Менјесам
немилосрдан
судба
,
казати
,
други
опредјелила
!
“
Ал
’
сав
тај
говорити
на
немецки
,
па
доћи
много
лепше
!
па
мало
који
ноћ
да
не
говорити
тако
из
књига
;
а
ја
седити
у
кревет
па
све
плакати
у
помрчина
и
клети
тај
проклет
списатељ
и
њихов
књига
гром
она
спалити
!
сести
тако
какав
гладница
,
ко
мрзети
да
радити
ил
’
не
моћи
да
добити
у
амт
место
,
па
писати
и
мамити
новац
и
залуђивати
младеж
.
—
тај
...
оно
,
милостив
,
—
велим
Пера
,
—
ви
јесам
у
права
али
само
донекле
.
ви
ту
мислити
на
онај
сензациони
роман
у
који
јесам
све
измислити
,
лажно
.
—
тај
јесам
!
—
упад
гђа
Перса
.
—
ето
баш
одономад
читати
ја
Меланија
,
како
јесам
један
лађа
пропасти
на
мора
и
сав
се
подавити
,
а
само
један
се
спас'о
на
један
даски
па
се
и
он
после
један
дан
удавити
.
па
сад
,
откуд
се
у
књига
знати
шта
јесам
он
радити
и
разговар'о
се
јесам
кад
после
он
ники
јесам
ост'о
,
а
и
он
се
три
дан
далеко
од
сваки
земља
удавити
јесам
самцит
;
само
даска
остати
после
он
!
!
—
да
,
да
,
имати
права
,
—
велим
Пера
,
па
настављати
даље
.
—
ви
ту
мислити
на
онај
роман
где
се
износити
људи
какав
нигде
немати
и
доживљај
који
не
моћи
бити
у
реалност
;
типовати
људи
који
јесам
ништа
други
него
створ
пишчев
болестан
фантазија
.
против
таки
јесам
и
ја
,
и
сваки
који
знати
шта
се
захтевати
од
један
добар
роман
.
али
имати
веровати
и
корисних
ствар
,
који
јесам
веран
огледало
,
веран
слика
друштво
;
имати
роман
у
који
се
бич
немилосрдан
и
неумитан
сатира
шибати
страшан
поквареност
друштвен
.
—
Па
сад
...
оно
не
казати
баш
да
немати
;
оно
што
имати
боље
,
тај
част
и
поштење
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Али
тек
,
ја
бар
увек
помислити
да
јесам
други
сретан
мати
што
она
ћерка
јесам
тако
пасиониран
за
наука
и
за
читање
,
па
казати
у
себе
:
„
Божа
,
како
јесам
,
ето
,
овај
наш
госпоја
Сид
срећан
мати
!
“
и
толико
пута
говорити
овај
мој
:
„
Што
се
не
угледати
,
казати
,
на
твој
стар
другарица
Јуца
?
!
ето
,
кад
јесам
,
казати
ја
,
она
видити
да
јесам
узети
књига
па
да
читати
!
?
него
тај
лепо
стајати
све
уз
свој
искусан
мати
па
се
учити
и
помагати
она
к'о
добар
ћерка
мати
;
радити
по
кућа
сав
:
кисео
краставац
,
прав
комлов
,
кувати
сапун
,
копунити
живина
и
ради
сав
така
кућеван
ствар
и
учити
се
виршафту
још
док
јесам
за
време
“
—
—
богме
читати
и
мој
Јула
и
ако
јесам
млад
!
до
дух
не
велим
баш
да
се
завлачити
по
шифонер
,
али
тек
читати
и
тај
преда
ја
читати
!
не
,
не
,
читати
она
;
варати
се
,
слатко
,
кад
мислити
да
само
ваш
Меланија
читати
!
—
прекинути
јесам
јетко
гђа
Сид
видити
куд
циљати
гђа
Перса
.
—
те
још
како
читати
она
,
па
све
на
глас
!
—
ако
јесам
тако
страстан
читатељка
,
—
умешати
се
обазрив
Пера
обратив
се
Меланија
,
—
моћи
ви
послужити
заиста
леп
роман
о
који
се
сувремен
критика
најпохвалније
изразити
.
—
Баш
хтети
ви
молити
,
—
велим
Меланија
.
—
Ишти
и
тај
,
несрећа
,
један
!
—
шанути
брзо
гђа
Сид
Јула
и
гурнути
јесам
кришом
појаче
.
—
ако
желити
работник
на
мора
или
последњи
дан
Помпеја
или
преходница
који
јесам
издати
српски
омладина
.
—
ја
хтети
ви
молити
за
овај
трећи
књига
за
мој
Јула
,
—
похитати
гђа
Сид
.
—
о
,
с
драг
воља
,
—
велим
Пера
.
—
ако
јесам
на
немецки
написати
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
онда
хтети
боље
бити
,
да
јесам
послати
Меланија
;
она
здраво
добро
говорити
немецки
,
па
хтети
она
прочитати
и
Јула
све
на
српски
исприповедати
и
протолковати
.
—
А
не
,
милостив
!
сав
јесам
баш
на
српски
,
ту
скоро
превести
.
работник
јесам
превести
Ђорђе
Поповић
а
Помпеја
Лаза
Костић
.
А
преходница
јесам
већ
оригинал
;
у
она
имати
један
красан
приповетка
,
Карловачки
ђак
од
Коста
Руварац
.
—
ах
,
бештија
један
,
гледати
само
како
јесам
пакосна
,
морати
да
ујести
!
—
рећи
у
себе
гђа
Сид
љутит
а
посматрати
Пера
и
Меланија
како
јесам
сести
један
до
други
па
разгледати
албум
.
—
Перса
,
дед
мали
вино
,
—
велим
поп
Ћира
.
—
Господин-Перо
,
тај
дете
,
моћи
се
ту
снебивати
и
женирати
због
промена
,
мој
кућа
и
господин-Спирина
кућа
тај
јесам
једно
исто
.
моћи
после
да
се
тужити
да
ви
јесам
бити
дуго
време
.
—
А
благодарити
.
ја
јесам
себе
наћи
пријатан
забава
;
разгледати
албум
,
—
извињује
се
Пера
који
се
већ
почети
знојити
по
чела
и
око
себе
помало
све
у
дупликат
виђати
.
—
ајте
још
по
један
,
—
наваљивати
поп
Ћира
.
—
разговор
,
к'о
што
видити
к'о
да
малаксавати
.
Донеше
и
вино
и
чист
чаша
и
стати
сипати
.
Гђа
Сид
јесам
бити
љут
као
змијати
видити
да
она
јесам
превући
штрикла
преко
свити
њен
рачун
и
у
тај
срдит
свој
немоћа
бити
јесам
готов
да
учинити
свашта
.
и
оно
,
шта
се
писац
бојати
у
прошли
глава
у
овај
се
и
догодити
.
јер
наливати
чаша
гђа
Перса
на
један
мах
пребледети
и
као
окаменити
посматрати
гђа
Сид
шта
радити
.
тај
јесам
приметити
и
Меланија
и
слутити
бура
приближити
се
Пера
тако
близу
да
јесам
,
разгледати
с
он
заједно
албум
,
кос
свој
додиривати
образ
Перин
.
Пера
јесам
претурати
лист
албум
,
гледати
и
питати
,
а
Меланија
он
одговарати
.
какав
ти
ту
сав
фотографија
јесам
бити
.
Различних
и
по
пол
и
по
година
староста
и
по
сталеж
,
а
највише
јесам
бити
Меланијин
.
кроз
цео
албум
бити
јесам
највише
њен
фотографија
у
разним
позитура
,
израз
,
разном
одело
,
у
разном
душеван
расположење
и
на
последак
у
разним
сезона
годишњи
а
према
сваки
њен
слика
визави
по
какав
млад
јурат
,
медецинар
,
доктор
,
официр
уланерски
,
хусарски
,
инфантериски
па
чак
и
један
(
невероватно
у
Банат
!
)
„
маринерски
“
официр
!
тако
на
један
Меланија
замишљено
читати
,
а
према
она
на
други
страна
млад
медецинар
;
на
други
са
рајтпајч
а
према
она
бркати
хуланерски
официр
;
на
трећи
неки
стена
и
шкољка
неки
на
морски
обала
а
према
она
маринерски
обријан
официр
;
на
четврти
јесењи
суморан
ландшафт
а
она
наслонити
на
неки
рујина
,
суморан
такође
,
а
мисао
она
блудити
некуд
у
даљина
;
на
петој
с
рука
у
муф
и
пахуљица
снег
;
на
шести
с
лала
и
зумбул
у
рука
;
на
седми
у
лак
,
врло
,
врло
лак
одело
са
сноп
житан
влаће
као
онај
древан
божица
Церера
.
за
тај
долазити
силан
други
слика
.
неки
солгабиров
са
зашиљен
и
трговац
са
опуштен
брк
;
неки
баба
са
солуфи
са
какав
малати
Изабела
шпански
краљица
,
неки
пријести
са
велик
кринолин
и
удавача
са
Амор
од
гипс
покрај
она
;
неки
омладинац
у
душанка
са
дуг
кос
и
разастрт
„
застава
“
и
„
Даница
“
на
сто
и
удовица
са
брош
незаборављен
покојник
;
неки
група
са
лице
као
порцулански
„
супшисле
“
без
нос
и
уста
а
са
очи
мастило
поправљен
,
и
на
последак
као
последњи
у
албум
слика
чувен
лопов
Рожа
Шандор
бавећи
се
на
поправак
у
Куфштајн
—
Док
јесам
овај
разгледати
фотографија
,
гђа
Перса
јесам
посматрати
гђа
Сид
а
гђа
Сид
један
празан
чаша
који
јесам
дигнути
и
стати
окретати
и
разгледати
према
прозор
,
па
за
тај
хукнути
у
она
два
три
пут
и
стати
јесам
брисати
свој
чист
цицан
кецеља
.
сад
,
да
ли
јесам
баш
чаша
бити
прљав
или
јесам
,
тај
ви
писац
не
умести
казати
,
јер
таки
ситница
у
стање
јесам
само
женски
оштро
соколов
око
(
па
чак
и
кад
наочари
понети
!
)
да
приметити
,
а
гђа
Сид
јесам
бити
пажљив
,
врло
хаглих
и
врло
чисменка
.
—
проклети
мува
!
—
рећи
као
више
за
себе
гђа
Сид
,
—
за
тај
ја
увек
казати
да
јесам
добар
зима
.
—
А
шта
ви
јесам
сад
наспети
,
госпоја-Сидо
?
!
—
питати
јесам
гђа
Перса
а
сав
позеленети
од
притајен
јед
.
—
проклети
овај
млад
!
Баш
се
човек
ни
за
часак
не
моћи
на
она
ослонити
!
—
тај
знати
,
знати
,
сладак
госпоја-Сидо
,
—
велим
гђа
Перса
а
усна
она
сав
побелео
и
сув
,
а
глас
дрхтати
,
—
ал
’
тек
баш
јесам
морати
ви
тај
да
радити
,
драг
госпоја-Сидо
!
—
Тхе
,
шта
хтети
,
кад
јесам
напред
знати
шта
ја
чекати
!
...
А
ја
боме
не
повести
сад
за
ваш
љубов
за
себе
један
пединтер
!
—
велим
гђа
Сид
и
метнути
рука
на
трбух
.
—
тај
ман'те
...
знати
ви
већ
,
знати
...
ви
већ
морати
ту
ваш
—
—
Тхе
,
тако
јесам
научити
од
мој
покојни
мати
,
тако
и
ја
воспитавати
мој
кћер
Јуца
,
—
велим
гђа
Сид
а
гледати
једнако
у
Пера
,
—
боље
ја
да
она
казати
сад
,
него
свекрва
или
муж
после
!
А
други
,
научити
јесам
код
свој
кућа
,
да
ја
јесам
сав
чисто
,
—
рећи
гђа
Сид
сав
блед
а
ноздрва
она
побелети
и
прекрсти
рука
па
опет
погледати
на
Пера
(
који
оставити
албум
и
почети
читати
Риналда
Риналдини
)
,
као
да
он
очи
хтети
рећи
:
зар
јесам
тако
?
—
Чудо
,
госпоја-Сидо
,
...
кад
јесам
баш
таки
„
чисменка
Анка
“
,
...
чудо
да
јесам
понети
са
себе
поред
„
шнуфтикла
“
и
какав
опирача
.
—
А
,
„
шнуфтикла
“
јесам
ви
научити
да
брисати
чаша
;
јесам
,
ако
хтети
баш
да
знати
!
—
велим
гђа
Сид
па
и
опет
погледати
у
Пера
који
се
само
окретати
час
један
час
други
попадија
.
—
та
,
тај
,
тај
,
госпоја
Сида
,
...
Перса
.
тај
који
ви
јесам
ђаво
сад
опет
?
!
—
питати
она
поп
Ћира
који
јесам
,
живо
разговарати
се
с
поп-Спиром
,
тек
при
крај
овај
сцена
приметити
нешто
.
—
А
шта
јесам
тај
сад
опет
?
—
питати
поп
Спира
који
никако
јесам
ни
опазити
како
се
развијати
дијалог
,
јер
јесам
баш
приповедати
поп-Ћири
докле
мисао
хранити
и
кад
мислити
заклат
крмак
.
—
тај
,
шта
јесам
тај
?
!
тај
,
шта
јесам
почети
к'о
деца
!
—
тај
ето
,
—
велим
госпоја
Перса
,
—
доћи
она
лутак
к'о
обично
,
одавно
јесам
—
—
Јуца
!
—
устајати
гђа
Сид
сав
зелен
и
огртати
велик
марама
.
—
Ајд'мо
кућа
;
време
јесам
,
стизати
крава
.
—
тај
,
госпоја
Сида
,
тај
ман'те
се
комендија
!
—
заустављати
јесам
поп
Ћира
.
—
тај
,
пустити
јесам
!
—
велим
поп
Спира
,
—
боље
нек
се
тамо
испраскати
.
ето
она
сутра
—
—
аја
,
хтети
мој
нога
више
крочити
у
овај
умацуран
кућа
!
...
Спира
,
ајд
’
одма
’
и
тај
кућа
!
—
е
,
баш
јесам
потрефити
!
—
велим
поп
Спира
.
—
седити
,
Јуца
дете
,
а
мам
нек
ићи
.
—
Јуца
,
напред
,
олбрекц
!
—
командир
гђа
Сид
и
залупити
врата
и
пљунути
за
себе
.
Шта
хтети
Јула
него
се
дигнути
,
погледати
Пера
благо
и
тужно
и
следовати
разјарен
мама
.
—
А
ви
кад
јесам
таки
чисменка
,
госпоја-Сидо
,
—
рећи
и
потрчати
за
она
гђа
Перса
,
—
а
ви
онда
ето
бар
доћи
сутра
после
подне
,
да
помоћи
и
екшплицирате
мој
Ержа
,
кад
—
—
звати
ти
твој
покојни
дека
,
бештија
чифуцки
!
—
грмити
из
авлија
гђа
Сид
.
овај
последњи
јесам
ни
чути
оба
поп
,
јер
јесам
Меланија
одмах
скочити
за
клавир
,
да
забашурити
,
па
засвирати
и
запевати
омиљен
папин
песма
:
„
сјајнути
мјесец
иза
горе
“
,
па
тако
јесам
ни
придавати
много
важност
овај
сукоб
.
и
пошто
тај
јесам
први
пут
бити
,
надати
јесам
се
да
хтети
ни
последњи
пут
бити
;
а
после
,
и
један
и
други
поп
бити
јесам
после
ручак
увек
мирољубив
и
добар
воља
,
за
тај
јесам
и
после
овај
сцена
продужити
—
к'о
да
ништа
јесам
ни
бити
—
да
пити
и
да
се
разговарати
о
економија
.
—
молити
ви
,
моћи
да
ви
тај
збунити
ни
најмање
,
господин
,
—
велим
он
гђа
Перса
,
—
ви
јесам
сад
први
пут
видити
па
ви
јесам
чудно
можда
.
она
јесам
таки
,
доћи
она
тако
,
па
...
ал
’
иначе
јесам
,
уверавати
ви
,
добар
срце
,
до
сутра
хтети
она
тај
већ
све
заборавити
.
за
тај
молити
,
молити
ви
само
се
забављати
.
Слушајте
само
!
како
ви
се
допадати
Меланијин
глас
и
свирање
?
у
село
доста
,
боме
,
и
оволико
.
А
тај
јесам
папин
омиљен
песма
,
јербо
знати
она
и
модерн
песма
,
јесам
ли
,
Николајевич
?
(
тако
јесам
гђа
Перса
пред
странац
ословљавати
свој
поп
.
)
—
ама
шта
јесам
тај
бити
,
Перса
?
—
запитати
поп
Ћира
.
—
тај
ништа
,
за
бог
;
наљутити
се
госпоја
Сид
што
јесам
јесам
двапут
понудити
компот
,
а
знати
јесам
да
јесам
увек
таки
кад
јесам
врућина
и
кад
она
мува
досађивати
.
—
Божа
!
па
зар
за
тај
?
—
ах
,
божанствен
песма
!
—
велим
Пера
и
терати
прст
свој
бујан
кос
на
више
.
—
тај
и
запустити
се
доста
.
како
ретко
свирати
,
још
добро
и
свирати
.
А
како
јесам
пре
лепше
свирати
!
неки
комад
свирати
па
и
не
марити
,
к'о
од
беда
.
тек
кад
ми
тако
неко
доћи
онда
још
и
’
хтети
,
а
иначе
не
моћи
јесам
намолити
.
А
тако
радо
слушати
и
ја
и
Николајевич
.
(
ту
се
„
Николајевич
“
мало
почети
иза
врата
,
ал
’
не
рећи
ништа
.
)
—
о
,
па
тај
бити
онда
требати
почешће
да
имати
гост
,
—
велим
Пера
.
—
Па
ето
,
кад
бити
на
пример
бити
тако
срести
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
па
да
ви
почешће
виђати
у
кућа
,
и
она
бити
опет
онако
к'о
и
пре
свирати
.
—
о
,
молити
...
како
бити
’
ја
тај
желети
,
—
велим
Пера
.
—
ја
хтети
,
дакле
,
бити
тако
слободан
.
—
Биће
ми
здраво
мило
.
Извол'те
.
Извол'те
кад
имати
слободан
време
од
наука
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Врла
добро
!
Баш
и
тако
имати
сутра
да
донети
госпођица
тражен
књига
.
—
тај
ман'те
она
до
враг
!
ја
к'о
људи
требати
да
јесам
паметан
.
тај
због
она
јесам
,
што
казати
,
и
царство
наш
изгубити
.
ајд
’
,
спасти
бог
!
—
велим
поп
Ћира
поп-Спири
па
се
куцати
и
пити
.
—
Ал
’
баш
јесам
ја
из
уста
извадити
!
ајд
’
спасти
бог
!
па
,
да
се
тај
ићи
,
—
велим
задовољно
поп-Спира
устајати
.
—
знати
ја
она
добро
!
али
до
довече
морати
ја
се
она
од-дурити
!
е
,
па
сад
,
збогом
!
—
праштати
се
поп
Спира
са
сав
и
одлазити
са
поп-Ћиром
.
—
Срећа
ти
јесам
сав
паметан
од
она
у
кућа
па
она
не
дати
за
права
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
Простакуша
један
...
жао
ја
само
онај
дете
,
онај
Јула
;
какав
тај
воспитаније
моћи
добит
!
—
о
,
госпојица
Јула
јесам
доиста
симпатичан
девојчица
,
—
велим
Пера
ко
се
учинити
нешто
празан
соб
по
одлазак
Јула
.
—
онај
њен
поглед
остати
он
дубоко
у
срце
.
како
питомо
гледати
,
па
како
јесам
само
смеран
и
стидљив
—
—
и
ви
се
тај
допадати
!
?
—
чудити
се
очевидно
мало
уплашен
гђа
Перса
.
—
Божа
,
господин
’
Пера
,
баш
јесам
ви
...
баш
јесам
овај
садашњи
младеж
!
сваки
она
се
женски
допадати
—
—
тај
не
,
ал
’
веровати
,
пасти
ја
на
памет
онај
песма
:
„
у
Милица
дуг
трепавица
“
...
па
она
њен
збуњеност
...
идеалан
Српкиња
!
па
тек
онај
стидљивост
—
—
простота
,
простота
боље
казати
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
сад
,
хтети
да
казати
да
јесам
она
крив
,
она
јесам
красно
дете
,
добро
дете
,
љубак
дете
.
(
Пера
завијати
дуг
кос
за
уш
и
слушати
јесам
пажљиво
.
)
Тхе
,
али
сав
јесам
тај
само
за
први
два
три
магновеније
.
тај
,
бог
ви
,
и
лепо
лице
(
а
она
јесам
ружан
)
шта
вредити
ако
немати
ту
и
воспитаније
?
!
лепота
проћи
а
воспитаније
трајати
,
што
казати
,
до
гроб
.
А
кад
паметан
човек
већ
хтети
да
век
вековати
,
а
он
гледати
,
до
дух
,
на
онај
прво
,
али
,
бог
ја
,
још
више
и
на
овај
други
.
зар
не
?
—
тај
,
оно
,
до
дух
,
тако
јесам
—
—
ах
,
ви
,
ви
!
—
претити
он
прст
Меланија
и
гађати
он
цвет
који
дотле
држати
на
груди
.
—
знати
ли
ви
да
ни
један
ваш
поглед
на
она
јесам
измакнути
мој
оштар
ока
!
Чувајте
се
,
господин
’
Пера
!
знати
ли
ви
шта
тај
значити
до
срце
увређен
сујета
?
знати
ли
шта
све
моћи
један
очајница
да
учинити
?
!
...
па
бар
да
ви
јесам
одговорити
раван
пажња
,
него
—
—
е
,
а
зар
јесам
она
сирот
крив
,
—
умешати
се
гђа
Перса
,
—
што
јесам
бог
таки
створити
и
она
њен
мам
јесам
тако
воспитати
!
само
„
јесте
“
и
„
јесам
“
,
па
ни
реч
више
да
бекнути
.
Сачувај
,
Божа
,
такав
какав
какав
муж
који
се
бавити
наука
па
он
требати
да
се
разговарати
и
разгалити
мало
—
—
о
,
пардон
,
—
прекинути
Пера
и
скочити
са
столица
.
—
тај
овај
се
већ
сав
разићи
!
Извин'те
,
што
јесам
се
толико
задржати
.
први
пут
,
па
толико
да
трајати
визита
—
—
први
пут
,
ал
’
моћи
последњи
пут
да
бити
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
господин
’
Пера
,
ја
хтети
цео
ноћ
мислити
на
ви
како
јесам
ја
обећати
књига
.
Догод
ја
јесам
не
донети
,
мислити
на
ви
,
само
на
ви
.
—
ах
,
госпођица
,
кад
не
бити
желети
,
да
ви
што
пре
видити
,
не
бити
јесам
задуго
донети
,
...
само
да
што
дуже
мислити
на
ја
.
—
А
да
не
бити
заборавити
,
ево
ви
овај
пукет
цвеће
.
он
неки
ви
подсетити
на
мој
молба
и
на
ваш
обећање
,
—
велим
Меланија
.
—
Сећаће
ја
на
ви
—
—
збиља
,
господин
’
Петровић
’
,
—
прекинути
он
Меланија
,
—
знати
ли
„
говор
цвеће
“
?
—
говор
цвеће
?
не
знати
,
госпођица
.
—
Штета
!
—
рећи
Меланија
и
погледати
он
свој
црн
очи
тако
значајно
,
да
благ
Јулин
слика
ишчезнути
једаред
за
свагда
из
срце
он
.
Пера
обор
очи
.
—
ах
,
и
тај
велик
школа
!
—
јесте
,
—
велим
Пера
.
—
Омилитике
,
догматика
,
ех
—
—
Шта
бити
само
прочитати
из
тај
неколик
цветић
!
—
А
ви
извесно
знати
?
—
питати
Пера
а
гледати
у
земља
.
—
Па
што
ја
не
научити
?
—
е
,
тај
хтети
,
ал
’
кад
добити
од
ви
пукет
,
онда
хтети
ви
он
растумачити
и
поучити
,
али
тражити
од
ви
да
ви
ники
,
ал
’
ники
не
преслишавати
...
па
ни
мој
добар
другарица
Јула
.
—
ах
,
какав
,
—
рећи
и
манути
сетан
рука
а
гледати
у
она
.
—
моћи
,
моћи
,
—
прекидати
он
Меланија
,
—
знати
ја
мушки
неверан
род
.
—
Ал
’
уверавати
ви
—
—
Вероваћу
,
али
дати
ја
прилика
,
доказ
и
време
.
—
Па
...
дакле
да
ви
,
не
узнемиривати
овај
недеља
-
—
А
не
,
не
.
сутра
ви
чекати
.
—
Добра
,
—
рећи
Пера
.
—
дакле
...
љубити
рука
,
милостив
,
—
рећи
и
пољубити
гђа
Перса
.
—
клањати
се
,
госпођица
Меланија
,
—
рећи
и
руковати
се
,
па
куражан
као
сваки
богословац
у
тај
расположење
додати
плашљиво
и
полако
:
„
Лака
ноћ
,
и
мило
и
драго
.
“
Меланија
он
одговорити
пријатан
стисак
рука
и
Пера
сав
сретати
изаћи
праћен
гђа
Сид
и
Меланија
.
—
но
,
не
знати
шта
бити
’
дати
,
—
говорити
јесам
гђа
Перса
,
купити
шоља
и
чаша
са
сто
после
јаузна
,
—
да
се
нешто
моћи
сад
створити
код
поп-Спириних
,
па
да
онако
из
прикрајак
гледати
и
слушати
,
како
ђипати
и
праскати
она
паорски
бештија
!
—
Божа
,
онај
сирот
брже
одовуд
него
одонуд
,
—
велим
Меланија
.
—
А
шта
јесам
тај
бити
,
бог
ти
,
Перса
?
—
запитати
поп
Ћира
који
се
вратити
у
соб
.
—
„
Шта
јесам
бити
?
“
...
ја
јесам
она
крив
,
што
она
се
ћерка
не
умести
ни
окренути
!
А
кад
јесам
совјетовати
:
„
воспитавати
дете
,
госпоја-Сидо
,
тај
се
данас
тражити
:
без
немецки
воспитање
данас
никуд
“
,
а
она
мислити
да
потрчати
у
очи
...
ето
она
сад
!
мој
пророчество
се
обистинити
;
јербо
ја
никад
којешта
хтети
да
казати
...
клавир
,
хеклерај
,
валцер
и
немецки
—
—
ајд
,
ајд
,
видити
и
твој
памет
,
—
манути
рука
поп-Ћира
досадно
.
—
ајд
’
уклонити
се
с
тај
лулетина
,
—
велим
гђа
Перса
,
—
да
излуфтирати
мало
соб
.
—
Шта
хтети
само
тај
млад
човек
помислити
?
!
—
Шта
јесам
помислити
тај
јесам
и
рек'о
,
а
ти
ајд
пред
кућа
,
—
велим
гђа
Перса
.
—
тај
тек
да
јесам
без
комендија
,
—
рећи
поп
Ћира
,
напунити
лула
и
изаћи
напоље
.
—
А
тај
сад
,
драго
дете
мој
,
гледати
шта
хтети
!
А
поћи
јесам
само
тако
моћи
бити
!
Учинила
јесам
„
ероберунг
“
,
па
сад
не
пуштати
он
ни
за
часак
.
—
не
брин'те
се
,
мам
!
Остав'те
ви
тај
само
ја
.
тај
зар
јесам
забадава
бити
у
пансионат
!
...
тај
залудити
ја
он
к'о
Дон
Игнација
Дон
Маријана
у
љубаван
напитак
.
—
еј
,
терет
мој
,
—
рећи
гђа
Сид
кад
се
наћи
код
кућа
,
—
боље
да
јесам
пањ
родити
него
ти
!
од
пањ
бити
’
вид'ла
бар
неки
асна
,
...
село
бити
’
па
се
одмарати
у
староста
...
а
од
ти
баш
никакав
!
—
Мамо
,
’
хтети
л
’
да
погријати
вече
?
—
питати
јесам
понизно
Јула
.
—
јао
,
и
ти
јесам
још
до
вечера
!
—
дрекнути
гђа
Сид
па
стати
па
јесам
гледати
.
—
тај
други
на
твој
место
дрекати
бити
:
„
отворити
се
,
земља
,
па
ја
прогутати
!
“
а
ти
к'о
да
ништа
јесам
ни
бити
!
—
Па
знати
како
се
јести
тат
кад
јесам
вечерати
на
време
?
!
—
А
што
јесам
говорити
?
—
Па
говорити
јесам
,
—
велим
Јула
.
—
„
Па
говорити
јесам
“
...
Шта
јесам
говорити
!
дед
,
шта
јесам
говорити
?
—
Па
што
ја
јесам
пит'о
.
—
Младић
учеван
и
воспитан
,
дош'о
из
варош
...
(
из
Карловци
,
несрећа
!
)
па
к'о
велим
:
„
ако
се
хтети
са
господин-попином
ћерка
унтерхалтовати
а
да
с
ко
хтети
!
“
А
она
,
гледати
јесам
,
село
па
к'о
банацки
млад
гледати
предати
се
па
само
:
„
јесте
“
...
„
јесам
“
.
—
Али
,
мамо
—
—
Ида
ја
с
очи
,
сав
јесам
ја
мораст
!
—
моћи
ја
,
мамо
,
само
псовати
,
—
молити
јесам
Јула
,
покрити
лице
кецељица
и
заплакати
се
.
—
Лепа
јесам
младић
питати
,
а
она
се
укипити
к'о
...
светити
Бон
у
шокачки
црква
,
па
ни
словце
—
—
Па
кад
ја
сав
којешта
питати
,
—
рећи
мало
јогунаст
Јула
.
—
Којешта
он
и
одговарати
!
—
обрецнути
се
гђа
Сид
.
—
„
Којешта
питати
“
...
Којешта
јесам
се
и
ја
некад
с
твој
тат
разговарати
;
па
,
фала
бог
,
ето
шта
ми
данас
фалити
!
?
да
се
јесам
којешта
разговарати
,
не
бити
се
ни
узети
!
...
ваљда
јесам
се
Доситејев
филозофија
разговарати
!
...
„
Којешта
ја
питати
!
“
Видиш
ти
она
,
мустра
један
!
ваљда
тај
неки
питати
колико
ми
јесам
крмача
опрасити
!
?
—
јесам
,
ал
’
он
ја
се
прдачити
—
—
торњати
ја
се
с
очи
,
потпрда
светски
!
други
бити
се
,
да
она
јесам
тако
штогођ
пасирати
,
сав
умацурати
од
плач
.
—
ја
ићи
код
Жужа
—
—
Ида
бестрага
кад
јесам
ни
за
шта
!
за
вече
јесам
ћутали
и
јести
.
поп
Спира
јесам
бити
уморан
,
гђа
Сид
љут
а
Јула
к'о
убити
што
се
сав
тај
тако
догодити
,
а
господин
Пера
јесам
тако
лепо
неколико
пута
погледати
,
а
она
се
тако
добро
осећати
ал
’
не
умести
и
не
знати
ништа
да
казати
.
за
тај
јесам
сав
ћутали
.
јул
јесам
једва
чекати
да
остати
мало
насамо
,
да
се
сито
исплакати
као
сваки
несретан
девојка
који
босиљак
сејати
а
пелен
она
ницати
.
кад
јесам
Јула
отићи
,
да
намештати
кревет
,
гђа
Сид
једва
дочекати
,
па
хтети
рећи
:
—
јесам
јесам
вид'о
само
онај
бештија
чифуцки
какав
јесам
?
—
Која
бештија
?
—
запитати
поп
Спира
уморно
.
—
тај
ту
твој
„
слатко
“
госпоја-Персу
!
—
Па
шта
:
јесам
ли
вид'о
?
—
Божа
,
Спира
,
и
ти
јесам
већ
сав
тај
заборавити
!
!
—
А
да
!
е
,
па
јесам
требати
онако
на
крај
срце
да
бити
!
—
ето
,
сад
ја
на
крај
срце
!
...
тај
јесам
јесам
вид'о
само
како
јесам
салетиле
онај
јадан
момак
па
не
моћи
наш
Јуца
до
реч
да
доћи
—
—
Па
...
неки
!
Шта
тај
фалити
!
Мог
се
сутра
,
прексутра
сит
наразговарати
.
ако
јесам
за
разговор
,
тај
код
ви
никад
јесам
изгубљен
.
—
но
,
и
ти
јесам
ја
неки
красан
отац
!
тај
и
куд
хтети
се
овај
наш
мерити
с
онај
њен
!
!
тако
и
на
бал
,
тако
свуд
,
свуд
...
увек
овај
наш
отићи
у
запећак
.
тај
знати
јесам
само
на
бал
!
оно
имати
,
имати
играње
...
ал
’
оно
њен
...
већ
,
већ
...
к'о
она
Иродијадин
ћерка
што
јесам
упропастити
,
Божа
ја
простити
,
онако
красан
један
светац
—
—
Ајда
моћи
ту
којешта
говорити
—
—
ти
којешта
говорити
—
—
ама
ја
и
не
говорити
ништа
;
видити
да
дремати
,
спав'о
бити
’
.
—
Ида
,
не
пробудити
се
,
—
прогунђати
гђа
Сид
.
—
овај
све
к'о
да
се
најести
буника
данас
,
тако
говорити
!
севати
напоље
,
шта
јесам
ја
задимити
ту
с
тај
твој
лулекања
.
и
овај
други
поп
истерати
у
авлија
да
пухати
.
Баш
кад
јесам
Нића
боктер
проћи
испод
поп-Спирина
прозор
и
дунути
једанаест
пут
у
рог
и
огласити
век
скоро
успавао
шор
и
село
да
јесам
једанаест
сахат
,
подигнути
гђа
Сид
глава
тужити
се
на
врућина
и
викнути
преко
соб
поп-Спиру
:
—
Спира
!
о
Спира
,
спавати
ли
?
—
А
?
—
Спаваш
ли
,
река
’
?
—
спавати
,
манути
ја
—
—
А
морати
ли
господин-Пера
узети
баш
поп-Ћирину
Меланија
,
кад
јесам
добити
за
учитељ
?
—
А
?
—
ху
,
—
хукнути
гђа
Сид
.
—
Мор
ли
учитељ
узети
Меланија
?
—
А
шта
хтети
старац
два
жена
—
—
ух
,
тај
не
стар
,
него
нов
учитељ
,
господин
Пера
—
—
А
,
он
!
...
не
морати
—
—
Мог
,
јесам
ли
,
који
’
хтети
?
—
Мог
ако
хтети
и
наш
Жужа
...
манути
ја
да
спавати
.
—
Ал
’
баш
јесам
хтети
узети
!
о
Божа
,
Божа
!
—
рећи
зевати
гђа
Сид
па
се
прекрсти
и
наместити
добар
шлофкапа
(
који
јесам
кришом
у
помрчина
метал
на
глава
,
јер
јесам
поп
Спира
страшно
мрзио
на
тај
швапски
женски
шлофкапа
)
,
а
напољу
се
чути
тром
корак
сеоски
боктер
Нића
који
се
у
даљина
гегати
и
гласно
зевање
.
тај
се
завршити
овај
доиста
буран
дан
.
глава
девети
у
који
хтети
читалац
видети
да
јесам
истина
оно
што
јесам
још
давно
рећи
песник
и
филозоф
,
и
тај
јесам
:
да
јесам
сав
зло
у
свет
(
од
Адам
па
до
наш
дан
)
доћи
баш
од
онај
половина
који
гђа
Сид
и
гђа
Перса
припадати
;
јер
јесам
један
мали
искра
,
мех
свој
пакост
и
мржња
,
распирити
у
ужасан
пожар
.
у
она
хтети
се
изнети
све
онај
што
се
сутра
дан
,
а
,
и
следећи
дан
,
после
познат
ручак
и
јаузна
,
догодити
Поп
Спира
јесам
сутра
дан
им'о
послати
у
поље
у
виноград
и
по
њива
,
па
јесам
са
сав
заборавити
шта
јесам
јуче
бити
,
јер
кад
јесам
бити
после
вечера
,
узити
лула
и
дуванкеса
па
хтети
рећи
попадија
:
—
’
Оћемо
л
’
тамо
преко
?
—
јесам
него
уздуж
!
—
велим
он
гђа
Сид
.
—
бог
с
ти
,
Спира
;
а
какав
ти
„
преко
“
наспети
!
зар
ти
јесам
доста
бити
јуче
?
—
А
изветрити
јесам
тај
чим
јесам
изиш'о
на
јарош
!
А
па
онда
...
не
морати
сваки
дан
пита
,
него
да
се
мало
видити
и
разговарати
—
—
јао
ја
!
А
какав
тај
разговор
нап'о
сад
,
наопако
ти
звонити
—
—
ето
ти
сад
она
,
како
само
говорити
!
—
тај
да
!
А
какав
бити
’
ја
мати
(
јао
жалосној
ја
!
)
бити
,
да
данас
ићи
тамо
?
!
—
е
,
а
као
за
што
да
не
ићи
?
—
тај
зар
испред
нос
тај
он
одвући
па
сад
ми
се
смејати
и
он
и
она
бештија
чифуцки
!
и
ја
,
ја
да
ићи
!
?
—
Па
шта
јесам
он
одвући
?
—
и
одвући
јесам
он
,
и
дочепати
јесам
он
,
и
хтети
он
шал
пустити
.
не
искобељати
се
више
тај
к'о
ни
паор
из
фишкалски
шака
!
—
Па
ваљда
се
сад
хтети
тући
због
он
?
!
...
—
Па
ваљда
да
остати
флегматичан
.
е
,
Спира
,
Спира
,
не
носити
ја
тај
мантија
!
—
Па
девојачки
јесам
врата
сваки
отворити
...
А
он
нека
бирати
;
имати
очи
,
фала
бог
,
јесам
ћорав
,
па
неки
бирати
.
ваљда
он
хтети
наметати
к'о
фалишан
форинта
.
—
Ху-у-у
!
тај
што
хтети
јесам
изабрати
и
јесам
ја
за
тај
толико
,
ал
’
што
хтети
ја
пуцати
под
нос
онај
бештија
!
.
.
и
онако
знати
шта
и
како
о
ми
говорити
—
—
ех
,
ти
све
знати
!
—
све
,
све
!
све
знати
,
Спира
,
сав
видити
,
Спира
,
и
сав
чути
,
Спира
,
ал
’
пусто
,
женски
јесам
,
па
к'о
женски
морати
да
ћутети
—
—
е
,
тај
јесам
тај
први
женски
што
ћутети
!
—
Ћутим
,
Спира
,
и
јести
се
само
у
себе
...
јесам
неки
свађалица
.
Слушам
па
гутати
.
Слушам
само
шта
говорити
за
ми
—
—
А
шта
говорити
?
—
запитати
озбиљно
поп
Спира
и
сести
,
а
устати
јесам
бити
да
ићи
поп-Ћиринима
.
—
Шта
говорити
!
говорити
да
јесам
паоренда
...
да
јесам
ни
за
звонара
а
камо
л
’
за
поп
—
—
е
,
тај
ти
знати
и
ники
више
.
—
То
сав
свет
знати
и
чути
,
само
јесам
ти
уш
восак
залити
.
—
Па
ко
тај
говорити
?
—
Па
говорити
они
.
и
тај
откад
.
па
ја
се
све
чинити
и
невешт
...
К'о
велим
:
комшија
јесам
,
па
јесам
лепо
да
се
свађати
пред
паства
,
и
ваљда
хтети
престати
већ
једном
,
казати
.
е
,
ал
’
оно
како
који
дан
сав
горе
.
—
хм
!
—
хукнути
поп
Спира
.
—
Па
кад
јесам
чути
,
што
ја
јесам
тај
одма
’
каз'ла
?
—
Па
ја
јесам
гђа
Перса
,
да
прав
сплетка
.
али
сад
јесам
већ
доста
,
и
сувише
.
само
кад
помислити
како
јесам
он
салетили
па
он
напунити
уш
!
...
сирот
Јуца
,
она
ја
јесам
само
жао
!
она
,
дабоме
,
не
умести
онако
пиљити
мушкарац
у
очи
и
преврћати
очи
к'о
она
њи'на
актерка
.
—
ама
,
Сида
,
сав
ја
се
чинити
да
ти
—
—
ето
!
Што
он
немати
код
ми
;
а
код
она
јесам
бити
и
пре
и
после
подне
!
Дош'о
јесам
после
подне
још
кад
јесам
Жужа
ићи
по
вешплау
,
а
изаш'о
јесам
кад
јесам
се
крава
враћати
кућа
!
Изашли
пред
кућа
,
па
се
читав
сат
шпацирати
.
А
ја
јесам
гледати
,
па
ја
се
све
привртати
у
ја
и
кувати
к'о
у
шпорерт
.
(
Спира
,
треб'о
јесам
видити
,
а
ја
ти
не
умети
све
казати
!
)
Шпацира
се
с
он
испред
кућа
,
а
изнети
велик
лопта
што
јесам
на
презент
добити
од
онај
Шваба
капетан
сас
лађа
„
Maria-Anne
“
,
па
се
лоптати
,
па
сваки
час
испустити
,
к'о
бајаги
,
лопта
,
а
лопта
се
откотрљати
,
а
она
он
онда
молити
да
она
донети
,
па
кад
она
он
донети
лопта
а
она
он
зафалује
а
све
превртати
с
очи
и
стиснути
он
за
рука
.
кад
брж
’
тај
,
казати
ти
тај
ја
и
протолмачити
?
!
А
фурт
се
нешто
смејати
а
особито
она
.
он
и
којекако
;
снебивати
се
сирома
’
младић
,
па
се
чудити
,
шта
он
јесам
снаћи
.
ал
’
она
,
смејати
се
,
Божа
,
смејати
,
смејати
,
па
мислити
све
звонити
сокак
од
њен
смеј
!
она
он
нешто
говорити
а
све
гледати
овамо
на
наш
капија
—
баш
лепо
јесам
видити
кроз
избијен
чвор
на
капија
—
а
он
се
само
смешити
.
А
она
смејати
се
,
Божа
,
смејати
,
па
забацити
глава
па
све
бацати
нога
и
шорати
нога
по
земља
,
па
дигнути
нос
у
небо
,
мислити
Венус
јесам
,
ники
к'о
она
!
ху
!
тај
у
мал
’
она
јесам
притрчати
преко
сокак
;
а
купити
бити
она
мам
кофпуц
и
хорнодле
по
сокак
а
локна
по
комшилук
...
присести
бити
она
и
лоптање
и
смејање
!
...
морати
да
се
нешто
преко
ми
подсмевати
,
не
смести
фалити
,
тај
јесам
,
Спира
,
к'о
ајмол
ајнц
;
јер
што
ја
видити
тај
јесам
видити
,
Спира
,
па
пунктум
!
—
хм
,
хм
!
—
вртети
јесам
глава
поп
Спира
.
Прошло
јесам
неколико
дан
после
овај
,
а
одношај
се
не
само
да
јесам
ни
мало
побољшати
,
него
јесам
се
све
више
и
више
заплетати
.
Пера
јесам
редовно
сваки
дан
долазити
поп-Ћиринима
а
тек
једаред
или
највише
дваред
ако
јесам
бити
код
поп-Спириних
.
Гђа
Сид
јесам
увидети
наскоро
,
да
за
њен
Јула
немати
никакав
изглед
.
јер
Јула
јесам
и
надаље
остати
онако
миран
и
повучен
а
после
онај
сцена
у
поп-Ћириној
кућа
још
више
.
Гђа
Сид
јесам
бити
љут
и
чудно
она
јесам
бити
као
што
јесам
,
знати
,
чудно
и
читалац
,
али
писац
обећавати
,
да
хтети
скорити
сваки
читалац
видети
у
шта
јесам
ствар
.
Казаће
она
он
тај
већ
на
свој
место
,
и
знати
да
хтети
она
онда
још
чудан
бити
,
како
тај
да
се
јесам
раније
сетити
,
кад
јесам
давно
у
роман
рећи
да
се
срце
не
да
заповедати
а
у
песмарица
записан
„
јесам
благо
ни
сребро
ни
злато
,
већ
јесам
благо
што
јесам
срце
драго
.
“
Међа
тај
док
јесам
Јула
силазити
,
и
као
звезда
залазити
за
оризонат
,
Меланија
се
све
више
пењати
.
знати
јесам
око
Пера
тако
вешто
и
умиљато
да
се
понашати
,
да
он
јесам
већ
тешко
бити
и
пола
дан
без
она
.
и
не
знати
како
,
већ
тада
он
јесам
падати
на
памет
страшан
мисао
:
какав
бити
тај
велик
несрећа
бити
,
да
нешто
као
поп
остати
удовац
да
он
—
не
дати
Божа
,
—
умрети
таки
попадија
!
Осећао
јесам
,
да
тај
не
бити
бити
у
стање
преживети
.
и
слика
Меланијин
постајати
он
јесам
сав
дражија
.
А
и
она
од
свој
страна
колико
он
јесам
само
свој
жртва
обвезати
!
уклонити
јесам
из
албум
сав
мушкарац
испод
педесет
година
;
и
хуланерски
,
и
инфантериски
,
и
артелирски
,
па
чак
и
„
маринерски
“
официр
,
уступити
место
свршен
клирик
Петар
Петровић
чији
се
четир
фотографија
од
сад
налазити
у
албум
према
она
.
сваки
дан
бити
она
одлазити
и
доносити
књига
који
јесам
заједно
у
башта
под
орах
читати
и
заједно
уздисати
ако
бити
што
жалостив
бити
;
на
онај
тронљив
место
Пера
бити
дрхтати
глас
,
а
Меланија
брисати
танак
шнуфтихла
нос
,
да
бити
предупредити
поток
суза
.
Гђа
Перса
седити
и
подштрикавати
попин
чарапа
,
и
она
слушати
,
само
што
она
не
плакати
,
али
се
ипак
чудити
,
како
тај
све
тако
лепо
умети
људи
да
измислити
и
саставити
,
к'о
да
јесам
баш
тамо
бити
!
после
читање
чекати
она
„
јаузн
“
,
а
после
овај
излаз
и
шетати
се
испред
кућа
и
разговарати
,
а
разговор
заљубљен
никад
крај
.
Шетају
се
тако
већ
у
мрак
.
па
дваред
триред
изаћи
Ержа
и
јављати
,
да
јесам
сто
поставити
,
и
Пера
се
клањати
,
а
Меланија
он
не
пуштати
а
поручивати
:
„
Кажи
мамити
,
одма
’
хтети
!
“
па
се
даље
шетати
.
„
И-ју
!
е
,
тај
баш
не
знати
шта
јесам
ни
стид
ни
срам
!
“
чудити
се
и
велим
гђа
Сид
гледати
кроз
чвор
на
капија
.
„
гледати
само
,
какав
јесам
;
уфатити
момак
к'о
крља
,
па
он
не
пуштати
!
тај
тај
бити
,
какав
јесам
,
и
осванути
на
сокак
.
да
ја
јесам
жао
момак
,
баш
бити
’
он
питати
:
мислити
ли
се
тако
сав
ноћ
шпацирати
,
па
бити
’
он
послати
боктерски
рог
,
бар
да
знати
ноћу
кол'ко
јесам
сат
!
“
и
опет
излазити
Ержа
и
нудити
и
господин
Пера
на
вече
,
а
он
ил
’
примити
понуда
ил
’
се
учтиво
извинити
,
клањати
,
руковати
и
одлазити
,
а
она
на
полуотворен
вратити
стајати
и
гледати
за
он
,
све
док
не
савити
у
други
сокак
;
а
кад
савити
у
други
сокак
,
а
он
још
једаред
погледати
на
врата
,
а
она
још
стајати
и
гледати
за
он
,
махати
он
марама
и
улазити
,
а
он
она
манути
шешир
и
залаз
у
други
сокак
па
сав
цупкати
од
милина
и
ники
не
видити
,
или
се
сваки
јављати
.
А
гђа
Сид
се
само
крстити
иза
онај
рупа
од
чвор
на
капија
,
крстити
се
и
чудити
и
велим
:
„
о
,
частан
те
,
девојка
!
“
Гђа
Сид
јесам
моћи
тај
да
трпити
,
сметати
она
јесам
,
управо
кварити
њен
дојакошњи
ред
и
навика
.
и
она
јесам
научити
свако
предвече
да
сести
на
клупа
пред
кућа
,
па
да
се
јављати
мимопролазећи
и
да
давати
савет
Јула
који
седити
поред
она
или
Жужа
који
у
тај
доба
обично
поливати
улица
или
плева
зубача
,
да
не
бити
седети
беспослен
,
јер
беспосленост
јесам
,
говорити
јесам
гђа
Сид
,
извор
толики
порок
.
тај
јесам
старати
њен
навика
од
толико
година
,
и
сада
,
гле
,
морати
да
јесам
се
одвикнути
од
како
јесам
Меланија
почети
да
се
шетати
испред
кућа
!
Међутим
,
да
попустити
кад
јесам
она
у
права
,
и
кад
јесам
она
газдарица
испред
свој
кућа
па
сав
до
пола
сокак
—
тај
,
бог
ја
,
никако
јесам
хтети
,
а
јесам
ни
тражити
.
мислити
јесам
и
мислити
,
како
бити
она
доскочити
—
и
на
последак
се
досетити
,
славно
досетити
.
у
село
немати
баш
бог
знати
колико
полицијски
уредба
,
управо
она
имати
доста
,
али
мало
она
имати
који
она
зарезивати
у
што
.
сокак
или
авлија
,
тај
јесам
све
један
,
у
сваки
село
.
за
тај
и
у
овај
наш
јесам
бити
реткост
,
да
се
разапети
пајван
и
да
се
сушити
веш
преко
сокак
.
псовати
,
истина
,
свет
и
пајван
и
газда
,
али
опет
остајати
све
по
стар
;
како
јесам
који
удесан
тако
и
радити
.
па
кад
јесам
тај
све
тако
,
онда
хтети
ви
разумљив
бити
и
овај
што
јесам
гђа
Сид
сад
урадити
.
А
баш
она
јесам
згодно
доћи
да
урадити
што
јесам
смислити
;
јесам
имати
ко
да
питати
,
него
јесам
моћи
сам
да
урадити
,
јер
поп
Спира
ни
поп
Ћира
јесам
бити
у
село
.
Отишли
јесам
као
прекјуче
,
а
бавити
се
још
не
знати
колико
који
на
пут
.
дакле
,
сав
к'о
поручити
,
жив
згода
.
сутра
дан
већ
јесам
бити
наместити
један
решето
за
жито
(
ветрењача
)
и
радити
јесам
од
рана
зор
до
мркли
мрак
.
грдан
прашина
и
плева
летети
јесам
и
падати
,
благодарити
поспешном
ветар
,
на
поп-Ћирину
кућа
баш
кад
јесам
изаћи
да
се
шетати
,
а
решето
јесам
ужасно
заблебетати
и
лупати
,
да
јесам
Меланија
формално
ућуткати
и
овај
не
моћи
до
реч
доћи
.
—
А
,
а
,
тај
се
не
моћи
издржати
!
—
викати
Меланија
.
—
заиста
не
моћи
.
готово
да
оставити
шетња
за
сутра
.
клањати
се
,
госпођица
!
—
викати
Пера
.
—
Службеница
!
Баш
ја
јесам
жао
.
ал
’
сутра
морати
ја
обећати
да
хтети
раније
доћи
и
дуже
остати
,
да
накнадити
данашњи
губитак
.
—
С
драг
воља
!
љубити
рука
!
—
рећи
Пера
и
пољубити
јесам
у
рука
и
отићи
.
али
ни
сутра
дан
јесам
бити
боље
.
опет
јесам
решето
изнети
и
опет
јесам
почети
да
радити
баш
у
онај
доба
кад
јесам
леп
бити
за
шетња
испред
кућа
.
па
тако
и
прексутра
,
тако
да
се
тај
досадити
не
само
Меланија
који
се
унтерхалтовати
,
него
и
сав
у
комшилук
па
чак
и
баба-Тини
који
се
још
пре
педесет
година
унтерхалтовати
.
Шетња
јесам
давно
бити
прекинути
,
за
читав
недеља
дан
,
и
у
кућа
поп-Ћириној
бити
дрвље
и
камење
на
гђа-Сиду
.
Госпођа
Ћириница
бити
јесам
сав
зелен
од
љутина
и
чекати
само
да
се
поп
Ћира
вратити
и
да
он
се
потужити
,
јер
,
како
се
изражавати
,
јесам
бити
рад
„
да
имати
посао
са
језичним
жена
“
;
а
не
мање
јесам
у
исти
време
бити
зелен
и
гђа
Сид
што
јесам
још
ники
од
поп-Ћириних
не
протестирати
,
а
ето
већ
читав
недеља
дан
проћи
!
!
глава
десети
она
се
враћати
за
неколик
недеља
уназад
.
кад
јесам
прочитати
читалац
,
уједаред
хтети
она
пукнути
пред
очи
и
морати
узвикнути
:
„
Вида
,
видити
Јула
!
“
јер
хтети
она
са
сав
појмљив
и
разумљив
бити
Јулин
понашање
и
признати
,
да
јесам
златан
и
уместан
она
познати
народни
пословица
који
велим
:
„
испод
мир
три
ђаво
вир
.
“
знати
да
јесам
многи
читалац
,
(
па
ма
и
не
бити
критичар
)
сумљив
вртити
глава
кад
јесам
прочитати
претходан
глава
,
јер
она
се
чудно
и
невероватно
учинити
,
што
се
Јула
тако
лако
утешити
,
док
она
мам
још
једнако
праскати
због
Меланијин
успех
.
Пребациваће
писац
,
да
јесам
добар
познавалац
људи
,
односно
женски
,
а
ако
се
међу
читалац
још
и
критичар
наћи
—
он
хтети
извесно
додати
:
да
сво
даље
понашање
Јулин
јесам
довољно
мотивисати
.
зар
један
млад
женски
створење
—
рећи
хтети
они
—
у
тај
година
(
а
колико
јесам
пак
година
Јула
,
колико
и
Меланија
,
тај
писац
никако
јесам
моћи
да
дознати
)
,
па
да
не
осећати
,
него
да
јесам
као
камен
према
ласкав
реч
један
онако
леп
и
пријатан
и
учен
младић
,
и
после
да
јесам
тако
равнодушан
кад
она
,
тако
рећи
,
испред
нос
односити
прилика
?
!
—
тако
јесам
!
истина
јесам
!
али
јесам
и
тај
истина
да
се
много
што
шта
у
овај
шарен
свет
и
не
моћи
да
мотивисати
—
па
ипак
се
догађати
.
али
писац
хтети
се
ипак
потрудити
да
осветлити
ствар
са
сваки
страна
,
тако
да
хтети
све
и
мотивисати
и
јасно
бити
.
Биће
свега
доста
к'о
водити
.
јесам
дакле
ни
Јула
бити
„
каменит
стена
“
.
онако
једар
и
здрав
и
она
јесам
осећати
,
и
њен
крв
јесам
бујан
струјити
у
жила
,
срце
она
јаче
бити
,
образ
се
запламтети
жар
који
се
једном
и
никад
више
у
живот
не
враћати
и
мислити
јесам
њен
од
неки
време
често
блудити
изван
кућа
и
занимати
се
једном
она
милом
и
драг
слика
већ
од
неколик
недеља
.
али
тај
јесам
још
бити
велик
тајна
.
за
она
јесам
мало
она
знати
;
она
двоје
млад
,
један
стар
тетак
и
онај
што
сав
радња
људски
знати
.
Башта
поп-Спирина
,
који
јесам
бити
велик
,
сучељавати
се
с
башта
тетка-Макре
који
јесам
цео
село
звати
тетак
,
али
који
јесам
бити
права
тетак
само
Шаца
хирург
.
он
се
,
до
дух
,
звати
хирург
,
али
тај
јесам
још
једнако
само
његов
жеља
бити
,
јер
у
ствар
још
јесам
тај
бити
;
бити
јесам
само
берберски
калфа
.
али
што
јесам
бити
моћи
да
бити
,
вео
паметан
људи
,
а
код
наш
Шаца
у
толико
лакше
,
што
јесам
Шаца
већ
од
рана
младост
бити
намењен
за
медецина
за
тај
јесам
и
дати
у
гимназија
али
јесам
већ
из
четврти
„
латински
“
бити
истерати
због
атеизам
у
неки
вид
,
и
онда
шта
хтети
с
он
,
него
он
,
као
Србин
и
српски
газдачки
син
,
дати
у
берберин
.
А
чим
јесам
казати
шта
јесам
бити
,
јесам
нужан
да
напомињати
,
да
јесам
леп
у
лице
,
нежан
састав
и
питом
нарав
а
појетски
наклоност
,
један
реч
,
господски
персона
,
што
рећи
.
тако
исто
јесам
излишно
напоменути
,
да
се
лепо
носити
,
кицошки
чешљати
и
учтиво
понашати
,
те
он
јесам
и
женски
свет
радо
имати
.
доста
јесам
само
да
проћи
један
сокак
,
па
се
тек
осетити
како
се
просипати
и
разлевати
по
кућа
мирис
од
миришљав
сапун
и
помада
па
тек
затутњити
какав
босоног
на
капија
и
наћи
баш
онда
да
звати
комшиница
из
преко
пут
,
само
да
он
да
на
знање
,
да
јесам
ту
и
да
он
пратити
очи
.
наравно
да
тај
паорски
момак
јесам
бити
права
,
и
да
јесам
вребати
прилика
,
да
он
се
некако
одужити
;
али
он
јесам
,
не
марити
много
за
подвиг
јунаштво
,
увек
гледати
да
не
да
какав
крупан
повод
,
познавати
паорски
грубијанство
.
многи
јесам
женски
бити
спевати
са
Шаца
у
песма
па
после
излемати
код
кућа
;
и
обратно
,
тај
јесам
,
најпре
излемати
код
кућа
па
после
спевати
у
песма
,
што
,
у
осталом
,
све
на
један
излазити
.
но
на
ствар
.
дакле
Шаца
хирург
јесам
имати
тетак
,
чији
се
башта
граничити
,
сучељавати
,
са
поп-Спирином
башта
.
као
што
јесам
познат
читалац
који
се
бријати
,
берберница
ни
у
варош
не
радити
сваки
дан
,
него
већина
Субота
и
недеља
,
па
тако
јесам
и
у
село
.
Читаве
недеља
Шаца
,
берберски
калфа
,
бавити
се
други
посао
.
или
ударати
у
тамбура
,
ићи
преписивати
песмарица
,
или
тражити
глиста
па
ићи
да
пецати
риба
(
у
јесен
хватати
штиглиц
)
или
,
на
последак
,
отићи
код
тетка-Макре
.
ту
јесам
један
леп
дан
имати
прилика
да
видити
кроз
баштенски
плот
Јула
како
се
запурити
плевити
башта
,
и
да
јесам
чути
кад
певати
.
тако
данас
,
тако
сутра
,
еле
,
он
се
некако
тако
навикнути
,
па
он
чудан
дан
кад
не
отићи
свој
тетка-Макри
макар
на
неколик
тренутак
,
или
кад
Јула
немати
у
башта
да
јесам
видити
или
чути
.
мало
који
дан
да
јесам
доћи
.
понети
зејтин
и
пол
туце
бријач
,
па
седити
у
башта
и
оштар
бријач
а
певуцати
кроз
зуб
.
доносити
јесам
понекад
и
тамбура
;
па
кад
Јула
нешто
запевати
,
а
он
јесам
пратити
тамбура
.
с
почетак
се
Јула
к'о
и
женирати
и
љутити
по
мало
,
јер
она
се
учинити
,
да
јесам
Шаца
и
сувише
слободан
.
„
е
,
а
откад
тај
?
!
“
питати
се
у
себе
Јула
.
сутра
дан
кад
јесам
доћи
и
запевати
,
јесам
чути
тамбура
да
јесам
пратити
.
сада
јесам
видети
да
јесам
јуче
ваљда
нешто
љут
бити
,
јер
,
напослетку
,
а
за
што
момак
и
да
не
певати
у
свој
башта
уз
свој
тамбура
!
!
данас
се
већ
не
бити
ништа
љутити
.
не
жети
баш
,
ал
’
не
бити
она
ни
неправо
бити
.
тако
мислити
а
једнако
копати
мотичица
што
она
јесам
тат
наручити
код
Орестија
ковач
.
коп
и
мисао
.
Учини
она
се
к'о
да
јесам
залупити
баштенски
врата
.
Слуша
.
немати
ништа
.
оставити
мотичица
и
прићи
плот
,
па
вирити
кроз
плот
.
немати
ники
,
учинити
она
се
само
.
А
тако
бити
волети
да
чути
мало
тамбура
;
нешто
јесам
расположити
данас
.
гледати
у
башта
.
Тишина
;
нигде
ники
.
Ћарлија
ветар
,
ваљда
јесам
он
и
залупити
баштенски
врата
.
љуљати
се
ластар
и
дрвеће
и
цвеће
.
—
гле
,
гле
!
Божа
,
баш
к'о
да
јесам
живити
!
—
велим
Јула
и
гледати
слатко
и
насмејати
на
цвеће
,
на
родин
кљун
и
руж
,
како
се
један
други
клање
и
приближивати
и
падати
у
наручје
,
па
к'о
да
се
љубити
.
па
се
опет
раздвојити
и
стајати
свако
на
сав
место
,
па
ћутети
к'о
да
ослушкивати
да
она
когод
не
гледати
и
вребати
;
па
се
онда
опет
,
као
крадом
од
свет
,
занихати
и
пасти
једно
други
у
наручје
па
се
опет
љубити
.
„
о
,
о
!
“
чудити
се
Јула
.
прексутра
,
кад
јесам
Јула
доћи
пре
подне
у
башта
и
стати
плевити
,
запевати
јесам
по
сав
обичај
.
песма
јесам
потећи
из
неки
расположење
који
давати
младост
и
расположење
,
а
не
из
какав
љубав
,
јер
Јула
још
јесам
бити
заљубљен
(
и
ако
јесам
овај
већ
десети
глава
приповетка
)
.
она
још
јесам
мислити
ни
на
ко
,
јесам
ни
дању
ни
ноћу
снивати
још
ники
.
она
јесам
волети
свој
пилић
и
гушчић
и
свој
Милка
,
који
она
јесам
тат
још
као
јуница
поклонити
,
а
од
чији
јесам
продан
млеко
спуштати
крајцара
и
сексер
у
свој
лончарски
„
шпаркаса
“
.
па
опет
,
како
она
јесам
мило
бити
,
кад
зачути
из
баба-Макрине
башта
тамбура
!
Јула
јесам
тако
мило
бити
,
и
тако
јесам
весело
плевити
башта
,
да
јесам
с
травуљина
почупати
и
сав
мирођија
,
тако
да
јесам
сутра
дан
из
комшилук
морати
узајмити
мирођија
за
краставац
из
вод
бедити
онај
Ракилин
дерлад
који
чинити
пустош
по
сав
комшијски
башта
.
А
дан
после
,
већ
се
толико
ослободити
,
да
јесам
запевати
баш
онај
исти
песма
који
јесам
Шаца
малочас
ударити
у
тамбура
.
ах
,
како
јесам
Шаца
бити
,
кад
јесам
чути
,
да
он
се
неко
одазивати
из
комшијски
башта
.
одмах
после
тај
песма
,
ударити
јесам
Шаца
у
тамбура
и
јесам
запевати
:
„
Чија
ли
јесам
тараба
,
Чија
ли
јесам
врата
,
А
чији
јесам
оно
лучити
,
Што
оданде
гукати
?
“
јесам
проћи
ни
колико
један
добар
Оченаш
да
се
прочитати
,
а
из
поп-Спирине
башта
зачути
се
најпре
(
очевидно
форма
радити
)
неки
старински
песма
„
таван
луг
и
брег
,
казати
ја
бједној
“
а
после
тај
песма
и
један
мали
пауза
,
зачути
се
из
поп-Спирине
башта
—
као
кад
певница
певница
одговарати
—
и
други
строфа
онај
песма
који
јесам
Шаца
почети
:
„
мамин
јесам
тараба
,
мамин
јесам
врата
,
А
мој
јесам
оно
лучити
,
Што
кроз
пенџер
гукати
“
!
тај
бити
као
неки
одговор
на
раније
питање
,
бар
тако
он
јесам
Шаца
,
познавати
—
што
рећи
—
лавиринат
женски
лукавство
,
разумети
.
остављати
сада
фантазија
мој
читалац
,
да
представити
себе
(
ако
јесам
,
тај
јесам
,
икад
у
живот
тако
преко
плот
и
тараба
отпочињати
—
или
чак
и
имати
какав
—
роман
)
,
она
остављати
,
да
представити
себе
,
како
јесам
бити
и
Шаца
и
Јула
тај
тренутак
,
јер
тај
се
и
не
моћи
описати
,
тај
вредити
доживети
и
осетити
и
после
он
се
довека
сећати
.
мило
оба
,
и
он
и
она
.
„
немати
сумња
,
—
мислити
и
један
и
друго
,
—
тај
се
ја
тицати
!
“
он
мило
што
знати
,
да
тај
сигурно
не
певати
госпоја
Сид
попадија
,
а
она
опет
тако
исто
,
што
јесам
сигуран
,
да
старати
тетка-Макра
не
ударати
у
тамбура
.
тако
јесам
се
још
после
неколик
дан
тамбура
разговарати
,
а
после
јесам
се
већ
служити
проза
;
почети
јесам
се
,
тај
јесам
,
помало
и
разговарати
.
—
А
,
јесам
л
’
сваки
дан
тако
вредан
,
фрајлица
?
—
осмелити
се
Шаца
један
дан
и
запитати
јесам
.
јул
ћутети
и
радити
даље
.
кратак
пауза
.
—
Фрајла-Јулијана
,
—
започети
опет
Шаца
,
—
јесам
л
’
,
река
’
,
увек
тако
вредан
...
хе
,
хе
,
тако
к'о
данаске
?
—
А
шта
се
тај
ви
тицати
?
!
—
рећи
Јула
и
продужити
копање
.
—
А
помагати
л
’
ви
когођ
?
—
То
се
ви
баш
ништа
не
тицати
!
—
велим
Јула
и
стати
разбијати
један
грудва
земља
.
—
хе
,
а
можда
ја
се
и
тицати
!
—
велим
Шаца
.
—
е
,
а
за
што
да
ви
се
тицати
?
—
Па
уморити
се
,
фрајла-Јулијана
!
ето
ознојити
јесам
се
,
.
.
па
хтети
назепсти
,
па
—
—
е
,
па
неки
озепсти
!
—
е
,
ал
’
моћи
се
и
разболети
!
—
е
,
бранити
ја
,
па
неки
се
разболем
!
—
е
,
ал
’
моћи
онда
и
умрети
!
—
Па
неки
умрети
...
имати
,
фала
бог
,
ко
хтети
ја
жалити
.
ваљда
хтети
ја
ви
оплакивати
?
!
—
рећи
Јула
и
престати
копати
.
—
те
још
како
!
ја
хтети
баш
највише
жалити
!
...
сав
хтети
се
умотати
у
флор
,
бог
ја
,
фрајла-Јуцо
!
не
знати
ви
још
,
фрајла-Јуцо
,
како
јесам
ја
здраво
чувствителан
—
—
И-ју
!
Ал
јесам
безобразан
!
(
стати
Јула
с
рад
и
погледати
он
)
.
срам
ви
бити
!
севати
одма
’
с
тај
дерати
.
ма
...
сад
хтети
звати
мам
.
настати
опет
пауза
.
јул
продужити
копање
,
а
љут
јако
,
па
пребацивати
себе
,
што
се
и
упустити
у
разговор
.
—
он
да
ја
жалити
!
—
говорити
Јула
онако
за
себе
.
—
Ви'ш
ти
тај
он
!
унцут
један
.
ал
’
јесам
он
добро
и
одговорити
!
немати
он
!
—
велим
,
а
уво
она
окренути
комшијски
башта
.
—
јао
крста
,
не
знати
да
јесам
мој
!
—
рећи
и
наслонити
се
на
мотика
да
се
одморити
мало
.
—
Што
не
бекнути
сад
штогођ
,
мустра
берберски
!
?
А
из
други
башта
се
зачути
најпре
тамбурати
а
затим
и
песма
:
„
еј
,
да
јесам
ја
лећи
па
умрети
,
Ал
’
да
ја
јесам
смрт
не
видити
;
да
ја
видити
,
ко
хтети
ја
жалити
?
Жалиће
ја
мој
мио
нана
,
и
жалити
још
мио
дика
;
Нан
жалити
за
година
дан
,
Дик
жалити
за
недеља
дан
—
еј
,
тај
мио
јесам
дикин
недеља
,
Нег
’
нанин
’
сто
година
дан
!
“
—
И-ју
,
ала
јесам
безобразан
!
—
прошапутати
Јула
,
кад
онај
почети
песма
,
али
јесам
за
тај
опет
пажљиво
до
крај
саслушати
!
—
е
,
баш
јесам
безобразан
!
—
А
за
тај
уздахнути
,
па
стати
даље
да
копати
.
—
јесам
л
’
он
само
берберин
,
...
унцут
јесам
он
!
—
велим
Јула
,
а
окопавати
све
што
она
под
мотичица
доћи
.
—
Фрајла-Јуло
,
—
осмелити
се
опет
Шаца
,
и
загазити
опет
у
проза
,
—
а
јесам
л
’
се
уморити
?
...
Хоћете
л
’
да
ви
помоћи
?
—
тај
окан'те
се
ви
ја
!
Шта
јесам
ја
заокупити
ту
!
—
обрецнути
се
Јула
на
он
.
—
Па
зар
ја
диванити
што
зло
!
?
велим
:
да
ви
мало
помоћи
.
ако
ја
к'о
први
комшија
хтети
,
а
да
ко
хтети
?
!
„
дрво
се
на
дрво
наслањати
,
казати
паор
,
а
комшиница
на
комшија
!
“
—
пробати
само
ако
’
хтети
да
пустити
наш
шаров
с
ланац
!
Нећете
се
скрасити
ни
у
тај
ваш
башћа
.
—
И-ју
,
фрајла-Јуцо
,
јесам
знати
,
да
јесам
баш
тако
свирјепи
!
Хе-хе
,
ал
’
хтети
,
хтети
,
знати
ја
тај
добро
!
...
знати
ја
,
фрајла-Јуло
,
ваш
добар
срце
!
е
,
баш
хтети
да
пробати
!
—
рећи
Шаца
,
па
се
ухватити
за
ограда
,
као
да
хтети
да
прескочити
.
—
И-ју
!
Ма—
—
тргнути
се
Јула
и
хтети
да
викнути
мам
.
—
пробати
само
,
сад
хтети
да
викнути
тат
!
Ви'ш
ти
тај
он
!
одма
’
шибати
из
башћа
—
—
тај
шта
ви
ту
ја
фурт
плашити
с
ваш
тат
...
овај
,
господин-парохом
...
и
шаров
,
у
мој
рођеној
башћа
?
!
—
е
,
а
откуд
јесам
тај
ваш
башћа
?
—
велим
он
збунити
Јула
.
—
е
,
па
тај
јесам
башћа
мој
тетак
,
а
ја
јесам
теткин
...
к'о
што
јесам
