поштовањепољубити
у
рука
и
она
он
у
чела
—
стар
ћесарица
заблистати
у
очи
суза
,
који
се
као
крупан
бисер
скотрљати
низ
образ
.
она
она
јесам
крило
,
а
оне
,
необрисан
,
сијати
као
леп
урес
у
час
радост
ожалошћен
лик
старичин
.
Држећи
за
рука
Ана
,
Угљеша
се
окренути
и
поћи
са
она
ка
Љуба
.
тада
пустити
старица
па
се
са
деспотица
од
срце
пољубити
.
—
Добра
ја
доћи
,
мио
господар
мој
!
—
поздравити
он
Љуба
.
—
Буда
ја
срећан
и
здрав
,
деспотица
мој
!
—
одговорити
она
он
.
за
тај
узити
Ана
с
десни
и
Љуба
с
леви
од
себе
и
поћи
с
она
.
кад
прићи
осталима
,
први
се
рука
његов
махати
Мара
,
а
он
она
се
благо
обратити
.
после
тај
се
поздравити
са
војвода
,
који
он
громогласан
клицање
радост
дочекати
.
старити
се
Властоје
пољубити
са
он
,
па
сав
лаган
свечан
ход
поћи
напред
.
Прошавши
и
коњаник
на
претпоследњи
врата
,
доћи
Угљеша
са
осталима
до
последњи
,
где
он
дочекати
свештенство
и
духовник
.
стар
међу
она
,
настојник
црква
свет
прокоп
,
с
крст
у
леви
и
босиљак
у
десни
рука
ступити
корак
испред
браћа
свој
:
—
благословен
од
сада
па
до
век
господ
,
који
ти
,
рабити
Божји
,
послати
к
ми
!
Угљеша
пољубити
,
прекрстивши
се
,
злаћен
крст
,
а
ђакон
настојников
изићи
пред
Угљеша
са
осредњи
,
у
злато
уоквирен
,
икона
свет
прокоп
,
заштитник
Драма
.
—
неки
јак
господ
с
небо
оснажити
мој
слаб
десница
,
да
бити
моћан
заштитник
светити
црква
наш
!
—
узвишен
глас
рећи
Угљеша
примати
на
дар
поднесен
икона
.
гомила
народ
,
мушки
и
женски
,
стар
и
млад
,
који
се
бити
из
подграђе
искупити
у
просторија
пред
велик
двор
,
гласним
клицање
поздравити
господар
свој
.
тако
јесам
Угљеша
свечано
походити
Драма
први
пут
после
Војихнин
смрт
.
кад
јесам
господа
ући
у
двор
,
звоно
престати
,
а
весео
се
народ
ухватити
у
два
велик
кола
.
Држећи
се
за
убрус
у
кола
запевати
песма
,
па
се
по
она
стати
кретати
лес
играч
.
тај
бити
прво
јавно
весеље
у
град
после
смрт
Војихнин
.
усред
велик
весеље
изићи
из
двор
логотет
Угљешин
с
пергамент
у
рука
.
са
он
јесам
бити
Тома
Теологит
и
неколик
војвода
.
логотет
се
попити
на
камени
наслон
,
који
јесам
стајати
у
сред
двориште
служити
као
степеница
ради
лак
узјахивање
и
сјахивање
с
коњ
,
па
одвити
пергамент
.
копљаник
и
народ
слегнути
се
око
он
,
а
он
високо
дигнути
одвијен
лист
па
стати
читати
Угљешин
повеља
.
да
бити
обележити
и
у
трајан
спомен
сачувати
свечаност
поход
свој
ташта
,
Угљеша
објављивати
,
да
Ана
утврђивати
у
господство
,
који
она
припадати
по
заслуга
преминули
Војихна
,
и
давати
она
власт
ћесарски
сан
.
А
уз
многобројан
поклон
и
дар
особито
издашан
милост
обасипати
пресвет
храм
свет
прокоп
у
Драма
,
дати
он
неколик
село
у
метохија
.
па
,
најпосле
,
скидати
неки
терет
дажбина
и
деспотски
кулук
са
становник
Драма
,
деспот
призивати
благодет
Божју
на
себе
и
свој
грешан
дело
.
кад
логотет
завршити
читање
,
Угљеша
се
појавити
на
прозор
с
Ана
и
Љуба
,
а
свет
она
весело
поздрав
,
па
,
пити
и
певати
,
опет
обнова
кола
.
Ана
затражити
Мара
,
да
и
она
с
она
изићи
,
али
она
не
бити
.
она
јесам
међу
тај
у
свој
соба
а
на
груди
Видосавин
лила
суза
,
јадати
се
:
—
Добра
Вида
!
милост
деспотов
јесам
захватити
онај
,
који
јесам
она
највише
заслужан
.
до
Гојко
,
забачен
и
заборављен
,
не
допирати
гласити
овај
весеље
.
Видосава
јесам
тешити
,
ал
’
она
продужити
:
—
у
место
тај
онај
ја
туђин
досађивати
.
Видосава
јесам
,
мало
изненадити
,
запитати
:
—
А
чим
,
чедо
мој
?
Мара
јесам
погледати
права
у
очи
,
хтети
она
нешто
више
рећи
,
али
само
додати
:
—
о
,
Вида
...
па
загушен
јецање
спустити
свој
глава
нај
Видосавин
груда
.
ВИИ
за
време
док
се
Угљеша
бавити
у
Драма
и
док
јесам
обилазити
омањи
тврђава
прелазити
и
на
леви
обала
мести
ближе
граница
,
Тома
Теологит
бити
удвојити
свој
пажња
.
до
крај
пажљив
према
Угљеша
и
деспотица
Љуба
,
Тома
јесам
знати
да
тај
пажња
ићи
само
у
корист
његов
.
тако
јесам
Угљеша
све
прегледати
и
наћи
да
јесам
сав
опако
,
како
јесам
оставити
ћесар
Војихна
издисати
.
А
он
јесам
и
тај
бити
потпуно
задовољан
,
јер
јесам
обично
бивати
,
да
у
област
наступити
неред
и
расуло
,
чим
нестати
прав
обласни
старешина
.
и
ако
јесам
знати
,
да
јесам
овај
уздржан
ред
у
област
драмски
више
припомоћи
сам
личност
Анина
,
који
јесам
сав
необично
ценити
и
поштовати
,
ипак
јесам
Угљеша
налазити
да
хтети
ту
бити
и
какав
заслуга
нов
заповедник
драмски
војска
Тома
Теологит
.
А
и
сам
гранични
положај
драмски
област
доста
јесам
учинити
,
да
се
нов
стање
без
поговор
примити
,
јер
се
сав
ваљало
бојати
сукоб
на
граница
са
непријатељ
.
Тома
јесам
бити
мало
неправо
онако
Угљешин
истицање
и
одликовање
ћесарица
Ана
,
али
јесам
тај
остати
само
у
његов
душа
.
кад
се
већ
приближити
крај
гостовање
Угљешин
,
ћесарица
Ана
желити
да
сав
славље
не
проћи
без
уобичајен
велик
лов
,
тај
забава
мио
и
велик
и
мали
госпоштина
,
и
стар
и
млад
.
Ана
сам
јесам
моћи
ићи
,
али
јесам
настати
да
спрема
за
ловачки
поход
бити
што
свечан
.
Соколов
јесам
,
жељан
плен
,
кликтати
на
двориште
,
кад
јесам
осетити
час
полазак
.
хрт
јесам
цичати
и
отимати
се
,
а
ловачки
јесам
се
рог
проба
радити
разлегати
преко
градски
зидина
.
бити
јесам
већ
крај
месец
октобар
,
кад
и
издашан
јужна
природа
почињати
лагано
уступати
пред
први
јак
корак
зима
.
у
празорје
се
кренути
одабран
друштво
на
чио
коњиц
.
тај
јесам
бити
деспот
Угљеша
са
оружје
и
позлаћен
рог
ловачки
;
тај
деспотица
Љуба
и
леп
Мара
на
обучен
коњ
свој
са
лак
стрела
и
тул
о
раме
;
ту
јесам
Тома
Теологит
,
забринути
да
се
данас
не
десити
штогод
,
што
хтети
он
донети
немилост
господарев
;
ту
јесам
Рајко
,
Љубоја
и
други
војвода
.
за
она
а
покадшто
и
поред
она
јахати
јесам
соколар
са
изучен
соколима
на
рука
,
а
хајкач
мож'да
већ
нестрпељив
изгледати
на
означен
место
долазак
ловац
.
Друштво
јесам
,
изићи
из
град
,
прећи
преко
пут
,
што
далек
Самоков
код
Балкан
везивати
са
Крстопољ
на
мора
,
па
се
,
остављати
у
леви
пут
за
Сер
,
дохватити
кратак
равница
на
леви
обала
река
Мутница
.
кад
гранути
зор
и
они
стигнути
под
источни
огранак
Меникејскех
гора
,
а
што
јесам
сунце
више
освајати
и
они
јесам
сав
дубље
залазити
у
шумски
хладовина
.
Друштво
јесам
бити
расположити
,
јер
она
скоро
сав
бити
овај
први
лов
од
летос
,
од
смрт
Војихнин
.
Угљеша
,
Љуба
и
Мара
измицати
у
разговор
напред
,
а
за
она
се
журити
,
још
једнако
забринути
,
Тома
.
понеки
од
млад
витез
,
кад
он
се
досадити
држати
непрестано
на
узда
свој
коњица
,
скренути
с
пут
па
дохватити
се
више
простор
обод
чио
коњ
свој
.
земља
затутњити
,
сув
лишће
полетати
са
она
у
висина
,
дружба
клицати
,
и
после
неки
време
витез
се
враћати
у
ред
са
добро
ознојен
и
мало
примирен
жерава
.
соколар
драг
соко
,
па
се
онда
са
она
свађати
,
а
на
крај
цео
поход
два
се
дворанин
,
на
омањи
коњић
,
шал
:
—
А
како
да
ти
не
бити
,
синак
,
невесео
—
велим
један
од
она
—
кад
јесам
ноћас
снити
немио
сан
!
—
Ништа
,
ништа
,
чикати
Благоје
.
Кажи
сан
,
па
ако
ти
не
расковати
тајна
без
расковник
и
не
растумачити
јесам
без
вражбина
,
ево
мој
рус
глава
,
—
одговарати
онај
други
,
младић
.
—
истина
велим
?
—
него
?
зар
не
знати
да
јесам
мој
породица
учити
?
зар
јесам
заборавити
,
да
јесам
један
мој
стрина
видети
,
истина
мало
по
из
даље
,
и
сам
свет
Софија
цариградски
?
Шта
хтети
више
!
—
Добра
,
—
осмехнути
се
старац
.
ево
сан
,
па
он
тумачити
.
Љушкао
јесам
се
на
облак
дуго
,
дуго
,
док
ти
се
облак
као
провалити
или
развући
,
не
знати
ни
ја
,
па
ја
испустити
.
јесам
дуго
летети
озго
,
па
бућнути
у
неки
вод
.
кад
тамо
,
а
оно
јесам
тај
обичан
вод
већ
неки
мора
,
по
он
свуда
сам
пена
ал
’
црвен
као
сушти
крв
,
а
ја
тај
пена
хватати
,
мора
ја
љушкати
,
а
ја
спавати
.
—
Врла
добро
,
старац
!
—
весело
рећи
младић
.
—
далеко
јесам
од
добра
,
синак
,
—
као
забринуто
велим
старац
.
—
Погинућу
ти
први
прилика
.
—
ха
,
ха
,
ха
!
Погинућеш
да
богмити
,
и
тај
још
данас
ал
’
од
вино
,
старац
!
ха
,
ха
,
ха
!
—
Пожуримо
мало
овај
наш
кљусад
,
јер
јесам
.
много
заостати
,
—
рећи
старац
,
и
обојица
обости
коњић
.
на
утока
велик
планински
поток
у
Мутница
,
чекати
јесам
хајкач
са
хрт
господа
.
А
недалеко
јесам
одатле
и
велик
млин
манастир
свет
Јована
Претече
са
осталим
зграда
.
Стигнувши
на
уговорен
место
,
дружина
се
поскидати
са
коњ
,
који
прихватити
копљаник
.
таман
се
разданити
,
тај
ловац
видети
да
хтети
она
послужити
време
један
од
леп
дан
позан
јесен
.
Одморивши
се
мало
,
оставити
коњ
,
из
који
јесам
бити
читав
магла
од
пар
,
па
се
почети
одвајати
у
омањи
ловачки
група
по
уговорен
план
и
са
један
лозинка
.
тако
се
друштво
брзо
смањивати
и
на
последак
ишчезнути
.
на
дат
знак
хајкач
са
други
страна
почети
сав
посао
.
за
мало
па
се
већ
чути
лајање
пас
,
кликтање
,
одјекивање
ловачки
рог
и
по
неки
нејасан
одзив
са
други
врх
планина
.
Већ
клонуо
природа
чисто
оживити
.
деспотица
Љуба
јесам
ићи
са
ловац
само
из
обичај
да
се
увеличати
друштво
,
већ
јесам
и
сам
бити
страсан
ловац
.
сада
јесам
у
њен
друштво
—
више
ради
она
—
бити
и
Мара
.
врло
вешт
познавач
планина
и
сав
до
и
урвина
у
она
бити
одредити
за
њихов
пратилац
.
Чувши
после
толики
време
кликтање
и
дозивање
рог
ловачки
,
деспотица
Љуба
оживити
,
очи
она
светао
погледати
а
груда
се
бурно
надимати
.
она
одважно
заћи
у
планина
,
вешто
трагати
дивљач
.
на
један
кос
она
се
,
слутити
плен
,
одвојити
од
Мара
и
у
лак
јесам
скок
нестати
.
мамити
све
дубље
међу
столетан
грм
деспотица
се
и
не
сећати
да
јесам
Мара
по
жеља
њен
очекивати
.
—
деспотица
јесам
дубоко
заћи
,
—
рећи
Мари
стар
дворанин
Благоје
,
који
заостати
као
једини
пратилац
њен
.
—
недалеко
јесам
—
продужити
он
—
одавде
стар
замак
,
подигнути
у
доба
,
кад
јесам
овде
бити
међа
гранични
.
—
водити
ја
тамо
,
—
рећи
Мара
.
тај
бити
на
сам
ивица
планински
,
онде
где
кроз
средина
планина
зијати
велик
провалија
,
подигнути
повећати
сада
готово
опустети
каменит
кула
овалан
изглед
.
дворанин
увести
Мара
у
доњи
део
из
који
јесам
полазити
стрм
степеница
за
горе
.
Мара
поћи
тај
степеница
и
изићи
на
горњи
бојити
,
где
јесам
бити
два
мален
соб
са
један
предсобље
.
—
становати
ли
когод
овде
?
—
упитати
Мара
дворанин
.
—
Ника
.
само
се
по
мало
одржавати
као
свратиште
господа
,
кад
изићи
у
лов
.
—
А
свраћати
се
овамо
?
—
упитати
Мара
,
улазити
у
соб
,
па
видети
ловачки
торба
на
диван
у
она
,
додати
:
—
овај
јесам
ваљ'да
сада
неко
оставити
!
са
узак
прозор
кроз
дебео
зидина
бити
јесам
леп
поглед
.
тамо
преко
провалија
настајати
низак
део
планина
а
преко
она
се
видити
далеко
на
југ
.
у
близина
се
зачути
рог
.
—
ако
бити
деспотица
,
казати
она
да
јесам
овде
,
—
рећи
Мара
и
старац
се
удати
.
Мара
прићи
прозор
.
Очима
брзо
прелетити
низак
део
Меникејских
Гор
и
даље
равница
,
кроз
који
се
пружати
пут
,
што
јесам
спајати
Драма
са
Сер
.
али
се
ни
на
тај
не
зауставити
.
поглед
се
њен
пустити
кроз
бескрајан
ваздушаст
простор
,
и
тражити
да
се
зауставити
тамо
,
где
јесам
држати
да
јесам
Крстопољ
.
Нашавши
се
усамити
у
средина
суморан
ал
’
још
доста
крепак
природа
,
у
дивљина
,
који
јесам
ни
без
свој
особит
чар
,
Мари
срце
закуцати
брже
а
груда
она
се
бурно
ширити
.
за
очи
она
чисто
отићи
и
дах
и
осећај
,
а
душа
њен
шапутати
:
—
далеко
,
далеко
јесам
он
,
ко
волити
и
који
очи
сада
узалуд
тражити
!
—
завидети
мора
,
који
запљускивати
обала
на
који
се
он
одмарати
,
ко
што
завидети
и
неранџа
,
који
сада
мож'да
сисати
!
—
сав
се
сада
претварати
у
завист
,
јер
јесам
таки
завист
—
љубав
неодољив
!
—
и
ево
овде
,
у
осама
овај
гора
,
ближе
једином
господа
бог
,
клети
се
,
да
други
грех
немати
нити
хтети
имати
до
само
тај
завист
!
—
Ждрале
,
поносит
бродар
неизмеран
небески
пучина
,
ти
што
летити
југ
да
тражити
светао
сунчан
зрак
,
причати
тамо
,
да
овде
имати
један
срце
,
који
бити
на
сјај
један
очи
и
топлина
дух
један
бити
свуда
добро
и
у
вечит
лед
топло
!
—
Кажи
да
студен
,
што
наступати
,
и
вихор
,
што
хитати
да
обнажити
лисни
дрво
,
не
моћи
замрзнути
љубав
мој
!
—
С
бог
,
мио
гласник
!
и
Мара
,
као
и
нехотице
,
махати
рука
опраштати
се
са
јат
ждрал
,
који
се
све
даље
губити
ка
југ
.
врата
се
на
један
мах
отворити
,
и
на
она
се
указати
—
Тома
Теологит
.
Мара
пребледети
,
а
Тома
,
изненадити
,
застати
за
тренутак
на
врата
,
али
се
опет
брзо
прибрати
и
ући
,
затворити
врата
за
себе
.
—
извинити
,
кнегињица
,
али
ја
јесам
овамо
пуки
случај
нанети
.
Мара
не
моћи
ни
један
реч
рећи
,
а
Тома
она
прићи
још
један
корак
ближе
.
за
тај
се
окренути
,
те
један
поглед
премерити
соб
,
па
онда
,
готов
са
одлука
,
рећи
:
—
сумња
немати
,
кнегињица
,
овај
јесам
фаталан
сусрет
.
уклонити
јесам
се
из
друштво
да
у
самоћа
осећати
тајна
,
што
јесам
у
мој
душа
дубоко
урезати
.
Наишао
јесам
на
овај
кула
,
па
жељан
да
се
трајан
склонити
од
ловац
,
који
моћи
на
ја
наићи
,
ући
у
овај
зидина
.
Уђох
да
овде
премишљати
о
онај
,
ко
овде
—
наћи
—
—
Велможо
!
ја
—
—
не
,
кнегињица
,
јесам
велможа
,
већ
роб
,
роб
свој
срце
и
—
твој
милост
!
недалеко
од
кула
зачути
се
рог
ловачки
.
Мара
се
охрабрити
:
—
Велможо
,
тај
јесам
лепо
,
да
се
витез
користити
случај
и
шалити
—
—
Душа
мој
страдати
,
а
кнегињица
мислити
да
се
тек
шалити
!
судбина
ја
јесам
,
видити
,
дати
овај
дан
,
да
бити
до
крај
мој
!
—
топлина
прекипети
страст
изустити
Тома
,
и
са
сав
се
приближити
Мари
.
—
ја
хтети
се
силом
бранити
—
цикнути
Мара
.
—
Али
без
успех
!
прекинути
јесам
Тома
.
—
Викаћу
,
звати
у
помоћ
—
—
нигде
ники
у
близина
немати
.
Слушајте
!
слабљење
звук
од
ловачки
рог
казивати
да
се
тај
група
ловац
опет
све
више
удаљивати
од
кула
.
Мара
задрхтати
,
а
Тома
стати
непомичан
.
Ветрић
,
што
јесам
скидати
лисни
урес
дрвље
,
унети
кроз
прозор
један
пожутео
лист
.
Тома
он
рука
у
ваздух
ухватити
,
па
силом
савлађивати
се
,
рећи
:
—
овај
ми
лист
слати
природа
,
да
ми
опоменути
на
пролазност
век
човечји
.
не
губити
време
.
ма
шта
бити
—
и
Тома
бацити
листак
дигнути
рука
да
такнути
Мара
.
у
очи
он
јесам
сијати
огањ
јужњачки
природа
,
у
он
јесам
кипети
страст
,
а
разум
јесам
лако
уступити
свој
место
осећај
.
Мара
са
рука
на
ловачки
нож
одступити
последњи
корак
до
зид
,
Тома
занети
учинити
и
тај
корак
,
вихор
зашумити
кршити
сув
грана
висок
грм
,
а
на
врата
се
тај
соб
указати
—
Рајко
.
Тома
одступити
натраг
,
а
Мара
викнути
:
—
спасти
ја
!
—
Велможо
!
—
загрмети
Рајко
,
—
шта
јесам
тај
?
—
ха
,
ха
,
ха
!
—
усиљено
се
насмејати
Тома
.
—
кнегињица
се
без
разлог
преплашити
.
Рајко
севати
очи
:
—
какав
срећа
те
овде
оставити
сав
ловачки
прибор
,
да
за
он
доћи
баш
кад
требати
!
Велможо
,
овде
моћи
бити
сав
крај
!
—
не
,
настати
јесам
тек
почетак
!
—
одговорити
Тома
,
докопати
се
врата
и
степеница
.
ВИИИ
Мара
јесам
ћутала
о
тај
немио
догађаЈу
.
у
душа
она
јесам
бити
тешко
,
али
јесам
ипак
увидети
да
јесам
без
заштита
,
и
ако
јесам
Гојко
далеко
.
кад
јесам
са
Рајка
доћи
до
место
,
где
се
имати
цео
дружина
сакупити
,
деспотица
Љуба
већ
бити
тамо
стигнути
.
али
Угљеша
и
Тома
Теологит
са
још
неки
ловац
не
бити
.
скуп
јесам
бити
одредити
у
један
пропланак
са
северни
страна
,
а
одатле
јесам
ваљати
прилично
ићи
до
манастирски
млин
,
где
се
спремати
поткрепа
за
утрудити
ловац
и
хајкач
.
после
неки
време
стигнути
и
Угљеша
.
сунце
јесам
већ
нагињати
запад
,
а
Тома
још
немати
.
они
се
кренути
и
без
он
,
а
оставити
гласник
,
који
хтети
он
обавестити
о
њихов
одлазак
.
у
богат
манастирски
млин
добар
вече
очекивати
јесам
изгладнео
ловац
,
а
и
сам
монах
Исаија
потрудити
се
и
доћи
из
свој
манастир
.
Угљеша
,
Љуба
и
Мара
отићи
на
кула
,
који
јесам
млин
и
његов
зграда
давати
изглед
неки
утврђење
,
а
остати
се
одмарати
око
млин
на
поље
,
и
ако
јесам
већ
јаче
бити
захладнети
.
у
сумрак
се
приступити
вече
.
Госпоштина
јесам
са
монах
Исаија
вечерати
на
кула
а
остати
ловац
и
хајкач
окупити
јесам
се
око
велик
ватра
у
двориште
,
те
се
у
друштво
залагати
погача
и
месо
а
запајати
добар
вино
манастирски
.
ветар
јесам
хујати
и
разносити
увео
лишће
и
ситан
гранчица
,
распаљивати
само
јак
ватра
на
двориште
.
да
одгонити
студен
,
који
ноћ
са
себе
донети
,
ловац
јесам
пити
,
а
да
дати
одушак
изазван
мисао
свој
у
оваки
прилика
почети
разговор
и
наставити
прича
о
прошли
дан
,
лов
и
ратни
прилика
.
сав
јесам
пролазан
,
сав
бледети
и
угинути
,
па
и
некадашњи
одушевљење
за
велик
цар
.
с
тај
,
кад
доћи
на
ред
љутња
на
многи
неугодност
,
који
се
данас
осећати
због
метеж
и
раздвојеност
,
један
од
ловац
рећи
:
—
неки
јесам
слава
и
хвала
господа
бог
горе
и
наш
милостив
деспот
на
земља
,
али
ја
мислити
да
јесам
за
сав
оно
,
што
јесам
наступити
после
смрт
цар
Стефана
,
крив
он
јесам
.
—
Ко
?
велим
.
—
Цар
Стефан
.
—
гле
!
—
са
сав
.
основати
јесам
царство
и
подигнути
патријаршија
али
некако
чудно
.
не
бити
,
браћа
мој
,
тај
посао
радити
по
закон
Божјем
и
као
што
требати
већ
онако
,
како
јесам
вредно
бити
.
—
Слава
наш
господар
,
што
ми
повратити
мир
душа
и
измирити
ми
са
црква
цариградски
!
—
рећи
један
.
—
гле
,
сад
,
а
од
кад
се
ти
почети
бринути
за
мир
дух
,
кад
нити
постити
ко
што
требати
,
нити
што
приложити
црква
?
—
насмејати
он
се
многи
.
—
не
,
браћа
!
јесам
толико
ни
до
јела
колико
до
дело
.
А
милостиња
не
моћи
чинити
,
кад
и
јесам
живити
од
милост
добар
господар
,
—
бранити
се
онај
пол
у
шала
.
—
тако
јесам
,
тако
!
е
,
па
живети
добар
старац
Исаија
,
кад
ми
јесам
овако
добро
винце
припремити
!
—
Живео
!
и
велик
дрвен
,
у
кожа
омотан
чутура
непрестано
кружити
из
рука
у
рука
.
—
и
вино
весео
срце
човеков
!
—
рећи
један
пошто
се
добро
поткрепити
.
—
да
богмити
!
—
одговорити
други
.
—
ви
,
који
јесам
бити
манастирски
ђак
па
побећи
зато
што
не
трпити
мирис
од
вино
,
знати
тај
најбоље
!
сав
ударити
у
смеј
.
—
А
,
збиља
браћа
,
шта
мислити
о
онај
сан
,
што
се
причати
?
—
упитати
један
озбиљан
.
—
А
какав
јесам
тај
сан
?
—
навалити
неки
са
питање
.
-—
неки
пророчанство
,
шта
ли
?
не
знати
ни
ја
,
али
јесам
тако
чути
.
Хришћанском
цар
јавити
се
у
сан
анђео
Божји
,
узети
он
из
рука
крвав
сабља
и
предати
Турчин
.
зао
коб
!
Тешка
слутња
пасти
и
осталима
на
душа
.
Ућуташе
и
замислити
се
.
нем
тишина
прекинути
покадшто
хујање
ветар
.
на
неки
клада
више
млин
под
брег
хукнути
буљина
.
неки
се
прекрстише
,
а
један
полугласан
рећи
:
—
на
твој
глава
.
мало
после
зашкрипети
вратница
и
заклопотати
точак
од
двоколица
.
тај
бити
пробрати
,
данас
уловити
,
дивљач
.
возар
,
пролазити
туда
,
поздравити
ловац
,
али
ники
не
устати
да
разгледати
лов
.
Чињаше
она
се
,
у
настао
озбиљност
,
да
сав
тај
јесам
ни
мало
прилика
.
возар
стати
пред
млин
и
унети
дивљач
.
тада
прићи
ватра
Исаија
и
Рајко
.
ни
они
не
бити
весео
.
Силазећи
низ
степеница
на
кула
,
где
оставити
Угљеша
са
његов
да
се
сан
крепити
,
нешто
шапутати
.
—
неваљалац
јесам
он
.
јесам
ни
чудо
—
туђин
јесам
,
па
он
и
не
бости
срце
за
овај
народ
,
—
рећи
Исаија
.
—
ја
јесам
одмах
све
јавити
Гојко
по
поуздан
момак
,
—
шапнути
он
Рајко
.
—
Погрешио
јесам
.
—
Што
?
—
ваљати
јесам
мало
размислити
.
—
размислити
јесам
и
наћи
,
да
ја
јесам
дужност
.
—
онда
,
бар
за
сад
,
ники
ни
реч
.
у
тај
прићи
ка
ватра
.
они
устати
,
да
она
начин
место
,
па
онда
и
сам
сести
.
—
Ева
,
отац
Исаија
хтети
ми
казати
што
више
о
судбина
дан
,
што
долазити
,
—
рећи
један
.
—
А
шта
бити
ти
знати
,
синак
,
и
казивати
!
Тешко
ја
јесам
,
кад
стати
размишљати
о
судбина
.
имати
јесам
брата
Матија
,
који
јесам
увек
говорити
:
док
сутра
постати
јуче
казати
ти
шта
јесам
у
он
!
—
твој
брат
,
отац
'
?
—
запитати
Рајко
.
—
да
.
—
То
јесам
знати
,
—
рећи
Рајко
.
-
ни
ја
,
—
додати
остати
.
—
Његи
више
немати
,
по
сав
прилика
.
нестати
он
јесам
,
кад
јесам
Азијат
заузети
Галипоље
.
—
рећи
ми
,
отац
,
што
.
ја
не
знати
,
—
неколицина
се
она
обратити
Исаија
.
—
То
јесам
бити
тако
давно
.
тек
јесам
шеснаести
година
наступити
од
тај
доба
.
Галипоље
јесам
мален
али
јак
град
.
он
јесам
бранити
прелаз
из
Азија
овамо
,
па
јесам
у
сваки
доба
моћи
брод
задржати
и
прекинути
сваки
веза
међу
бео
и
мраморан
море
.
ту
у
Галипоље
живети
јесам
мој
млад
брат
Матија
као
трговац
,
који
јесам
због
свој
услуга
,
што
она
јесам
чинити
ђеновски
и
дубровачки
трговачки
брод
,
бити
на
далеко
чувен
.
али
Турчин
јесам
требати
баш
тај
градић
.
и
они
он
узети
.
два
повереник
царевић
Сулејман
сести
у
чамац
па
се
навести
,
да
преко
мореуз
прећи
у
Галипоље
.
Ноћ
јесам
бити
мркли
и
врло
ветровит
.
омањити
јесам
се
лађа
прибојавати
за
себе
,
али
тај
два
Турчин
прећи
на
трошан
чамац
.
она
поштедети
морски
талас
,
јер
они
бити
—
нем
сумња
—
гласник
Божје
казна
над
покор
,
што
се
у
Византија
починити
.
они
се
извести
на
сув
,
а
случај
она
намерити
баш
на
страна
,
где
бити
виноград
мој
брата
.
виноградар
он
јесам
бити
неки
Грк
.
Плашљивица
се
препасти
од
Турчин
,
па
она
постати
веран
слуга
а
издајица
и
свој
род
и
свој
господар
.
они
он
превести
натраг
царевић
,
који
плашљивац
причати
све
што
се
имати
рећи
и
о
град
и
о
посада
у
он
.
Ређаше
она
све
,
што
у
Галипоље
вредити
,
а
нарочито
она
,
проклетник
,
наговарати
да
напасти
на
мој
брата
.
Пошто
он
царевић
дати
достојан
награда
—
скинути
он
глава
са
раме
,
навести
се
на
сплав
јесам
са
непун
стотина
први
војник
.
на
Галипоље
напасти
око
пол
ноћ
.
Браћо
,
страшно
ли
јесам
морати
бити
,
кад
јесам
обест
агарјански
пасти
у
дом
веран
!
исећи
јесам
,
што
јесам
под
нож
пасти
,
а
што
се
спасти
у
ноћни
тмина
,
изнети
јесам
само
гол
душа
.
па
и
тај
јесам
готово
све
пропасти
.
неки
јесам
бездушник
,
који
јесам
издаја
хтети
да
стећи
милост
,
проказати
Турчин
,
и
они
јесам
глава
платити
.
други
јесам
поскапати
на
пут
без
игде
ишта
.
тада
јесам
нестати
Матија
и
његов
кћер
,
румен
јабука
и
велик
благо
у
наш
породица
.
сумња
немати
пасти
јесам
или
сагорети
у
пламен
њихов
дом
.
никад
и
ништа
не
моћи
о
она
дознати
,
а
већ
у
Галипоље
се
јесам
више
моћи
ни
одлазити
.
Рајко
јесам
за
време
причање
монахов
бити
пребледети
,
дати
он
у
груди
бити
чисто
застати
,
два
пут
јесам
хтети
да
прекинути
питање
Исаија
,
али
он
реч
у
грло
застајати
.
А
кад
стати
Исаија
,
он
узбуђено
запитати
:
—
А
,
велим
отац
,
твој
се
брат
звати
Матија
?
—
јесте
,
—
одговорити
Исаија
.
—
А
кћер
његов
?
—-
упитати
опет
Рајко
и
немирно
устати
.
—
она
јесам
,
златан
јабука
наш
,
бити
дете
од
десет
,
дванаест
година
,
а
звати
се
—
монах
болно
уздахнути
—
Јелена
.
—
Јелена
?
—
поновити
Рајко
тако
,
да
сав
у
он
погледати
,
а
Исаија
,
посматрати
он
чудновато
,
рећи
:
—
да
,
Јелена
!
—
ах
!
тај
јесам
она
!
—
јекнути
Рајко
,
ал
’
се
на
питање
монах
,
који
,
такође
узбудити
,
скочити
,
брзо
прибрати
:
—
Слушао
јесам
од
неки
бродар
о
она
.
-
за
отац
њен
рећи
да
јесам
пресвиско̑
од
жалост
,
а
она
јесам
остати
и
некуда
отићи
.
—
Мож'да
.
бог
бити
дати
да
јесам
бар
она
жив
.
Роб
икад
ал
’
гроб
никад
!
за
он
јесам
слутити
да
јесам
под
земља
,
бог
он
дати
у
рај
насеље
!
—
тужно
додати
Исаија
па
се
прекрсти
.
за
тај
опет
сести
крај
ватра
,
а
Исаија
рећи
:
—
ја
јесам
тада
бити
по
посао
царски
у
Дубровник
,
па
јесам
сав
тек
доцне
сазнати
.
Тешко
јесам
бити
даље
говорити
.
Исаија
јесам
утонути
у
туг
,
а
Рајка
јесам
бити
тешко
као
да
се
неки
тужан
успомена
у
душа
и
пред
очи
његов
гомилати
.
ловац
се
наслонити
на
рука
подлактити
се
,
да
мало
продремати
.
певац
учестати
.
знак
да
јесам
скори
зор
,
кад
се
ваљати
кретати
натраг
у
Драма
.
у
туга
свој
бити
будан
само
још
Рајко
и
Исаија
.
обојица
ћутаху
и
гледати
у
пламен
,
који
се
поступно
гасити
.
дрво
план
,
пуцкати
,
топлина
греј
а
пламен
светлити
далеко
око
себе
,
претворити
се
у
жар
па
опет
од
он
остајати
само
угљен
и
пепео
...
.
А
тај
баш
и
мислити
Исаија
и
Рајко
о
судбина
човечји
!
ИX
кад
се
Тома
Теологит
онако
непријатно
расти
од
Рајка
и
Мара
,
ударити
јесам
кос
,
низ
који
се
лако
спустити
ка
источни
стран
брег
.
ту
,
крај
један
студенац
,
наћи
Љубоја
,
који
се
у
самоћа
одмарати
.
Љубоја
јесам
некада
бити
страсан
ловац
,
а
од
неки
јесам
доба
охладнети
.
у
лов
јесам
сада
изићи
више
од
невоља
,
да
се
не
замерити
,
него
што
он
јесам
срце
вући
.
А
кад
се
наћи
у
планина
,
одаслати
јесам
свој
ловачки
помагач
,
па
јесам
јесам
остати
код
студенац
.
ту
он
,
на
положен
дебло
један
скоро
обаљен
храст
,
затећи
и
Тома
.
—
А
зар
ти
,
војвода
,
не
тражити
лов
?
—
упитати
Тома
Љубоја
,
сести
до
он
.
—
слабо
.
—
ни
ја
не
тражити
—
продужити
Тома
—
али
наићи
на
читав
заседа
љубавнички
.
похватати
јесам
тичица
!
тај
ја
,
без
сумња
,
не
разумети
?
добро
,
слушати
.
бити
јесам
сведок
необично
поверљив
и
пријатељски
разговор
између
ћефалија
трилиски
и
наш
леп
кнегињица
.
Љубоја
текнути
у
срце
,
а
Тома
додати
:
—
јесам
се
надати
—
—
ја
јесам
,
слутити
јесам
и
наслутити
,
да
она
љубити
Гојко
војвода
.
—
Али
ја
рећи
,
Рајко
—
—
он
јесам
само
тумач
њихов
жеља
.
—
онда
ваљати
тамо
на
извор
тај
веза
пресећи
.
Љубоја
ћуташе
,
а
Тома
се
нешто
замислити
,
па
онда
прекинути
ћутање
:
—
војвода
јесам
Гојко
и
иначе
зрети
.
о
он
постојати
већ
читав
прича
по
Крстопољ
.
ја
морати
још
сада
поћи
у
Драма
.
—
Зашто
?
—
зачудити
упитати
Љубоја
.
—
тако
захтевати
и
наш
и
општи
посао
.
Чућеш
и
видети
.
ти
желити
кућа
покојни
Војихна
добра
?
—
као
и
себе
сам
!
—
искрено
рећи
Љубоја
.
—
онда
јесам
са
он
лако
!
—
Али
и
Гојко
ја
јесам
добар
пријатељ
.
—
Која
свој
пријатељ
срећа
убијати
,
душа
тамнити
,
нада
одузимати
.
ипак
чути
.
где
јесам
сад
?
—
одавде
до
место
,
где
ми
очекивати
коњ
са
момак
,
немати
много
.
ја
јесам
наредити
да
они
бити
ту
,
да
ми
уморан
прихватити
,
—
рећи
Љубоја
.
—
Добра
,
хајдемо
.
и
онај
обојица
поћи
,
а
после
неки
заобилажење
и
стигнути
тамо
.
—
тај
хтети
бити
гласник
,
—
рећи
Тома
једном
разборит
копљаник
.
Отић
хтети
на
сав
коњ
до
наш
ловачки
стан
код
млин
,
наћи
светао
деспот
и
рећи
он
:
„
Велможа
Тома
и
војвода
Љубоја
отићи
јесам
у
Драма
,
куда
она
јесам
узвисити
ћесарица
ненадно
позвати
.
ипак
-
река
—
јесам
ништа
страшно
да
бити
се
светлити
деспот
са
свој
свита
морати
журити
.
за
тај
Тома
и
Љубоја
сести
на
свој
коњ
и
пожурити
се
.
бити
јесам
око
заранак
,
кад
поћи
,
а
у
Драма
стигнути
доцне
.
Ћесарица
се
изненадити
,
кад
она
се
јавити
Тома
,
па
преплашити
скочити
.
али
јесам
он
умирити
.
за
тај
јесам
лагано
продужити
разговор
.
Ана
јесам
бити
изненађен
.
—
Узвишена
ћесарица
,
ја
мислити
да
не
смети
оклевати
.
Држећи
све
тај
у
велик
тајност
,
ипак
се
морати
журити
.
после
неколико
тренутак
Тома
она
рећи
:
—
ја
се
стављати
на
расположење
,
да
одмах
поћи
.
војвода
јесам
Љубоја
са
ја
.
—
Добра
,
он
неки
он
за
сад
и
заменити
.
али
бити
врло
пажљив
према
Гојко
.
његов
породица
имати
велик
заслуга
за
наш
дом
.
овде
ники
ништа
не
смести
за
сад
о
тај
знати
,
да
не
бити
глас
допрети
до
стар
Властоје
,
који
се
поболети
.
—
По
ваш
заповест
,
узвишен
ћесарица
!
не
бринути
,
јер
јесам
ваш
ствар
у
поуздан
рука
мој
,
—
рећи
Тома
,
са
пун
готовост
пољубити
ћесарица
рука
,
па
се
брзо
удати
,
оставити
Ана
збуњен
немио
глас
,
који
она
јесам
донети
.
после
неколик
тренутак
изићи
из
град
на
коњ
Тома
и
Љубоја
са
један
пратилац
коњаник
и
окренути
јужним
пут
,
који
јесам
водити
права
у
Крстопољ
.
по
мрачан
ноћ
јездити
јесам
коњаник
врло
брзо
.
сав
тројица
бити
уверен
да
она
се
ваљати
журити
:
Тома
,
што
јесам
знати
да
гвожђе
ваљати
ковати
док
јесам
вруће
,
Љубоја
—
што
он
јесам
Тома
река
да
она
требати
хитати
,
а
пратилац
—
што
јесам
морати
да
ићи
за
она
.
кад
јесам
лагано
прелазити
преко
први
велик
мост
,
што
долазити
кад
се
прећи
трећина
пут
од
Драма
ка
Крстопољ
,
Тома
рећи
Љубоја
:
—
Гојко
јесам
бунтовник
,
који
спремати
Крстопољ
,
да
се
+
оцепити
од
драмски
област
,
па
да
он
предати
гусар
.
—
То
јесам
могућно
!
јесам
истина
!
—
одлучно
рећи
Љубоја
,
а
Тома
чисто
уплашено
похитати
:
—
и
ја
и
ћесарица
јавити
јесам
у
исти
доба
.
ја
хтети
Гојко
вратити
у
Драма
,
а
ти
хтети
он
за
време
заменити
.
тако
јесам
у
споразум
са
ћесарица
наћи
за
најбоље
.
Ућуташе
и
обости
коњ
.
ваљати
она
јесам
пун
десет
час
јахати
,
зато
у
Крстопољ
стигнути
сутра
дан
у
јутро
.
кад
стражар
са
тврђава
огласити
долазак
њихов
,
Гојко
она
поћи
на
сусрет
.
њихов
он
долазак
изненадити
али
и
обрадовати
,
па
и
не
запазити
како
се
Љубоја
чисто
устезати
да
се
са
он
пољубити
.
Гојко
она
одвести
на
кула
,
где
јесам
он
становати
и
одакле
јесам
леп
изглед
на
мора
.
на
питање
његов
Тома
одговарати
непотпуно
,
само
он
искрено
рећи
да
јесам
стар
Властоје
знатно
болан
.
Гојко
сабрати
веђа
:
—
Кос
јесам
смртан
у
велик
ударити
у
његов
појас
.
година
јесам
превалити
.
једва
чекати
,
да
се
вратити
у
Драма
.
—
—
и
дочекати
јесам
,
—
рећи
он
Тома
,
па
он
онда
испоручити
:
како
он
јесам
ћесарица
поздравити
да
управа
у
Крстопољ
преда
Љубоја
,
јер
јесам
он
потребан
Драма
.
Гојко
засијати
лице
од
радост
:
—
хвала
узвишен
ћесарица
на
така
поздрав
а
и
ви
,
што
јесам
ја
он
донети
!
брата
Љубоја
,
хвала
ти
на
замена
!
за
час
јесам
војнички
посада
и
онај
мален
број
крстопољски
становник
знати
,
да
јесам
добити
нов
заповедник
.
за
Гојко
јесам
сав
жалити
,
али
јесам
се
надати
да
његов
заменик
хтети
бити
рђав
,
јер
јесам
из
његов
друштво
.
тај
јесам
чути
од
Гојко
,
и
бити
јесам
миран
кад
јесам
сав
тај
посао
бити
свршити
,
јавити
се
,
неопажен
,
Тома
неки
Грк
из
правити
,
који
јесам
неколико
час
на
запад
од
Крстопољ
.
—
од
куда
ти
овде
,
Анђела
?
—
изненадити
се
Тома
.
—
хе
,
хе
!
—
смејати
се
овај
сатански
смех
—
ја
јесам
свуда
,
где
знати
да
хтети
ти
требати
.
зар
јесам
заборавити
на
онај
мој
услуга
?
А
бити
,
збиља
,
леп
девојка
!
као
пупољак
ружин
!
хе
,
хе
,
а
ко
она
јесам
крив
,
што
јесам
бити
тако
леп
!
—
А
где
јесам
ти
сада
?
—
упитати
он
Тома
.
—
свуда
и
нигде
.
од
неки
јесам
доба
у
Прависти
,
а
спуштати
јесам
се
чак
на
дно
Грчка
.
Ђаво
ја
однети
,
ако
знати
,
шта
ја
јесам
права
занимање
!
ја
јесам
и
војник
и
видар
и
трговац
и
бродар
.
овамо
чешће
долазити
.
какав
срећа
што
случајно
доћи
,
кад
и
ти
стигнути
!
—
Шала
на
страна
,
али
ти
јесам
ја
одиста
потребан
.
јесам
ли
ти
још
онај
стар
Анђео
?
—
То
јесам
ђаво
!
да
богмити
!
—
А
јесам
л
’
тачан
као
пре
?
—
да
!
—
и
поуздан
?
—
да
!
—
колико
моћи
имати
ваљан
помоћник
?
—
толико
,
колико
требати
!
—
Добра
.
за
добар
услуга
добар
награда
.
пред
вече
да
ја
се
јавити
.
Ида
.
Анђео
отићи
,
а
мало
после
и
Тома
се
састати
са
Љубоје
.
—
јесам
ли
примити
заповедништво
?
—
упитати
Тома
Љубоја
.
—
јесам
,
и
већ
јесам
почети
издавати
заповест
,
—
одговорити
Љубоја
.
—
А
стража
вечерас
?
—
ја
јесам
јесам
већ
одредити
.
Ноћ
се
спуштати
.
у
тај
се
мах
врата
на
њихов
соба
отворити
широм
,
а
на
она
ступити
Гојко
страшан
изглед
.
Огртач
он
се
са
десни
раме
мало
спустити
,
те
се
у
сумрак
видети
,
како
он
мишица
набрецивати
,
кад
он
се
груда
од
силан
узбуђење
надути
.
Очима
јесам
стрељати
,
у
лице
јесам
бити
црвено-црн
,
а
леви
јесам
рука
бити
подигнути
корица
с
мач
,
да
он
бити
ближе
десница
.
Тома
у
један
пут
постати
све
јасно
.
Трже
мач
и
ступити
корак
назад
.
Љубоја
бити
са
сав
изненадити
,
у
забуна
извадити
и
он
брзо
мач
,
и
ако
не
знати
зашто
сав
тај
бивати
.
—
варалица
,
прељубник
поган
!
—
грмнути
Гојко
глас
раздражен
лав
.
—
сав
јесам
сазнати
!
или
зар
твој
господство
—
стрељати
очи
Тома
—
мисао
,
да
јесам
сав
људи
покварити
,
као
што
јесам
јесам
.
Тражио
јесам
невин
љубав
,
да
канџа
раскинути
.
али
јесам
наћи
судија
!
Тома
,
сав
зелен
,
шкрипнути
зуб
:
—
С
ти
јесам
свршен
!
и
поћи
на
Гојко
,
заповеднички
викнути
Љубоја
:
—
војвода
,
напред
!
Љубоја
крочити
један
корак
напред
,
али
стати
и
остати
непомичан
.
Гојко
дочекати
Тома
тако
силно
,
да
Тома
на
мах
изгубити
смелост
,
и
баш
у
тренутак
,
кад
Гојко
измахнути
да
он
мач
са
сав
избити
из
рука
—
двојица
он
напасти
с
леђа
,
а
један
он
тежак
гвозден
стубац
ударити
по
врат
тако
,
да
Гојко
посрнути
.
Тома
прискочити
,
па
он
полусвестан
тврдо
везати
,
и
кренути
,
да
он
кроз
отвор
на
под
спустити
у
тамница
.
—
хвала
Анђела
!
—
рећи
Тома
једном
.
—
ти
увек
стизати
,
кад
требати
!
X
успаван
немио
слутња
а
под
утисак
тежак
и
непријатан
јава
,
ловачки
се
друштво
Угљешин
и
пробудити
у
суморан
расположење
.
после
онај
,
мало
весео
,
дан
по
долазак
Угљешин
у
Драма
доћи
јесам
доба
,
да
се
за
онај
тренутак
нада
и
радост
платити
читав
низ
сумњичење
и
суморност
.
готово
се
ники
и
не
трудити
,
да
се
показати
весео
,
но
што
јесам
у
ствар
бити
.
у
таки
се
расположење
и
кренути
рано
из
јутро
за
Драма
,
а
кад
овамо
стигнути
,
наићи
на
још
хладан
и
затегнут
прилика
.
Угљеша
јесам
одмах
сазнати
од
Ана
,
шта
се
догодити
.
Чуо
јесам
о
неверство
Гојков
и
задаћа
Томин
путовање
у
Крстопољ
.
разборит
деспот
махнути
глава
,
и
рећи
:
—
сумњив
!
али
ништа
даље
не
урадити
,
савладати
неки
чудноват
осећај
.
—
Љуба
!
—
рећи
у
име
исповест
деспотица
—
јуче
јесам
у
лов
наићи
иа
дрво
са
тичји
гнездо
.
мајка
јесам
младунац
бити
недалеко
одлетети
,
мож'да
јесам
отићи
у
брига
да
набавити
храна
свој
деца
.
док
се
она
тамо
бавити
,
за
тренутак
се
примакнути
гнездо
грдан
велик
змијурина
.
ја
јесам
јесам
хитац
један
скинути
и
ослободити
сиротан
,
али
јесам
тај
бити
са
сав
случајно
.
док
се
мајка
бринути
за
добра
са
један
страна
,
прилазити
јесам
зло
са
други
.
ко
ја
моћи
казати
,
са
који
хтети
страна
несрећа
на
деспотовина
наш
навалити
?
врло
лако
моћи
да
доћи
са
оне
,
од
који
се
никад
јесам
надати
!
Тешка
јесам
неизвесност
притиснути
душа
мој
.
она
патити
и
страдати
.
сутра
дан
доћи
из
Сер
гласник
и
донети
гласе
,
који
се
Угљеша
ни
мало
не
обрадовати
.
дуго
јесам
јесам
размишљати
,
па
онда
зовнути
деспотица
.
—
Љуба
,
—
рећи
она
он
—
ти
знати
,
о
шта
се
мисао
мој
бавити
.
ти
знати
,
како
ја
јесам
тешко
,
кад
се
препрека
тај
стан
јављати
.
ево
немио
глас
.
мој
брат
краљ
Вукашин
спремати
војни
у
савез
са
Балшић
а
против
Никола
Алтомановић
.
—
То
јесам
старати
мржња
!
—
рећи
деспотица
.
—
да
,
стар
омраза
давати
мах
,
кад
требати
на
нов
мисао
радити
.
ваљати
штедети
и
сувише
источен
крв
за
нов
бојиште
,
на
који
хтети
бити
—
рећи
ти
једном
—
или
први
победилац
или
први
жртва
!
—
Па
шта
јесам
смислити
предузети
?
—
Поћи
хтети
у
Сер
,
па
хтети
удвојити
бдење
нада
сав
,
што
бивати
.
Вукашин
устављати
хтети
и
не
моћи
.
ал
’
хтети
и
моћи
да
учинити
,
да
не
заложити
сав
снага
у
тај
војни
.
—
Добра
,
господар
!
—
ја
не
смеће
с
ум
атонског
проповедник
.
—
тако
морати
и
чинити
,
јер
јесам
тај
први
стража
српски
слобода
на
овај
страна
!
и
они
се
кренути
натраг
у
Сер
.
са
она
поћи
и
ћефалија
Рајко
,
који
јесам
бити
тешко
остављати
Драма
после
сав
што
јесам
ономад
у
лов
доживети
а
особито
сад
,
кад
јесам
ни
Гојко
ту
.
али
јесам
доћи
време
кад
Рајко
морати
да
обићи
Трилис
.
кад
јесам
сутра
дан
по
њихов
одлазак
доћи
Тома
,
искрено
се
обрадовати
рашчишћен
прилика
,
какав
јесам
у
Драма
затећи
.
—
ја
—
помислити
јесам
у
себе
—
некакав
сила
помагати
.
бити
она
частан
или
нечастив
,
добро
ја
јесам
доћи
!
задовољан
јесам
ступити
пред
Ана
,
да
она
саопштити
резултат
свој
поверенство
.
—
Узвишена
ћесарица
!
—
рећи
она
јесам
Тома
.
—
Ваш
јесам
налог
извршити
.
али
само
још
неколико
час
да
јесам
доцније
стигнути
,
он
се
не
бити
никако
ни
моћи
извршити
.
—
како
?
—
питати
зачуђен
Ана
.
—
и
овако
јесам
ићи
тешко
,
а
онако
бити
бити
немогућан
.
плод
бити
ђавољи
труд
бити
толико
сазрети
,
да
бити
тамо
опасно
бити
и
приступити
.
ево
погледати
!
—
и
Тома
повући
на
више
леви
рука
рукав
са
свој
десница
показивати
Ана
још
крваво-модру
белег
:
—
овај
ја
јесам
даривати
ваш
некада
ви
веран
слуга
,
војвода
Гојко
,
кад
јесам
отићи
да
он
у
име
ваш
сменити
са
дужност
његов
.
јесам
хтети
пристати
,
покушати
јесам
побуна
.
али
,
преухитрити
,
савладати
и
затворити
,
данас
моћи
размишљати
дуго
о
свој
неваљалство
!
Ана
бити
немило
дирнути
:
—
хвала
ви
,
велможа
!
али
ја
никад
не
мислити
,
да
јесам
Гојко
невера
.
волети
бити
,
да
јесам
друкчије
гласити
од
ви
чути
.
ах
,
тај
јесам
страшно
!
хвала
ви
!
веровати
.
Међа
тај
јесам
Мара
непрестано
тужити
у
самоћа
.
кад
се
вратити
у
ловачки
свита
деспотов
,
Мара
се
једва
уздржати
,
да
одмах
и
пред
сав
на
двориште
не
пасти
Видосава
на
груда
и
да
она
у
суза
сав
испричати
.
А
кад
јесам
доћи
у
Видосавин
соб
,
отворити
јесам
срце
свој
,
да
пустити
туг
са
он
,
неки
отећи
.
Испричала
јесам
сав
Видосава
,
и
овај
се
не
моћи
уздржати
:
—
јадан
дете
!
—
уздахнути
јесам
,
и
сам
бришући
суза
.
А
ни
Мара
ни
Видосава
још
и
не
слутити
,
шта
се
све
у
Крстопољ
догодити
.
кад
јесам
Ана
проћи
први
потрес
и
туг
због
крстопољски
догађај
—
онаки
,
о
какав
она
јесам
испричати
Тома
—
одлучити
,
да
сећи
рука
зарад
спас
цео
тело
.
Прегореваше
и
заборављати
прошлост
,
о
који
јесам
сам
наглашавати
Тома
при
његов
полазак
у
Крстопољ
.
—
ја
јесам
—
рећи
Ана
Видосава
—
остављен
од
сав
и
свако
.
поуздан
стуб
,
који
јесам
држати
кућа
наш
,
почињати
се
рушити
и
издавати
.
па
за
тај
испричати
Видосава
оно
,
што
јесам
и
сам
знати
о
Гојко
у
Крстопољ
.
Видосава
бити
пренеразити
.
Чињаше
она
се
,
да
јесам
наступити
смак
свет
,
о
који
се
говорити
и
веровати
.
али
кад
Ана
наставити
:
—
Једини
искрен
пријатељ
мој
у
драмски
област
данас
јесам
велможа
Тома
!
—
Видосава
се
сетити
Мара
,
и
несавладљив
љубав
према
она
и
болећивост
у
тежак
положај
њен
пробудити
у
Видосава
толико
смелост
,
да
се
усудити
казати
Ана
,
како
не
требати
судити
пре
,
док
се
сав
о
сваки
не
сазнати
.
на
мах
се
одлучити
,
да
нагласити
Ана
догађати
у
лов
.
и
она
он
рећи
кратак
и
нејасан
.
али
јесам
још
више
убити
,
кад
Ана
на
тај
одговорити
:
—
Ко
знати
,
шта
се
крити
у
близ
будућност
!
Мож'да
хтети
се
Мара
и
велможа
са
ја
и
ти
још
и
смејати
сав
тај
!
Видосава
разумети
са
ужас
,
куда
Ана
циљати
,
па
она
упасти
у
реч
:
—
не
,
ћесарица
милостив
!
само
моћи
на
тај
мислити
!
после
неколико
тренутак
Видосава
јесам
причати
Мари
све
,
што
јесам
од
Ана
сазнати
.
марити
јесам
бити
и
сувише
.
она
не
бити
далеко
од
постеља
тежак
болесница
.
—
Шта
сад
,
добра
Вида
,
да
радити
?
—
питати
Мара
јецати
.
—
да
се
борити
!
—
рећи
Видосава
после
мали
размишљање
.
—
како
?
—
невоља
у
ран
младост
мој
нагонити
ја
,
да
се
са
она
борити
,
па
да
она
и
побеђивати
.
да
се
борити
!
Причекај
ја
,
и
умирити
се
.
Видосава
изићи
,
па
се
после
неки
време
вратити
:
—
Дозваћемо
отац
Исаија
,
—
рећи
Видосава
.
—
он
хтети
ми
помоћи
.
стар
дворанин
Благоје
већ
јесам
опремити
један
поуздан
коњаник
,
који
знати
шта
хтети
монах
поручити
.
дати
онај
амајлија
са
гроб
спаситељев
,
што
јесам
од
отац
Исаија
добити
.
тај
хтети
он
казати
,
да
јесам
велик
невоља
.
Мара
скинути
с
груда
амајлија
,
који
она
јесам
на
свилен
гајтан
висити
о
врат
,
пољубити
јесам
и
дати
Видосава
,
а
овај
јесам
узити
и
брзо
изићи
.
тај
јесам
бити
један
дан
из
јутро
.
Још
пре
заранак
исти
дан
Исаија
јесам
бити
већ
у
Драма
.
—
Мор
бити
,
да
он
јесам
коњаник
затећи
још
у
млин
,
тај
јесам
морати
ићи
манастир
,
—
говорити
Видосава
Мари
.
—
То
јесам
срећа
за
ми
,
иначе
не
бити
стигнути
добар
монах
до
сутра
у
вече
.
тако
јесам
и
бити
.
Видосава
се
састати
на
само
са
Исаија
,
и
каза
он
све
.
старити
се
монах
једва
држати
на
нога
од
силан
и
тежак
изненађење
.
—
Добра
јесам
—
рећи
—-
што
јесам
ја
звати
.
одмах
ваљати
настати
.
А
знати
ли
што
о
тај
отац
Гојков
,
Властоје
?
—
Ништа
!
-—
рећи
Видосава
.
—
Добра
!
—
рећи
Исаија
,
па
се
упутити
одељење
,
где
јесам
Властоје
боловати
.
после
неки
време
Исаија
се
вратити
отуд
,
па
се
јавити
Ана
.
у
разговор
са
она
Исаија
поменути
,
како
јесам
Властоје
врло
слаб
.
Ана
додавати
,
како
немати
изглед
да
хтети
и
устати
са
болеснички
постеља
,
па
он
искрено
жалити
.
—
звати
ја
јесам
,
кад
јесам
чути
да
јесам
амо
свратити
,
—
рећи
Исаија
.
—
Тражио
јесам
,
да
он
исповедати
,
али
јесам
он
одбити
,
уверавати
он
,
да
тај
још
јесам
време
.
онда
ја
рећи
,
да
ти
замолити
,
да
наредити
,
милостив
ћесарица
,
да
неко
отићи
и
заменити
његов
Гојко
.
Жели
стар
ратник
да
загрлити
свој
јединац
.
веровати
да
хтети
он
лакше
бити
.
и
ја
ти
,
узвишен
ћесарица
,
молити
.
Ана
бити
у
незгодан
положај
.
—
А
смести
ли
његов
син
изићи
отац
на
очи
?
па
онда
испричати
све
.
Исаија
се
привидно
изненадити
.
после
кратак
ћутање
он
рећи
:
—
Саслушај
ја
,
грешан
,
милостив
госпођа
.
ствар
онда
,
добијати
други
изглед
.
отац
—
самртник
,
син
—
роб
.
А
шта
говорити
прошлост
о
она
?
Неће
тај
бити
зло
намера
Гојков
већ
мало
велик
слобода
,
који
донекле
младост
и
приличити
.
али
ја
не
говорити
да
он
бранити
.
друго
јесам
нешто
,
што
ја
духати
тиштити
.
ти
јесам
сада
у
незгода
:
и
по
Божјим
и
по
људски
закон
тај
бити
сагрешити
,
ако
ускратити
отац
на
самрт
да
загрлити
син
јединац
.
Чина
,
госпођа
,
како
тај
бог
учити
,
али
—
Ана
задрхтати
:
—
не
,
не
,
отац
,
пустити
он
,
учинити
,
што
бог
заповедати
.
одмах
хтети
наредити
,
неки
доћи
овамо
.
неки
отац
бити
само
син
,
а
ја
хтети
за
тај
одговарати
као
преступник
.
—
хвала
ти
,
велик
госпођа
!
и
док
јесам
Исаија
опрезно
тражити
Мара
и
Видосава
,
да
она
обрадовати
,
дотле
јесам
Тома
већ
бити
добити
заповест
,
да
одмах
наредити
,
да
се
Гојко
пустити
из
Крстопољ
.
—
Видиш
,
Анђела
,
да
јесам
имати
права
,
што
јесам
држати
да
хтети
ја
и
сад
требати
!
—
говорити
Тома
Анђела
,
који
јесам
бити
са
он
доћи
у
Драма
.
—
готов
јесам
на
сваки
услуга
!
—
Добра
,
—
рећи
Тома
.
—
она
ја
јесам
сада
потребан
.
онај
,
од
ко
јесам
ја
пре
неколико
дан
спасо̑
у
Крстопољ
,
пустити
се
за
неки
време
слободан
.
он
хтети
се
одмах
,
чим
се
ослободити
,
кренути
овамо
.
али
он
не
требати
да
стигнути
у
Драма
никад
.
Разумеш
ли
!
—
потпуно
!
—
Можеш
ли
извршити
?
—
све
!
Погинуће
од
заседа
на
пут
.
—
Врла
добро
он
требати
да
бити
напасти
и
убити
.
други
неки
бити
у
исти
доба
само
напасти
.
Анђео
гледати
Тома
,
тражити
обавештење
.
—
Видиш
,
—
рећи
он
Тома
.
—
не
смести
паста
ни
сенка
сумња
на
ми
за
тај
убиство
.
да
тако
бити
,
поступити
овако
:
онда
,
кад
погинути
Гојко
,
неки
други
твој
људи
напасти
на
ћесарица
Ана
и
њен
леп
поћерка
.
ја
хтети
већ
припремити
место
и
начин
.
Наћи
хтети
се
у
близина
нападнут
и
спасти
она
.
тај
јесам
постигнути
двоје
:
стећи
јесам
права
на
неограничен
поверење
и
љубав
њихов
,
и
ћесарица
хтети
уверити
да
јесам
нападач
бити
најамник
Гојков
.
она
хтети
и
по
одело
њихов
тај
поверовати
.
А
тај
нападач
,
срећно
одбијен
,
љутит
јесам
се
бацити
на
подбадач
Гојко
,
и
са
он
свој
заверенички
рачун
крвав
пут
пречистити
.
тај
јесам
мој
мисао
.
извести
јесам
тачно
још
сад
,
па
ја
више
хтети
требати
твој
услуга
.
тај
хтети
се
одмарати
на
венац
милост
мој
.
—
тако
хтети
и
бити
!
—
одлучно
рећи
Анђео
.
XИ
.
Оставши
јесам
,
чим
јесам
отићи
Тома
Теологит
,
Љубоја
се
повући
и
размишљати
о
немио
догађај
,
што
се
у
Крстопољ
пред
он
одиграти
.
у
он
се
борити
с
један
страна
супарништво
у
љубав
,
уверење
да
Гојко
јесам
без
кривица
и
свикнутост
да
се
воља
стар
без
поговор
извршити
,
а
с
други
страна
стајати
неокаљан
прошлост
Гојков
,
дугогодишњи
другарски
веза
и
сумња
у
правичност
велможа
Теологит
.
и
први
разлог
попустити
пред
овај
други
.
Љубоја
зовнути
старешина
градски
стража
.
—
јесам
ли
војвода
Гојко
ослободити
веза
?
—
упитати
он
Љубоја
.
—
По
твој
заповест
војвода
,
још
јутрос
рано
,
одговорити
старешина
.
—
Добра
.
А
у
град
се
не
знати
,
шта
јесам
с
војвода
Гојко
учинити
?
—
тако
јесам
.
—
кад
се
довече
са
сав
смркнути
,
сићи
хтети
Гојко
,
и
отворити
он
слободан
излаз
.
Казаћеш
,
да
чинити
по
мој
одобрење
.
—
Учинићу
,
али
ако
он
не
хтети
бежати
?
Љубоја
се
замислити
.
—
Рећи
хтети
он
,
да
он
позивати
ја
,
да
доћи
к
ја
,
—
рећи
после
неки
време
старешина
.
тако
јесам
и
учинити
.
тај
дан
у
вече
седети
јесам
Љубоја
у
свој
соба
,
који
јесам
бити
слабо
осветљен
.
Очекивао
јесам
Гојко
.
борба
јесам
у
душа
његов
бити
још
велик
.
корети
јесам
себе
,
што
јесам
онда
одлучно
стати
на
страна
Гојков
.
пребацивати
јесам
у
исти
доба
јесам
себе
,
шта
хтети
сад
са
Гојко
.
он
,
војник
и
слуга
деспот
и
ћесар
свој
,
тражити
тајна
ноћни
састанак
са
оглашен
противник
њихов
.
прво
он
јесам
говорити
осећање
према
Гојко
,
други
дужност
према
стар
.
са
степеница
се
чути
шкрипати
.
неко
долазити
.
Љубоја
срце
јаче
закуцати
,
а
у
лице
се
за
часак
променити
.
врата
се
отворити
и
ући
Гојко
са
старешина
градски
стража
.
Љубоја
махнути
рука
и
старешина
се
удати
.
обојица
ћутаху
.
Гојко
јесам
оштро
гледати
Љубоја
,
који
не
бити
лако
.
кад
се
по
глас
,
који
са
степеница
долазити
,
познати
,
да
јесам
старешина
стражити
збиља
отићи
,
Љубоја
рећи
Гојко
:
—
војвода
!
док
јесам
ти
тамновати
,
важан
се
догађај
збити
.
ти
јесам
и
нехотице
учесник
у
она
.
ходити
.
Гојков
праведан
срџба
попуст
.
на
мах
он
синути
мисао
:
—
Ко
знати
,
шта
јесам
моћи
бити
?
он
проговорити
:
—
рећи
ја
:
ко
јесам
?
заточеник
или
слободан
војвода
?
—
војвода
Гојко
,
—
одговорити
Љубоја
одмах
.
—
јесам
,
—
рећи
Гојко
.
—
где
ја
јесам
оружје
,
где
јесам
знак
мој
чин
?
—
ето
она
,
—
рећи
Љубоја
показивати
на
застор
—
који
јесам
о
зид
покривати
шлем
и
оружје
Гојков
.
—
узети
,
твој
јесам
!
Гојко
прићи
Љубоја
,
који
он
ухватити
за
рука
и
посадити
до
себе
.
—
Најважнији
догађај
за
овај
доба
бити
,
што
ја
престати
бити
што
јесам
пре
бити
:
пријатељ
пријатељ
и
млад
стар
.
једно
се
догодити
ономад
а
друго
сад
.
Гојко
он
са
сав
разумеде
.
—
јесам
тако
,
—
додати
он
.
—
ти
остати
пријатељ
пријатељ
у
невоља
и
остати
веран
слуга
кад
сазнати
да
јесам
господар
мож'да
обманути
.
—
Гојко
,
ја
морати
отвореније
говорити
,
—
рећи
Љубоја
.
—
ти
јесам
постати
заточеник
,
што
јесам
на
велможа
диго̑
рука
?
—
А
зашто
дигнути
?
—
не
знати
.
—
због
овај
,
—
рећи
Гојко
,
и
из
недра
извадити
писма
,
који
он
Рајко
јављати
догађај
са
Мара
у
горски
кула
.
Љубоја
прочитати
и
задрхтати
:
—Ужасно
!
—викну
он
.
—
ја
јесам
бити
потпуно
обманути
.
—
сада
веровати
да
јесам
туђинчев
посао
и
мој
именовање
за
заповедник
овај
град
и
крај
.
ха
,
сад
ја
јесам
сав
јасно
.
Међа
она
настати
опширан
причање
.
обојица
се
потпуно
обавестити
.
за
тај
се
братски
куцнути
пехар
.
у
разговор
дочекати
зор
.
Гојко
предложити
,
да
остати
за
кратак
време
у
Крстопољ
,
док
Љубоја
не
обавестити
ћесарица
о
сав
.
али
тај
не
потрајати
дуго
.
после
неки
дан
Љубоја
добити
од
Ана
заповест
,
да
Гојко
доћи
у
Драма
али
не
ка
ћесарица
већ
ка
свој
отац
,
који
јесам
на
самрт
.
Гојко
се
пожурити
и
одмах
кренути
.
Ишао
јесам
без
иједан
пратилац
,
да
бити
брже
путовати
.
одморан
јесам
Лабуд
летети
.
превалити
јесам
бити
половина
пут
,
кад
ући
у
један
не
много
велик
кланац
.
лево
и
десно
дизати
се
каменит
брег
,
а
међу
она
јесам
тећи
један
далек
Струмин
приточица
.
пут
јесам
Гојко
водити
поред
речица
.
сјахати
јесам
бити
Лабуд
и
привести
да
он
напојити
,
тапшати
он
по
бео
врат
његов
.
таман
јесам
жедан
коњиц
дохватити
вод
,
кад
се
око
он
и
његов
господар
стати
укрштати
стрела
.
један
окрзнути
по
рука
Гојко
,
који
се
на
мах
латити
мач
и
узда
коњски
.
Научени
коњиц
осетити
звук
стрелин
лет
,
дигнути
глава
,
начуљити
уш
и
очи
чисто
тражити
правац
,
куда
он
ваљати
полетети
кад
он
господар
обод
.
—
не
умакнути
ми
више
!
—
грмнути
нечији
глас
.
тај
бити
Анђео
,
који
се
са
брег
залетети
с
копље
у
рука
права
Гојко
.
А
кад
доћи
ближе
пустити
оштро
копље
,
и
оно
се
пребацити
Гојко
,
који
на
мах
клечати
,
пребити
о
стеновит
шиљак
,
који
се
из
вод
издизати
.
Лабуд
страховито
захрзати
,
а
Гојко
дочекати
Анђела
мач
,
и
његов
крв
попрскати
песак
и
камење
крај
вод
.
Савладавши
овај
,
Гојко
се
спремати
да
продужити
борба
са
други
нападач
.
али
се
они
не
појавити
.
само
се
са
други
страна
река
један
повећи
камен
одвалити
и
одроњавати
за
себе
земља
и
потискујући
ситан
камење
падати
ка
река
јасно
бити
,
да
јесам
одатле
заседати
на
мах
побећи
.
—
Бежа
кукавица
,
—
јасно
рећи
Гојко
—
кад
најгора
рђа
међу
она
пасти
.
Грк
лукав
,
тај
ти
јесам
плата
за
услуга
,
што
јесам
поган
туђина
учинити
,
и
зато
што
јесам
испред
твој
копље
морати
клекнути
!
тако
—
Гојко
прекинути
реч
,
и
брзо
скочити
на
Лабуд
,
јер
спазити
,
како
у
кланац
ступити
неки
коњаник
у
велик
трка
.
—
помоћи
Божа
!
—
прошаптати
Гојко
,
намакнути
калпак
на
очи
,
прикупити
дизгина
Лабуд
,
па
он
обости
.
Лабуд
силно
фркнути
,
скочити
па
се
као
стрела
винути
.
—
војвода
!
војвода
!
—
кликнути
коњаник
познати
Гојко
и
његов
Лабуд
.
тај
бити
поуздан
момак
,
који
јесам
опрезан
Исаија
у
последњи
час
,
сумњати
на
Тома
и
непознат
он
Грк
,
послати
да
јурити
у
сусрет
Гојко
.
она
јесам
опазити
Анђелови
људи
,
те
се
,
пореметити
и
пропасти
Анђеловом
,
склонити
дубље
не
кушати
далек
напад
.
недалеко
од
Драма
а
близ
велик
мост
,
што
јесам
на
јужном
пут
за
морски
обала
и
Крстопољ
,
бити
јесам
старати
неки
црквица
,
посвећен
свет
прокоп
,
исти
светац
,
који
јесам
посветити
и
велик
храм
у
Драма
.
стар
јесам
људи
говорити
да
се
сећати
како
она
јесам
причати
,
да
јесам
овај
црквица
управо
метропола
нов
драмски
црква
.
до
црквица
јесам
бити
капела
са
један
одајица
,
у
који
јесам
становати
неки
осамдесетогодишњи
старац
,
свештеник
,
који
јесам
служити
у
црквица
.
он
јесам
у
исти
доба
бити
у
цео
узак
околина
једина
човечји
прилика
,
јер
црквица
не
имати
чак
ни
свој
клисара
.
ту
јесам
Ана
чешће
долазити
на
вечерњи
или
зором
на
јутрење
.
један
пут
она
Тома
Теологит
причати
како
стар
свештеник
разбирати
што
она
у
последњи
доба
немати
,
бојити
се
да
јесам
јесам
што
и
у
шта
несвесно
увредити
.
тај
јесам
душа
Анин
бити
доста
.
она
се
са
скупоцен
поклон
,
који
се
састојати
из
један
чисто
златан
путир
са
осталим
утвар
потребан
за
причешће
,
кренути
да
поход
добар
старац
и
да
бити
на
вечерњи
.
с
она
поћи
—
по
њен
жеља
—
Мара
и
само
један
пратилац
,
стар
дворанин
Благоје
.
Тома
се
једва
одржати
,
да
се
не
издати
од
силан
радост
,
кад
јесам
видети
да
се
његов
план
до
крај
извршивати
.
он
поћи
у
приличан
даљина
назорице
за
она
,
а
кад
оне
са
свој
пратилац
ступити
већ
у
двориште
црквен
,
Тома
се
брзо
изгубити
у
шумарак
,
што
се
са
западни
страна
пута
пружати
од
Драма
па
