неимар
роман
из
нов
српски
историја
написати
К
.
П
.
БИВ
.
УЧИТЕЉ
(
Одштампано
из
„
Дел
“
)
Београд
парни
радикалан
ШТАМПАРИЈА
@card@
.
цена
@card@
динар
део
први
заклетва
књига
први
.
ЧЕТА
гласник
Беше
око
половина
август
@card@
...
на
политички
небо
Србија
навући
се
мутан
облак
.
Настадоше
кобан
дан
.
слобода
,
који
озарити
Србија
пре
девет
година
,
и
који
народ
крв
свој
искупити
,
имати
јесам
да
помрчати
,
да
утонути
у
царство
мрак
.
Турчин
,
пун
пожуда
,
да
овај
грудва
земља
,
натопљен
крв
српски
син
,
прегазити
и
учинити
крај
слобода
њен
,
навалити
са
сав
страна
.
све
што
бити
за
пушак
дорасти
,
устати
и
похитати
под
застава
свој
врховни
Вођа
,
да
бранити
домовина
свој
.
Спремаше
се
олуја
,
а
пред
олуја
сав
се
утишати
,
—
не
из
жеља
да
бити
спокојно
,
већ
да
са
страх
сачекати
варница
,
који
хтети
он
,
можда
,
спржити
.
рад
застати
.
вредан
рука
оставити
рало
и
во
,
напустити
њива
и
дом
,
и
похитати
да
прса
свој
заштитити
темељ
домовина
свој
—
слобода
.
врховни
Вођ
прикупљати
снага
народ
,
спремати
се
,
да
она
одолети
ударац
гром
.
у
време
,
када
се
збивати
догађај
што
хтети
она
овде
описати
,
сваки
путник
,
који
бити
кроз
Крушевац
проћи
,
особит
бити
пажња
привући
један
двоспратан
кућа
,
зид
ограђен
и
зеленило
украсити
.
пред
она
се
дизати
два
вит
јаблан
као
два
исполин
.
Тамо-амо
по
цео
двориште
бити
различан
дрвеће
,
а
пред
сам
кућа
-
ниско
ограђен
вртић
,
пун
свакојак
цвеће
.
тај
бити
кућа
војвода
жупски
,
Петар
Ђукић
.
дан
@card@
.
август
бити
красан
и
тужан
.
красота
долазити
од
бог
,
туг
од
људи
.
кад
човек
радост
обузети
,
кад
јесам
чио
и
весео
,
сав
он
се
мити
,
и
сваки
тварчица
изгледати
он
диван
,
готово
величанствен
.
он
се
она
забављати
,
она
се
разговарати
и
у
она
уживати
.
Снађе
ли
он
туг
или
сет
,
сав
он
јесам
досадан
,
ружан
,
одвратан
,
и
од
свашта
одвраћати
лице
свој
.
овај
дан
,
када
се
сунце
клонити
заход
свој
;
када
још
само
врх
вит
јабланов
бити
озарити
зрак
његов
;
и
када
уморан
лептирић
,
слетати
на
мирисан
цвеће
,
тражити
преноћвшта
свој
,
—
пред
кућа
војводин
бити
се
слегнути
мноштво
народ
.
Оружани
јунак
ишчекивати
војвода
,
а
свет
се
сакупити
са
свити
страна
да
поздрав
ратник
.
три
добар
коњ
стајати
пред
кућа
,
очекивати
господарити
свој
.
у
неки
доба
отворити
се
капија
,
и
свет
нагрнути
у
двориште
,
да
причекати
војвода
.
у
тај
мах
један
снажан
младић
,
држати
на
раме
,
развијен
застава
,
изићи
из
кућа
и
пробити
кроза
свет
.
тај
бити
Стојан
Ђенајдијћ
,
писар
војвода
жупски
.
ево
већ
се
јављати
и
војвода
,
а
за
он
грести
син
он
,
јунак
од
свој
двадесет
година
.
на
обојица
блистати
војводски
одело
,
извезен
сребро
и
злато
.
војвода
,
и
ако
седити
старац
,
још
бити
чио
и
крепак
.
густ
,
сед
кос
,
вирити
он
испод
самур-калпака
,
а
дуг
сед
брада
пасти
на
прса
,
тај
покрити
тока
на
јунак
.
за
он
ићи
млађан
он
син
,
загрљен
рука
материн
.
милина
он
бити
видети
.
висок
раст
узвишен
чела
,
преплануо
лице
,
прострељивих
очи
,
орловски
нос
,
мален
и
непомичан
уста
,
—
у
сав
слика
врстан
и
поносан
отац
.
у
рука
носити
дуг
пушак
,
а
за
пас
блистати
се
два
пиштољ
,
сребро
оковати
.
Још
он
наусница
не
бити
довољно
гарити
,
а
већ
се
кретати
у
бојити
за
одбрана
домовина
свој
!
А
отац
,
тај
неуморан
ратник
,
прекалити
у
мучан
борба
,
ступати
,
као
младић
,
слободно
и
поуздано
,
без
премишљање
и
устезање
.
Час
растанак
приближити
се
.
војвода
усести
коњ
,
исукати
сабља
и
манути
она
.
Добоши
ударити
и
војска
се
кренути
.
Мата
обгрлити
јединац
,
притиснути
на
груда
,
па
љубити
,
а
суза
орошавати
оружје
у
јунак
.
народ
громак
поздрав
витез
и
испратити
она
,
молити
се
бог
за
срећа
њихов
оружје
.
тек
што
сунце
бити
за
гора
,
а
јунак
под
Ђунис
пасти
.
Крушевац
јесам
обузети
тежак
туг
.
у
он
нигде
ведар
чела
ни
поуздан
рука
.
све
што
бити
одрастао
и
што
давати
живот
од
себе
,
оставити
бити
огњиште
и
отићи
у
војска
.
само
старац
,
жена
и
деца
,
остати
дома
,
да
страховати
за
свој
мио
.
Дана
пролазити
,
а
страх
сав
велик
и
тежак
.
са
бојни
поље
још
никакав
поуздан
глас
.
први
дан
месец
септембар
један
млад
,
осамнаестогодишњи
девојка
,
седити
у
вртић
пред
кућа
војвода
жупски
.
тај
бити
Спасенија
,
кћер
војводин
.
у
рука
држати
један
руж
,
превртати
јесам
и
гледати
очи
пун
миља
.
овај
женски
прилика
бити
мешавина
онај
што
звати
лепотица
и
јунак
.
Имађаше
нешта
,
што
живо
привлачити
,
и
нешта
,
што
уздржавати
,
што
уливати
поштовање
.
црта
ванредан
лепотица
бити
попунити
црта
одличан
витез
.
одмерен
висок
,
ватрен
,
црн
и
крупан
очи
,
мало
орловски
нос
,
херојски
поглед
,
витешки
држање
,
—
ето
такав
бити
овај
прилика
,
овај
млад
лепотица
.
глава
она
бити
оборити
,
а
дуг
,
црн
кос
пасти
она
низ
плећа
,
тај
несташан
додиривати
неколико
цветић
.
кад
и
кад
,
са
врх
дуг
она
трепавица
засјати
бити
по
који
суза
,
и
,
пошто
бити
преломити
сунчан
зрака
у
разнети
бој
,
спустити
бити
се
поступно
низ
румен
бео
лице
њен
,
пун
драж
и
лепота
.
Ружа
у
рука
бити
увести
,
и
као
да
у
тај
увелост
лежати
сав
туга
њезин
...
у
један
мах
она
уздахнути
,
притиснути
увео
цветак
на
усна
и
ватрен
пољубити
.
из
очи
грунути
она
суза
.
она
тихо
зајецати
,
и
кроз
јецање
чути
се
један
једина
реч
:
Стојан
!
...
.
.
Спасенија
хтети
и
даље
,
али
јесам
нешто
уздржати
.
она
спазити
мати
свој
,
који
она
баш
у
тај
тренутак
прилазити
.
—
Спасенија
,
кћер
,
...
.
шта
ти
јесам
?
девојка
поглед
мати
,
па
брзо
обор
глава
и
сакрити
очи
.
Мата
прићи
,
метнути
она
рука
на
чела
и
болећив
рећи
:
—
да
ти
јесам
што
зло
,
кћер
?
—
јесам
,
нана
,
—
одговорити
девојка
,
не
дизати
глава
.
—
ти
тужити
,
снага
мој
?
...
.
о
,
Турчин
,
проклети
да
јесам
!
...
Што
ви
јесам
крив
овај
јадан
земља
?
Што
ја
отргнути
сав
срећа
,
сав
нада
,
сав
добро
мој
?
!
старица
процвилети
,
а
сузити
она
ударити
низ
лице
.
она
окренути
глава
и
покрити
очи
рука
.
Спасенија
потрести
суза
материн
.
она
се
дигнути
,
зграбити
оба
рука
њен
и
стати
она
љубити
.
по
тај
пасти
мати
око
врата
,
и
почети
јесам
анђеоски
глас
тешити
.
Баш
у
тај
тренутак
отворити
се
капија
широм
и
један
коњаник
,
суморан
лице
,
упад
у
двориште
.
тај
бити
гласник
са
бојни
поље
.
—
какав
ли
ми
гласити
тај
доносити
!
—
рећи
мати
преплашити
и
поћи
коњаник
на
сусрет
.
Шта
јесам
бити
на
бојни
поље
?
тај
дан
на
Делиград
бити
одиграти
крвав
драма
.
дан
бити
и
проћи
.
сунце
се
већ
клонити
запад
свој
,
и
од
овај
величанствен
,
злато
и
сребро
урешен
рипида
,
остати
још
само
један
половина
.
Злаћена
перо
њен
,
растурити
по
бисеран
плаветнило
небесан
,
губити
се
све
више
и
више
,
док
најзад
не
ишчезнути
и
последњи
...
сунце
заћи
а
вече
настати
.
на
место
светлост
спустити
се
тама
.
неки
невидљив
,
али
моћан
рука
,
потискивати
сутон
са
исток
на
запад
и
растирати
он
по
цео
хоризонт
.
али
овај
сутон
не
бити
у
стање
да
прикрити
крв
тај
дан
проливен
и
да
угушити
јаук
хиљадама
рањен
.
Свемогући
посао
тама
,
а
за
тама
густ
мрак
.
и
она
бити
пут
од
исток
на
запад
,
онај
исти
који
и
светлост
,
јер
с
више
јесам
наредити
,
да
и
добро
и
зло
долазити
из
један
извор
.
на
Делиград
тај
дан
бити
борба
...
.
.
велик
везир
,
Рушид
паш
,
извршити
сав
задатак
.
главно
одељење
српски
војска
бити
сатрти
.
Рушид
,
задовољан
овај
успех
,
наредити
да
се
наступати
.
.
Жудео
јесам
да
се
што
пре
докопати
Шумадија
.
Срба
бити
потући
,
али
не
сатрти
.
Још
не
бити
мртав
војвода
жупски
,
Петар
Ђукић
.
тај
бити
последњи
бедем
,
који
јесам
ваљати
освојити
и
разрушити
.
остатак
Ђукићев
војска
,
око
двеста
људи
,
после
голем
невоља
,
једва
успети
да
прећи
Морава
и
да
се
прикупити
иза
Ђунис
.
овај
шака
људи
,
и
ако
уморити
,
изнурити
,
и
измучен
,
не
бити
још
клонути
.
у
она
бити
снага
и
у
снага
воља
:
да
осветити
погибија
браћа
свој
.
кад
сунце
заћи
и
сутон
пад
,
велик
везир
послати
један
одељење
војска
свој
,
с
наредба
,
да
што
пре
заузети
Ђунис
и
да
се
упутити
Крушевац
.
Саид
,
помоћник
везиров
,
који
овај
наредба
бити
издати
,
упутити
се
права
Морава
,
према
Трубарев
.
пут
бити
чист
,
и
он
наступати
безбрижно
.
под
његов
заповедништво
бити
око
три
хиљада
пешак
и
један
мален
одељење
коњица
.
Дошавши
близу
Морава
,
Саид
стати
и
упрети
поглед
у
даљина
.
—
Видиш
ли
што
?
—
упитати
он
Селим
бегати
,
који
јахати
поред
он
.
Селим
ступити
напред
,
настреши
чела
рука
,
поглед
пут
Морава
,
и
по
тај
рећи
:
—
као
неки
ограда
?
—
ограда
,
али
жив
!
—
приметити
Саид
.
—
као
неки
стуб
?
—
Што
се
кретати
.
Помоћник
везиров
и
даље
посматрати
,
али
као
да
ништа
не
опажати
.
—
Баш
ништа
—
рећи
он
,
и
обод
коњ
.
—
ваљати
бити
на
опрез
—
приметити
Саид
.
слика
,
што
се
показати
на
југозападни
страна
,
према
Морава
,
ишчезнути
сасвим
.
иза
сутон
пасти
тама
и
обавити
бојни
поље
.
густ
облак
посуктати
и
прекрилити
небо
.
неколико
тренутак
по
тај
таман
ноћ
притиснути
цео
хоризонат
.
Саид
беш
обазрив
.
он
наредити
,
и
један
вод
коњица
отићи
у
извидница
.
остати
војска
ступати
лагано
,
и
,
моћи
се
рећи
,
слободно
.
овај
човек
осећати
се
расположен
.
Тапшући
по
раме
Селима
рећи
:
—
Ида
не
моћи
боље
бити
.
за
три
четири
дан
бити
готов
.
рај
хтети
бити
умирен
.
—
—
како
ли
јесам
на
Дрина
?
Што
се
тицати
Крушевац
...
Селим
не
довршити
.
Ужасан
тресак
разлегати
се
по
таман
ноћ
.
мртав
околина
у
један
мах
оживити
.
Саидови
ред
ускомешати
се
.
Очас
се
дигнути
узбуна
.
на
сав
страна
халакање
и
коњски
топот
.
Саид
и
Селим
стајати
упрепастити
.
не
знати
шта
да
радити
.
Појурише
лево
,
па
се
вратити
десно
;
полетети
напред
,
па
устукнути
назад
.
у
тај
одјекнути
трећи
тресак
па
и
четврт
.
забуна
постати
још
веће
.
Саид
одјахати
пешадија
,
а
Селим
коњица
.
наредба
бити
издат
,
али
посати
бити
мучан
.
Помрчина
као
тесто
.
само
се
моћи
видети
како
пушчани
муња
севати
.
за
часак
сав
се
утишати
.
војска
Саидова
почети
ступати
и
одговарати
учестан
ватра
.
урнебес
се
поново
дигнути
.
ватра
сипати
с
обадва
страна
.
огњен
млаз
муњевит
брзина
прелетати
поље
.
небо
се
проламати
од
силан
тресак
.
земља
тутњити
испод
нога
.
Ужасна
вика
разлегати
се
на
сав
страна
.
—
стуб
оживети
!
—
рећи
Саид
Селима
,
кад
овај
доћи
да
примити
нов
заповест
.
—
похитати
!
...
.
сваки
јесам
тренутак
скупоцен
.
обилазити
и
нападати
што
живље
.
мост
на
Морава
заузети
што
пре
...
за
сваки
неуспех
тај
јесам
ја
одговоран
.
Селим
одјурити
као
муња
.
Пешадија
Саидова
удвостручити
снага
.
она
почети
живо
наступати
.
Нападачи
бити
готово
опколити
,
али
још
не
уморити
.
они
обарати
плотун
за
плотун
,
али
сав
редак
и
слаб
...
...
.
.
борба
се
примицати
крај
.
„
Жива
стуб
“
падати
и
умирати
.
она
поступно
нестајати
.
најзад
одјекнути
још
неколик
пушак
,
па
сав
умукнути
.
борба
се
свршити
.
„
Жива
ограда
“
бити
заузети
и
порушити
.
на
место
стуб
што
се
кретати
,
Турчин
наћи
покошен
рај
.
земља
бити
покрити
леш
.
Још
овде
онде
по
који
рањеник
бона
јекнути
,
али
и
тај
у
скоро
нестати
под
ударац
кундак
.
сав
се
утишати
.
нем
ноћ
поново
се
зацарити
.
—
зар
ники
жив
?
—
упитати
Саид
Селима
,
кад
овај
доћи
и
јавити
колико
јесам
ђаурски
леш
наћи
.
—
ники
!
—
одговорити
Селим
.
—
у
потера
!
...
шта
чекати
?
!
—
наредити
јесам
коњица
да
крстарити
и
хватати
.
—
не
допадати
ја
се
!
—
рећи
зловољан
Саид
.
—
овај
фукара
још
живити
.
она
имати
још
дух
и
понос
.
тај
требати
уништити
,
сатрти
,
смрвити
!
.
.
А
шта
јесам
с
мост
на
Морава
?
—
наредити
јесам
Хасан
да
он
заузети
—
одговорити
Селим
.
—
да
се
јесам
шалити
глава
!
—
Учињено
јесам
сав
што
требати
.
—
јесам
ли
мост
читав
?
—
Још
не
добити
глас
.
—
постарати
се
да
што
пре
сазнати
.
Вања
ми
хитати
.
Морава
требати
што
пре
прећи
и
мост
заузети
.
да
не
бити
у
разговор
,
мож'да
бити
у
тај
мах
чути
неки
потмукли
тресак
,
који
долазити
са
Морава
.
—
ако
ли
мост
бити
порушити
?
...
упитати
Селим
.
—
Газићемо
!
—
одговорити
Саид
одсечно
.
—
Тешко
хтети
бити
.
Морава
јесам
брз
и
дубок
.
Ноћ
јесам
као
тесто
.
—
Чинићемо
што
бити
наредити
—
одговорити
Саид
.
—
ја
отићи
да
јавити
везир
,
и
да
потражити
даље
наредба
.
ти
похитати
на
Морава
.
разбрати
шта
јесам
с
мост
,
па
ја
јавити
.
Саид
обод
коњ
и
отићи
.
Селим
се
упутити
Морава
.
тек
што
бити
измакнути
један
километар
,
а
неки
топот
допрети
он
до
уш
.
он
зауставити
коњ
.
топот
постајати
сав
јак
.
тај
бити
гласник
са
Морава
.
—
Шта
јесам
с
мост
?
—
упитати
он
Селим
.
—
Порушен
—
одговорити
гласник
.
—
Шта
?
Порушен
!
!
—
да
.
овај
вест
Селима
збунити
и
потрести
.
—
Мог
ли
се
газити
?
—
упитати
хтети
он
после
дуг
почивка
.
—
не
моћи
.
—
Шта
велим
?
!
—
не
моћи
.
—
како
не
моћи
?
!
—
продрати
се
Селим
.
—
не
моћи
.
Морава
јесам
брз
и
дубок
.
Ноћ
јесам
као
тесто
.
—
где
јесам
Хасан
?
—
код
Морава
—
одговорити
гласник
.
—
Ида
живо
и
казати
он
,
да
одмах
изаслати
људи
дуж
Морава
,
те
да
извидети
где
се
моћи
газити
.
ако
бити
потребно
да
се
прав
мост
,
неки
јавити
,
—
јесам
ли
разумети
?
—
јесам
.
—
на
посао
!
...
само
што
живље
—
рећи
Селим
,
па
окренути
коњ
и
отићи
у
главни
стан
.
гласник
одјурити
пут
Морава
,
и
изгубити
се
у
таман
ноћ
.
на
бојни
поље
овладати
мртав
тишина
.
Поноћ
проћи
.
Саид
и
Селим
вратити
се
из
главног
стан
.
заповест
бити
издати
да
се
сутра
зором
кретати
.
војвода
два
стотина
српски
соко
,
под
заповедништво
војвода
жупски
,
Петар
Ђукић
,
овај
кобан
ноћ
осветлати
образ
.
војвода
бити
ставити
себе
у
дужност
,
да
,
по
могућство
,
што
дуже
задржати
продирање
Турчин
.
требати
јесам
нејак
дат
време
,
да
се
склонити
у
збег
,
и
на
тај
начин
спасти
испред
опасност
,
који
она
грозити
.
војвода
бити
одлучити
,
да
сав
задатак
извршити
беспрекорно
.
од
хиљаду
људи
,
колико
бити
себе
повести
,
остати
он
само
два
стотина
.
овај
остатак
војска
срећно
прегазити
Морава
и
прикупити
се
у
Ђуниским
вис
.
тај
бити
шака
људи
пун
дух
и
понос
,
пун
срџба
и
дрскост
.
она
одлучити
да
се
Рушиду
крвнички
свет
.
какав
дрскост
!
.
.
зар
противу
сила
од
тридесет
хиљада
?
зар
противу
џин
,
који
у
свој
рука
држати
гром
?
...
и
ко
тај
од
она
тражити
?
Шта
она
имати
пред
себе
?
—
јад
и
чемер
.
Шта
имати
себе
?
—
двеста
срце
и
двеста
десница
!
—
похитати
!
—
кликнути
војвода
сакупљен
соколима
око
себе
.
—
Ноћ
се
приближивати
.
Морава
ваљати
прећи
што
пре
.
мост
требати
порушити
.
војник
се
постројити
.
војвода
приступити
чета
и
држати
развијен
застава
стати
овако
беседити
:
—
деца
мој
,
соко
мој
!
—
пред
ви
јесам
поље
,
дубрава
и
горе
српски
!
разгледати
све
добро
.
ту
се
родити
дедов
ваш
,
ту
се
родити
оцеви
ваш
,
ту
и
ви
сам
поникнути
и
обикосте
!
...
Осећате
ли
како
се
земља
трести
под
нога
ваш
?
...
Чујете
ли
како
гора
јечати
,
како
уздисати
и
како
ви
преклињати
?
.
.
тамо
,
за
онај
брдо
,
родитељ
јесам
ваш
,
деца
ваш
,
љубити
ваш
!
сав
широк
рука
к
небо
и
мол
Вишњега
да
ви
охрабрити
и
умудрити
.
Саслушајмо
молба
њихов
!
помоћи
она
!
бити
Срба
и
јунак
!
остати
веран
домовина
свој
!
скупити
се
под
овај
свет
знамење
њен
!
Пођимо
,
борити
се
,
па
и
изгинути
под
она
!
...
гроб
наш
хтети
бити
.
мајка
на
она
хтети
излазити
.
Љуба
она
хтети
цвеће
китити
.
деца
она
хтети
суза
квасити
.
али
бити
нешта
више
од
сав
тај
.
Наши
гроб
бити
поље
овај
;
наш
гроб
бити
дубрава
и
горе
овај
.
потомство
хтети
на
она
излазити
,
она
се
клањати
и
дичити
!
Старц
задрхтати
глас
,
и
он
стати
.
по
тај
подигнути
застава
један
а
капа
други
рука
,
наставити
још
силан
,
још
величанствен
.
—
Хоћемо
ли
част
или
срамота
,
благослов
или
проклество
,
смрт
или
ропство
!
двеста
мишица
подигнути
двеста
капа
,
и
сав
двеста
соко
из
један
грло
кликнути
:
—
ура
!
...
Живео
војвода
!
старац
сав
задрхтати
.
—
бог
ви
погледати
!
—
кликнути
он
и
прићи
да
се
са
сав
опростити
.
тренутак
бити
свечан
.
сваки
се
трести
од
узбуђење
и
прилазити
војвода
да
се
с
он
пољубити
.
Изгледаше
да
се
отац
растављати
с
деца
свој
.
и
јесам
она
отац
бити
!
у
овај
старац
,
сести
глава
и
брада
,
они
имати
све
што
она
мио
бити
:
отац
и
мати
,
и
брата
и
сеја
,
и
син
и
кћер
,
и
родбина
и
пријатељ
,
и
,
више
свега
тај
:
оличен
домовина
свој
.
као
да
осећати
да
она
сав
тај
кроза
старац
говорити
:
Вршите
дужност
свој
!
двеста
други
,
разбити
на
Делиград
,
прикупити
у
гудура
,
поћи
напред
.
сунце
бити
већ
заћи
,
кад
овај
чета
стигнути
до
Морава
.
ту
се
зауставити
,
и
,
пошто
мало
одахнути
,
упутити
се
на
мост
.
Чет
прећи
мост
,
завити
око
један
окука
,
спустити
се
у
један
доља
,
прећи
јесам
,
и
поћи
уз
један
брежуљак
.
тек
што
изићи
на
вис
,
Бошка
,
син
стар
војвода
,
приступити
жив
отац
и
обратити
он
пажња
на
неки
црн
тачка
.
војвода
мана
рука
.
Чет
стати
.
—
Дол
!
—
рећи
старац
,
па
погнути
се
сићи
низ
брежуљак
.
војник
оборити
пушак
и
поћи
за
он
.
за
тренут
ока
чета
се
обрести
у
један
доља
.
пред
себе
имати
кос
,
налик
на
полумесец
,
од
који
јужни
крај
допирати
до
Морава
.
војвода
призвати
Бошка
и
свој
барјактар
Стојан
,
и
рећи
она
,
да
ићи
и
потајно
размотрити
кретање
турски
војска
.
Бошка
и
Стојан
узети
неколико
друг
и
отићи
.
старац
се
окренути
чета
.
—
деца
!
—
јесам
ли
ви
пун
пушак
?
—
јесам
!
—
бити
одговор
.
—
неки
јесам
све
спремно
!
ваљати
ми
се
скоро
огледати
.
овде
ми
јесам
позвати
домовина
да
испунити
свет
дужност
.
с
овај
вис
,
што
пред
ми
стајати
угледати
Лазар
,
Обилић
,
Југ-Богдана
и
остати
српски
витез
!
.
.
Чет
,
непомичан
као
стена
,
стајати
пред
он
,
држати
пушак
„
к
нога
.
“
у
тај
мах
долетети
Бошка
и
Стојан
.
—
ето
Турчин
!
—
рећи
Бошка
задуван
.
—
на
један
пушкомет
—
додати
Стојан
.
—
у
који
се
правац
кретати
?
—
права
к
Морава
—
одговорити
Бошка
.
старац
,
стојећи
између
свој
син
и
барјактар
Стојан
,
испрсити
се
,
исукати
сабља
,
и
поћи
напред
.
Чет
се
кренути
.
нит
ко
говорити
нит
роморити
.
само
се
чути
како
земља
под
она
тутњити
.
Идући
као
лес
,
збивен
друг
уз
други
,
изићи
на
кос
и
прилегнути
земља
.
тама
бити
притиснути
цео
околина
.
ники
не
приметити
ништа
.
старац
заповедити
да
се
низ
кос
сићи
.
Чет
сићи
и
заузети
положај
између
неки
шумарак
и
урвина
.
ту
стати
и
не
мицати
се
.
у
овај
положај
имати
за
себе
кос
,
лево
шум
,
десно
Морава
,
а
пред
себе
Турчин
.
Чет
стајати
као
укопати
,
очекивати
судбоносан
тренутак
.
.
у
тај
мах
војвода
опазити
пред
себе
,
у
даљина
од
двеста
метар
,
неки
мрачан
и
покретан
слика
.
тај
бити
Турчин
.
старац
проћи
чета
с
крај
на
крај
,
показати
она
слика
и
рећи
,
да
бити
у
она
.
по
тај
се
вратити
и
заузети
средина
фронт
.
десно
уза
Стојан
,
леви
Бошка
.
Ни-шан
!
—
загрмети
старац
.
овај
реч
одјекнути
по
околина
,
и
таман
слика
у
један
мах
стати
.
—
Пли
!
—
довршити
старац
.
сто
пушак
сложно
цикнути
и
обасјати
бојни
поље
.
други
врста
обор
пушак
.
—
Ни-шан
...
.
пли
!
поновити
старац
.
и
други
сто
пушак
цикнути
.
дим
притиснути
околина
,
а
тресак
се
разлегати
дуж
Морава
.
јунак
напунити
пушак
.
старац
поћи
напред
,
а
чета
за
он
.
не
крочити
ни
неколико
пута
,
а
на
противан
страна
опазити
многобројан
слика
и
зачути
страховито
халакање
.
Чет
поново
стати
.
војвода
дати
знак
.
Чет
пасти
к
земља
и
опасти
трећи
па
и
четврти
плотун
.
на
један
мах
са
непријатељски
страна
загроктати
безбројан
пушак
.
хиљадама
муња
,
као
гуја
,
пробијати
ноћни
тишина
.
Турчин
одговарати
,
готово
и
не
знати
на
који
страна
.
Срба
стајати
непомично
и
обарати
ватра
за
ватра
.
непријатељ
наступати
с
диваљ
урлик
ломити
се
по
нераван
земљиште
и
газити
мртав
и
рањен
.
Чет
не
клонути
,
нити
се
макнути
с
место
.
њен
ред
постајати
сав
редак
а
ватра
сав
слаб
.
Турчин
бити
сасвим
близу
.
—
натраг
!
...
.
на
вис
!
—
загрмети
војвода
.
Чет
се
дигнути
,
и
,
обарати
час
јак
час
слаб
ватра
,
одступати
лагано
.
војвода
бити
пред
она
.
он
јесам
храбрити
и
соколити
.
Узиђоше
на
вис
.
ту
се
прикупити
и
стегнути
као
зид
.
војвода
преглед
чета
и
,
кад
видити
само
половина
,
задрхтати
и
уздахнути
.
Турчин
продирати
стално
.
бес
се
у
она
распасти
.
Јуришаху
као
бесомучан
.
Заузеше
шумарак
обићи
урвина
,
и
поћи
на
вис
.
—
Држ'те
се
,
соколити
!
—
кликнути
старац
што
он
грло
доносити
и
истргнути
пиштољ
иза
пас
.
Турчин
нагрнути
као
вући
.
Полетеше
на
вис
.
Осуше
ватра
са
свити
страна
,
халакајући
бесно
и
помамно
.
војвода
се
обазрети
лево
и
ужаснути
се
.
Турчин
бити
на
вис
и
осушити
ватра
с
бок
.
настати
поново
окршај
,
али
овај
бити
кратак
.
Срба
одступити
десно
према
Морава
.
Турчин
нагнути
за
она
,
ломити
се
преко
леш
српски
.
борба
се
примицати
крај
.
плотун
српски
сав
редак
и
слаб
.
најзад
одјекнути
још
неколик
пушак
,
па
сав
умукнути
.
борба
се
свршити
.
Турчин
освојити
кос
,
али
ники
жив
на
она
не
наћи
.
Што
бити
ранити
и
још
живо
остати
,
исећи
и
кундак
премлатити
.
добро
,
који
хтети
се
вратити
Велика
везир
,
Рушид-паша
,
издати
заповест
,
да
се
Морава
прећи
и
даље
операција
према
Крушевац
предузети
.
Селим
се
бити
постарати
за
мост
.
радити
се
цео
ноћ
.
неколико
дуб
бити
одсечен
,
састављен
,
попречан
греда
утврдити
и
у
вод
спустити
.
тај
бити
сплав
,
који
крај
свој
ударати
у
оба
обала
.
овај
сплав
,
добро
утврдити
за
обала
,
имати
да
послужити
за
привремен
мост
.
сутра
дан
,
зором
,
Саид
прећи
Морава
,
дохватити
се
важан
кос
,
и
ићи
она
упутити
се
права
Крушевац
.
уз
пут
одашиљати
мања
одељење
,
с
наредба
,
да
пљачкати
,
пасти
и
роб
.
на
цео
пут
Саид
не
наићи
ни
на
какав
отпор
.
народ
бити
престравити
.
он
напуштати
свој
огњиште
и
сав
мал
,
да
бити
само
глава
моћи
изнети
.
око
седам
час
из
јутро
,
Ђунис
јесам
бити
у
пламен
.
Што
не
бити
обазривије
,
што
не
уграбити
време
да
се
раније
склонити
,
Турчин
достизати
и
убивати
или
у
ланац
везивати
.
глас
о
овај
несрећа
допрети
у
Крушевац
.
Варош
се
силно
узбунити
,
дигнути
се
читав
урнебес
.
јаук
,
врисак
и
лелек
разлегати
се
по
сав
улица
.
црн
јутро
бити
осванути
.
сав
живо
похитати
,
да
се
што
пре
спасавати
.
Бежао
јесам
како
јесам
ко
моћи
:
на
кола
,
на
коњ
,
пешице
.
пут
бити
закрчити
.
кола
ударати
о
кола
,
осовина
се
ломити
,
коњ
падати
—
читав
хаос
!
сав
јесам
јурити
без
обзир
.
бацати
се
и
што
се
понети
,
само
да
се
што
пре
спасти
.
један
жена
,
носити
на
рука
двоје
нејак
деца
,
престравити
и
сав
зајапурити
,
бежати
без
обзирце
.
за
она
,
држати
се
за
скута
,
трчати
малишан
од
свој
шест
година
пиштати
као
црв
.
у
овај
неред
,
у
овај
хаос
и
несрећа
где
свако
гледати
себе
,
нем
обзир
,
нем
милосрђе
.
свако
бежати
како
моћи
и
спасавати
се
како
знати
.
Што
обор
—
оборити
јесам
,
што
прегазити
—
прегазити
јесам
.
нити
који
рачун
давати
,
нити
он
од
ко
тражити
.
Жена
,
што
носити
двоје
деца
,
јурити
јесам
помамно
,
уклањати
се
час
лево
,
час
десно
.
Синчић
,
што
за
она
тапкати
,
готово
се
вући
по
земља
.
пискати
његов
до
бог
се
чути
.
Мата
јесам
само
напред
јурити
.
она
и
не
опазити
кад
она
дете
,
сатрти
од
умор
,
пасти
и
остати
на
пут
.
у
тај
мах
,
један
младић
,
са
увезан
рука
,
дојурити
на
коњ
и
зауставити
жена
!
—
снаха
!
где
ти
јесам
дете
?
Жена
се
обазрети
,
и
,
видити
дете
где
се
ваљати
на
пут
,
цикнути
као
гуја
,
вратити
се
и
дигнути
он
.
у
тај
дојурити
двоје
кола
.
у
један
седити
два
женски
,
а
у
други
бити
разнети
ствар
.
Младић
,
што
зауставити
жена
,
махнути
рука
и
кола
стати
.
он
сјахати
с
коњ
,
узити
деца
и
посадити
она
у
кола
.
по
тај
рећи
жена
да
се
пењати
,
а
он
усести
на
коњ
и
одјурити
.
кола
поћи
.
Жена
,
сав
блажен
,
поглед
младић
сузним
очи
,
по
тај
прикупити
деца
око
себе
и
пољубити
она
.
Беше
силно
узбудити
.
Чисто
не
веровати
овај
ненадан
срећа
.
Пошто
се
разабрати
,
пошто
утишати
и
себе
и
деца
,
пошто
она
обрис
сузица
,
подигнути
глава
к
небо
и
заблагодарити
бог
.
—
Ко
јесам
овај
младић
,
овај
добротвор
,
што
спасти
и
ја
и
деца
?
—
питати
се
жена
.
—
он
ја
јесам
познати
,
ја
јесам
он
виђати
.
али
тај
не
моћи
бити
он
.
тај
јесам
младић
погинути
;
погинути
јесам
заједно
с
отац
.
ја
јесам
тај
чути
,
и
тај
не
један
пут
.
сумња
не
моћи
бити
.
он
јесам
погинути
,
а
мртав
не
устајати
...
.
ја
јесам
се
упознати
.
док
она
тако
размишљати
,
деца
она
поспати
на
крило
.
она
она
наместити
глава
,
по
тај
скинути
марама
с
врата
и
покрити
она
,
да
она
сунце
не
пећи
.
кола
јесам
нагло
јурити
.
бити
већ
далеко
измакнути
испред
онај
гомила
што
бити
закрчити
пут
.
Жена
поглед
деца
.
Видећи
она
све
троје
на
крило
,
склопити
рука
,
подигнути
глава
,
поглед
у
небо
,
и
прошапутати
неколико
реч
.
Анђео
хранитељ
бити
над
њихов
глава
.
победа
бити
настати
зао
време
.
српски
војска
претрпити
пораз
на
сав
тачка
.
снага
народ
бити
скрхати
,
а
над
земља
српски
надвити
се
густ
облак
.
„
борити
се
па
се
уморити
”
...
.
Турчин
снажно
продирати
у
срце
Србија
,
остављати
за
себе
пустош
.
на
Делиград
умукнути
и
последњи
пушак
.
Чет
Ђукићев
бити
сатрти
.
Алексинац
,
Крушевац
,
Ћуприја
,
Параћин
--
сав
бити
заузети
,
опустошити
и
опљачкати
.
геније
српски
бити
на
умор
.
у
војска
овладати
страх
.
Вера
бити
помутити
,
нада
изгубити
,
храброст
ишчезнути
.
сваки
се
сетити
себе
,
а
тај
јесам
тренутак
кад
се
јединство
разоравати
и
војска
нестајати
.
на
Тимок
ништа
боље
.
Вељко
,
тај
вечито
сјајан
звезда
на
српски
небо
,
бити
погинути
.
отпор
више
не
бити
,
и
Неготин
пасти
.
престрављен
народ
напуштати
свој
огњиште
и
бежати
.
Турчин
јуришати
за
он
,
гонити
он
као
диваљ
зверка
.
одрастао
убивати
и
живити
на
коље
натицати
;
деца
у
вис
бацати
и
на
гол
нож
дочекивати
.
Што
бити
видити
—
у
ропство
одводити
;
што
бити
за
паљење
—
огањ
предати
;
што
бити
за
пљачка
—
попленити
.
у
такав
бесомучност
Турчин
продрети
од
Тимок
до
Морава
,
и
ту
се
зауставити
.
Кара-Ђорђе
развити
крило
и
полетити
на
Морава
.
али
бити
доцкан
.
Турчин
прећи
Морава
,
нагнути
напред
,
освојити
Смедерево
и
поћи
даље
.
геније
српски
бити
скрушен
.
крв
он
се
следити
,
ум
помрчати
,
нада
ишчезнути
,
снага
сломити
,
и
,
гледати
рушевина
свој
деветогодишњи
рад
,
пасти
у
очајање
и
жив
се
закопати
.
на
Дрина
бити
још
и
горе
.
од
страх
се
све
обезуми
.
сваки
потражити
прек
пут
,
не
да
победа
,
већ
да
он
победа
.
страх
помрчати
и
свест
за
бежање
.
Бежало
се
вратоломан
.
Засавица
бити
мутан
и
крвав
.
пут
бити
закрчити
,
а
војвода
напред
,
ближе
одступница
.
у
овај
несрећа
,
у
овај
мрак
заблистати
још
један
звезда
,
који
лако
помрчати
хтети
.
тај
бити
зека
Буљубаша
.
овај
хаос
,
овај
погибија
,
распламтити
у
он
гнев
и
дигнути
он
у
ред
бесмртник
.
као
оно
Леонид
на
Термопилима
,
тако
овај
витез
српски
,
са
педесет
друг
својих
,
испречити
се
пред
голем
сила
турски
и
подигнути
бедем
од
леш
.
али
сав
тај
бити
„
један
сламка
међу
вихоров
.
“
Турчин
прегазити
леш
,
разорити
овај
крвав
бедем
и
уништити
отпор
педесет
голаћ
.
Србија
бити
прегазити
.
у
она
настати
други
судија
.
Што
бити
горе
,
сурвати
се
и
пасти
доле
.
доба
љут
јаничар
понова
се
вратити
.
муселим
,
ага
,
бег
,
делија
,
субаша
,
—
сав
се
размилети
по
Србија
да
утврђивати
мир
,
а
тај
хтети
рећи
:
да
у
она
уништити
дух
слобода
и
угушити
осећање
част
и
понос
.
и
мир
бити
утврђен
.
Утврдише
он
:
огањ
и
ланац
,
сабља
и
колац
.
борба
бити
,
па
се
завршити
...
.
Шта
јесам
тринаести
година
?
олуја
.
оно
,
што
јесам
велик
труд
и
напор
зидати
девет
година
,
порушити
јесам
неколико
дан
@card@
.
месец
,
који
се
неки
ноћ
три
пут
хватати
,
тринаести
сасвим
помрчати
;
барјак
,
што
крвавити
ићи
виш
’
Србија
по
небо
ведар
,
тринаести
пасти
и
у
земља
пропасти
;
гром
,
што
некада
грмити
на
св
.
Сава
,
позивати
Срба
у
бој
,
тринаести
проломити
се
и
срушити
стуб
српски
слобода
;
а
сунце
,
што
се
некад
на
дан
три
пут
хватати
и
три
пут
на
исток
играти
клон
запад
и
утонути
.
после
светлост
наступити
тама
...
...
ратник
малаксати
.
она
нестати
,
али
сведок
остати
.
Поприште
јесам
ту
.
оно
приповедати
слава
њихов
.
месец
и
сунце
помрачаше
,
и
слобода
ишчезнути
;
али
споменик
остати
,
да
светлити
и
обасјавати
брдо
и
долина
,
па
и
онај
мрачан
пећина
и
гудура
у
који
одјекивати
глас
са
српски
гусле
.
олуја
бити
и
проћи
.
сведок
остати
још
живити
.
на
Делиград
још
се
виђати
траг
коњски
копита
;
још
јесам
ветар
разносити
сукија
по
бојни
поље
;
још
јесам
се
виђати
леш
изгинуо
ратник
.
на
Мишар
још
слетати
гавран
,
тражити
месо
српски
витез
.
Засавица
још
бити
крвав
.
Неготин
не
бити
покопати
сав
онај
јунак
,
што
прса
свој
узбиваху
навала
непријатељски
.
јаук
и
уздах
још
се
разлегати
по
српски
поље
,
дубрава
,
село
и
варош
...
сав
бити
још
у
жив
успомена
.
олуја
остављати
за
себе
пустош
.
као
што
вредан
ратар
после
непогода
обилазити
поље
свој
и
срачунавати
штета
што
он
јесам
небо
досудити
,
тако
и
народ
,
после
катастрофа
,
после
општи
несрећа
,
сводити
свој
рачун
.
он
се
питати
:
шта
јесам
добити
а
шта
изгубити
?
и
по
тај
тражити
кривац
.
Брижљиво
бележити
сав
приход
и
сав
расход
.
толико
хиљада
погинути
и
ранити
,
толико
поробљен
,
попаљен
,
упропашћен
и
у
црно
завијено
.
сав
тај
марљиво
хватати
,
срачунавати
и
бележити
у
рубрика
расход
.
А
приход
?
јад
и
чемер
.
и
неки
јесам
за
тај
крив
...
народ
хтети
да
имати
сав
оличен
.
он
тражити
кривац
,
и
увек
он
налазити
.
философија
се
против
тај
буна
али
нем
права
.
прелазити
с
вођ
на
војвода
,
с
војвода
на
народ
,
с
народ
на
земљиште
и
поднебље
,
и
т
.
д
.
тако
ради
наука
,
али
не
и
народ
.
овај
хтети
све
оличити
.
он
тражити
кривац
.
Што
се
кривица
даље
преносити
,
више
се
губити
.
окривити
ли
све
,
ослободити
јесам
сваки
.
одговорност
престајати
онде
,
где
општи
кривица
настајати
.
јесам
ли
ко
крив
за
@card@
?
ко
јесам
стварати
историја
од
четврти
до
тринаести
?
ко
јесам
закључити
историја
катастрофа
?
на
тај
питање
народ
тражити
одговор
.
ко
јесам
овде
кривац
?
јесам
ли
Кара-Ђорђе
?
ко
јесам
Кара-Ђорђе
?
од
куда
јесам
он
?
где
он
јесам
колевка
?
ко
он
одниха
и
однеговати
?
ко
он
удахнути
дух
слобода
и
витештво
,
одлучност
и
постојанство
,
скромност
и
великодушност
?
ко
он
спремити
да
лебдити
над
домовина
свој
,
као
мати
над
деца
свој
?
Кара-Ђорђе
,
овај
геније
послати
српски
народ
с
више
,
имати
јесам
сав
својство
ослободилац
.
трпети
јесам
глад
и
жеђ
зима
и
жега
,
злоба
и
завист
,
сав
мука
и
сав
невоља
.
споља
бити
прост
војник
ал
’
у
он
бити
силан
дух
.
у
бој
бити
први
.
појава
његов
носити
јесам
победа
.
себе
јесам
представљати
војска
.
Беше
неуморљив
и
непокољебив
,
а
у
борба
непобедив
.
девет
година
бити
на
мртав
стража
,
девет
година
имати
земља
за
простирач
,
небо
за
покривач
,
бисага
за
подглавље
,
а
љубав
свој
народ
за
крепити
сан
,
—
тај
јесам
онај
што
човек
дигнути
у
ред
бесмртник
који
се
вазда
одушевљавати
.
јесам
ли
Ђорђе
жао
бити
погинути
?
јесам
.
у
шта
јесам
крив
?
Што
јесам
живети
преко
рок
,
који
он
Вишња
,
као
геније
,
пропис
.
јесам
јесам
ли
крив
војвода
?
Зашто
и
крошто
?
.
.
зар
што
девет
година
ратовати
?
зар
што
за
сав
тај
време
прелетати
с
крај
на
крај
,
борити
се
са
сав
незгода
,
јурити
и
дању
и
ноћу
,
и
зими
и
лети
,
по
киша
и
снег
,
гладнети
и
жеднети
,
без
одмор
и
сан
,
без
покривач
и
простирач
,
имати
у
душа
свој
само
један
мисао
,
само
један
жеља
,
само
један
нада
:
Ослобођење
народ
свој
.
па
но
јесам
кривац
?
народ
тражити
Вук
Бранковић
као
и
Краљевић
Марка
.
он
хтети
оличење
зло
као
и
добар
,
и
тај
он
све
јасно
постајати
.
да
завршити
.
о
,
ви
славан
херој
!
Зашто
ви
кривити
?
Што
створити
а
не
сачувати
.
књига
други
манастир
Света
Благовештење
Слобода
имати
свој
уточиште
,
као
што
вера
имати
сав
храм
.
какав
слобода
такав
и
уточиште
.
онај
јесам
неки
замак
,
неки
тврдити
град
;
неки
густ
шум
и
висок
гора
,
неки
кршан
стена
и
хладан
пећина
.
ритер
,
гроф
,
барон
,
херцег
кнез
,
и
остати
силан
,
чувати
јесам
свој
слобода
,
кад
кад
у
усамљен
замак
,
кад
кад
у
тврд
град
.
слобода
маса
,
потлачен
и
бесправан
,
тражити
јесам
свој
уточиште
и
наћи
он
јесам
у
густ
шума
,
кршан
стена
и
хладан
пећина
.
слобода
из
град
тлачити
јесам
слобода
у
замак
,
а
слобода
народ
—
штитити
јесам
и
град
и
замак
.
слобода
суверен
и
слобода
васала
себичан
јесам
.
њихов
јесам
принцип
један
и
исти
:
да
ништити
слобода
други
.
слобода
народ
узвисити
јесам
и
свет
,
општи
и
нераздвојан
.
она
све
уздигнути
,
обасјавати
и
просвећава
;
она
јесам
мио
и
љубак
сав
;
она
јесам
сунце
,
који
греј
и
озаравати
свако
.
слобода
српски
народ
нераздвојан
јесам
од
вера
његов
.
кроз
много
век
онај
имати
један
исти
уточиште
,
један
исти
храм
.
девиза
јесам
Србинов
:
„
за
крст
частан
и
слобода
златан
.
“
мало
јесам
народ
чији
јесам
судбина
тако
тесно
скопчати
с
вера
.
у
Србија
вера
бити
тај
исто
што
и
народност
.
који
јесам
вера
?
а
не
:
који
јесам
народност
?
питати
Србин
.
српски
сам
вера
—
одговарати
опет
Србин
,
и
тај
тврдити
,
да
јесам
у
он
вера
и
народност
један
исто
.
он
јесам
пред
Турчин
бити
само
хришћанин
,
и
борити
се
против
он
вера
свој
,
који
он
јесам
манастир
удахњивати
и
чувати
.
манастир
он
јесам
пружати
духован
мач
и
чувати
свест
о
народност
за
добар
дан
.
Вера
јесам
дати
Србин
нарочит
тип
.
она
он
јесам
увек
подсећати
,
да
јесам
онај
што
и
други
,
да
имати
нешто
свој
,
и
да
он
тај
ваљати
бранити
.
и
бранити
тај
,
бранити
јесам
себе
,
свој
бити
,
свој
слобода
,
свој
народност
.
Вера
он
јесам
скроз
прожети
,
и
он
она
јесам
бити
тако
одан
,
да
јесам
не
напуштати
ни
црн
дан
.
гонити
јесам
он
и
тући
,
окивати
и
у
томруке
бацати
,
злостављати
и
на
коље
набивали
,
али
се
он
вера
не
одрећи
,
и
она
он
спасти
.
одати
пошта
вера
!
она
бити
онај
снажан
мотор
,
који
ми
лагати
,
али
стално
,
извлачити
из
ропство
.
она
уливати
уље
у
живот
наш
,
и
осветљавати
стаза
слобода
наш
.
она
учинити
те
васкрснути
као
феникс
из
пепео
.
манастир
бити
источник
вера
.
овај
храм
,
залити
суза
бедан
и
невољан
,
не
красити
ни
висок
кула
,
ни
диван
кубе
,
ни
злато
окићен
пропилеји
,
ни
скупоцен
мозајици
,
ни
величанствен
инконостаси
,
ни
богат
трпеза
,
ни
сјајан
сто
,
ни
вештачки
живопис
.
он
красити
простота
и
скромност
,
вера
и
љубав
,
поуздање
и
слобода
.
у
тај
прост
и
скроман
храм
очувати
се
онај
духовно
благо
,
који
потомство
оживити
и
из
мртав
васкрснути
.
Спољашност
манастир
готово
јесам
тужан
.
по
кров
и
по
зид
његов
ширити
се
маховина
,
тај
казивати
старост
његов
;
порушити
кубе
,
изрити
зид
,
изгребен
живопис
,
оштећен
иконостас
,
казивати
патња
његов
;
гудура
,
који
он
заклањати
,
шум
који
он
скривати
,
самоћа
који
он
тиштити
,
сведочити
љубав
ка
слобода
,
који
јесам
Србин
тежити
.
манастир
јесам
у
сав
израз
народни
живот
.
у
он
немати
сјај
али
имати
светлост
.
у
он
јесам
вечито
пламтети
огањ
вера
и
слобода
.
из
он
јесам
полетати
искра
на
сав
страна
.
он
јесам
разјаглити
жар
љубав
ка
слобода
,
распламтити
пожар
по
цео
земља
и
у
тај
пожар
сагорети
ропски
ланац
.
он
јесам
храм
снага
народни
.
из
он
излетати
витез
,
задахнути
вера
и
слобода
,
и
тај
витез
освајати
стопа
по
стопа
,
промисао
Божјим
водити
,
распрострети
граница
од
Дунаво
до
Косово
,
од
Дрина
до
Тимок
.
један
од
овај
храм
,
из
који
имати
да
васкрснути
слобода
српски
народ
,
заузимати
важан
место
у
историја
Србија
након
несрећа
@card@
.
—
То
јесам
Света
Благовештење
,
манастир
трнавски
.
у
питом
Драгачево
,
тамо
где
се
свршавати
окомак
питом
Јелица
,
легати
село
Трнава
,
на
два
час
далеко
од
Чачак
.
близу
село
,
међу
брдо
,
у
шума
,
скривен
и
усамљен
,
стајати
манастир
Света
Благовештење
.
овај
манастир
бити
намењен
да
довести
у
веза
и
зближити
два
важан
догађај
из
нов
српски
историја
:
да
година
тринаести
вежа
за
петнаести
,
да
ропство
скратити
и
учинити
да
слобода
што
пре
засијати
.
овај
манастир
српски
као
и
многи
други
,
нем
видљив
благо
.
у
он
јесам
сав
просто
и
скромно
.
али
имати
нешто
,
што
бити
узвишен
и
драгоцен
од
сваки
видљив
благо
,
што
јесам
сваки
Србин
обрадовати
,
уливати
он
нада
на
добар
дан
.
тај
бити
благ
вест
.
Благовести
јесам
нада
срећан
дан
,
леп
будућност
,
добар
живот
.
бог
се
бринути
о
народ
,
као
што
се
отац
бринути
о
свој
деца
.
он
она
кажњавати
,
али
она
не
упропашћивати
;
он
она
доводити
у
искушење
,
али
она
добра
учити
.
кад
у
Србија
после
несрећа
@card@
.
бити
порушити
све
што
дотле
бити
сазидан
;
кад
српски
народ
овладати
страх
и
ужас
;
кад
бесомучност
турски
поробити
и
у
ланац
спутати
хиљада
невољник
;
кад
процвилети
све
,
па
и
дете
у
утроба
материн
;
кад
помоћи
ни
с
који
страна
не
бити
,
и
кад
сваки
нада
бити
ишчезнути
;
бог
се
смиловати
на
измучен
народ
српски
.
он
изабрати
манастир
Благовештење
и
рећи
:
да
из
он
изаћи
Блага
Вест
.
и
овај
реч
бити
моћан
.
она
повратити
изгубљен
нада
,
дошаптавати
свако
:
Још
живити
дух
слобода
!
о
мали
Госпођи
,
@card@
.
,
у
манастир
Благовештењу
литурђија
бити
зором
одслужити
.
народ
јесам
већ
излазити
из
манастир
и
разилазити
се
кућа
.
игуман
Пајсије
и
отац
Ђенадија
изићи
последњи
.
бити
зловољан
и
тужан
.
Изишавши
из
манастир
,
скренути
десно
и
доћи
под
један
стар
храст
.
ту
,
под
тај
храст
,
бити
прост
сто
,
начинити
од
неколик
даска
,
прикован
за
четири
сој
.
старац
поседати
и
остати
нем
и
непомичан
.
игуман
бити
висок
и
коштуњав
човек
,
дуг
образ
,
узвишен
чела
,
кратак
просед
брада
и
дуг
брк
.
Оштар
поглед
и
неколик
борити
на
његов
лице
казивати
озбиљност
,
удружен
са
силина
дух
и
одлучан
воља
.
отац
Ђенадија
бити
омален
раст
,
нешто
мало
погрбљен
,
сед
кос
и
дуг
сед
брада
.
на
лице
он
се
огледати
благост
,
а
очи
казивати
питомина
и
нежност
.
игуман
Пајсије
седити
налактити
на
десница
,
а
оштар
поглед
његов
очи
блудити
по
даљина
.
отац
Ђенадија
бити
погнути
свој
сед
глава
,
а
рука
немарно
претурати
зрно
дуг
бројаница
.
тако
провести
скоро
четврт
час
.
у
тај
прићи
сто
један
дечко
,
држати
у
рука
чутурица
.
—
благослов
,
отац
!
—
рећи
он
,
и
пружити
чутурица
игуман
.
—
да
јесам
благословен
,
синути
!
—
одговорити
игуман
и
махати
се
чутурица
.
Дечко
се
удати
.
игуман
се
окренути
отац
Ђенадија
и
пружити
он
чутурица
.
—
растерати
брига
,
отац
!
Ђенадија
оставити
бројаница
,
узити
чутурица
,
прекрсти
се
два
три
пут
,
прошапутати
неколико
реч
,
дигнути
глава
и
нагнути
.
—
Добра
ракија
—
рећи
он
,
па
убрисати
сед
брада
и
вратити
чутурица
игуман
.
игуман
гутнути
неколико
пута
.
отац
Ђенадија
узити
бројаница
и
поново
она
стати
претурати
.
поглед
он
бити
управити
на
манастир
.
ваљда
премишљати
о
зао
судба
који
очекивати
овај
светиња
.
црн
мисао
пројурити
он
кроз
душа
и
он
нехотице
уздахнути
.
—
Што
уздисати
,
отац
!
—
упитати
игуман
.
—
зло
време
дочекати
,
брат
’
Пајсије
!
—
рећи
тужно
Ђенадија
и
одмахнути
глава
.
.
сав
црн
и
црн
глас
стизати
.
турски
обест
додијати
овај
худ
парче
земља
.
ни
овај
свет
храм
хтети
остати
на
мир
.
—
не
губити
нада
,
отац
Ђенадија
!
—
Док
јесам
Пајсије
на
раме
глава
,
овај
свет
храм
Божјем
хтети
Турчин
додијати
.
—
нек
бити
бог
дати
да
тако
бити
брат
’
Пајсије
.
али
се
ја
нешто
ледити
у
груди
.
ја
старац
хтети
више
огрејати
сунце
.
—
А
што
,
отац
?
...
да
тај
туг
не
морити
за
син
?
Ђенадија
уздахнути
и
спустити
бројаница
у
крило
.
Очи
он
заблистати
сјај
.
—
Чули
што
за
мој
Стојан
?
—
рећи
хтети
он
пошто
се
мало
прибрати
.
—
Ништа
—
одговорити
игуман
.
—
А
шта
ти
рећи
Марка
газда
Ранков
?
—
Што
и
ти
.
—
хм
...
.
зло
време
дочекати
,
брат
’
Пајсије
...
Процвилеће
народ
као
гуја
у
процеп
.
—
Шта
ли
јесам
бити
са
војвода
жупски
,
твој
добар
пријатељ
?
—
упитати
игуман
.
—
А
ко
хтети
знати
,
брат
’
Пајсије
?
...
Марка
ја
не
умеде
ништа
казати
...
Ђенадија
заћутати
,
по
тај
додати
:
А
какав
се
добра
моћи
и
надати
?
обојица
занемити
.
Ђенадија
пропуштати
зрно
по
зрно
са
свој
бројаница
,
а
Пајсије
упредати
брк
и
чудно
посматрати
старац
.
—
Стојан
јесам
мудар
дете
.
бог
хтети
он
чувати
—
рећи
хтети
игуман
после
дуг
почивка
,
па
узити
чутурица
и
пружити
јесам
старац
.
Ђенадија
махати
се
рука
,
али
тек
да
узети
чутурица
,
а
вратница
манастирски
отворити
се
.
у
двориште
ући
један
дечко
.
на
лице
он
блистати
радост
,
а
преко
усна
превући
се
лак
осмејак
.
Ђенадија
оставити
чутурица
и
бацити
поглед
на
дечко
.
Дечко
слободно
корачати
.
Дошавши
до
сто
,
скинути
капа
,
назвати
бог
,
пољубити
у
рука
игуман
и
Ђенадија
,
па
се
измакнути
мало
назад
,
и
ломити
фесић
рука
,
поглед
у
Ђенадија
и
кроз
осмејак
рећи
:
—
Ђедо
поздравити
тај
баба
...
послати
ја
да
ти
донети
радостан
глас
.
—
Која
добро
,
синути
!
—
рећи
Ђенадија
,
па
се
дигнути
и
прићи
дечко
.
—
твој
Стојан
вратити
се
здрав
и
читав
.
—
Шта
рећи
,
синути
?
—
твој
Стојан
вратити
се
здрав
и
читав
—
поновити
дечко
.
старац
очи
заблистати
,
а
лице
он
обасјати
ненадан
радост
.
он
спустити
свој
старачки
рука
на
глава
детињи
,
помиловати
он
и
дрхтав
глас
упитати
:
—
А
где
ја
јесам
Стојан
?
—
-
у
Бањица
.
.
Ноћио
јесам
код
кум
.
поздравити
јесам
све
и
рећи
да
хтети
доћи
данас
до
подне
—
одговорити
дечко
,
држати
подигнут
глава
,
сав
румен
и
блажен
,
и
пратити
свој
леп
очи
час
игуман
час
Ђенадија
.
—
од
куд
знати
твој
баба
,
да
јесам
мој
Стојан
у
Бањица
?
—
упитати
старац
безазлено
као
дете
.
—
бити
јесам
јуче
у
Бањица
и
тамо
се
с
он
видети
.
игуман
и
Ђенадија
извадити
по
један
крајцара
и
пружити
дечко
.
Дечко
примити
новац
,
пољубити
оба
старац
,
метнути
фес
на
глава
и
весело
одскакутати
кућа
.
Ђенадија
бити
ван
себе
од
радост
.
не
моћи
реч
да
прозборити
.
игуман
он
додавати
чутурица
,
али
старац
тај
и
не
опазити
.
—
да
ићи
у
пресрет
?
—
рећи
он
игуман
весело
и
дигнути
се
са
сто
.
-—
Баш
бити
добро
бити
—
одговорити
старац
живо
.
—
Прока
?
...
о
Прока
!
—
викнути
игуман
и
поћи
конак
.
момак
манастирски
излетити
из
конак
.
—
седлати
коњ
!
—
рећи
он
игуман
.
—
одмах
!
—
одговорити
момак
.
не
проћи
ни
пола
час
,
а
игуман
Пајсије
и
отац
Ђенадија
бити
на
коњма
.
вратница
манастирски
отворити
се
и
они
пројездити
.
Стојан
подне
јесам
...
...
.
.
у
манастирски
двориште
,
под
онај
исти
храст
,
бити
поставити
сто
,
а
за
сто
седити
три
дух
:
у
зачеље
игуман
Пајсије
,
десно
до
он
Ђенадија
,
а
лево
Стојан
,
снажан
,
здрав
и
леп
младић
,
средњи
раст
отворити
чела
,
леп
плав
очи
ружичаст
округао
образ
и
мален
брчић
.
Прока
бити
све
припремити
.
он
стајати
више
сто
и
држати
велик
буклија
.
игуман
и
Ђенадија
бити
веома
расположити
.
Јутрошњу
туг
разбити
она
долазак
Стојанов
,
тај
за
часак
заборавити
несрећа
,
што
се
бити
окомити
на
земља
са
сав
страна
.
Ручак
бити
отпочети
у
велик
.
Прока
јесам
усрдно
точити
и
служити
.
он
осећати
како
он
буклија
сваки
часом
постајати
сав
лак
.
Ђенадија
и
Пајсије
не
скидати
очи
са
Стојан
.
они
ћеретати
као
деца
.
бити
веома
радознао
и
распитивати
тај
о
овај
тај
о
онај
.
Стојан
она
одговарати
тако
мило
и
љупко
,
да
јесам
он
сваки
реч
гутати
.
мало
по
мало
,
па
прећи
на
несретан
борба
делиградски
.
—
Па
дед
,
причати
,
синути
,
како
бити
на
Делиград
—
рећи
игуман
,
приносити
чаша
уста
.
—
зло
бити
,
отац
игуман
—
рећи
Стојан
и
почети
причати
.
Пајсије
и
Ђенадија
претворити
се
у
ухо
.
они
и
не
опазити
кад
Стојан
прекинути
причање
.
—
Па
онда
,
соко
?
—
рећи
хтети
игуман
разабрати
се
.
—
тако
бити
на
Делиград
,
а
даље
ни
јесам
не
знати
.
турски
сила
потиснути
ми
,
а
ја
се
у
један
пут
наћи
у
Морава
.
с
тежак
мука
прећи
на
противан
страна
.
у
ја
свест
помрчати
.
Ишао
јесам
,
ни
јесам
незнам
куд
и
како
.
Провлачио
јесам
се
кроз
неки
чест
,
протурати
кроз
камен
и
шибље
,
прелазити
преко
неки
јаруга
и
поток
,
док
се
најзад
не
обрести
у
неки
дољачи
,
окружити
са
двеста
друг
.
—
А
остати
?
—
упитати
игуман
.
—
остати
...
.
изгинути
.
Што
не
погинути
од
сабља
и
пушак
,
наћи
гроб
у
Морава
.
Ђенадија
погледати
у
Пајсије
превући
рука
преко
чела
,
па
јесам
спустити
низ
лице
и
брада
.
—
не
рећи
ми
ништа
о
војвода
.
Шта
јесам
са
он
бити
?
—
упитати
отац
.
—
остати
ту
жив
.
—
Жив
!
—
кликнути
старац
радосно
и
примакнути
се
сто
.
—
Јес
!
...
.
остати
жив
,
али
за
кратак
,
—
наставити
Стојан
.
—
ми
двеста
сакупити
се
око
он
,
и
он
ми
пребројати
.
Нађа
да
ми
јесам
мало
,
па
се
ражалити
и
дубоко
уздахнути
.
пред
вече
,
пошто
просушити
одело
и
пошто
се
одморити
,
прикупити
ми
око
себе
,
постројити
у
ред
и
раздати
фишек
.
видети
да
ми
предстојати
нов
борба
.
срце
у
свако
задрхтати
.
он
ми
казати
и
шта
ми
чекати
.
по
тај
ми
почети
соколити
.
његов
реч
тако
узбудити
срце
наш
,
да
бити
готов
да
гинути
.
Још
кад
ми
рећи
...
—
ваљати
јесам
тај
човек
!
—
утакнути
се
Ђенадија
и
погледати
у
игуман
.
—
правити
Србин
;
—
одговорити
Пајсије
и
налактити
се
на
сто
.
—
бити
ми
јесам
отац
—
додати
Стојан
.
бринути
се
о
ми
као
о
деца
свој
.
делити
јесам
с
ми
и
последњи
залогај
.
—
дед
,
соко
;
дед
даље
—
рећи
игуман
нестрпљиво
и
пружити
чаша
Стојан
.
Стојан
примити
нагнути
,
сркнути
неколико
пута
и
настати
.
—
Још
кад
ми
рећи
:
Наши
гроб
бити
горе
овај
,
наш
гроб
бити
дубрава
овај
;
наш
гроб
бити
поље
овај
.
потомство
хтети
на
она
излазити
,
она
се
клањати
и
дичити
,
—
ми
обузети
ватра
,
срце
ми
се
раздрагати
,
двеста
мишица
дигнути
се
,
двеста
капа
полетети
у
вис
,
из
двеста
грло
захорити
се
громко
:
ура
!
Живео
војвода
!
Пајсије
задрхтати
,
скочити
иза
сто
,
полетити
Стојан
,
загрлити
он
и
ватрен
он
пољубити
.
—
Живео
,
соко
?
кликнути
он
пун
радост
...
скоро
хтети
ја
бити
десни
рука
,
ако
бог
да
!
Стојан
облити
румен
.
он
обор
свој
плав
очи
.
Ђенадија
спазити
тај
.
од
милина
он
очи
засузити
,
а
старачки
лице
превући
блажен
осмејак
.
—
Причај
даље
,
соко
!
—
рећи
игуман
и
поново
сести
.
Стојан
наставити
даље
и
испричати
ноћни
окршај
.
старац
ни
ока
не
мрднути
.
поднимити
на
сто
,
гутати
сваки
реч
Стојанов
.
Младић
завршити
и
протрљати
рука
чела
.
—
А
војвода
?
Шта
бити
с
он
!
—
упитати
оба
старац
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
рећи
Стојан
тужно
и
,
уздахнути
.
—
Беше
добити
и
трећи
рана
,
и
она
он
савладати
.
—
Шта
!
?
—
погинути
!
?
—
умрети
на
наш
рука
—
одговорити
Стојан
.
ја
и
Бошка
бити
увек
уза
он
.
не
хтети
он
ни
за
часак
оставити
.
да
се
Турчин
не
бити
светити
над
његов
мртав
тело
,
ја
он
дочекати
на
рука
у
тренутак
кад
посрнути
,
те
он
низ
кос
понети
,
и
после
силан
напрезање
,
борити
се
с
многи
незгода
,
међу
ђуниски
вис
донети
и
ту
оставити
да
вечит
санак
боравити
.
—
неки
он
јесам
лак
српски
земља
,
који
јесам
тако
жарко
љубити
!
—
рећи
игуман
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
додати
Ђенадија
и
погледати
пут
небо
.
—
Лепа
он
сахранити
—
наставити
Стојан
.
—
Нађосмо
скривен
место
и
тај
гроб
ископати
.
око
гроб
поредити
трње
и
камење
;
а
да
бити
се
хришћанин
гроб
и
у
пустиња
разазнати
,
крстача
садељати
и
чела
глава
побости
.
—
да
јесам
благословен
!
—
узвикнути
игуман
и
потапшати
Стојан
по
раме
.
по
тај
се
осврнути
Ђенадија
и
рећи
:
Шта
велим
,
отац
?
.
.
прав
соколити
!
...
они
хтети
ми
осветити
Косово
.
Ђенадија
задрхтати
брада
од
радост
.
Нешто
он
стегнути
у
грло
,
па
ни
реч
да
прозборити
.
—
време
јесам
,
отац
—
рећи
игуман
.
ваљати
ми
се
састати
с
Хаџи
Продана
и
осталима
.
ако
јесам
мрети
,
неки
се
бар
часно
мрети
.
—
ти
јесам
ја
уморан
,
синути
?
...
одморити
се
мало
—
рећи
Ђенадија
Стојан
и
устати
.
сав
тројица
оставити
сто
и
поћи
у
конак
.
Ђенадија
не
скидати
очи
са
син
.
у
један
мах
стати
,
и
пренеражено
рећи
:
—
Па
тај
као
да
рамати
,
синути
!
—
ранити
јесам
,
отац
!
—
одговорити
Стојан
и
замакати
у
конак
.
Хаџи-Продан
после
пропаст
од
@card@
сав
војвода
што
бити
у
земља
остати
,
предати
се
Турчин
.
остати
још
Хаџи-Продан
.
он
се
не
моћи
склонити
на
предаја
,
већ
отићи
у
збег
да
тамо
чекати
труба
нов
ослобођење
.
Хаџи-Продан
бити
слободан
,
али
његов
слобода
држати
мач
над
онај
,
који
се
предати
.
један
једини
покрет
моћи
јесам
сав
одрубити
глава
.
они
,
који
познавати
буран
природа
Проданов
,
порадити
сав
сила
да
он
склонити
на
предаја
.
Измишљаху
он
најбоље
пријатељ
,
и
тек
после
дуг
наваљивање
,
преговарање
и
саветовање
,
Хаџи-Продан
попуст
и
предати
се
Серчесми
.
Латиф
муселим
чачански
,
познавати
Хаџи
Продана
још
из
ранијег
доба
.
Држећи
,
да
хтети
он
он
згодно
послужити
приликом
увођење
и
утврђивање
нов
управа
,
потражити
он
од
Серчесме
,
и
овај
он
он
предати
на
служба
.
овда
онда
,
кад
бити
се
какав
неред
десити
,
Латиф
изашиљаше
Хаџи-Продана
,
и
,
доиста
,
овај
савет
свој
знатно
припомагати
ди
се
неред
утишати
.
овај
његов
посредовање
имати
јесам
и
ту
добар
страна
,
што
јесам
се
кривац
благо
казнити
.
улога
бити
частан
,
али
онај
који
имати
да
јесам
вршити
,
не
бити
с
она
задовољан
.
Хаџи
Продан
тежити
узвишен
улога
.
овај
он
изгледати
и
нечастан
и
одвратан
.
он
помишљати
на
будућност
,
и
тај
он
јесам
мисао
потресати
душа
.
припомагати
увођење
и
утврђивање
турски
управа
у
Србија
,
за
он
бити
тај
исто
што
и
издајство
.
један
,
кад
он
неки
од
пријатељ
благодарити
на
овај
посао
,
он
она
одвратити
овај
реч
:
„
ви
ја
благодарити
,
у
место
да
ја
осудити
.
сав
овај
лепо
изгледати
,
али
шта
хтети
радити
кад
се
све
саломити
,
кад
се
све
угушити
?
где
хтети
и
шта
хтети
тада
бити
?
Чему
се
онда
имати
надати
?
зар
да
народ
сасвим
изумрети
?
зар
да
он
се
дух
слобода
сасвим
угушити
?
и
ко
сав
тај
радити
?
—
ја
;
ја
,
који
јесам
девет
година
бити
луч
његов
слобода
,
који
јесам
он
девет
година
подстицати
на
одбрана
част
,
вера
и
слобода
?
на
што
јесам
бити
сав
тај
борба
,
сав
тај
мука
и
невоља
?
на
што
јесам
онај
кости
,
што
она
киша
испирати
на
бојни
поље
?
ако
јесам
добро
овај
што
сад
радити
,
на
што
јесам
бити
онај
што
јесам
онда
радити
?
“
тако
умовати
и
осећати
Хаџи-Продан
.
он
бити
тешко
.
Осећао
јесам
како
он
се
савест
сваки
дан
бунити
.
неколико
пута
намеравати
да
оставити
Латиф
и
да
се
вратити
у
слобода
.
и
бити
овај
давно
учинити
,
да
он
пријатељ
не
одвраћати
.
с
почетак
он
овај
нов
„
дужност
“
и
не
бити
тако
одвратан
и
досадан
.
Латиф
он
слушати
и
покараваше
се
његов
савет
.
но
прилика
се
у
брзо
изменити
.
Нађоше
се
људи
,
који
позавидети
његов
„
положај
.
“
Најтеже
јесам
одупрети
се
онај
,
који
ми
ласкати
.
тај
јесам
непријатељ
,
опасан
од
онај
,
који
ми
порицати
сав
врлина
.
Латиф
бити
човек
на
који
јесам
ласкање
имати
велик
утицај
.
он
бити
роб
ласкач
,
и
овај
он
освојити
.
овај
она
бити
у
толико
лакше
постигнути
,
што
се
Хаџи-Продан
и
не
трудити
,
да
се
у
нов
положај
одржати
.
Међа
сав
ласкач
први
место
заузимати
кмет
горачићски
.
он
бити
погодан
да
се
Латиф
подвући
под
кожа
и
да
време
покидати
сав
веза
између
он
и
Хаџи-Продана
.
утицај
кмет
горачићског
имати
јесам
рђав
последица
.
Латиф
почети
сумњати
на
многи
људи
,
који
дотле
сматрати
за
пријатељ
.
особито
неповерљив
постати
према
Хаџи-Продану
.
један
,
у
неки
село
,
бити
се
догодити
неред
.
момак
Латифови
бити
