петар
,
а
мало
за
тај
и
ратни
објава
краљ
Бугарска
и
Грчка
.
у
Београд
јесам
врити
и
врвити
као
у
мравињак
;
као
у
кошница
кад
се
рој
спремати
да
се
пустити
.
у
сав
државни
звање
,
у
градски
управни
одељење
,
у
школа
,
разним
завод
па
и
у
приватан
дом
,
а
понајвише
у
касарна
и
у
писарница
организација
за
народни
одбрана
,
—
један
реч
:
у
цео
Београд
се
спремати
брз
полазак
на
граница
.
под
застава
позвати
војни
обвезаници
и
добровољац
долетати
јесам
са
свити
крај
и
отимати
се
који
хтети
пре
да
се
пријавити
свој
команда
,
односно
одбор
за
примање
добровољац
.
А
сваки
јесам
из
очи
севати
радост
,
што
он
јесам
пасти
у
део
срећа
да
осветити
Косово
,
за
чим
јесам
Србин
телико
столеће
жудети
;
о
шта
он
јесам
вити
,
посестрима
Краљевић
Марка
,
од
погибија
цар
Лазар
свеудиљ
сан
сновати
;
о
шта
јесам
он
танак
струна
на
гусле
и
милотужне
песма
народни
гуслар
толико
беседити
.
Дошла
јесам
хор
кад
се
мријети
морати
!
А
српски
јесам
јунак
поврвети
у
бојити
,
у
смрт
,
као
у
сват
.
сав
Београд
изгледати
као
голем
логор
,
а
дом
изнутра
као
радионица
у
који
се
сећи
плакно
,
кројити
и
шити
рубља
,
постељина
и
завој
.
у
више
школски
дворница
држати
се
предавање
о
неговање
рањеник
.
тај
дворница
бити
препун
вредан
слушалац
.
родољубив
Српкиња
похитати
онамо
да
се
научити
како
требати
прискочити
у
помоћ
онај
браћа
,
који
зло
коб
задесити
у
окршај
са
непријатељ
.
Чланице
српски
црвен
Крста
поделити
улога
према
потреба
изабран
одбор
свој
,
да
функционисање
скупни
рад
нигде
ни
за
длака
не
запети
.
Стојанци
јесам
пасти
у
део
вођење
онај
одбор
који
одредити
бити
да
примати
и
пописивати
добровољан
резни
прилог
за
рањеник
.
уз
она
јесам
запослити
бити
у
тај
одбор
још
осам
врстан
Српкиња
,
међу
који
бити
и
Јованка
,
млад
наставница
више
девојачки
школа
,
који
јесам
водити
попис
приспео
прилог
и
сав
кореспонденција
тај
одбор
.
тај
јесам
одбор
,
одмах
од
први
дан
,
имати
пун
рука
посао
.
прилог
јесам
стизати
гомила
.
један
дан
ући
један
средовечан
,
снажан
сељанка
са
голем
завежљај
на
леђа
.
док
она
спуштати
тај
терет
,
дотле
одело
њезин
привући
на
себе
пажња
свити
присутан
госпођа
.
Стојанка
се
примакнути
к
она
па
јесам
запитати
:
—
откуда
јесам
ти
,
драгати
?
—
ја
јесам
чак
с
онај
страна
Драва
.
од
гроб
Стевана
Штиљановић
—
одговорити
сељанка
.
—
Па
јесам
се
из
тај
даљина
потрудити
овамо
?
—
јесам
тај
ништа
далеко
,
кад
требати
поћи
браћа
у
помоћ
.
Стојанци
задрхтати
глас
у
грло
:
—
То
јесам
лепо
од
ти
,
драгати
,
и
срдачан
тај
хвала
у
име
онај
,
који
јесам
тај
дар
наменити
.
Чекајући
да
на
она
доћи
ред
,
сељанка
јесам
радознало
посматрати
све
што
око
она
бивати
па
кад
се
Стојанка
опет
наћи
покрај
она
,
запитати
она
:
—
јесам
ли
,
госпа
драгати
,
ко
јесам
тај
,
шта
јесам
тај
српски
комита
?
—
То
јесам
,
драгати
,
наш
јунак
који
носити
и
тражити
смрт
.
носити
јесам
душман
,
а
драговољно
јесам
тражити
за
себе
...
—
не
наћи
јесам
,
да
бог
да
!
—
упасти
сељанка
гласно
.
—
То
јесам
српски
соколити
—
наставити
Стојанка
—
који
се
заверити
или
да
душман
сатрти
,
или
да
свој
глава
оставити
на
бојиште
.
њихов
дружба
звати
се
:
легија
смрт
.
—
Весела
она
и
благословен
мајка
који
она
породити
!
—
ускликнути
сељанка
,
пун
усхићење
и
радост
.
канцеларија
одбор
за
примање
добровољан
прилог
испразнити
се
тек
после
седам
час
увече
.
од
војнички
логор
,
па
кроз
сав
Београд
,
до
железнички
станица
,
хорити
јесам
се
весео
усклик
и
родољубив
песма
српски
војник
који
полазити
на
граница
,
а
грађанство
она
поздрављати
са
жеља
,
да
се
што
скори
наћи
на
Косово
,
да
тамошњи
потиштен
браћа
свој
извојевати
одавна
очекиван
слобода
.
Већ
јесам
и
ноћ
пасти
,
а
жив
врева
никако
се
не
стишавати
.
по
кафана
и
крчма
врити
као
на
ватра
.
ники
не
помишљати
на
починак
.
сав
јесам
обузети
бујан
жеља
,
да
се
што
пре
отпочети
окршај
,
да
се
сатрти
стар
душман
,
да
се
истребити
зло
у
неослобођен
српски
земља
.
Недељко
Лазаревић
немати
ни
толико
стрпљење
,
да
седити
попити
кафа
.
непрестано
јурити
из
кафана
у
кафана
,
из
крчма
у
крчма
;
застајати
код
сваки
сто
само
да
узвикнути
»
Живео
краљ
Петар
!
«
или
»
Живела
српски
војска
!
«
па
тај
да
потигне
читав
урнебес
од
радостан
клицање
.
у
један
омањи
соба
код
»
црн
орао
«
запети
он
за
око
два
страна
лице
где
по
страна
сести
за
мален
сто
и
ведар
поглед
посматрати
живот
око
себе
.
један
јесам
висок
,
подбријан
брада
,
у
доста
олињао
блуза
фабрички
радник
,
са
шешир
од
увоштен
платно
.
други
јесам
онизак
али
срчан
,
у
чохан
одело
Србин
не
Бачка
.
људи
јесам
тај
од
свој
тридесет
и
пет
до
четрдесет
година
.
пред
она
јесам
два
боца
вино
,
али
он
слабо
пити
.
Ослушкују
сад
на
један
,
сад
на
други
страна
и
по
који
пут
се
и
она
отети
из
груда
поклич
:
„
Живела
српски
војска
!
“
и
„
Живео
краљ
Петар
!
“
или
:
„
у
помоћ
браћа
!
.
.
смрт
душман
!
“
Лазаревић
она
назвати
бог
,
сести
за
њихов
сто
па
се
окренути
к
Бачванин
:
—
откуд
ви
,
браћа
,
овде
?
—
ето
,
—
рећи
Бачванин
одрешито
—
доћи
јесам
и
ја
браћа
у
помоћ
.
—
зар
да
се
бити
са
мрзак
Турчин
и
љут
Арнаут
?
—
богме
да
се
бити
!
—
одговорити
Бачванин
,
смешкати
се
.
—
Али
у
бој
се
и
гинути
.
—
дабогме
да
се
гинути
,
али
се
бар
знати
зашто
—
одвалити
Бачванин
.
Лазаревић
се
окренути
онај
висок
:
—
А
откуда
јесам
ти
,
брата
?
—
ја
јесам
са
приморје
па
,
ето
,
и
ја
доћи
браћа
у
помоћ
.
—
Па
шта
јесам
наумити
овде
?
—
Хоћемо
да
ступити
у
српски
војска
као
добровољац
.
—
Лепа
ви
хвала
,
браћа
,
на
тај
племенит
намера
,
али
,
колико
ја
јесам
познати
,
Србија
,
засада
,
немисли
примати
страна
поданик
као
добровољац
у
свој
војска
.
Далматинац
се
исправити
,
тргнути
танак
штилет
испод
блуза
па
он
поднети
Лазаревић
.
—
видити
овај
штилет
,
господин
?
отети
јесам
он
од
један
Талијан
на
Ријека
,
у
час
,
кад
ја
шћеде
с
он
брата
пробости
.
Нехтједне
ли
ја
Србија
дати
оружје
,
ја
хтети
са
овај
голим
штилет
поћи
,
и
незван
,
онамо
гдје
хтети
српски
војска
да
покајати
тужан
Косово
.
не
задржати
ја
,
господин
,
ники
од
тај
.
Пробић
се
ја
онамо
ма
и
странпутица
.
—
ни
ја
—
додати
Бачванин
одлучно
.
—
ако
се
не
наћи
за
ја
пушак
у
Србија
,
ја
хтети
,
о
сав
руво
и
сав
круву
,
па
бити
тај
с
какав
тољага
или
с
левча
,
ударити
на
први
Турчин
,
па
хтети
тако
доћи
до
турски
пушак
.
Лазаревић
промерити
очи
обојица
,
чудити
се
тај
необичан
одважност
.
замислити
се
мало
па
она
запитати
:
—
А
бити
ли
јесам
ви
стати
у
чета
српски
комита
у
легија
смрт
?
—
свеједно
јесам
тај
ја
,
а
наћи
смрт
у
војска
,
а
наћи
она
у
легија
.
само
јесам
рад
да
се
и
ја
осветити
Турчин
за
Косово
—
отсећи
Бачванин
.
—
Па
да
се
састати
сутра
ујутру
опет
овде
.
—
Хоћемо
—
пристати
оба
осветник
.
Лазаревић
се
руковати
с
она
и
одјурити
као
ветар
.
сутрадан
јесам
,
око
подне
,
и
Бачванин
и
Далматинац
поносито
корачати
у
ред
черника
према
железнички
станица
,
а
оданде
она
ратни
воз
,
уз
песма
и
клицање
,
одвести
пут
Косово
.
уморан
од
непрекидан
посао
,
готово
изнемоћи
од
узрујаност
,
Јованка
јесам
већ
подноћ
стигнути
у
сав
скроман
стан
.
Служавка
она
,
одмах
при
улаз
,
предати
писма
што
она
он
пред
вече
донети
један
од
нов
писмоноша
београдски
,
ђак
из
трећи
разред
основни
школа
.
Јованка
притиснути
писма
на
груда
и
улетити
с
он
у
соб
,
к
свећа
.
рука
она
задрхтати
од
радост
и
узбуђење
кад
спазити
братовљев
рукопис
,
те
она
се
откинути
од
срце
болан
глас
:
„
ох
,
Мил
,
једино
добро
мој
!
“
Мил
у
истина
бити
једино
добро
Јованци
.
као
полетарац
остати
без
отац
и
мајка
,
и
без
игде
икоји
ближњи
свој
.
она
не
бити
још
довршити
наука
из
више
педагогија
кад
се
на
њезин
раме
срушити
брига
и
о
себе
и
о
брата
,
по
година
млад
од
она
.
А
љубити
јесам
брата
свој
и
пазити
на
он
више
него
на
зеница
ока
свој
;
љубити
он
јесам
као
што
само
Српкиња
сејати
љубити
брата
од
заклетва
.
и
сав
сретан
бити
када
она
поставити
наставница
у
вишој
девојачки
школа
,
а
Мил
положити
испит
зрелост
.
али
,
ето
,
избити
рат
са
Турчин
,
и
Милана
однети
родољубан
жар
у
чета
српски
комита
,
да
се
свет
злотвор
за
тисућа
и
тисућа
невин
жртва
,
да
се
борити
за
слобода
потлачен
рај
у
стар
српски
земља
,
чији
јесам
патња
већ
и
бог
дотужати
.
брат
она
писати
:
„
Мил
мој
селе
!
-
ево
тај
први
писма
што
ти
он
писати
(
@card@
.
окт
.
)
на
колено
,
седити
под
горостасан
буква
,
на
влажан
трава
,
у
падина
под
Веља
глава
,
а
у
логор
љут
осветник
у
комитски
чета
небојша
капетан
Божина
.
не
моћи
ти
,
сести
,
оцртати
радост
мој
што
јесам
доживети
да
и
ја
потећи
у
помоћ
ојађен
браћа
,
тај
петвековни
роб
српски
крволок
.
сав
горети
од
жеља
да
се
што
пре
сукобити
са
бесан
Турчин
и
зликовац
Арнаут
.
да
знати
одушевљење
и
јуначки
одважност
наш
чета
,
и
сам
бити
пожелети
да
војевати
у
дружина
тај
соко
.
ја
познавати
твој
нежно
голубији
срце
,
али
знати
и
онај
жар
српски
родољубље
што
распаљивати
твој
женски
груда
.
ох
,
да
јесам
који
срећом
и
тај
мушки
па
да
се
један
уз
други
борити
!
двојица
ми
бити
се
моћи
боље
одужити
отаџбина
,
двогуб
жртва
принети
за
слобода
јадан
браћа
наш
.
али
не
бринути
се
,
сеја
.
братац
хтети
ти
и
јесам
осветлати
образ
.
ако
пасти
у
бој
,
мој
хтети
смрт
и
твој
дика
бити
,
јер
јесам
ја
,
место
мајка
,
тај
учило
љубити
слобода
;
од
ти
јесам
присвојити
наук
,
да
јесам
узвишен
врлина
—
за
род
сав
умрети
.
остајати
ја
здраво
,
и
бити
спокојан
.
љубити
ти
твој
брат
Милан
.
“
Прочитавши
овај
писма
,
Јованци
обузети
душа
и
понос
и
туг
.
у
први
занос
готово
да
кликнути
—
брата
мој
,
дика
мој
!
не
требати
да
ја
се
исповедати
.
ја
знати
твој
радост
,
тај
и
сам
она
осећати
,
што
јесам
доживети
,
што
јесам
јесам
обојити
доживети
да
поћи
у
помоћ
заробљен
браћа
наш
...
али
јаој
ја
,
сињи
кукавица
,
ако
ја
тај
зао
удес
снаћи
,
ако
ја
пасти
,
ранити
,
у
душмански
рука
;
ако
ти
крвник
наш
пробости
млађан
груда
,
а
твој
сеја
не
моћи
да
ти
из
даљина
долетити
да
ти
превити
ран
,
да
ти
ранити
неговати
и
двор
.
јер
знати
,
брата
,
да
јесам
сестрин
нега
свесрдан
,
да
се
под
сестрин
нега
и
тежак
рана
исцељивати
.
Прочита
и
опет
братовљев
писма
па
она
се
мислити
задржати
на
последњи
реченица
.
—
Кажеш
:
ако
пасти
у
бој
,
твој
хтети
смрт
и
мој
дика
бити
...
тај
ја
јесам
се
с
ти
увек
дичити
.
и
сад
се
дичити
с
ти
,
дичан
осветник
мој
...
али
куку
јадан
ја
ако
се
тај
обистинити
...
Хоће
ли
понос
и
дика
са
твој
смрт
бити
велик
и
снажан
од
туга
мој
за
изгубљен
брата
?
.
.
Хоће
ли
сестрин
срце
бити
доста
снажан
да
одолети
бол
за
погинуо
брата
?
.
.
знати
шта
јесам
дужна
род
сав
,
али
се
бојити
да
бити
се
моћи
огрешити
о
српски
родољубље
,
и
онда
и
сам
себе
пожелети
смрт
...
Служавка
јесам
узбунити
са
питање
—
хтети
ли
она
унети
вече
?
—
моћи
,
чедо
мој
—
рећи
она
Јованка
тужан
глас
.
—
Вечерај
ти
,
а
ја
хтети
одмах
на
починак
.
уморан
јесам
па
ја
јесам
до
вечера
.
и
поћи
одмах
да
наместити
постеља
.
кад
јесам
већ
све
спремити
за
почивање
и
збацити
са
себе
сав
одело
,
Јованка
јесам
,
седити
,
већ
и
трећи
пут
читати
писма
.
сад
она
се
мислити
закачити
опет
за
други
реченица
.
—
Велиш
,
брата
,
да
јесам
који
срећом
и
ја
мушки
па
да
се
један
уз
други
борити
...
диван
мисао
!
.
.
двојица
бити
се
моћи
боље
одужити
отаџбина
...
двогуб
жртва
принети
за
слобода
браћа
свој
...
диван
мисао
!
.
.
ох
,
што
јесам
мушки
!
.
.
она
се
чисто
сневеселити
што
јесам
мушки
.
спустити
писма
на
сто
па
се
сав
предати
јадање
што
јесам
мајка
родити
девојка
.
наједаред
се
тргнути
па
гневно
запитати
:
па
зар
ја
не
бити
моћи
владати
пушак
и
бајонета
?
.
.
зар
ја
не
бити
моћи
добацити
бомба
до
непријатељ
?
.
.
зар
мој
око
не
бити
моћи
узети
на
нишан
душман
?
.
.
зар
ја
не
бити
моћи
погинути
за
слобода
?
.
.
јесам
,
и
у
мој
жила
тећи
српски
крв
.
и
у
мој
срце
пламтити
родољубан
огањ
освета
за
сав
онај
мука
и
патња
што
она
јесам
претрпити
,
па
још
и
данас
трпити
од
азијатски
зулумћар
,
неослобођен
народ
наш
.
у
овај
трен
ударити
Јованка
длан
по
сто
,
поскочити
хитро
и
поносно
,
уздигнут
глава
кликнути
одважно
:
„
и
ја
хтети
у
комитски
чета
!
.
.
уз
твој
рам
,
брата
,
и
ја
хтети
да
поћи
браћа
у
помоћ
!
.
.
“
педесети
други
глава
први
сукоб
.
сутрадан
,
служавка
Јованчин
већ
јесам
моћи
издржати
да
не
ући
у
спаваћи
соб
свој
госпођица
.
бојати
се
да
она
јесам
позлити
ноћу
,
или
...
Божа
оклони
...
да
јесам
...
?
јесам
њезин
госпођица
никада
тако
дуго
лешкати
у
постеља
,
а
камо
ли
сад
кад
јесам
у
таки
велик
и
важан
посао
.
на
прст
се
домакнути
до
врата
спаваћи
соб
и
стати
ослушкивати
.
не
чути
ни
глас
ни
дах
.
Одважи
се
да
закуцати
,
а
цео
тело
она
проћи
неки
леден
струја
као
да
она
се
крв
смрзавати
.
не
знати
ни
сам
јесам
ли
уистину
закуцати
,
али
она
се
и
душа
и
тело
откравити
кад
чути
Јованчин
слабачак
глас
.
—
Хоћеш
штогод
,
Ано
?
девојка
рупа
у
соб
,
јавити
поплашен
.
—
јао
,
госпођица
,
ја
спремити
кава
па
чекати
,
чекати
,
а
ви
никако
да
устати
.
помислити
,
да
ви
јесам
што
позлити
?
А
овамо
знати
какав
ви
посати
чекати
.
па
најпосле
рећи
,
хајде
да
ви
пробудити
.
девети
јесам
час
,
а
посати
јесам
.
па
као
велим
,
хајде
да
...
.
и
девојка
бити
испредати
и
даље
,
да
она
Јованка
не
прекинути
жица
.
—
оставити
ја
на
мир
,
Ано
.
јесам
ноћас
ока
склопити
.
уморан
сам
и
измучен
од
несаница
.
—
Али
бар
кава
да
попити
.
—
после
.
Већ
закључати
кућа
па
отићи
до
госпођа
Стојанка
и
рећи
она
да
ја
данас
не
моћи
на
посао
.
рећи
она
,
молити
јесам
да
ја
извинити
.
А
како
ја
бити
боље
,
ево
ја
опет
онамо
.
девојка
јесам
савесно
извршити
порука
.
А
кад
се
вратити
,
јесам
мировати
док
јесам
навести
свој
госпођица
да
попити
врео
кава
.
Јованци
се
полако
прикрити
сан
и
спавати
јесам
мирно
док
она
Ана
,
без
куцање
на
врата
и
без
дозвола
,
не
унети
ручак
и
сести
крај
она
на
постеља
тај
она
поћи
приносити
залогај
по
залогај
,
као
тежак
болесник
какав
.
Јованка
се
насмешити
на
тај
искрен
дворба
и
послушно
примати
понуда
који
хтети
јесам
оснажити
,
али
јесам
ипак
тај
,
па
и
други
дан
остати
у
постеља
.
Чак
тамо
пред
вече
други
дан
устати
јесам
,
само
тек
да
изаћи
мало
на
свеж
ваздух
.
Трећега
дан
,
тек
што
јесам
Јованка
наумити
да
поћи
,
силом
,
на
родољубив
посао
сав
,
дотрчати
она
хитар
писмоноша
,
предати
она
писма
и
,
док
бити
длан
о
длан
,
нестати
он
.
Јованка
потрести
нов
узбуђеност
.
спустити
се
на
миндерлук
и
грозничав
нестрпељивошћу
раствор
писма
тај
узити
да
он
читати
:
„
Драга
мој
Јованка
!
—
Воли
ти
што
јесам
у
чета
капетан
Божина
него
да
ја
јесам
ко
дати
сав
царев
благо
!
уз
он
бити
,
чинити
ја
се
,
и
зец
морати
лав
постати
.
нем
те
ратни
опасност
пред
који
бити
он
ока
мрднути
.
уз
његов
команда
као
да
и
јуначки
дух
његов
улетити
у
сваки
четник
.
сретати
јесам
,
пресретати
,
што
јесам
доспети
у
његов
чета
.
помислити
:
у
наш
се
чета
борити
и
један
девојка
комита
.
али
,
да
почети
од
А
.
Јуче
,
већ
у
вечерњи
сумрак
,
стигнути
у
овај
диван
гора
,
тик
под
наш
караула
на
вељи
глава
.
командант
,
капетан
Божин
,
наредити
да
се
поставити
стража
око
наш
шумски
логор
,
а
он
јесам
успети
се
до
наш
караула
.
у
овај
бити
само
дванаест
српски
стражара
.
кад
јесам
извидети
и
наћи
да
јесам
онде
све
у
ред
и
да
јесам
и
турски
караула
сав
мирно
,
вратити
се
у
наш
логор
и
,
као
да
јесам
у
он
одрасто
,
прућити
се
на
влажан
трава
и
опао
лишће
под
један
буква
,
а
ја
се
спустити
ниже
у
падина
где
јесам
комита
већ
потпирити
ватра
и
око
она
поседати
да
се
мало
заложити
.
спавати
јесам
ти
тај
ноћ
,
селе
,
под
вредрим
небо
,
као
на
свилен
душек
.
данас
—
@card@
окт
.
—
већ
пре
зор
бити
сав
на
нога
.
Ноћ
бити
студен
,
па
се
поранити
да
се
груписати
око
огањ
.
Чим
се
родити
дан
,
сакупити
се
наједном
чистацу
,
постројити
се
у
четири
вод
и
отпочети
вежбање
.
око
ми
свуд
тишина
,
само
се
чути
команда
капетан
Божина
.
после
вежба
сићи
опет
ка
огањ
.
исти
некоји
почети
да
савијати
цигарета
,
а
долетити
један
четник
и
јављати
:
„
борба
јесам
отпочети
!
“
за
тила
час
спремити
се
на
полазак
и
,
с
капетан
на
чела
,
убрзан
корак
поћи
узбрдица
ка
вељи
глава
.
од
ми
на
десно
чути
се
пушкарање
.
дакле
борба
јесам
заиста
бити
отпочети
.
на
кратак
дистанцији
од
наш
караула
капетан
зауставити
чета
и
поћи
,
са
два
четник
,
да
просмотри
њезин
стање
.
убрзо
се
вратити
отуда
и
распоредити
чета
.
у
тај
запуцати
Турчин
са
свој
караула
на
ми
.
ја
полетети
,
као
из
пушак
,
и
пасти
под
сам
караула
.
„
напред
!
пасти
бомба
!
“
—
командовати
Божин
.
сад
настати
тресак
и
урликање
Турчин
и
Арнаут
.
„
Шумаревић
!
динамит
!
“
закликтати
опет
капетан
Божин
.
комитски
инжињер
Шумаревић
излетити
из
наш
караула
и
док
бити
се
прекрстио
,
динамит
јесам
већ
лежати
на
праг
турски
караула
.
„
натраг
!
лећи
!
“
командовати
даље
Божин
,
и
у
други
тренутак
,
регби
,
гром
удар
у
турски
караула
.
врата
се
разјапити
а
из
караула
покуљати
Турчин
те
ударити
низбрдица
.
Падоше
у
некви
шанац
и
отуда
стати
сипати
ватра
на
ми
,
али
замало
.
ех
,
селе
,
мој
мио
селе
,
—
сад
да
ти
јесам
бити
стати
па
гледати
!
.
.
капетан
Божин
јесам
полетити
у
турски
ватра
,
зажећи
бомба
и
бацити
јесам
међу
Турчин
.
настати
нов
тресак
.
неколицина
,
који
здравити
који
рањен
Турчин
појурити
из
шанац
даље
низ
брдо
,
али
она
,
већ
на
трећи
скок
,
достигнути
наш
куршум
и
онај
мртав
попадати
.
у
каурили
јесам
остати
бити
још
неколико
Турчин
који
и
даље
сипати
упорно
ватра
на
ми
.
—
„
Још
један
динамит
!
“
и
„
натраг
!
лећи
!
“
командовати
хладнокрван
Божин
.
динамит
треснути
,
мислити
гора
се
проламати
.
зидина
турски
караула
полетети
у
велик
комађе
на
сав
страна
,
а
с
она
одлетити
,
права
у
џенет
,
и
онај
неколико
јогунаст
Турчин
који
се
не
хтети
живити
предати
.
ја
јесам
,
тај
дан
,
свој
задаћа
извршити
.
Турска
јесам
караула
на
вељи
глава
разорити
.
са
она
не
хтети
више
Турчин
гађати
у
српски
груда
.
из
овај
кратак
али
жесток
окршај
Турчин
јесам
ниједан
изнети
живити
глава
.
ми
ниједан
ништа
не
заболети
.
сада
чекати
српски
војска
па
да
поћи
с
она
на
југ
,
на
Косово
.
овај
ти
писати
у
собица
српски
караула
на
вељи
глава
,
који
доминирати
цео
околина
,
и
који
јесам
од
данас
српски
и
божји
.
Пишем
ти
овај
ред
,
а
овамо
сваки
час
ослушкивати
—
кад
хтети
затрубити
труба
српски
батаљон
који
требати
овај
пут
да
ударити
.
Чина
ја
се
—
чути
јесам
већ
.
бити
ја
здрав
и
не
брати
брига
за
ја
...
храбар
срећа
пратити
.
љубити
ти
твој
брат
,
Милан
.
Јованка
спустити
писма
у
крило
и
узити
спокојно
превртати
по
памет
сав
што
јесам
у
он
читати
.
на
њезин
одлука
,
да
и
она
ступити
у
комитски
чета
,
бити
већ
ударити
печат
,
па
јесам
сад
мирније
размишљати
о
први
сукоб
,
у
који
се
и
њезин
брат
борити
.
Два-трипут
јесам
понављати
у
себе
онај
реч
из
братовљев
писма
:
„
у
комитски
чета
капетан
Божина
и
један
девојка
војевати
;
а
на
тај
реч
она
се
надовезивати
питање
:
—
немати
ли
и
тај
девојка
брата
,
или
можда
драг
,
у
тај
чета
?
или
она
јесам
само
огњен
патријотизам
одвести
онамо
?
свеједно
.
и
прво
и
други
и
трећи
јесам
једнак
врлина
.
сваки
од
тај
повод
у
једнак
мера
заслуживати
поштовање
и
дивљење
.
с
тај
пресуда
устати
Јованка
са
миндерлук
,
турити
писма
у
везен
,
свилен
торбица
свој
,
да
он
показати
свако
с
ко
се
год
срести
;
ох
,
тај
,
кад
бити
моћи
,
да
он
показати
цео
Београд
,
цео
Србија
,
васколиком
српство
.
—
први
сукоб
јесам
на
вељи
глава
сретан
довршен
!
неки
ми
тај
срећа
пратити
до
крај
борба
!
—
завршити
Јованка
гласно
и
,
пун
радост
,
отићи
да
опет
примати
добровољан
прилог
за
српски
рањеник
.
педесети
ТРЕЋА
глава
сав
јесам
спремно
.
Србија
јесам
муњевит
брзина
извршити
мобилизација
.
српски
јесам
војска
,
са
запет
пушак
,
стојати
на
граница
и
сваки
час
чекати
да
она
краљ
довикнути
:
„
напред
!
“
Али
се
с
тај
поклич
отезати
неколико
дан
,
због
недовршен
спрема
,
шта
ли
,
у
Бугарска
.
Турчин
се
јесам
освртати
на
тај
,
што
рат
још
јесам
објавити
.
као
што
она
никад
јесам
бити
,
тако
она
ни
сад
не
бити
на
ум
никоји
одредба
међународан
права
,
него
мучки
,
@card@
.
октобар
,
изјутра
рано
ударити
са
свој
трупа
и
множина
околни
Арнаут
на
српски
граница
код
Ристовац
,
и
борба
се
развити
на
цео
линија
од
Ристовац
до
горњи
Вртогоша
.
један
крило
српски
војска
,
потискивати
турски
трупа
,
продрети
јесам
бити
већ
на
турски
земљиште
,
али
,
пошто
рат
још
не
бити
објавити
,
одагнати
Турчин
на
цео
фронт
,
вратити
се
опет
у
свој
положај
.
у
тај
се
доба
бој
на
читав
црногорско-турској
граница
већ
у
велик
бити
развити
.
Најмлађи
син
краљев
,
књаз
Петар
јесам
још
@card@
.
септембар
испалити
први
црногорски
топ
на
Планиница
.
за
први
пет
дан
заузети
Црногорац
Дечић
,
Тузи
,
Врање
,
Шипчаник
,
Бјело
Поље
,
и
заробити
три
тисућа
турски
војник
.
не
питати
колико
јесам
српски
соко
,
у
тај
бој
,
пасти
мртав
и
рањен
.
Црногорац
само
о
победа
водити
рачун
,
а
о
мртав
и
рањен
женски
тужбалица
збор
.
народни
гуслар
певати
и
живити
и
погинути
јунак
.
у
Београд
и
српски
војска
на
турски
граница
стижаху
,
скоро
сваки
час
,
брзојаван
извештај
о
дичан
победа
и
непрекидан
напредовање
црногорски
трупа
.
јесам
чудо
,
дакле
,
што
јесам
и
Србијанац
мука
мучити
што
већ
једном
и
код
она
бојни
труба
не
затрубити
.
разнети
тајни
организација
и
заборавити
већ
свој
некадашњи
циљ
.
Разишле
се
сам
од
себе
.
Жеља
краљ
и
краљевски
влада
спојити
се
са
жеља
народ
.
један
једити
,
један
и
исти
циљ
лебдити
пред
очи
и
круна
и
сваки
појединац
у
земља
српски
.
сав
стајати
спремно
да
се
полетити
у
бојити
.
и
ипак
се
још
чекати
.
да
,
чекати
се
,
вео
,
да
се
и
Бугарска
потпуно
спремити
за
рат
,
шта
ли
радити
.
и
болница
јесам
спреман
да
вршити
свој
човечански
,
али
жалосну
дужност
.
и
стотина
нежан
рука
српски
сестра
јесам
спреман
да
примати
и
брижљиво
неговати
свој
рањен
браћа
који
хтети
пролити
крв
за
слобода
онај
,
тамо
,
патник
у
некадашњи
српски
царевина
.
сав
јесам
спремно
,
само
се
чекати
она
краљев
реч
:
„
напред
!
“
Јованка
јесам
до
подне
радити
,
пун
оданост
,
у
одбор
за
примање
добровољан
прилог
.
А
кад
се
њезин
писарница
у
подне
испразнити
и
одборкиње
поодлазити
,
за
један
час
,
дом
свој
да
обедовати
,
и
када
јесам
она
остати
сам
са
госпођа
Стојанка
који
се
до
вече
јесам
мицати
из
тај
просторија
,
онда
се
исповедити
свој
добар
председник
да
јесам
више
задовољан
са
овај
служба
који
чинити
род
сав
.
—
Сићушан
ја
се
чинити
—
рећи
—
овај
мој
рад
.
Што
ја
чинити
овде
,
тај
бити
све
моћи
и
један
ученица
мој
посвршавати
.
А
ја
осећати
у
себе
неки
необичан
снага
који
ја
вући
онамо
где
се
јуначки
крв
лити
.
не
моћи
одолети
даље
тај
снага
.
ја
отићи
да
се
пријавити
у
четник
.
ићи
да
се
борити
уз
брата
мој
.
у
комитски
чета
капетан
Божина
.
Стојанка
јесам
удивити
слушати
ту
исповест
Српкиња
девојка
,
а
на
крај
она
грунути
суза
из
милостан
очи
па
загрлити
и
ижљубити
зажарен
лице
млад
јунакиња
.
—
Која
народ
оваки
кћер
рађати
—
рећи
—
тај
морати
сваки
сила
победити
!
после
кратак
обеда
са
госпођа
Стојанка
,
млад
јунакиња
отићи
права
у
команда
српски
четник
.
—
Чим
моћи
служити
,
госпођица
?
—
предусрести
она
љубазно
дежуран
официр
.
—
Желим
да
ступити
у
комитски
чета
господин
капетан
Божина
.
—
у
комитски
чета
?
!
—
зачудити
се
официр
.
—
јесам
—
оговорити
Јованка
одважно
.
—
А
зашто
баш
у
чета
господин
капетан
Божина
?
—
у
тај
чета
ја
и
брат
војевати
.
—
грехота
бити
бити
за
ви
,
госпођица
,
да
погинути
у
бој
.
—
брат
хтети
ја
осветити
.
—
не
дати
бог
ниједан
од
ви
,
али
ако
бивати
брат
пре
ви
погинути
?
—
онда
хтети
ја
он
осветити
.
након
један
час
,
Јованка
јесам
,
у
комитски
одело
,
с
пушак
у
рука
,
изаћи
из
четнички
команда
.
кад
јесам
ступити
у
предсобље
,
она
лупити
с
пушак
о
тле
и
задовољно
рећи
:
—
тако
.
сад
јесам
и
ја
спреман
.
педесети
ЧЕТВРТА
глава
Проређено
друштво
од
онај
официрски
друштво
,
члан
до
скори
постојати
организација
„
уједињење
или
смрт
“
,
који
јесам
један
ноћ
видети
на
састанак
у
удовички
салон
госпођа
Стојанка
,
остати
јесам
у
Београд
само
мајор
Жарко
,
организатор
комитски
чета
.
други
сав
бити
на
граница
,
код
свој
пук
.
на
дан
@card@
.
октобар
,
у
десет
час
увече
,
отправити
јесам
мајор
Жарко
и
последњи
чета
,
на
чела
она
са
потпоручник
Влајко
који
он
,
до
тај
дан
,
доделити
бити
на
службовање
.
Влајков
хтети
место
,
од
сада
,
бити
попунити
један
умировљен
поручник
,
који
се
тужити
и
бог
и
људи
на
свој
судбина
што
он
мајка
јесам
за
два
три
десетак
година
касније
родити
,
да
бити
и
он
сада
моћи
поћи
у
бојити
за
заветну
мисао
Србинов
.
откако
јесам
мобилизација
наредити
,
мајор
Жарко
јесам
имати
ни
време
ни
прилика
да
се
наћи
са
Стојанка
.
горе
поменут
дан
,
после
вечера
,
упутити
се
к
она
у
поход
.
затећи
она
јесам
крај
сто
,
у
мек
,
наслоњача
,
а
пред
она
гомилати
разних
новина
.
Чим
јесам
мајор
крочити
у
салон
,
она
бацити
новина
у
страна
и
поћи
,
радостан
,
он
у
сусрет
.
—
ох
,
мајор
,
добро
ја
доћи
!
—
боље
ти
наћи
!
—
отпоздрављати
јесам
мајор
,
необично
весео
.
—
Носиш
ли
ја
добар
гласе
?
—
никад
боље
!
поуздано
јесам
сазнати
да
хтети
се
вечерас
,
у
крунски
савет
,
одлучити
објава
рат
.
прокламација
се
већ
штампати
.
сутра
хтети
јесам
краљ
потписати
.
—
Живео
,
добар
весник
мој
!
—
Живео
рат
!
—
ускликнути
раздрагати
мајор
Жарко
.
—
седити
,
молити
ти
,
па
ја
испричати
потанко
све
што
знати
.
—
ма
,
куд
хтети
више
.
ето
,
рећи
ти
све
што
знати
—
одговорити
мајор
,
смешкати
се
,
и
сести
према
Стојанци
крај
сто
.
у
тај
бахнути
,
као
из
небо
,
Лазаревић
и
,
држати
шешир
високо
у
рука
,
узвикнути
громко
:
—
Живео
рат
!
—
дакле
и
тај
потврђивати
ту
радостан
вест
?
—
притрчати
он
Стојанка
и
руковати
се
с
он
срдачно
те
он
одмах
повести
к
сто
,
да
сести
.
Лазаревић
,
спуштати
се
на
наслоњача
,
поглед
сав
часовник
и
онда
отворити
казивање
.
—
сад
јесам
пола
дванаест
.
пре
по
час
јесам
завршити
у
краљев
двор
значајан
седница
министарски
савет
у
краљевина
Србија
.
Закључена
јесам
објава
рат
.
Наша
војска
сутра
прелазити
турски
граница
,
и
не
хтети
се
,
ако
бог
да
,
зауставити
док
не
стигнути
до
Охрид
и
до
Адрија
.
како
оно
казати
песма
?
„
Што
јесам
некад
бити
наш
,
морати
опет
бити
наш
!
“
Светројима
се
лице
засијати
у
радостан
осмејак
.
А
Стојанка
хтети
,
видити
,
сав
блажен
:
—
не
моћи
довољно
благодарити
бог
што
јесам
дочекати
да
бити
сведок
овај
знаменит
догађај
у
повесница
Србија
.
—
Препорађају
српство
на
Балкан
—
допунити
Лазаревић
Стојанчин
реч
.
—
Баш
тај
хвала
,
Недељко
,
што
јесам
похитати
к
ја
са
тај
веста
—
рећи
Стојанка
и
пружити
рука
Лазаревић
.
А
овај
наставити
:
—
кад
сазнати
шта
јесам
свршити
вечерас
у
двор
,
прво
ја
пасти
на
ум
тај
.
ићи
,
рећи
,
да
јесам
обрадовати
.
А
мислити
,
не
знати
како
ја
заварати
помисао
,
да
хтети
овде
затећи
сав
наш
друштво
,
па
хтети
по
тај
и
радост
бити
широк
.
али
,
како
видити
,
наш
се
друштво
врло
,
врло
проредити
.
—
не
марити
!
камо
срећа
да
јесам
и
ја
с
она
онамо
командовати
—
приметити
мајор
.
—
ви
и
овде
вршити
родољубан
дужност
.
А
морати
неко
и
овде
да
остати
—
утешаваше
Стојанка
мајор
.
—
А
шта
вео
,
бог
ти
,
те
твој
новина
—
упад
у
реч
Лазаревић
,
само
тек
да
скренути
разговор
на
други
страна
,
јер
јесам
спазити
да
се
мајор
Жарко
навлачити
облак
на
чела
.
Лазаревић
јесам
знати
,
да
Жарко
ужасно
пећи
тај
,
што
јесам
он
оставити
,
ма
и
привремено
,
на
службовање
у
Београд
,
док
његов
друг
отићи
да
брати
лаворика
на
бојни
поље
.
Стојанка
махнути
рука
:
—
батал
!
Већ
јесам
ја
постати
отужан
некоји
стран
лист
са
њихов
бесмислица
и
егавим
претња
.
сад
,
када
јесам
већ
цео
свет
увидети
да
балкански
савезник
не
падати
на
ум
да
извучен
сабља
турити
натраг
у
корица
:
један
јесам
иностран
лист
наћи
веома
смешан
,
да
не
рећи
цинички
утеха
за
свој
пропао
политика
.
у
немоћан
гнев
сав
резоновати
чова
:
—
па
кад
баш
хтети
тај
дуодец
краљев
да
ратовати
,
неки
она
јесам
просто
.
њихов
хтети
савез
,
велим
,
трајати
само
донде
док
не
свршити
рат
против
Турска
.
А
отети
ли
што
од
овај
,
онда
хтети
се
покрвити
међу
себе
,
због
подела
плен
.
—
ако
,
ако
—
приметити
Лазаревић
—
.
у
осталом
,
неки
она
не
бости
за
тај
наш
глава
.
А
да
бити
она
тај
чинити
радост
,
о
тај
нимало
не
сумњати
.
Изјаловиће
она
се
и
тај
пророчанство
.
—
махнути
ђаво
!
—
рећи
мајор
и
наставити
тишијим
глас
—
:
право
да
ви
казати
,
ја
немати
вера
у
онај
,
тамо
,
у
Софија
.
—
Мор
бре
,
ако
јесам
Бугарин
препрести
,
вала
јесам
ни
Пашић
коза
сисати
—
обрецнути
се
Лазаревић
.
—
Бугарин
!
.
.
Бугарин
!
.
.
не
бити
ја
имати
ништа
против
народ
бугарски
.
али
друго
јесам
Србија
,
у
који
народни
династија
влада
и
народ
са
династија
један
осећати
и
један
мисао
,
а
друго
јесам
Бугарска
.
—
зар
јесам
заборавити
,
мајор
,
онај
!
„
бог
чувати
Србија
!
“
—
јесам
заборавити
.
али
се
некако
наметати
питање
:
јесам
ли
тај
обешењак
,
тај
злогук
,
завирити
за
кулиса
известан
дипломација
па
,
случајно
,
у
превелик
ревност
новинарски
,
избрбљати
нешто
од
онај
или
по
онај
,
што
јесам
онде
,
у
ђаволски
мешаоници
,
видети
да
се
спремати
?
враг
жети
њихов
не
убојимсја
,
низак
смутимсја
,
јако
с
нами
бог
.
неки
спремати
.
Дочекаћемо
ја
и
тај
на
бајонет
.
јесам
ли
,
Стојанка
?
—
завршити
Лазаревић
.
педесет
пета
глава
празан
Београд
Мица
Ризнићев
доћи
кућа
из
шетња
и
ући
права
у
Софијин
соб
,
где
јесам
као
обично
,
затећи
Софија
Смиљанићев
на
ручни
рад
.
немарно
бацити
шешир
сав
на
постеља
па
,
удешавати
кос
на
огледало
,
напрћити
усна
и
рећи
:
—
она
,
ала
јесам
празан
Београд
.
у
тај
ући
и
Пањимама
у
Софијин
соб
.
—
гле
—
рећи
—
а
зар
јесам
се
ти
већ
вратити
из
шетња
?
—
јесам
вредно
—
одговорити
Мица
,
одмахнути
с
рука
.
—
празан
Београд
.
нигде
ники
с
ко
бити
се
моћи
за
који
часак
позабавити
.
сав
ти
јесам
тај
отићи
у
војска
.
милије
она
јесам
да
се
онде
клати
са
Турчин
и
Арнаутин
него
да
се
овде
с
ми
забављати
.
Кажем
ти
,
празан
Београд
.
Отишли
сав
официр
,
званичник
,
професор
,
универзитетлија
,
трговачки
помоћник
,
па
чак
и
стар
гимназиста
и
глумац
...
—
зато
ли
јесам
ти
празан
Београд
!
—
прекинути
она
Пањимама
.
—
и
глумац
?
!
—
зачудити
се
Софија
.
А
Мица
,
смешкати
се
,
прићи
к
она
,
загрлити
јесам
око
врата
и
стати
она
се
умиљавати
.
—
сирот
Сојка
!
—
рећи
.
—
она
се
допасти
позоришни
претстава
,
па
она
јесам
сад
жао
што
и
глумац
отићи
у
бојити
.
Софија
спустити
рука
у
крило
,
оборити
глава
па
се
дубоко
замислити
.
срце
она
јесам
лупати
,
да
пробити
груда
.
јесам
ни
чути
шта
она
Мица
говорити
.
А
овај
,
да
измамити
од
она
који
реч
,
стиснути
она
глава
на
свој
груда
и
,
дрмусати
јесам
,
запитати
:
—
зар
ти
јесам
уистину
тако
жао
што
не
хтети
имати
позоришни
претстава
док
не
раскрстити
рачун
са
Турчин
?
.
.
јесам
ли
,
Софија
,
рећи
ја
:
жао
ти
јесам
позориште
?
Софија
се
исправити
мало
,
а
из
уздрхтао
груда
она
се
извити
дуг
,
тежак
уздисај
.
хтети
већ
нешто
да
заустити
,
али
она
бол
загушити
сваки
речца
у
грло
,
а
на
очи
она
наврети
бистар
суза
.
—
Што
да
плакати
опет
?
Нагледаћеш
се
ти
још
позориште
,
ни
брига
тај
јесам
!
Чуле
јесам
шта
јесам
Воја
говорити
при
полазак
,
а
и
Пантата
казати
:
свршити
ја
брзо
са
тај
труо
Турска
.
ето
наш
јунак
о
Божић
већ
на
дом
.
онда
хтети
тек
бити
веселити
претстава
у
позориште
.
и
ти
хтети
ићи
свагда
с
ми
.
јесам
ли
Пањимама
,
и
Сојка
хтети
ићи
,
сваки
пут
,
с
ми
у
позориште
?
Пањимама
потврђивати
мицина
обећање
,
али
се
не
моћи
сложити
са
Мица
у
мишљење
,
да
Софија
за
позориште
жалити
.
она
јесам
другамо
слутити
извор
Софијин
суза
.
Сећала
се
страховање
Софијана
,
кад
бити
реч
да
бити
Воја
моћи
погинути
у
бој
.
да
се
јесам
примчив
срце
девојачки
распупити
пред
Воја
као
руж
пред
лептир
?
у
Пањимаминим
очи
јесам
Воја
бити
угледан
потпоручник
у
сав
српски
војска
.
за
он
се
—
како
она
мислити
—
кидати
и
жена
и
девојка
.
Ништа
природније
,
дакле
,
него
да
се
Воја
увући
у
срце
Софија
,
који
и
неимађаше
никакав
познанство
у
Београд
.
—
Али
—
мислити
Пањимама
—
да
се
баш
уверити
о
тај
,
за
тај
још
имати
време
.
А
,
када
какав
тежак
јад
нападан
срце
девојачки
,
када
се
у
он
узбуркати
силовит
осећај
што
сузити
натеривати
на
очи
,
онда
јесам
најбоље
,
у
мир
сачекати
да
се
тај
силовит
осећај
сам
од
себе
слегнути
,
као
оно
валити
,
после
бура
,
на
морски
пучина
.
Пањимама
,
без
реч
,
узети
Мица
за
рука
и
извести
она
из
соб
,
а
Софија
се
сад
,
без
устручавање
моћи
предати
жалост
и
јадање
,
јер
јесам
и
она
Београд
остати
празан
.
педесет
Шесто
глава
рат
јесам
објавити
!
Вис
дан
јесам
већ
трајати
сукоб
између
турски
трупа
и
српски
погранични
стража
,
који
јесам
сукоб
Турчин
изазвати
тај
што
јесам
изненада
упадати
на
српски
земљиште
,
палити
српски
село
и
убијати
српски
становништво
.
Тома
разбојнички
упадање
Турчин
морати
јесам
српски
војска
давати
отпор
,
али
се
сваки
пут
ограничавати
само
на
тај
,
да
тај
упад
одбијати
.
и
сванути
,
најпосле
,
@card@
.
октобар
,
који
јесам
дан
прогласити
српски
војска
ратни
објава
краљ
Петар
,
дочекан
и
поздрављен
неизмеран
одушевљење
.
и
тај
јесам
дан
и
Србија
ступити
на
ратни
позорница
,
да
извршити
свој
улога
у
тај
величанствен
драма
,
какав
јесам
врло
мало
одиграти
у
повесница
свити
народ
на
свет
.
заман
бити
тражити
личност
који
бити
имати
да
претстављати
улога
главног
јунак
у
тај
драма
.
Главни
она
јесам
јунак
разбудити
дух
народ
српски
,
који
јесам
покренути
стотина
тисућа
српски
син
да
погинути
за
заветну
мисао
српски
:
да
освета
српски
пропаст
на
Косово
.
тај
се
разбудити
дух
борити
у
лице
сваки
поједини
војник
српски
армија
.
тај
јесам
дух
извојевати
Србин
онај
величанствен
победа
,
који
јесам
сав
свет
задивити
.
дан
@card@
.
октобар
@card@
.
година
остати
на
век
забележити
као
освитак
леп
будућност
српски
народ
на
Балкан
,
а
као
залазак
сунце
Турска
царевина
у
Европа
.
од
тај
,
нигда
незаборављен
дан
,
српски
јесам
војска
,
бујица
страшан
планински
поток
,
газити
и
сламати
пред
себе
сваки
непријатељски
сила
и
крчити
себе
пут
који
водити
стар
престоница
цар
Душана
силан
,
град
Краљевић
Марка
и
колевка
славан
Немањић
.
претпоставка
српски
ђенералвог
штаб
бити
јесам
,
да
Турчин
хтети
моћи
дати
јак
отпор
српски
војска
пре
Скопље
или
Овчег
Поље
,
и
ту
јесам
очекиван
главна
битак
.
у
тај
претпоставка
,
главна
,
или
први
армија
српски
под
команда
престолонаследник
Александар
,
имати
јесам
да
од
Врање
оперисати
долина
Морава
према
Скопље
.
Срба
јесам
рачунати
,
да
хтети
њихов
главна
армија
стигнути
под
Скопље
кад
онамо
стигнути
и
армија
ђенерал
Степан
Степановић
,
који
се
спуштати
из
Бугарска
,
преко
Ћустендил
ка
крив
паланка
и
Кратово
.
Главна
се
армија
састојати
из
четири
пешачки
дивизија
,
са
двадесет
и
шест
ескадрон
коњица
;
двадесет
и
четири
пољски
,
један
коњичак
и
три
брдски
батерија
.
укупан
снага
овај
армија
,
са
потребан
инжињерски
трупа
и
осталим
помоћни
одред
,
износити
јесам
око
седамдесет
и
пет
хиљада
људи
.
командант
дивизија
бити
она
одличан
официр
,
пуковник
:
Милош
Божановић
,
Драгутин
Милутиновић
,
Павао
Јуришић
и
Михаило
Рашић
.
под
команда
ђенерал
Степановић
бити
два
српски
пешачки
дивизија
,
два
коњички
пук
са
потребан
артиљерија
и
осталим
помоћни
трупа
,
у
јачина
око
четрдесет
и
пет
хиљада
људи
,
и
уз
тај
још
један
бугарски
пешачки
дивизија
.
командант
турски
вардарски
армија
,
Зеки-паши
,
поћи
јесам
за
рука
да
код
Велес
и
Скопље
концентрисати
пет
дивизија
,
са
припадајући
коњица
и
артиљерија
у
јачина
око
осамдесет
тисућа
војник
.
његов
план
бити
,
да
потући
први
,
главну
српски
армија
пре
но
што
бити
се
овај
сјединити
са
армија
ђенерал
Степановић
,
јер
јесам
знати
какав
он
опасност
претити
од
сједињење
овај
два
српски
армија
.
стога
јесам
зека
паш
истурити
сав
турски
вардарски
армија
пред
Куманово
,
и
онде
се
изврсно
утврдити
.
ратни
извештај
говорити
,
да
јесам
Срба
и
овде
,
као
и
онај
код
Жбевца
,
Бојановца
и
другде
где
јесам
имати
мањити
али
крвивих
бој
са
турски
трупа
и
арнаутски
руља
,
мислити
да
имати
пред
себе
само
турски
авангарда
који
јесам
циљ
да
задржавати
кретање
српски
војска
,
док
се
не
довршити
концентрација
главне
турски
војска
на
Овчем
Поље
.
стога
престолонаследник
и
јесам
развити
сав
свој
снага
,
него
јесам
битак
отпочети
само
са
два
пешадијски
пук
и
један
делом
коњица
,
који
се
налазити
у
претходник
.
но
Срба
наићи
на
жесток
отпор
,
јер
се
поред
турски
регуларан
војска
борити
и
@card@
до
@card@
хиљада
Арнаут
.
први
дан
борба
,
—
причати
један
поуздан
очевидац
—
@card@
.
октобар
,
битак
се
развијати
са
велик
жестина
,
али
јесам
српски
трупа
јуначки
одбијати
турски
нападај
.
Положај
Срба
бити
јесам
незгодан
и
стога
,
што
српски
артиљерија
јесам
моћи
заузети
згодан
позиција
,
са
који
бити
успешно
моћи
дејствовати
.
те
згодан
позиција
морати
јесам
српски
пешадија
на
бајонет
извојевати
,
под
ужасан
ватра
турски
артиљерија
.
седми
и
осамнаести
пук
показати
јесам
чудо
од
јунаштво
и
презирање
смрт
,
и
овај
два
пук
успети
да
заузети
згодан
положај
за
српски
артиљерија
.
али
јесам
овај
српски
пук
скупо
платити
свој
храброст
,
јер
јесам
тај
селми
пук
изгубити
командант
свој
,
сав
командант
батаљон
и
од
@card@
официр
остати
јесам
свега
@card@
.
исто
јесам
тако
и
осамнаести
пук
имати
велик
губитак
.
после
она
ући
у
акција
осми
пук
први
позив
и
тринаести
пук
други
позив
,
који
сузбити
три
огорчен
и
силовит
турски
контра
напад
.
Чим
се
српски
артиљерија
појавити
на
згодан
положај
,
отпочети
јесам
ужасан
паљба
против
турски
трупа
,
који
јесам
са
азијски
дивљаштво
јуришати
.
али
,
узалудан
бити
сав
очајан
напор
Турчин
и
дивљачки
Арнаут
,
да
одбити
страховит
српски
нападај
:
турски
јесам
госпоство
код
Куманово
куцнути
последњи
час
.
српски
војник
не
познавати
страх
од
смрт
.
он
не
мера
ратни
тешкоћа
и
опасност
.
његов
јесам
лозинка
:
„
напред
—
к
победа
!
“
А
у
тај
он
предњачити
његов
јуначки
официр
;
улевати
он
у
душа
поуздање
његов
светло
оружје
и
српски
изврстан
артиљерија
.
такав
јесам
војска
морати
сатрти
турски
сила
код
Куманово
.
после
дводневан
борба
Срба
освојити
Куманово
.
Турчин
у
очајан
бегство
потегнути
задњи
нада
свој
,
некадашњи
српски
престоница
,
царски
град
Скопље
.
педесет
седми
глава
Шта
се
причати
о
Бачван
.
Четврти
дан
иза
оглашење
рат
стигнути
први
рањеник
—
до
два
стотина
она
—
у
Београд
,
где
јесам
свечано
дочекати
.
Дочекали
јесам
она
братски
и
поздравити
сав
министар
,
народни
посланик
и
силесија
одушевљен
народ
.
Госпође
она
почастити
разним
ђаконија
и
тешити
она
љубазан
,
матерински
и
сестрински
речма
,
који
и
тежак
бол
ублаживати
.
А
рањеник
на
лице
видити
,
да
јесам
задовољан
са
овај
топлим
,
искрен
израз
признање
и
захвалност
на
јуначки
подвиг
за
слобода
подјармљен
браћа
свој
.
Међа
тај
рањеник
бити
и
десет
до
петнаест
комита
и
три
Арнаут
.
Дичне
Београђанка
почастити
и
разбојник
и
,
видити
она
како
и
покрај
зверски
поглед
страховати
за
худ
живот
сав
,
храбрити
она
да
се
не
плашити
ни
од
шта
,
да
хтети
она
добро
бити
под
нега
милосрдан
Српкиња
.
у
болница
она
дочекати
спреман
лечник
,
болничар
,
болничарка
и
берберин
.
и
овај
сав
прионути
да
ранити
јунак
очистити
и
оснажити
,
да
она
рана
испрати
и
превити
,
да
она
положити
на
одмор
у
чист
постеља
.
Међа
комита
јесам
свако
упасти
у
очи
један
онизак
,
жилав
четник
,
орлов
нос
али
доброћудан
,
скоро
комичан
поглед
,
који
јесам
од
врата
до
појас
бити
утегнути
у
четнички
,
а
од
појас
на
низак
у
бачвански
одећа
.
на
чела
набити
црн
шеширић
,
па
он
модар
махрама
притегнути
и
привести
за
подбрадак
,
да
он
он
—
велим
—
„
пушчани
ветар
какав
луд
Турчин
или
Арнаут
не
однети
.
“
у
чета
он
само
Бачван
звати
,
а
срљати
јесам
смело
свагда
онамо
где
јесам
окршај
љут
бити
,
док
он
један
турски
шрапнел
не
откинути
комад
од
листина
са
десни
нога
.
Чим
он
одвести
у
болница
,
одмах
стати
искати
да
он
лечник
што
пре
превити
ран
.
—
јесам
л
’
тај
тежак
рана
?
—
запитати
он
болничарка
.
—
та
,
јесам
ли
колико
тежак
,
тај
ти
не
знати
рећи
,
јер
она
јесам
мерити
.
али
,
да
ја
нога
јесам
утрнути
,
покрај
овај
тежина
моћи
бити
кола
повести
.
—
Па
зашто
журити
онда
,
да
тај
лечник
што
пре
доћи
?
—
е
,
мој
госпођица
,
тај
јесам
други
ствар
.
тај
ја
војник
знати
.
—
какав
други
ствар
?
—
требати
се
журити
натраг
,
онамо
.
да
ти
знати
колико
јесам
онде
још
гад
турски
и
арнаутски
што
он
ваљати
истребити
,
одмах
бити
разумети
зашто
се
ја
журити
.
—
Стићи
хтети
ти
,
брата
,
још
за
време
онамо
.
али
,
видити
,
имати
ту
и
тежак
рањеник
,
па
се
морати
прво
она
помоћ
пружити
—
тешити
он
болничарка
,
смешкати
се
разлог
његов
журба
.
—
А
хтети
ли
ти
и
даље
остати
крај
ја
?
—
Хоћу
,
хтети
.
—
ех
,
онда
хтети
чекати
макар
до
прексутра
.
—
Што
ти
јесам
Бачван
—
насмејати
се
један
младић
,
подвезати
леви
рука
,
који
седити
ту
у
близина
такођер
чекати
на
ред
.
и
онда
узити
,
причати
болничарка
и
други
рањеник
о
Бачван
:
—
обојица
јесам
у
један
чета
војевати
од
Ристовац
до
рујан
,
где
јесам
и
ја
и
он
ранити
.
ја
јесам
просвирати
куршум
кроз
рука
,
а
он
ударити
шрапнел
у
нога
...
—
Очешао
,
очешати
;
јесам
ударити
—
исправљати
он
Бачван
.
—
Хајд
очешати
—
примити
исправак
младић
и
настава
казивање
:
—
До
рујан
јесам
у
три
ватра
бити
и
борити
се
,
разумети
се
,
комитски
.
с
бомба
и
с
бајонета
.
српски
се
четник
сваки
борити
јуначки
.
сваки
презирати
смрт
.
али
овај
Бачван
,
овде
,
тај
јесам
некво
чудо
од
човек
.
колико
јесам
мален
,
трипут
јесам
толики
снага
и
храброст
у
он
.
А
хитар
јесам
као
веверица
.
Судећи
по
година
његов
,
морати
се
човек
задивити
тај
еластичност
.
кад
јесам
ићи
на
бајонет
,
бивати
јесам
да
јесам
и
по
два
и
три
Арнаут
насрнути
на
он
.
али
наш
Бачван
,
као
јара
,
поскочити
час
десно
,
час
лево
,
и
у
трен
ока
видити
сад
један
,
сад
двојица
где
ударати
себе
о
ледина
или
о
камен
,
а
трећи
хват
магла
.
Шта
пута
јесам
он
се
,
и
у
жесток
окршај
,
насмејати
.
где
јесам
долазити
да
јесам
морати
,
за
часак
,
заклонити
се
за
стење
или
за
други
какав
згода
,
наш
Бачван
јесам
и
онда
скакутати
са
један
стена
на
други
и
хватати
на
нишан
Арнаут
.
А
сваки
хитац
сав
пропратити
бити
узвик
:
„
путовати
к
ђаво
!
“
остати
рањеник
,
који
ту
чекати
на
ред
,
и
заборавити
на
свој
мука
и
бол
,
слушати
причање
млад
четник
.
А
један
хтети
од
она
,
смешкати
се
запитати
:
—
где
ли
се
научити
тај
борбен
вештина
?
—
на
темерински
вашар
—
одговорити
Бачван
лаконично
.
и
онда
додати
,
као
за
себе
:
—
истерати
јесам
ја
јесам
петнаест
Јарачких
Шваба
из
механа
.
А
и
тај
јесам
поган
нација
,
кад
доћи
до
туч
и
до
окршај
.
у
шала
и
преклапање
доћи
ред
и
на
Бачванин
,
да
он
одвести
у
дворница
за
превијање
.
кад
он
јесам
лечник
скинути
завој
,
запитати
он
:
—
бости
ли
тај
рана
?
—
какав
рана
!
—
одмахнути
с
рука
Бачван
.
—
бости
ја
тај
,
што
јесам
ја
овамо
донети
;
што
јесам
’
намо
међу
браћа
да
терати
Турчин
из
Скопље
.
Већ
ти
гледати
,
доктор
,
пожурити
с
тај
превијање
па
да
ја
ићи
одмах
натраг
у
мој
чета
.
Лечник
се
чисто
забезекнути
на
овај
жеља
рањен
четник
и
,
без
реч
,
латити
се
да
извршити
сав
човекољубив
позив
.
кад
бити
