буковграна
,
брујити
и
тутњити
поносит
рашће
,
шаптати
и
дрхтати
плашљив
бреза
и
јасика
...
А
над
она
,
над
мрачан
и
суморан
планина
,
сијати
врео
сунце
,
греј
и
петак
густ
гора
,
у
чији
се
хладовина
слатко
и
слободно
дисати
...
где
јесам
,
лиснат
зелен
гора
!
камо
ти
,
врео
и
топло
сунце
!
...
Хајдук
ви
се
зажелети
!
...
XXИИИ
Пролеће
јесам
;
светло
,
весело
,
жив
пролеће
...
Гор
се
развити
,
па
се
њен
нежно
,
зелено
,
млад
лишће
прелив
под
топлом
и
јасан
светлост
сунчев
.
Жил
повући
у
себе
свемоћан
влага
,
истерати
јесам
на
врх
гранчица
,
и
за
недеља
два
од
голога
штур
грање
претворити
се
густ
зелен
шатор
,
израсти
хладовит
китина
...
поље
се
преливати
и
треперити
јасно
зеленило
млад
трава
,
који
јесам
,
као
власје
на
четка
,
густо
избити
из
земља
...
сунце
грејати
топло
и
благо
,
весело
светлити
његов
зрак
оживео
земља
,
грејати
она
поцрнео
кор
,
да
из
она
извући
безброј
нов
живот
...
сав
оживети
нов
,
светао
,
весео
живот
,
и
биље
и
животиња
,
па
и
вод
по
бистар
планински
речица
весео
жубор
и
шапутати
песма
нов
срећа
,
нов
живот
...
и
срце
хајдуков
живаљ
и
весео
куца
,
и
оно
видити
пред
себе
неки
нејасан
нада
,
обузимати
он
неки
светао
милина
,
и
онај
у
тренутак
личити
на
срце
људски
:
хтети
бити
да
се
нада
,
да
љубити
,
да
праштати
;
неки
светло
неодређен
вера
у
добро
обузимати
и
он
...
Ђурица
се
вратити
завичај
,
камо
он
јесам
снажан
силом
вући
срце
његов
.
упамтити
јесам
последњи
Новичин
савет
,
па
јесам
хтети
прво
да
се
са
он
састати
.
али
тај
радити
морати
јесам
ићи
права
у
свој
село
,
да
он
преко
сигуран
луда
позвати
к
себе
.
сунце
се
тек
рађати
,
кад
се
Ђурица
и
Станка
испети
на
Орловицу
,
високо
брдо
у
онај
дуг
планински
венац
,
који
делити
шумадиске
таласаст
равница
од
руднички
,
начичкан
један
до
други
,
брдо
и
планина
.
пред
она
се
засветлити
и
зашаренити
она
живописан
котлина
,
у
који
јесам
без
икакав
ред
разбацати
бео
,
ћерамида
покривен
кућица
;
онај
вир
и
једва
се
распознавати
у
густ
шљивар
и
воћњак
,
белуцати
се
њихов
зид
и
црвен
обасјан
кров
кроз
густ
зелен
гпање
воћњак
.
ту
се
,
у
тај
стешњен
и
густ
зеленило
,
нејасно
оцртавати
по
који
кров
од
стаја
,
по
неки
стог
заостао
сена
,
тамнити
се
понегде
кровина
иа
кошара
,
на
качара
,
а
над
цео
тај
група
извити
се
у
ведар
небо
вит
јаблан
,
па
треперити
и
весело
одсјајкивати
пред
сунчев
излазак
...
А
тамо
поред
река
,
по
дно
сам
котлина
,
пружити
се
зелен
потес
у
даљина
,
чак
до
качерски
планина
,
који
јесам
,
овај
јутро
,
завити
у
густ
бео
магла
.
сав
треперити
од
сјај
сунчев
и
зеленити
се
весело
,
светло
,
радосно
...
Очи
се
приковати
за
тај
лепота
,
који
прост
сеоски
душа
не
разумети
,
али
јесам
тако
осећати
и
љубити
,
да
не
познавати
велик
наслада
од
мио
она
завичај
...
уморан
путник
оживети
,
заборавити
сав
мука
и
патња
преживети
у
туђина
,
очи
она
засјати
жив
весео
пламен
,
у
душа
она
се
уселити
бескрајан
радост
,
блаженство
,
срећа
...
Ђурица
погледати
Станка
и
очи
он
остати
приковати
на
она
:
откуд
она
се
повратити
изгубљен
сјај
леп
очи
,
откуд
овај
чудан
лепота
цео
стас
?
.
.
као
да
јесам
овај
чаробан
горе
одједном
преродити
!
...
—
стати
!
—
узвикнути
он
блажити
,
раздрагати
,
и
у
тај
један
узвик
као
да
хтети
исказати
цео
свој
осећање
.
она
он
погледати
,
разумеде
његов
узвик
и
управа
дуг
нем
поглед
на
величанствен
слика
пред
себе
.
—
ја
—
одговорити
она
—
само
кад
доживети
да
опет
видити
овај
!
...
—
гле
,
видити
се
дуд
у
ваш
виноград
.
—
Ена
и
забрана
!
...
како
се
тамнити
!
...
—
А
врба
поред
река
...
извити
се
тамо
и
амо
као
змијати
.
—
сад
не
марити
да
умрети
.
—
Мор
,
живети
,
стати
!
...
загрљен
и
радостан
сићи
у
село
,
загледати
од
жеља
у
сваки
дрво
,
у
сваки
камен
.
Стигоше
Ђуричин
кућа
.
хајдук
се
стегнути
срце
и
обузети
он
неки
суморан
сет
,
кад
углед
свој
осамити
напуштен
огњиште
,
у
који
јесам
безазлен
и
срећан
младост
провести
.
сад
он
све
изгледати
друкчије
.
Тужна
и
сетан
усамљеност
ширити
се
око
његов
гнездо
,
пустош
у
двориште
,
тихо
нем
ћутање
у
околина
,
ниједан
знак
од
живот
...
Приђе
врата
и
гурнути
она
;
зашкрипати
испуцан
растављен
врата
и
за
она
одјекнути
потмуо
празнина
пуст
кућа
...
»
да
ли
јесам
жив
,
јадница
—
помислити
он
за
мајка
—
или
јесам
и
она
заклопити
уморан
старачки
очи
?
«
...
као
одговор
на
његов
зебња
зачути
се
из
отворен
соб
сухо
слабо
кашљуцање
и
за
он
се
појавити
на
врата
сух
увенути
старица
.
погледати
она
свој
нем
старачки
поглед
,
и
наједаред
она
прелетити
радост
преко
лице
,
који
се
развући
у
весео
осмејак
.
—
Ђура
!
...
гле
мој
Ђура
!
...
Станка
!
...
—
Добра
јутро
,
нана
!
—
о
,
деца
...
а
ја
све
мислити
и
стрепити
кад
хтети
чути
...
а
ви
јесам
,
видити
,
обојити
здравити
.
—
Што
јесам
ти
тако
ослабити
?
—
година
јесам
,
дијета
,
старост
...
—
одговорити
она
,
затварати
за
она
врата
.
кад
се
изређати
онај
први
питање
и
узвик
,
који
јесам
обично
без
садржина
,
Ђурица
одмах
прећи
на
главно
.
—
како
јесам
сад
овуда
,
говорити
ли
о
ја
?
—
сав
се
ућутати
,
дијета
;
заборавити
јесам
ти
,
чим
јесам
отићи
...
засад
хтети
бити
миран
.
али
ти
онај
пакосник
хтети
дати
мир
.
—
зар
Вуја
?
...
Шта
он
радити
?
—
састајати
јесам
се
са
твој
људи
,
ићи
јесам
и
до
он
.
звати
ја
да
он
казати
где
јесам
...
он
хтети
ти
,
дијета
,
глава
однети
,
тај
знати
,
па
гледати
шта
хтети
и
како
хтети
...
—
Што
,
нана
,
откуд
тај
?
—
Кажу
ја
људи
једнако
резати
на
ти
што
он
не
слушати
.
Жао
он
онолики
пар
,
што
јесам
она
јесам
поделити
јатак
,
криво
он
што
јесам
отићи
без
његов
знање
,
чути
да
ти
кривити
и
за
Радован
што
јесам
погинути
.
—
за
пар
знати
да
се
љутити
,
али
шта
јесам
ја
крив
за
Радован
?
...
ја
јесам
Радован
више
требати
но
он
...
—
не
знати
,
тај
хтети
ти
казати
твој
људи
,
а
ја
ти
само
тај
велим
:
чувати
он
се
,
дијета
,
кô
живити
ватра
!
онај
ти
јесам
опак
душманин
...
ја
јесам
се
тек
зимус
почети
досећати
неки
реч
твој
отац
,
па
сад
тек
видити
да
јесам
онај
пакосник
многи
људи
упропастити
и
побити
.
само
он
се
чувати
...
—
знати
ја
тај
,
нана
,
одавно
.
зато
јесам
се
и
одвојити
од
он
,
не
бринути
се
ти
.
него
шта
ја
велим
за
други
наш
људи
,
моћи
ли
се
у
она
поуздати
?
—
ја
знати
да
ти
јесам
Јова
поуздан
.
ако
ти
сав
оставити
,
он
хтети
.
А
он
боље
познавати
тај
људи
,
па
се
са
он
разговор
.
само
се
чувати
Матове
браћа
,
они
ти
много
претити
.
—
ја
,
истина
...
шта
он
ради
жена
...
Матова
?
—
Мучила
се
зимус
много
са
дечурлија
,
па
она
се
сад
девер
вратити
у
задруга
.
њин
кућа
обилазити
далеко
!
—
Шта
ли
радити
мој
,
да
ли
јесам
чути
?
—
запитати
Станка
,
избегавати
да
она
назвати
по
име
.
—
здравити
јесам
.
Јуче
јесам
тај
отац
нешто
звати
у
срез
,
и
он
јесам
јамачно
јутрос
отићи
.
мајка
ти
јесам
поручити
да
свратити
до
она
,
чим
стигнути
овде
...
па
најбоље
да
отићи
,
док
се
не
вратити
Марка
из
варош
.
—
Баш
добро
—
рећи
Ђурица
—
и
’
наки
ја
требати
да
бити
данас
слободан
.
ти
ићи
одмах
;
ударити
на
Милетић
чајир
,
па
у
поток
,
а
после
ти
јесам
лако
до
ваш
забрана
.
ја
хтети
бити
код
Јов
,
а
ти
седити
тамо
,
докле
год
моћи
.
Станка
устати
и
отићи
,
а
за
она
се
дигнути
и
Ђурица
,
држати
се
воћњак
и
ограда
,
па
отићи
к
Јов
.
—
да
ја
добавити
Новица
до
мрак
!
тај
ми
јесам
потребан
—
рећи
он
,
чим
се
поздрав
с
Јов
,
који
се
изненадити
његов
долазак
.
—
Новица
...
сад
хтети
дете
да
отрчати
,
само
ако
он
наћи
.
—
зар
јесам
у
варош
?
—
јесте
,
него
да
јесам
куд
отићи
посао
.
он
ти
сад
водити
трговина
на
свој
рука
.
—
истина
?
...
Мог
се
још
обогатити
.
—
Неће
,
не
бојити
се
,
док
год
он
јесам
Марушка
.
—
Која
јесам
тај
?
—
неки
удовица
...
водити
он
као
коњ
зауздати
.
али
опет
он
добро
напредовати
.
кад
отићи
посланик
за
Новица
,
она
двојица
сести
да
ручати
и
да
се
наразговарати
.
—
е
,
сад
казивати
шта
знати
.
јесам
ли
виђати
скоро
Вуја
,
шта
велим
он
?
—
Виђамо
се
често
,
а
знати
јесам
шта
велим
.
»
Ко
хтети
,
велим
,
са
ја
лепо
—
добро
,
а
ко
хтети
,
ја
моћи
без
он
«
.
Црче
од
мука
за
онај
пар
.
—
Што
он
ја
кривити
за
Пантовца
?
—
Ђаво
он
знати
.
само
велим
:
»
сатрти
ја
’
наки
човек
,
који
ја
јесам
ваљати
немерен
злато
«
,
а
не
казати
како
јесам
он
тај
сатарити
и
зашто
јесам
ти
крив
.
—
Па
,
шта
мислити
?
—
Хоће
да
ти
убити
,
тај
ти
јесам
.
само
хтети
тај
прво
послати
на
који
масну
похара
,
па
хтети
ти
ту
бити
крај
.
—
А
по
шта
тај
тај
мислити
тако
?
—
хе
,
по
шта
...
по
свашта
!
по
његов
очи
,
по
говор
...
по
шта
год
хтети
.
ко
знати
Вуја
,
као
ја
што
он
знати
,
тај
хтети
лако
погодити
шта
јесам
он
смислити
.
јесам
он
ни
првина
,
не
бојити
се
!
—
Добра
,
а
шта
велим
за
наш
људи
,
како
хтети
они
?
—
овај
наш
одавде
поуздан
јесам
тај
сав
,
а
они
јесам
из
други
село
сав
његов
.
—
Шта
велим
ти
:
кад
бити
се
’
наки
знати
...
он
што
десити
...
да
погинути
...
да
ли
бити
се
ко
светити
?
—
е
,
тај
ти
не
умети
рећи
.
неки
пут
помислити
да
он
тек
’
наки
задавати
страх
...
паметан
јесам
пусник
!
...
мислити
,
знати
,
да
он
сад
,
после
Радованов
погибија
,
немати
ни
један
човек
,
с
ко
јесам
сасвим
отворити
.
А
неки
пут
,
богме
,
помислити
ти
сто
чудо
...
ко
ти
знати
његов
рачун
и
крај
.
—
Знаш
...
и
ја
тако
мислити
.
али
ја
се
све
чинити
,
да
се
ја
сав
бојити
од
празан
пушак
.
он
јесам
,
брата
,
ми
узјашити
,
па
водити
куд
хтети
,
кô
стока
...
а
ја
се
плашити
ни
од
шта
.
видити
да
јесам
паметан
,
па
сав
мислити
да
он
дрмати
цео
војска
.
ја
јесам
тај
опазити
,
кад
он
ми
слати
на
посао
.
видити
,
брата
,
човек
кô
и
ја
,
само
велик
глава
.
—
Вал
и
ја
јесам
тај
сто
пута
помислити
,
али
опет
некако
сагнути
глава
и
ћутети
.
Кô
велим
:
ако
ћутети
,
не
губити
ништа
,
а
да
повикати
,
отићи
глава
...
—
ама
,
ја
јесам
наумити
да
не
ћутети
и
да
он
не
слушати
,
па
куд
пукнути
!
да
видити
још
само
шта
хтети
ја
Новица
рећи
.
цео
дан
она
проћи
у
такав
разговор
,
смркнути
се
,
а
они
још
имати
много
да
казати
један
други
.
у
неки
доба
ноћ
стигнути
Новица
.
Пошто
се
засад
јесам
морати
бојати
ништа
,
Јова
отићи
да
спавати
,
а
она
двојица
остати
сам
у
соба
.
—
ја
ти
послушати
—
почети
Ђурица
.
—
прво
ти
потражити
,
као
што
јесам
ја
казати
.
—
Добра
јесам
учинити
.
онда
јесам
ни
мислити
да
хтети
ти
мој
савет
бити
тако
ваљан
,
а
виђу
да
јесам
и
ја
имати
разлог
.
—
Па
...
шта
радити
Вуја
?
—
Знаш
Вуја
:
не
ради
ништа
,
но
чекати
да
ти
радити
за
он
.
—
зар
ја
он
баш
чекати
?
—
да
како
?
...
знати
да
јесам
жив
и
да
се
морати
врнути
овамо
,
па
куд
хтети
но
он
?
—
То
ја
,
канда
,
велим
,
да
ићи
права
он
и
да
он
слушати
што
год
ја
рећи
?
—
не
ја
,
богме
!
ја
ти
вељи
само
што
он
мислити
,
а
што
ја
мислити
,
чути
послије
.
—
Аа
...
—
отегнути
Ђурица
и
лице
он
се
разведрити
.
—
А
ја
се
,
болан
,
зачудити
;
рећи
:
шта
ја
тај
сад
овај
прича
!
...
—
Ха-ха-ха
...
кâ
велим
:
обрнути
он
Вуја
зимус
!
...
Неће
више
,
не
бојити
се
.
доста
ја
он
аргатовати
,
па
не
виђети
хасна
ни
хаир
,
и
остати
бити
тако
вјечит
живомученик
,
да
не
бити
ти
.
Знаш
ли
,
мора
,
да
ја
сад
од
збиља
трговати
?
—
Чуо
јесам
.
—
е
видити
,
само
од
један
посао
с
ти
дигô
сам
глава
,
па
како
бити
ти
оставити
!
...
—
Вал
ти
кâ
брата
!
...
А
ја
,
што
се
тицати
...
с
ти
хтети
све
братски
.
Неће
ти
бити
од
ја
криво
...
—
оставити
се
залудница
,
вјера
ти
;
зар
ја
не
знати
ти
!
...
но
дати
да
се
разговарати
о
посао
.
Вуја
јесам
,
чинити
ја
се
,
одлучити
да
ти
наћи
замјена
.
—
како
?
—
хе
...
како
?
да
ти
убити
,
па
да
узети
други
на
твој
мјесто
.
јесам
више
за
он
.
—
јесам
ли
он
што
говорити
с
ти
?
—
запитати
Ђурица
одсечно
и
погледати
он
права
у
очи
.
—
хм
...
јесам
ли
или
јесам
,
ти
не
морати
знати
.
Биће
дан
и
за
тај
,
кад
хтети
све
дознати
,
а
засад
ми
јесам
први
брига
,
да
сачувати
твој
глава
.
—
Кажи
ја
само
овај
...
већ
ако
доћи
да
се
кидати
,
ја
знати
шта
хтети
,
али
не
знати
за
после
...
.
имати
ли
он
свој
људи
,
који
бити
он
светити
?
—
Дубока
јесам
онај
књига
што
она
он
чатити
,
мој
ђетић
,
а
његов
рачун
ники
не
пребројати
!
...
ко
он
знати
!
...
али
ја
да
гледати
засад
...
куд
хтети
и
како
хтети
.
ти
знати
:
он
ти
јесам
већ
спремити
добар
посао
,
чим
се
јавити
,
и
ја
бити
ти
рећи
да
ти
тај
све
лепо
извршити
.
—
Па
и
ти
хтети
,
ваљад
’
?
—
ја
,
богме
,
не
!
Чу
ли
да
рећи
:
трговати
од
збиља
.
Учим
се
,
болан
,
да
ти
замијенити
Вуја
,
а
он
ти
јесам
наћи
други
на
мој
мјесто
.
—
ко
?
—
Мучно
да
он
знати
.
један
младић
из
Лукавица
.
он
он
,
чинити
ја
се
,
и
спремати
да
ти
замијенити
,
—
онда
требати
и
он
да
се
чувати
?
—
не
,
болан
.
ти
не
знати
Вујов
мајсторија
.
ко
ти
нашљеди
и
он
хтети
Вуја
скухати
попара
,
па
он
не
ићи
у
рачун
да
он
откривати
свој
работа
.
не
бринути
ти
:
у
мој
јесам
рука
сав
његов
план
.
него
да
ја
сад
одспавати
један
сан
,
па
после
поноћ
да
ићи
к
он
.
Биће
он
,
болан
,
криво
кад
чути
да
јесам
се
врнути
,
а
јесам
се
он
јавити
.
Ђурица
пристати
.
Легоше
да
спавати
,
а
он
не
излазити
из
глава
загонетан
реч
Новичин
.
»
он
много
знати
,
а
хтети
сад
ништа
да
ја
казати
.
Неће
више
ни
на
посао
са
ја
...
трговати
!
Хоће
да
бити
човек
од
ред
...
па
неки
он
.
Даћу
он
много
,
врло
много
од
овај
први
посао
,
само
да
он
придобити
.
Видиш
,
цркнути
јесам
за
пар
...
онда
хтети
ја
,
ваљада
,
казати
све
што
знати
?
...
А
онај
баш
хтети
да
ја
смакнути
,
па
тај
ти
јесам
!
...
с
један
страна
власт
,
с
други
они
,
који
требати
највише
да
ја
чувати
...
куд
год
се
окренути
,
сав
ја
о
глава
радити
...
еј
,
кукавац
!
лепо
ли
моћи
живети
,
само
да
ја
бити
овај
памет
...
али
доцкан
!
...
А
ја
се
радовати
што
доћи
овамо
!
...
не
знати
шта
ја
овде
чекати
«
...
и
мисао
за
мисао
,
сав
горак
и
тежак
,
извијати
се
у
глава
он
.
онај
стар
осећање
—
грозничав
плашња
од
сваки
секунда
који
протицати
,
плашња
општи
од
свашта
,
од
сам
пространство
,
стати
да
он
се
увлачити
у
душа
,
и
он
опет
постати
онај
неповерљив
опасан
разбојник
,
који
презати
од
сваки
сенка
и
у
тај
плашња
чинити
нечувен
злочин
.
»
Шта
хтети
они
од
ја
...
па
и
овај
Новица
?
...
овамо
ја
јесам
казати
да
ја
глава
висити
о
конац
,
а
не
велим
ја
да
кидати
на
један
страна
.
Шта
да
чекати
?
да
ја
смакнути
изненада
,
па
...
не
знати
ни
јесам
шта
хтети
,
само
знати
да
се
морати
кидати
.
Вис
се
не
моћи
овако
...
Хоћу
да
јесам
безбедан
бар
код
свој
људи
«
...
—
Новица
!
...
Спаваш
ли
?
...
—
викнути
одједном
.
—
Шта
...
шта
јесам
?
—
Хајд
да
ићи
...
не
моћи
да
спавати
.
Новица
устати
,
протрљати
очи
,
па
,
онако
у
помрчина
,
стати
да
пипати
око
себе
.
—
Па
хајде
да
ти
испратити
до
каменар
,
после
хтети
ја
кућа
.
—
зар
ти
хтети
са
ја
?
—
не
ја
.
не
смијеш
он
ни
казати
да
јесам
се
виђети
.
ја
се
пред
он
чинити
да
јесам
љут
на
ти
.
—
Што
?
—
сав
хтети
дознати
,
а
сад
ићи
куд
ти
велим
.
за
сваки
случај
:
пазити
на
Вуја
;
не
задржавати
се
код
он
дуго
,
не
јести
и
не
пити
ништа
.
ако
послати
с
ти
Сима
ковач
,
отварати
очи
и
чувати
он
се
...
држати
он
свакад
на
ока
.
кад
се
врнути
са
похара
,
чекати
ти
у
јагњилском
забрана
,
знати
онај
више
река
...
—
зар
ти
знати
куд
хтети
ја
послати
?
—
знати
,
ићи
хтети
у
смедеревски
Морава
.
али
ништа
,
састати
се
ја
пријести
тај
.
обојица
изићи
из
кућа
и
,
неопажен
ни
од
ко
,
отићи
кроз
село
,
договарати
се
о
далек
свој
план
.
кад
Ђурица
ући
у
Вујов
кућа
и
углед
пред
себе
добро
познати
он
црта
строг
и
одлучан
лице
,
он
не
изгубити
ништа
од
свој
одлучност
и
присебност
,
као
што
јесам
досад
обично
бивати
.
Ђурица
гледати
слободно
и
отворено
у
онај
сух
и
смежуран
лице
,
осветлити
слаб
пламен
упаљен
лојаница
,
и
осећати
велик
задовољство
што
не
обор
очи
пред
онај
строг
,
испитљивим
поглед
...
као
да
јесам
обојица
осећати
да
требати
одважно
издржати
овај
први
поглед
,
па
застати
,
не
мицати
се
и
не
пружати
рука
један
други
.
најзад
Вуја
мрднути
десни
брк
,
што
јесам
требати
да
личити
на
осмејак
,
и
пружити
рука
.
—
А
,
бегунац
,
доћи
ли
?
...
—
Дођох
,
вала
...
како
јесам
?
—
одговорити
Ђурица
и
стегнути
он
пружен
рука
.
—
Добра
...
како
ти
?
...
хајде
у
соб
.
Ђурица
ући
и
сести
на
столица
близу
врата
,
а
Вуја
наместити
земљан
свећњак
на
под
,
па
стати
према
Ђурица
.
—
Шта
ти
урадити
,
соко
:
дунути
један
дан
,
па
отићи
;
нит
’
се
ти
ко
јавити
,
нит
’
ја
што
чути
за
ти
.
—
морати
јесам
тако
,
ча-Вујо
.
док
се
имати
шта
радити
,
ја
јесам
радио
,
а
кад
јесам
доћи
време
да
се
чувати
глава
,
морати
јесам
јесам
чувати
.
—
о
,
сињи
он
...
зар
не
бити
ја
умести
боље
чувати
твој
глава
!
...
у
почетак
ти
једва
истерати
из
овај
ћилер
,
јесам
смести
да
се
одвојити
од
ја
,
а
сад
се
бојити
да
ти
не
моћи
сачувати
...
или
,
да
ти
не
сумњати
штогод
на
ја
?
...
—
рећи
Вуја
и
погледати
он
тако
пажљиво
,
као
да
бити
он
хтети
сав
душа
разгледати
.
—
Ена
сад
...
шта
ти
доћи
у
глава
!
...
—
одговорити
Ђурица
тако
наиван
,
да
одједном
растерати
сваки
сумња
код
Вуја
.
—
ти
,
брата
,
знати
најбоље
ко
јесам
хајдук
:
док
радити
заједно
—
слушати
ти
,
а
кад
доћи
време
да
се
крити
,
хтети
да
знати
за
ја
ни
мој
родити
мајка
.
—
да
ти
не
трабуњати
штогод
онај
луд
Јова
?
Кажи
ја
слободно
!
—
запитати
Вуја
и
погледати
он
погнут
глава
,
испод
обрва
.
—
Што
?
...
Шта
хтети
ја
он
говорити
?
—
онако
знати
...
видити
да
јесам
се
нешто
променити
...
а
знати
да
јатак
хтети
понеки
пут
да
говорити
онај
што
не
знати
.
да
јесам
,
рећи
,
што
љут
на
ја
?
—
јок
,
брата
.
он
ја
свакад
велим
да
се
без
ти
ники
не
бити
знати
ни
окренути
...
.
Вуја
се
разведрити
лице
,
примакнути
се
постеља
,
па
сести
.
—
него
оставити
тај
—
наставити
Ђурица
—
па
да
гледати
наш
посао
...
како
јесам
сад
овде
?
—
где
јесам
бити
цео
зима
?
—
запитати
он
Вуја
,
чинити
се
да
не
чути
његов
питање
.
Ђурица
мало
поћутати
.
»
да
ли
да
он
казати
?
—
сав
један
,
морати
раскидати
,
па
онда
не
морати
ни
крити
.
«
—
где
ти
јесам
бити
!
...
по
варош
...
.
.
у
Београд
највише
.
Вуја
се
изненадити
,
тај
он
се
познати
на
лице
,
по
ко
падати
слаб
светлост
свећица
.
Видевши
да
Ђурица
нерадо
одговарати
на
тај
питање
,
он
променити
разговор
.
—
како
јесам
овде
,
велим
...
.
—
рећи
он
после
кратак
ћутање
.
—
Знаш
како
јесам
.
уцена
јесам
повисити
одмах
после
онај
убиство
.
сад
хтети
се
све
дигнути
на
нога
,
само
да
ти
сатрти
,
али
ја
хтети
гледати
...
јесам
ми
првина
.
и
капетан
јесам
сад
променити
,
овај
јесам
нов
опак
...
»
овај
он
сад
ја
плашити
—
помислити
Ђурица
—
само
да
он
робовати
,
али
хтети
!
...
«
—
јесам
ли
спремити
какав
посао
?
сад
ми
сав
требати
...
.
—
требати
,
истина
јесам
.
али
како
ти
мислити
...
као
пре
?
—
сав
бити
најволети
да
ти
казати
шта
јесам
твој
,
па
да
се
знати
чисто
.
онај
бити
друго
ја
разделити
—
рећи
Ђурица
.
—
да
казати
,
ја
...
кад
требати
трчати
и
спремати
за
посао
,
кад
требати
што
ујдурисати
код
власт
и
дознати
,
онда
трчати
Вуја
,
а
кад
се
располагати
новац
,
онда
пружити
рука
,
па
колико
ти
дати
...
тај
ви
хтети
,
јесам
ли
?
...
али
Вуја
хтети
!
...
ја
хтети
наћи
себе
људи
,
с
који
хтети
радити
,
а
ви
се
делити
и
радити
како
знати
—
викнути
он
,
скочити
с
постеља
.
Ђурица
се
сетити
Новичин
савет
,
па
отпочети
благо
:
—
моћи
,
брата
,
да
се
љутити
.
ја
јесам
и
јесенас
због
тај
побећи
,
јер
не
знати
куд
хтети
:
јатак
вући
на
један
страна
,
тај
на
други
,
а
ја
горети
између
два
ватра
.
.
—
ама
који
тај
вући
на
други
страна
,
казати
ја
он
по
име
!
ко
тај
тражити
ортачину
са
ја
?
...
дед
,
казати
ја
он
,
па
хтети
се
ја
рачунати
са
он
,
а
ти
хтети
ни
глава
заболети
.
—
сав
,
Вуја
,
сав
тражити
...
јесам
један
...
—
тај
који
јесам
тај
сав
,
гром
она
њихов
!
Кажи
један
по
име
,
шта
ти
један
велим
...
шта
хтети
сваки
?
...
—
махнути
се
тај
,
најпосле
.
ја
јесам
ти
само
казати
шта
они
тражити
,
а
јесам
рећи
да
и
ја
тај
хтети
...
ја
хтети
опет
онако
,
као
што
јесам
и
од
пре
,
само
нек
се
знати
рачун
између
ја
и
ти
...
свакад
нек
се
знати
унапред
колико
који
од
ми
припадати
...
—
тако
,
соко
,
тај
јесам
паметно
—
узвикнути
Вуја
радосно
.
—
Дај
да
се
ја
и
ти
погодити
,
а
шта
ја
причати
за
онај
гладан
фукара
,
који
никад
ништа
јесам
доста
.
тако
јесам
требати
да
јесам
одавно
,
а
са
она
хтети
се
ја
рачунати
,
ја
хтети
она
делити
по
зарада
...
јесам
ли
доста
ти
четвртина
?
—
А
јатак
хтети
ти
намирити
?
—
запитати
Ђурица
.
—
сав
до
један
.
—
Доста
ја
јесам
—
рећи
Ђурица
гласно
а
у
себе
помислити
:
»
Ко
јесам
луд
да
ја
чувати
џабе
,
кад
за
мој
глава
моћи
добити
сто
дукат
!
...
видити
шта
хтети
?
.
старац
,
али
хтети
се
огледати
,
па
шта
бити
«
...
—
е
,
тако
,
видити
...
сад
моћи
да
се
разговарати
о
посао
—
рећи
Вуја
,
прилазити
он
и
седати
до
он
на
троножац
.
Усекнувши
свећа
,
Вуја
стати
да
излагати
сав
план
за
напад
на
богат
трговац
у
Поморавље
.
на
тај
разговор
затећи
она
зор
.
XXИВ
Враћајући
се
са
крвав
и
богат
похара
из
Поморавље
,
где
домаћин
и
један
нападач
допасти
тежак
рана
,
Ђурица
окренути
,
према
ранијем
договор
са
Новица
,
кроз
јагњилски
потес
,
домишљати
се
како
бити
се
до
забрана
одвојити
од
Сима
,
који
непрестано
ићи
уз
он
.
сад
јесам
бити
присебан
и
одлучан
,
јесам
он
потрести
проливен
крв
:
напротив
,
он
се
спремати
да
сад
тек
засукати
рукав
и
почети
прав
посао
.
—
Сима
,
ти
сад
окренути
десно
на
Копљаре
,
па
ићи
права
кућа
,
а
ја
хтети
гледати
да
се
прокрасти
до
Венчац
.
—
ја
јесам
казати
Вуја
да
једнако
ићи
с
ти
и
да
ти
допратити
до
он
.
не
смети
ти
ја
оставити
.
—
Што
хтети
ја
ти
?
—
поуздан
јесам
кад
јесам
двојица
...
требати
се
чувати
...
—
одговорити
Сима
и
обор
глава
,
гледати
да
се
не
сусрести
са
Ђуричин
поглед
.
»
овај
готово
не
крити
шта
хтети
—
помислити
Ђурица
.
—
да
ли
он
јесам
казати
да
ја
сад
убити
или
хтети
тај
после
,
кад
он
предати
пар
.
Новица
велим
да
јесам
тај
одредити
за
данас
,
чим
се
извршити
похара
.
Чекај
,
дознати
ја
тај
;
нек
ићи
овај
са
ја
«
.
—
Па
добро
најпосле
,
кад
ти
јесам
он
казати
...
—
одговорити
Ђурица
равнодушно
.
морати
да
се
одморити
у
забрана
.
—
Баш
добро
!
—
викнути
Сима
и
радост
он
засијати
у
ока
.
—
уморан
јесам
као
ђаволити
,
па
да
се
мало
прилегнути
.
Улазећи
у
забран
,
Ђурица
пропустити
други
напред
,
ко
овај
поступак
не
бити
по
воља
.
Ђурица
стати
да
разгледати
по
забрана
,
тражити
заклонит
место
,
а
видети
се
да
тај
исто
тражити
и
Сима
.
после
стотину
корак
,
наићи
у
један
склоп
,
застрвен
павитина
.
Ђурица
разгледати
место
и
учинити
он
се
да
Сима
вадити
револвер
иза
пас
.
не
чекати
други
његов
покрет
,
Ђурица
исти
тренутак
бацити
свој
дуг
пушак
,
скочити
на
Сима
с
леђа
и
један
махом
обор
он
на
земља
.
Отпасавши
он
тканица
,
веза
он
он
рука
,
па
он
онда
,
као
какав
клада
,
извртети
на
леђа
.
Сима
се
у
почетак
напад
отимати
и
бранити
,
али
после
,
кад
стати
Ђурица
да
он
везивати
,
ућутати
и
не
мрднути
више
.
—
Шта
хтети
ти
са
ја
?
—
викнути
он
зачудити
,
кад
он
Ђурица
преврнути
и
погледати
оно
страшно
зликовачки
лице
.
—
прво
ти
ја
казати
:
шта
хтети
ти
са
ја
?
—
Ништа
,
брата
...
Шта
јесам
ти
?
...
—
Чекај
,
сад
хтети
видети
шта
ја
јесам
—
рећи
Ђурица
,
па
извадити
из
јелек
котур
жут
воштаница
,
креснути
палидрвце
и
упао
свећа
.
затим
извадити
један
игла
и
наднети
јесам
над
пламен
.
симо
сав
тај
посматрати
раширен
очи
.
—
јесам
ли
ти
казати
Вуја
да
ја
убити
сад
,
или
после
,
пошто
он
предати
новац
?
—
запитати
Ђурица
,
држати
игла
над
пламен
.
—
Шта
ти
јесам
данас
,
јесам
ли
полудети
!
...
о
какав
убиство
тај
говорити
?
—
одговорити
Сима
зачудити
,
али
он
преко
лице
прелетити
смртно
бледило
.
Ђурица
спустити
свећа
поред
себе
,
узити
један
Симов
рука
и
забости
он
усијан
игла
под
нокат
један
прст
.
Сима
стати
грчевито
трзати
рука
,
стати
он
се
стезати
мишић
око
очи
и
уздахнути
дубоко
.
—
А-а-а
...
што
ја
мучити
,
тако
тај
срећа
,
забадава
!
...
—
Ништа
...
’
вако
хтети
цео
дан
,
док
ти
се
не
досадити
—
одговорити
Ђурица
,
па
опет
угрејати
игла
и
забости
јесам
под
други
нокат
.
—
Што
не
говорити
,
псина
један
,
него
се
мучити
због
онај
зликовац
,
који
сав
робовати
!
...
—
викнути
Ђурица
грејати
игла
трећи
пут
.
—
Кажи
права
,
па
ићи
куд
тај
очи
водити
.
—
зар
ја
хтети
убити
,
кад
ти
све
казати
?
—
Што
да
ти
убијати
,
лудак
,
кад
ја
ти
јесам
крив
!
—
ама
,
срећа
ти
хајдучки
,
казати
ја
права
!
—
Пустићу
ти
,
ако
ја
сав
права
казати
...
ја
све
знати
,
али
хтети
да
ја
тај
тај
потврдити
и
да
ја
све
испричати
што
ти
јесам
он
говорити
.
А
са
он
хтети
се
ја
још
данас
нарачунати
.
—
јесте
,
казати
ја
јесам
да
ти
убити
...
ако
узмоћи
сад
на
повратак
,
ако
ли
не
моћи
сад
,
онда
после
,
пошто
он
предати
новац
...
ја
јесам
страшно
претити
,
а
обећати
ја
...
—
колико
ти
јесам
обећати
?
—
сто
дукат
сад
,
и
после
да
се
јавити
за
уцена
,
па
од
тај
новац
он
осамдесет
дукат
,
а
оно
друго
ја
.
—
То
ти
јесам
казати
прекјуче
,
после
састанак
са
Новица
?
—
јесте
...
претити
ја
јесам
да
хтети
ја
убити
...
—
јесам
ли
он
питати
зашто
ја
убијати
?
—
јесам
.
велим
да
јесам
ти
обрлатити
јатак
из
твој
село
,
па
сав
зарада
тај
односити
,
а
ми
и
он
давати
само
по
неколик
дукат
.
Нашао
јесам
други
човек
,
који
хтети
он
радити
боље
.
—
Која
хтети
он
све
давати
,
а
он
хтети
ви
,
као
слепац
,
по
два
три
дукат
,
јесам
ли
тако
?
...
Кажи
јесам
,
колико
јесам
ти
досад
давати
?
—
Па
тако
...
само
једном
ја
јесам
дати
десет
дукат
,
кад
јесам
ти
извадити
из
апс
,
а
оно
друго
...
помало
.
—
Видиш
,
а
питати
мој
јатак
,
да
ли
јесам
ко
дати
мање
од
педесет
дукат
.
ја
он
заиста
не
дати
сав
пар
,
него
хтети
да
се
тај
подједнако
делити
међу
сав
људи
,
који
ја
помагати
.
—
То
јесам
,
вала
,
права
...
и
ако
хтети
и
ја
хтети
ти
слушати
.
он
јесам
сав
преко
ја
водити
договор
са
пандур
из
срез
...
—
Добра
,
ја
хтети
се
разговарати
—
рећи
Ђурица
дрешити
он
рука
,
пошто
он
прво
повадити
оружје
.
—
сад
седити
лепо
,
па
ја
испричати
све
како
ти
јесам
казати
да
ја
убити
.
Сима
се
исправити
,
махати
онај
рука
,
који
јесам
бости
.
—
Ништа
,
срећа
ја
,
само
јесам
задуго
говорити
како
ти
морати
убити
,
а
за
овај
ја
само
рећи
:
»
гледати
ако
моћи
уз
пут
,
у
какав
склонит
место
,
па
он
узети
пар
и
оружје
и
донети
права
ја
,
ако
ли
,
казати
,
не
моћи
уз
пут
,
онда
хтети
ја
,
велим
,
наместити
он
на
згода
овде
.
«
То
јесам
све
...
—
Добра
,
ићи
сад
права
кућа
,
а
ја
хтети
ти
потражити
,
кад
ја
устребати
.
само
јесам
луд
бити
,
што
јесам
се
давати
да
ти
мучити
онако
...
да
чувати
онај
зликовац
...
—
јесам
тај
,
мора
,
него
јесам
се
бојати
да
ја
не
убити
,
ако
ти
истина
казати
.
—
Ида
сад
,
али
добро
пазити
да
ја
не
наљутити
.
Видиш
,
требати
бити
да
ти
оставити
овде
везан
...
али
ја
ти
веровати
...
—
Чина
,
вала
,
како
год
хтети
,
а
видети
шта
ти
ја
вредити
.
—
Добра
,
добро
—
рећи
Ђурица
,
гледати
за
он
,
док
год
он
се
не
изгубити
из
очи
у
густ
шума
.
после
десетак
минута
Ђурица
разгледати
свуд
око
себе
,
окренути
се
источни
страна
,
па
звизнути
учестано
с
прекид
.
не
чути
никакав
одговор
,
покупити
оружје
и
поћи
напред
.
после
неколик
минута
опет
звизнути
,
и
далеко
пред
он
у
шума
зачути
се
такав
исти
звиждање
.
мало
затим
указати
се
Новица
између
проређен
грмових
дебло
.
—
А
ја
ти
чекати
на
овај
крај
—
рећи
он
,
прилазити
Ђурица
.
—
Мишљах
да
хтети
одовуд
,
од
станица
.
зар
тај
не
пратити
Сима
?
Ђурица
он
испричати
малопређашњи
догађај
и
каза
да
јесам
пустити
Сима
нек
ићи
кућа
.
—
јесам
требати
.
истина
,
он
јесам
за
пар
свачији
,
али
не
требати
вјеровати
ником
,
кад
глава
висити
о
конац
.
—
То
јесам
и
ја
мислити
,
али
као
велим
:
неки
он
.
А
ја
хтети
сад
да
се
пожурити
у
Брезовац
,
да
се
наплатити
с
онај
пакосник
.
—
Пожури
се
,
што
брже
моћи
.
али
добро
отварати
очи
:
онај
јесам
стар
зликовац
.
Стићи
хтети
тамо
још
за
виђети
.
А
ја
хтети
ти
чекати
иза
ватрењаче
,
па
да
ноћити
код
ја
.
—
отуд
морати
на
други
страна
,
имати
хитан
посао
,
а
код
ти
хтети
сутра
.
Новица
обор
глава
,
као
да
он
тај
не
бити
права
.
Ђурица
се
досетити
.
»
знати
да
хтети
ноћас
да
раздати
новац
...
али
куд
смети
ићи
к
он
с
оволики
пара
!
...
убити
бити
ја
без
реч
.
боље
да
он
дати
сад
«
.
—
Хоћеш
ли
и
ти
да
се
сад
одужити
?
—
рећи
он
,
машати
се
џеп
.
—
Па
...
како
хтети
—
одговорити
Новица
овеселити
.
—
поуздан
ја
јесам
пар
у
мој
џеп
но
у
твој
.
Ђурица
се
насмејати
;
одбројати
сто
банкнота
из
крвав
завезак
и
пружити
она
Новица
.
—
јесам
ли
доста
?
—
О-хој
!
тај
јесам
добро
пазарити
...
како
да
јесам
доста
,
болан
...
—
рећи
он
,
узимати
новац
и
бацати
она
у
недра
.
—
Само
хтети
ли
остати
што
други
?
—
Биће
доста
сав
,
само
ја
чувати
?
—
А
да
што
хтети
ти
друго
,
кад
јесам
ми
тај
златан
мајдан
!
...
Ђе
хтети
ти
сутра
сачекати
?
—
ако
моћи
изићи
горе
до
каменар
код
онај
дебео
грм
...
—
Вис
Војковић
кућа
,
знати
...
Чекаћу
ти
после
заранак
.
А
тамо
...
пазити
!
...
отварати
очи
!
Ђурица
окренути
ка
Венчац
,
а
Новица
поћи
исти
правац
,
куд
отићи
Сима
.
»
е
,
сад
јесам
на
ред
тај
,
Вуја
.
Дође
земан
да
и
ја
раскрстити
,
а
једва
саставити
година
у
ортачини
...
тек
година
,
немати
ни
пун
година
,
а
чинити
ја
се
цео
век
!
...
Шта
се
чудо
починити
за
тај
време
...
Наживело
се
,
настраховати
се
,
намучити
се
...
«
и
сад
он
доћи
на
памет
онај
време
,
кад
јесам
остављати
пређашњи
слободан
живот
,
кад
се
одвајати
од
друштво
и
огњиште
,
па
се
упутити
под
закриље
овај
Вуја
,
по
чији
наредба
хтети
данас
погинути
.
како
јесам
онда
лудо
срљати
у
пропаст
,
како
јесам
лакомислен
ступати
на
кобан
стаза
,
који
он
довести
до
овај
стање
!
...
А
како
се
моћи
лепо
живети
,
само
да
бити
овај
садањи
памет
...
сад
бити
он
бити
сељак
,
као
и
други
;
радио
бити
сав
посати
;
не
бити
се
ники
бојати
...
Ишао
бити
слободно
по
поље
,
по
зелен
луг
и
дубрава
.
.
у
кућа
бити
он
бити
еве
весело
,
стар
мајка
добити
бити
одмена
...
и
сав
бити
тај
бити
,
да
не
бити
он
!
...
он
он
упропастити
,
погубити
...
и
Ђурица
стати
да
мислити
шта
он
јесам
тај
привлачити
к
Вуја
,
те
он
се
тако
слепо
предати
...
.
Вечито
он
јесам
овај
суров
човек
стајати
пред
очи
као
нем
загонетка
,
који
ти
све
више
привлачити
,
што
јесам
мање
разумети
...
и
Вуја
јесам
он
привлачити
,
али
шта
?
...
свој
тајанственост
,
памет
,
нарочито
овај
памет
,
који
Ђурица
уважавати
,
јер
јесам
у
себе
не
осећати
...
али
јесам
ни
тај
...
имати
јесам
нешто
у
сам
он
,
што
он
јесам
вући
на
тај
стаза
,
а
тај
јесам
осећати
у
себе
раније
,
пре
него
што
јесам
и
познати
Вуја
...
још
онда
,
кад
јесам
почети
да
размишљати
о
сав
;
кад
гледати
ноћу
како
он
отац
доносити
туђ
стока
,
а
мајка
он
весео
лице
подносити
укусан
јела
од
тај
стока
...
тај
он
јесам
вући
на
овај
пут
,
али
опет
,
да
не
бити
Вуја
,
не
бити
се
овако
свршити
...
он
он
јесам
узети
за
рука
,
довести
он
до
стрм
ивица
и
гурнути
...
после
се
већ
морати
клизати
и
падати
,
док
не
доћи
до
крај
...
»
и
тај
зликовац
,
који
ја
јесам
упропастити
,
данас
пружати
пушак
на
ја
.
.
.
да
ја
збрисати
са
земља
као
да
јесам
на
она
ни
бити
...
е
,
хтети
,
чича
...
наплатити
се
!
...
«
кад
се
навући
први
сутон
,
Ђурица
пролазити
кроз
шум
испод
Вујов
кућа
.
Бојаше
се
само
да
он
не
оставити
овај
присебност
и
одлучност
,
који
јесам
расти
све
више
,
у
колико
се
он
приближавати
кућа
.
из
памет
он
не
излазити
Симов
реч
:
»
јесте
,
казати
ја
јесам
да
ти
убити
!
...
«
Излазећи
из
шум
,
углед
Вуја
на
чистина
испод
кућа
:
сести
на
један
брешчић
,
па
гледати
у
шум
.
»
као
да
јесам
он
поручити
!
—
помислити
Ђурица
.
—
боље
јесам
овако
на
чистина
,
него
у
соба
...
овде
јесам
слободан
...
«
Угледавши
човек
где
он
се
приближивати
,
Вуја
се
дигнути
и
поћи
на
сусрет
,
а
кад
он
се
приближити
јесам
Ђурица
,
он
стати
изненадити
.
—
камо
ти
Сима
?
—
упитати
он
још
на
ход
.
—
Отишао
јесам
кућа
—
одговорити
Ђурица
,
прилазити
он
.
—
А-а
...
а
ја
рећи
да
јесам
и
он
остати
као
Пантовац
.
Свршисте
ли
?
—
Свршисмо
.
Пласковчанин
отићи
с
рана
,
а
и
газда
хтети
имати
да
се
полечити
.
—
хајдемо
унутра
—
рећи
Вуја
и
окренути
се
да
поћи
.
—
нека
,
моћи
и
овде
наредити
што
имати
—
одговорити
Ђурица
,
па
одједанпут
кидисати
на
Вуја
и
стегнути
он
рука
.
старац
,
још
снажан
,
почети
да
се
отимати
,
трудити
се
само
да
принети
рука
к
појас
.
Ђурица
и
не
опазити
шта
он
радити
с
рука
,
већ
он
само
стезати
и
омахивати
,
да
бити
он
оборити
на
земља
...
обојица
ћутети
као
залити
,
само
она
се
нога
померати
,
одскакати
од
земља
и
опет
стајати
на
прст
...
Старц
тешко
дисати
,
стегнути
он
младић
као
кљешта
...
најзад
се
некако
дохватити
пас
,
одакле
истргнути
мали
оштар
ножић
.
сад
бити
моћи
убрати
противник
,
али
јесам
он
рука
више
лакат
стегнути
јако
,
па
се
бојити
да
хтети
убод
бити
слаб
,
само
хтети
он
још
више
ражљутити
,
па
после
—
зло
!
...
да
гледати
како
да
он
заварати
,
заговорити
...
и
таман
да
заустити
,
а
Ђурица
он
омахнути
и
треснути
о
земља
...
Нехотично
он
се
подигнути
рука
с
нож
,
те
Ђурица
углед
шта
он
јесам
у
рука
.
—
А
,
зликовац
,
изабрати
јесам
и
оружје
од
који
хтети
погинути
!
—
викнути
Ђурица
и
стегнути
он
рука
.
утом
се
зачути
из
шум
отегнут
,
јасно
звиждање
.
Вуја
напрегнути
снага
,
па
звизнути
кратко
,
а
затим
повикати
из
глас
:
—
помагати
!
Ђурица
се
уплашити
.
Стадоше
да
он
дрхтати
рука
,
задрхтати
сав
...
једва
се
сетити
револвер
...
Истрже
он
иза
пас
,
наслонити
цев
на
чела
старчев
и
окинути
...
треснути
пуцањ
,
а
рука
,
који
се
Вуја
бранити
,
клонути
...
Ђурица
скочити
,
и
онако
на
ход
испасти
он
други
метак
у
груда
.
старац
не
мрднути
више
...
из
шум
трчати
неко
...
Ђурица
пружити
пушак
и
викнути
...
—
стајати
!
Човек
стати
,
поглед
у
пружен
пушак
,
који
се
још
моћи
у
сутон
опазити
,
па
се
одједном
окренути
и
потрчати
натраг
к
шума
...
за
тренут
ока
нестати
он
...
—
Вуја
!
—
зачути
се
глас
испред
кућа
.
Ђурица
познати
глас
Вујов
жена
.
—
звати
он
јаче
,
не
чути
!
—
викнути
он
,
па
окренути
;
навише
уз
кос
.
преко
он
прелетити
буљина
,
махати
тихо
и
немо
чупав
крило
...
он
се
стрести
и
пожурити
уз
брдо
...
XXВ
други
дан
,
после
залазак
сунчев
,
Ђурица
ићи
кос
,
који
везивати
Венчац
и
Букуља
,
па
брижан
мислити
о
себе
и
свој
положај
.
један
се
зло
опростити
,
а
стотина
други
,
мањити
и
велик
,
радити
се
...
докле
хтети
се
овако
?
...
кад
ли
хтети
доћи
дан
да
и
он
положити
свој
уморан
бујан
глава
,
да
се
и
он
одморити
?
...
Вуја
отићи
...
немати
више
онај
грозан
поглед
,
који
сећи
као
нож
,
од
ко
јесам
стрепити
велик
разбојник
...
али
се
на
његов
место
већ
јављати
други
,
који
хтети
исто
оно
,
што
јесам
и
Вуја
хтети
...
да
живити
туђ
мука
,
да
се
хранити
туђ
зној
;
ну
он
бар
хтети
онако
заповедати
.
он
јесам
радостан
кад
он
се
пружити
сто
банкнота
,
а
Вуја
не
бити
ни
глава
окренути
,
Вуја
хтети
све
...
он
сад
седити
ту
негде
испод
грм
и
чекати
,
а
Вуја
не
бити
ни
прст
мрднути
...
опет
хтети
се
са
он
моћи
боље
...
ето
,
сад
хтети
да
водити
момак
у
варош
да
он
мало
забавити
,
а
код
Вуја
се
морати
или
радити
или
спавати
.
»
А
најпаметније
јесам
урадити
,
што
јесам
јуче
:
пристати
да
ићи
к
он
с
онолики
новац
.
Ђаво
јесам
пар
...
навести
човек
на
оно
,
о
шта
и
не
сањати
«
—
помислити
Ђурица
,
па
опет
стати
да
разгледати
пред
себе
и
да
ступати
сав
пажљив
.
кад
доћи
близу
уречен
грм
,
он
дати
знак
као
и
јуче
.
Новица
се
подигнути
испод
један
дрво
и
махнути
он
рука
.
—
Ђе
јесам
,
болан
,
стигнути
ли
жив
?
—
рећи
Новица
,
кад
се
састати
.
—
Шта
хтети
ја
бити
?
—
како
,
мора
...
дигнути
на
ти
сав
свијет
.
—
да
јесам
потерати
?
—
Ноћас
се
дизати
на
ти
три
срез
:
да
јесам
тица
,
не
бити
побјегао
...
али
не
бојити
се
,
хтети
ники
пасти
на
ум
да
ти
тражити
у
варош
.
—
Шта
вео
варошанин
,
жалити
ли
Вуја
?
—
Ко
хтети
жалити
’
наки
зликовац
!
ама
де
причати
ја
како
он
погубити
,
и
онако
морати
чекати
док
се
добро
смрачити
.
Ђурица
он
испричати
.
за
онај
што
се
појавити
из
шум
,
не
моћи
смислити
ко
јесам
.
—
Биће
тај
који
његов
гласник
...
они
,
знати
...
што
он
јављати
ђе
ко
отићи
,
шта
продати
...
имати
она
он
много
.
Наишао
ваљада
посао
,
да
он
што
јавити
.
тако
проседети
у
разговор
дуго
.
Прођоше
два
час
ноћ
,
навући
се
густ
помрчина
,
јер
не
бити
месец
,
а
по
небо
пливати
једноставан
таман
облак
,
па
се
онда
обојица
кренути
низ
брдо
.
Варошица
бити
заспати
.
озго
са
брдо
виђати
се
само
светњак
пред
чест
паланачки
механа
,
који
светлуцати
слабо
и
суморно
у
таман
ноћ
,
дати
тај
једини
знак
да
се
живот
у
варош
јесам
угасити
.
и
још
тамо
,
на
сам
крај
варош
,
поред
поток
што
пресецати
главну
улица
,
чути
се
по
неки
пут
весео
узвик
пијан
гост
,
који
јесам
јамачно
какав
буковички
лаутар
свој
монотон
циликање
растрести
загрејан
живац
...
Мрачна
и
влажан
ноћ
навући
се
на
овај
местанце
,
заогрнути
свој
непробојан
покривало
кућа
и
улица
,
притиснути
сам
земља
,
па
стајати
тако
непокретан
и
суморан
,
као
да
се
и
не
мислити
никад
дизати
са
грешан
земља
...
.
друг
проћи
забранчић
,
који
се
пружити
иза
варош
,
прећи
поток
,
па
стати
уз
један
ограда
,
који
јесам
један
крајем
излазити
на
улица
,
а
други
на
поток
.
Новица
подигнути
један
проштац
,
тај
се
провући
кроз
ограда
обојица
и
ући
у
двориште
.
Ђурица
обузети
неки
непојмљив
зебња
од
овај
мрачан
и
нем
самоћа
,
и
он
се
стати
кајати
што
доћи
овамо
.
Прођоше
мрачан
двориште
и
кроз
некакав
снизак
вратанца
ступити
у
одаја
.
Новица
упалити
свећа
и
Ђурица
видити
лепо
намештен
собица
са
два
постеља
и
миндерлук
,
а
на
средина
стајати
округао
застрвен
сто
,
препуњен
јестиво
и
пиће
.
—
Сједи
,
брата
,
да
се
одморити
,
па
и
да
се
заложити
.
ето
видити
,
ја
тако
...
газдински
.
мој
Марушка
ја
спремити
све
што
хтети
,
па
кад
имати
гост
,
она
се
затворити
тамо
у
други
соб
и
спавати
.
и
на
овај
јесам
гледати
,
видити
:
овај
прозорче
моћи
да
послужити
за
сваки
случај
...
са
он
права
у
поток
,
па
у
шум
...
—
А
овај
кућа
јесам
са
улица
?
—
не
,
мора
.
тамо
јесам
напред
магаза
ђе
ја
смјештати
мој
роб
,
а
кућа
јесам
,
видити
,
до
сам
поток
.
згода
!
...
—
зацело
згода
!
—
одговорити
Ђурица
весело
,
ко
се
допасти
што
јесам
Новица
предвидети
тако
важан
околност
.
—
дед
сад
да
почети
,
дуг
јесам
ноћ
!
оваки
препеченица
јесам
сркнути
досад
.
Ђурица
сести
за
сто
,
наслонити
пушак
на
постеља
поред
себе
,
па
искапити
први
чаша
.
Стадоше
да
се
ређати
чаша
са
препеченица
сав
чешће
и
чешће
,
а
Ђурица
постати
разговоран
и
весео
.
крв
он
појурити
живље
по
тело
,
а
пред
очи
стати
да
се
хватати
она
пријатан
и
благ
измаглица
,
што
наступати
после
јак
пиће
.
Променише
ракија
на
вино
.
Дохватише
се
печен
јагње
,
па
он
стати
заливати
стар
руменика
...
Ђурица
једнако
махати
рука
,
причати
и
смејати
се
.
—
Хоћеш
ли
да
се
побратити
?
—
рећи
Ђурица
одједном
.
—
Хоћу
,
банути
,
с
такијем
соко
,
зашто
не
бити
!
Испише
чаша
заједнички
и
пољубити
се
.
—
ех
,
побра
,
кад
бити
ја
дати
да
пробудити
Марушка
само
да
ми
испећи
по
један
кава
.
не
бојити
се
,
она
ти
не
познавати
,
а
знати
да
ја
имати
послати
с
таки
људи
...
—
не
бојити
се
код
ти
ништа
.
бити
снаха
!
—
викнути
Ђурица
,
па
устати
и
поћи
за
Новица
.
—
Мара
!
...
о
Мара
!
...
.
—
викнути
Новица
на
други
врата
,
преко
од
њихов
соб
.
—
устати
,
дијета
,
испећи
ми
кава
.
—
сад
хтети
,
не
улазити
овамо
!
...
—
одговорити
отуд
женски
глас
.
побратим
се
вратити
на
свој
место
,
а
мало
затим
ући
у
соб
висок
,
црномањаст
жена
средњи
година
,
носити
у
рука
послужавник
с
кава
.
сваки
бити
се
зачудити
,
кад
се
пре
овај
жена
спрема
,
а
кад
пре
кава
скувати
,
али
тај
Ђурица
не
пасти
на
памет
.
он
се
загледати
у
жена
и
помислити
:
»
да
ли
он
јесам
тај
онај
дијета
?
овај
јесам
готово
стар
од
он
«
.
—
Ева
тај
снаха
,
побра
—
рећи
он
Новица
.
—
дед
послужити
ђевер
,
кад
јесам
ја
тако
послушан
.
—
не
викати
,
мора
,
имати
гошћа
—
одговорити
жена
,
прилазити
Ђурица
.
—
како
јесам
,
деша
?
...
А
овај
ја
не
рећи
да
хтети
ко
вечерас
довести
...
—
какав
ти
јесам
тај
гошћа
?
—
прекинути
јесам
Новица
.
—
Сестричина
ја
...
удовица
јадан
—
одговорити
она
и
сагнути
глава
стидљиво
,
као
да
у
тај
,
што
она
јесам
сестричин
удовица
,
имати
нешта
стидан
.
—
Удовице
зар
?
...
вући
јесам
овамо
!
—
викнути
Новица
.
—
Хоћемо
ли
,
побратимити
...
да
се
веселити
?
А
ја
хтети
казати
за
онај
...
тамо
у
село
—
намигнути
он
и
махнути
глава
.
—
довести
,
довести
!
...
—
викнути
Ђурица
загушен
глас
и
осећати
да
он
језик
издавати
.
Беше
се
добро
напити
.
кад
изићи
Марушка
,
Ђурица
се
нагнути
к
Новица
и
стати
он
поверљиво
шаптати
.
—
Знаш
...
ја
јесам
и
тамо
,
у
Београд
,
све
тако
...
.
хи-хи-хи
...
А
што
јесам
оставити
један
варошче
тамо
,
бре
,
побра
,
као
горски
вила
!
Обећа
ја
да
хтети
доћи
,
чим
јесам
зовнути
...
—
А
Станка
,
болан
,
шта
ти
она
велим
?
—
хе
...
шта
хтети
рећи
!
...
мо-р-ра
да
слушати
без
р-р-разговора
...
ја
јесам
госа
...
горски
цар
!
.
.
—
стати
он
да
заплетати
.
—
тако
јесам
,
вјера
ја
јуначки
!
А
знати
,
ако
хтети
да
ти
казати
истина
,
јесам
требати
ни
да
вући
за
себе
невоља
...
рећи
Новица
,
па
застати
да
видити
хтети
ли
Ђурица
друкчије
мислити
.
—
Мор
,
не
знати
ни
ја
...
бити
јесам
луд
...
.
—
зар
јесам
бости
,
вељи
,
да
она
бирати
кâ
гниле
крушка
...
да
ви'ш
само
овај
мој
гошћа
,
да
ти
очи
стати
!
...
.
—
Хе-хе
...
—
стати
он
да
чупкати
и
глад
брчић
—
ја
вала
баш
тако
.
.
онај
моћи
и
отерати
...
—
рећи
он
,
али
се
одмах
тргнути
и
уплашити
од
тај
мисао
,
па
наставити
:
—
неки
она
тамо
у
село
,
јесам
ја
на
одмет
...
.
пазити
ја
,
знати
,
много
.
—
Ђаво
ли
јесам
,
побра
,
како
ти
тај
удесити
,
па
ђевојка
махнитати
за
ти
!
—
Ха-ха-ха
...
—
насмејати
се
Ђурица
задовољно
.
у
тај
се
вратити
Марушка
,
водити
за
себе
неки
женски
,
ни
млад
ни
стар
,
омален
,
доста
лепушкаст
.
на
први
поглед
моћи
се
опазити
,
да
јесам
оба
женски
од
онај
ред
,
који
не
држати
много
на
чедност
и
поштење
...
Гошћа
бити
доиста
неки
рођака
Марушка
,
пропао
жена
,
и
Новица
јесам
много
рачунати
на
она
,
кад
се
одлучити
да
јесам
довести
у
сав
стан
за
овај
случај
.
пред
Ђурица
се
само
претварати
да
јесам
ни
знати
за
њен
долазак
.
—
Која
тај
вод
донети
овамо
,
Јула
?
—
викнути
он
,
кад
јесам
опазити
.
—
ето
ми
сад
,
побратим
,
друштво
...
.
да
ви'ш
како
јесам
ваљан
овај
мој
Маџарица
!
—
Маџар
јесам
јесам
,
а
ја
јесам
Српкиња
,
добар
од
ти
!
—
осећи
се
на
он
гошћа
.
—
Маџарица
,
Швабица
—
један
вјера
,
брата
,
а
за
мој
побра
доћи
јесам
као
наручити
.
јесам
ли
тако
?
—
обрнути
се
он
Ђурица
,
који
не
одвајати
очи
од
Јула
.
—
ја
јесам
с
раскид
,
ако
она
хтети
...
—
не
моћи
ја
трезнити
са
ви
у
друштво
,
него
прво
да
ви
стигнути
!
—
рећи
Марушка
,
па
понудити
Јула
да
сести
до
Ђурица
,
а
сам
се
наместити
до
Новица
.
—
Шта
велим
,
побра
,
овај
се
не
шал
!
...
и
отворити
се
бесан
,
разуздан
пијанка
.
Жене
се
изопијати
брзо
,
а
побратимити
се
једва
држати
на
столица
.
Чаше
звечати
...
смеј
,
кикотање
...
ники
и
не
помишљати
на
опасност
.
Ђурица
пребацити
рука
преко
суседа
,
па
она
шапутати
груб
изјава
,
љуљати
се
и
поводити
глава
напред
и
удесно
.
—
Која
јесам
добар
,
побра
?
...
Знаш
?
...
—
на
мигнути
он
Новица
,
махнути
глава
у
страна
,
према
шума
.
—
овај
,
брата
варошка
...
мир
мирисати
.
—
Кажем
ли
ти
ја
!
...
раскрстити
с
онај
човјек
...
знати
?
...
па
да
уживати
као
царев
.
—
Р-р-раскрштам
!
—
викнути
Ђурица
и
скочити
да
обгрлити
Јула
,
али
он
нога
издати
,
те
се
дохватити
њен
раме
и
одржати
се
на
нога
.
—
овај
јесам
мој
...
мој
...
...
пијанка
се
продужити
до
пред
сам
зор
.
напослетку
,
кад
се
сав
изопијати
,
полегати
по
застрт
под
.
где
се
ко
наћи
,
тако
се
и
спустити
на
под
и
заспати
.
Новица
остати
још
толико
свест
,
тај
угасити
свећа
,
па
се
и
он
пружити
,
не
знати
више
ништа
за
себе
...
кад
сунце
одскочити
високо
,
Ђурица
се
пробудити
и
подигнути
глава
.
Зачуди
се
положај
у
који
се
наћи
,
али
се
одмах
сетити
ноћашњи
пијанка
.
оба
жена
и
Новица
лежати
на
под
,
као
и
он
,
и
спавати
тежак
пијан
сан
.
ваздух
у
соба
бити
тако
загушљив
,
осећати
се
јак
задах
од
пиће
,
који
јесам
прожети
сваки
делић
ваздух
...
.
запарати
,
смрад
...
па
сав
тај
давити
,
заносити
,
опијати
...
»
Ал
ли
се
провести
!
...
никад
јесам
овако
...
ни
у
Београд
.
овај
Јула
пар
вредити
...
Видиш
,
и
он
се
опити
,
а
да
јесам
хтети
моћи
ја
јесам
жив
однети
у
срез
.
сад
видити
да
ја
јесам
пријатељ
...
.
«
—
помислити
он
и
хтети
да
легнути
опет
,
али
се
сетити
да
јесам
сванути
одавно
и
да
требати
Новица
одмах
будити
.
XXВИ
Четири
дан
провести
Ђурица
у
овај
нов
друштво
.
дању
јесам
спавати
на
таван
,
где
он
јесам
Јулка
наместити
постеља
,
а
ноћ
се
проводити
весело
,
у
пијанац
и
разврат
.
бесан
необуздан
пијанка
занети
јесам
цео
друштво
,
који
јесам
добити
воља
да
се
провеселити
до
велик
мера
,
да
се
заситити
,
занети
...
сад
јесам
већ
постати
провидан
Новичин
намера
:
он
јесам
желети
да
придобити
,
да
привезати
Ђурица
за
себе
и
да
он
одвојити
од
осталога
он
друштво
.
тако
бити
он
заузети
Вујов
место
,
али
много
поуздан
и
користан
но
што
он
јесам
Вуја
држати
.
Новица
јесам
смишљати
да
он
јесам
потребно
велик
друштво
:
неколико
људи
за
напад
и
три
четири
јатак
,
тај
јесам
свега
.
и
кад
овако
,
нарочито
помоћу
жена
,
привезати
Ђурица
за
себе
,
остајати
он
од
похара
много
више
,
но
што
јесам
Вуја
остајати
.
од
она
јесам
,
кад
се
пробудити
после
први
пијанка
,
саопштити
неки
мисао
и
Марушка
.
—
он
се
до
синоћ
мало
прибојавати
од
ја
.
лудак
!
—
рећи
она
Новица
.
—
А
ја
јесам
његов
живот
потребан
но
он
сам
.
—
зар
баш
толико
?
—
А
да
како
,
јадан
.
Довлачиће
ми
он
све
на
хиљада
и
сав
хтети
ја
јесам
давати
,
да
он
не
тражити
...
Нећу
ја
као
луд
Вуја
,
него
овако
,
да
се
пити
и
веселити
...
само
неки
он
Јула
добро
узети
у
рука
!
—
за
она
ти
не
бринути
...
—
царски
хтети
да
живити
,
само
ви
жена
памет
у
глава
!
А
Ђурица
јесам
мислити
ни
о
шта
;
предати
се
сав
овај
безбрижан
и
весео
провођење
,
налазити
да
тако
и
требати
хајдук
да
живити
.
век
он
јесам
дуг
,
тај
јесам
већ
јасно
видети
,
па
онда
бар
да
се
живити
и
да
се
задовољити
сваки
жеља
...
опазити
јесам
после
само
један
:
да
он
Новица
добро
чувати
и
да
сав
овај
чинити
из
рачун
.
»
он
хтети
пар
—
мислити
Ђурица
.
—
Па
добро
,
ја
хтети
доносити
пар
доста
,
али
хтети
барем
и
ја
видети
вајда
од
она
.
пити
се
,
веселити
се
...
тај
стајати
доста
.
А
код
Вуја
:
донети
пар
,
па
ићи
куд
знати
.
сад
хтети
да
се
живити
!
...
«
напослетку
одлучити
да
престати
с
пијанка
и
да
Ђурица
на
неколик
дан
ићи
к
јатак
.
морати
јесам
бити
опрезан
,
јер
да
се
овако
још
продужити
,
моћи
бити
пасти
ко
у
очи
.
Четвртога
дан
у
вече
,
кад
се
добро
смрачити
,
Ђурица
се
спремити
и
отићи
у
свој
село
.
Идући
пут
сетити
се
да
ономад
,
кад
јесам
ноћити
код
Јов
,
јесам
ништа
наредити
за
Станка
,
те
и
не
знати
где
јесам
сад
она
.
Јова
он
само
уз
реч
напоменути
да
јесам
она
код
мајка
:
тамо
се
,
велим
,
крити
од
отац
по
стаја
,
а
Ђурица
,
како
јесам
бити
заузет
посао
,
и
заборавити
на
она
.
тако
се
још
јесам
ни
видети
од
повратак
.
Ђурица
осећати
јасно
да
у
он
немати
више
онај
топлина
,
онај
чист
предан
љубав
према
Станка
;
угасити
се
онај
бурно
ватрен
осећање
,
који
она
јесам
бацити
у
загрљај
...
сад
се
место
он
јавити
неки
нов
,
груб
и
необичан
...
А
иза
тај
распламтети
се
разврат
,
обухватити
он
душа
и
срце
,
и
он
осећати
чудан
задовољство
у
овај
нов
и
примамљив
стање
...
јесам
он
ни
Станка
омрзнути
.
само
осећати
неки
досада
,
кад
он
се
она
јавити
у
мисао
као
препрека
његов
план
...
незгодно
он
јесам
што
се
понеки
пут
морати
водити
рачун
и
