мачбити
оружје
,
али
,
као
што
видити
,
постати
борац
ипак
:
место
мач
изабрати
перо
,
да
он
онај
храна
и
бранити
—
перо
,
који
ни
за
који
новац
не
продавати
!
и
сад
се
,
као
што
већ
рећи
,
кренути
у
нада
да
хтети
можда
бити
штоф
чак
и
за
један
пикантан
и
сензациони
подлистак
.
Решио
се
да
походити
три
место
:
да
интервјуисати
Замфиров
,
Манулаћев
и
Ман
.
само
на
тај
три
место
.
наравно
да
и
тај
јесам
бити
лако
.
јесам
бити
без
неки
тешкоћа
,
нарочито
код
наш
свет
,
који
јесам
,
на
жалост
,
изостати
иза
Швајцарац
и
Американац
(
северни
,
наравно
)
,
па
још
никако
хтети
да
увидити
и
да
признати
да
јесам
ипак
јавност
и
журналистика
и
јаван
критика
једини
добар
и
радикалан
лек
сваки
уопште
друштвен
зло
и
мана
.
и
он
јесам
бити
спреман
на
сваки
евентуалност
и
непријатност
,
јер
,
јесам
он
тај
првина
бити
да
тако
негде
поћи
за
податак
и
факт
,
а
вратити
се
са
чворуга
по
глава
и
масница
по
леђа
;
али
се
тешити
да
јесам
такав
журналистички
хлебац
и
да
служилац
истина
у
свет
редовно
најгоре
пролазити
.
Отишао
јесам
најпре
Замфиров
.
кад
скочити
на
он
сав
тетак
,
ујна
и
стрина
—
сав
Уранија
и
Калиопа
,
Таска
и
Ташана
,
сав
тај
женскадија
,
—
па
заџакати
на
он
на
сав
три
језик
,
српски
,
грчки
и
цигански
,
г
.
Ратомир
јесам
,
такорећи
,
пре
излетети
одатле
него
што
јесам
ући
...
али
он
тај
јесам
много
заплашити
:
тешити
се
што
се
само
на
реч
свршити
,
а
јесам
добити
,
као
што
јесам
моћи
,
ниједан
столица
у
глава
или
саксија
у
леђа
.
одатле
јесам
г
.
Ратомир
кренути
Манулаћев
кућа
,
јер
јесам
бити
једно
,
доста
јако
и
прилично
распрострети
и
подржавати
мишљење
да
јесам
Манулаћ
,
и
ники
други
,
одвести
девојка
.
Причало
се
да
он
јесам
у
тај
,
сем
његов
,
чак
и
девојачки
мајка
,
Ташана
,
помагало
,
пошто
Замфир
јесам
хтети
ни
да
чути
за
Манулаћ
,
називати
он
с
багателисање
„
Зевзек-Ибраимом
”
.
кад
јесам
доћи
,
казати
јесам
„
помоћи
,
Божа
!
”
,
јер
јесам
бити
лепо
дочекати
,
сладак
послужен
и
кафа
поручити
,
али
кад
јесам
отпочети
један
подуг
увод
—
који
укућанин
ништа
јесам
разумети
,
—
и
прећи
на
ствар
и
разговетан
рећи
зашто
јесам
доћи
,
тражити
чак
и
Зона
,
да
с
она
проговорити
,
укућанин
се
просто
згранути
,
показати
он
врата
,
и
тако
отићи
и
без
кафа
,
задовољан
што
јесам
,
како
јесам
он
припретити
,
пустити
с
ланац
чувен
њихов
зељов
.
Излазећи
,
мислити
јесам
у
себе
:
Божа
мој
,
много
ли
јесам
још
иза
срећан
,
цивилизован
народ
!
много
ли
хтети
још
водити
Нишава
протећи
докле
наш
свет
не
осетити
благотворан
моћ
штампа
,
тај
осми
светски
сила
!
...
остати
он
још
Ман
.
он
јесам
човек
млад
,
светски
,
сувремен
,
иако
носити
фес
и
траболос
пас
,
—
па
ваљда
хтети
од
он
што
сазнати
моћ
.
он
хтети
бар
моћи
онако
лепо
интервјуисати
,
мислити
г
.
Ратомир
.
Срећом
,
затећи
у
дућан
Ман
.
одмах
прећи
на
ствар
.
постављати
он
јесам
питање
,
али
се
,
на
велик
изненађење
свој
,
ни
овде
јесам
користити
.
Ман
нешто
јесам
бити
најбоље
расположен
па
јесам
хтети
ништа
да
одговор
ни
одмах
,
а
кад
јесам
још
разабрати
да
г
.
Ратомир
хтети
да
он
метнути
у
новина
,
онда
он
јесам
и
сувише
разговетно
казати
шта
он
чекати
ако
тај
учинити
,
јер
он
јесам
само
запитати
кратко
и
хладно
:
Задржава
ли
се
он
подуг
увече
,
знати
ли
шта
јесам
тај
ћутек
,
и
носити
ли
фењер
кад
се
враћати
кроз
сокак
и
буџак
кућа
?
А
кад
он
јесам
овај
зачудити
запитати
:
Нашто
све
тај
,
и
откуд
сад
тај
разговор
,
откуд
фењер
и
сокак
,
ћутек
и
буџак
?
Ман
он
јесам
одговорити
хладно
и
мрачан
лице
:
—
за
писување
да
баталити
тај
тај
,
тол'ко
ти
зборити
!
Зашто
ја
јесам
јесам
еснаф
човек
,
прос
’
,
и
несам
писмен
;
несам
чиновник
ни
учовњак
,
ни
приседник
ни
па
посланик
,
тај
да
јесам
ћутети
како
порити
риба
мрена
,
кад
ја
турити
у
новина
,
тај
како
кучак
резити
!
...
А
за
оно
па
што
ти
питовати
,
демек
,
за
доцни
кућа
идење
...
знати
,
имати
тесан
сокак
,
буџак
,
ћутек
а
т'мнина
јесам
,
—
па
моћи
ласно
без
фенер
да
се
соплетеш
прика
ники
дирек
што
јесам
покрај
зид
,
тај
да
се
строшити
!
...
глава
ШЕСНАЕСТА
у
она
јесам
изнети
шта
јесам
у
хаџи-Замфировој
кућа
породичан
савет
или
камарила
,
саставити
из
тетак
,
стрина
и
ујна
,
решити
односно
пронесен
глас
;
како
,
тај
јесам
,
да
се
згодан
демантовати
сав
тај
лажан
глас
,
који
јесам
се
појавити
или
хтети
се
појавити
,
и
они
по
чаршија
и
они
по
штампа
,
ако
она
бити
бити
.
наравно
да
хаџи-Замфир
јесам
смести
ништа
чути
од
сав
тај
и
стога
он
јесам
са
зебња
очекивати
Ташана
кад
се
вратити
од
господин
начелник
,
и
кришом
он
посматрати
хтети
ли
прочитати
што
на
лице
његов
:
знати
ли
или
не
знати
за
сав
тај
глас
,
од
који
јесам
она
бучити
глава
не
само
од
тетак
Таскин
реферат
,
него
и
од
свити
други
стрина
,
ујна
и
тетак
,
који
се
после
Таскин
поход
изређати
и
напунити
она
глава
,
да
већ
више
ни
један
јота
ваљда
не
бити
моћи
стати
.
посматрати
он
јесам
и
дахнути
јесам
душа
,
јер
она
се
учинити
да
она
домаћин
још
ништа
не
знати
.
бити
јесам
,
истина
,
љут
,
али
он
јесам
обично
увек
љут
и
кад
ићи
на
чифлук
и
кад
се
с
чифлук
враћати
.
(
за
овај
друго
јесам
он
комшиски
жена
веровати
,
али
за
оно
прво
јесам
,
него
јесам
тврдити
да
се
стар
лисац
само
претварати
,
само
да
бити
се
показати
пред
Ташана
како
нерадо
остављати
кућа
.
А
тако
исто
он
јесам
веровати
ни
за
онај
да
хтети
продати
чифлук
.
)
тај
ноћ
јесам
,
дакле
,
мирно
проћи
,
али
јесам
Ташанин
радост
ипак
кратак
век
бити
.
јер
сутра
на
подне
,
кад
јесам
стар
Замфир
доћи
из
чаршија
,
бити
јесам
љут
као
рис
.
Чуо
јесам
све
.
како
јесам
грмити
по
кућа
,
како
се
све
разбегнути
од
прасак
и
гнев
његов
!
сав
јесам
повући
,
а
Ташана
и
Зона
највише
.
да
јесам
тај
само
пуст
глас
и
лажан
клевета
бити
,
јесам
Замфир
ни
сумњати
;
али
зашто
и
толико
да
се
појавити
,
—
тај
он
јесам
бесомучан
правило
!
...
и
Замфир
показати
Зона
онај
липа
пред
капија
у
авлија
.
само
дотле
,
рећи
она
,
смести
ићи
;
ни
на
авлиски
врата
не
смести
више
сам
,
без
неки
од
стар
,
изићи
!
сав
јесам
пресести
ручак
;
Замфир
јесам
ни
сести
,
а
други
ники
јесам
онда
ни
смести
.
сав
јесам
вратити
натраг
у
кујна
,
недирнут
,
онако
као
што
јесам
и
донети
.
и
покућар
Коца
,
шта
хтети
,
него
задржати
на
ручак
и
пудар
провир
,
да
бити
тај
дан
његов
гост
.
присести
јесам
за
богат
софра
,
за
онај
многи
господски
ђаконија
на
онај
велик
синија
,
и
као
давно
што
јесам
,
јести
јесам
и
слагати
у
се
полако
и
натенане
читав
подруг
сахат
.
нукати
један
други
,
престајати
,
па
се
опет
наклапати
,
отирати
свој
дебео
сељачки
брк
,
пити
и
наздрављати
један
други
,
баш
као
да
се
ништа
у
тај
кућа
јесам
ни
десити
...
тако
се
јесам
смело
више
трпети
,
нити
јесам
моћи
остати
,
мислити
Ташана
.
глас
јесам
се
бестрага
раширити
,
захватати
сав
велик
размера
и
постајати
сав
вероватан
,
—
тако
јесам
јесам
извештавати
силан
рођака
,
који
јесам
она
непрестано
долазити
и
реферисати
,
и
одлазити
,
да
се
опет
скорити
,
с
нов
глас
вратити
.
тај
други
дан
увече
скупити
се
читалац
познат
породичан
савет
,
да
претрести
све
,
да
се
посаветовати
и
да
решити
шта
да
се
радити
.
престати
јесам
да
истраживати
ко
јесам
протурити
тај
глас
,
а
више
она
јесам
занимати
од
куда
да
толики
тако
упорно
тврдити
,
да
јесам
сав
тај
видети
што
се
сад
причати
.
од
куд
готов
приповетка
,
кад
ни
трунак
истина
немати
!
?
тај
она
никако
јесам
ићи
у
глава
и
бити
она
јесам
загонетно
.
ето
,
и
јесам
Манча
се
одрицати
тај
:
казати
да
јесам
у
тај
време
играти
томбула
у
Трговачкој
касина
,
и
позивати
се
на
сведок
који
јесам
он
видети
.
и
он
јесам
казати
да
јесам
тај
лаж
и
клевета
;
ако
јесам
ко
крив
,
—
крив
хтети
бити
Манулаћ
:
ако
јесам
где
одвести
,
тај
јесам
,
велим
,
одвести
Манулаћев
кућа
,
па
и
ако
јесам
лаж
,
али
бар
изгледати
,
велим
,
вероватан
,
јер
јесам
и
прилика
да
чорбаџиски
ћерка
бежати
у
чорбаџиски
кућа
.
и
тако
се
понегде
и
тумачити
.
али
тај
јесам
само
још
велик
забуна
начинити
и
унети
у
јаван
мнење
,
који
се
тај
поделити
,
па
један
тврдити
да
јесам
Ман
,
а
други
да
јесам
Манулаћ
одвести
Зона
,
а
тај
ниједан
не
ваљати
!
стога
јесам
породичан
савет
решити
,
на
предлог
тетка-Таске
,
да
хтети
најбоље
бити
,
и
најлакше
хтети
се
запушити
уста
лаж
и
клевета
,
ако
се
девојка
провести
,
и
свет
јесам
тако
видити
у
круг
њен
толики
анђео
хранитељ
,
међу
који
,
доиста
,
не
моћи
поклизнути
и
врднути
са
стаза
врлина
ни
сам
црн
ђаво
,
акамоли
један
чедан
и
безазлен
девојчица
у
пупољак
свој
млађан
жиће
!
...
Уговорише
да
сутра
пре
подне
цео
родбина
ићи
у
амам
,
где
и
тако
јесам
одавно
бити
.
и
Зона
хтети
моћи
,
јер
она
јесам
данас
већ
много
лакше
.
ту
утврдити
тачно
и
поименце
који
хтети
јесам
сав
улица
одвести
у
амам
,
а
који
хтети
јесам
,
други
улица
,
вратити
из
амам
.
тако
хтети
се
,
говорити
,
једаред
за
свагда
запушити
уста
сваки
лаж
и
клевета
...
тада
се
све
разићи
задовољан
,
само
Зона
остати
тужан
и
не
моћи
задуго
ока
склопити
.
оплакати
јесам
дан
,
лила
суза
,
клети
свет
,
али
и
себе
,
јер
јесам
у
душа
осећати
да
јесам
сам
дати
повод
онај
свој
држање
и
увредљив
реч
,
који
јесам
увредити
један
искрен
и
она
тако
предан
душа
човек
који
она
сада
опет
у
машта
изићи
пред
њен
уман
очи
и
мити
,
диван
и
мио
него
икада
дотле
...
Што
јесам
решити
,
тај
јесам
учинити
.
сутрадан
се
искупити
сав
многобројан
родбина
и
кренути
се
,
са
Зона
у
средина
,
у
амам
.
један
јесам
јесам
улица
одвести
,
а
други
јесам
се
улица
после
сав
вратити
.
тако
јесам
свет
јавити
бити
да
Зона
јесам
никуд
бити
одвести
,
него
да
јесам
код
родитељ
,
и
тако
да
ништа
од
сав
онај
што
се
којегде
причати
јесам
бити
.
свет
се
окретати
и
бленути
за
она
,
извиривати
кроз
прозор
,
истрчавати
на
авлиски
врата
и
радознало
она
гледати
,
и
кад
јесам
ићи
тамо
и
кад
јесам
се
враћати
амо
;
кад
јесам
ићи
у
амам
,
он
се
чудити
,
а
кад
јесам
се
враћати
из
амам
-
он
се
смешити
.
са
ћепенак
и
лево
и
десно
чаршија
испружити
мајстор
и
трговац
шија
,
па
гледати
за
она
.
—
Мичо
,
морити
,
—
запиштати
свој
танак
глас
,
удевати
конац
у
игла
,
терзијица
Вац
Шаторче
,
и
запитати
свој
први
комшија
,
Мик
Шебинче
,
кубеџију
-
хтети
ти
,
ете
,
питовати
за
ништо
!
-
па
подигнути
глас
,
да
бити
он
чути
тетак
Таска
,
који
јесам
баш
у
тај
пар
са
Зона
и
осталима
пролазити
туда
.
—
Ћу
тај
питовати
,
ако
,
демек
,
знати
да
ја
казати
ништо
...
ели
се
,
Мичо
,
девојка
вод
прести
свадба
у
амам
,
—
ели
после
свадба
?
...
-
пре
свадба
,
—
одговарати
Мик
Шебинче
,
-
ја
јесам
тол'ко
знати
и
пантити
...
у
наш
варош
,
—
тај
јесам
јесам
адет
...
—
питовати
,
—
велим
Вац
Шаторче
,
—
зашто
знати
...
ето
,
заб'равија
јесам
зар
онај
стар
адет
,
па
искати
да
знати
.
Зашто
саг
искочија
ники
нов
адет
,
па
ники
саг
водити
и
после
...
глава
седамнаести
Мишљење
неки
Милисава
јекономија
о
тај
,
тако
да
казати
,
„
крађа
и
прекрађа
“
Зона
,
који
јесам
,
управо
,
бити
мишљење
интелигентан
и
слободоуман
дело
публика
;
или
кратак
:
како
јесам
тетка-Таскин
план
и
рачун
с
онај
корпоративан
шетња
тотално
пропасти
.
сутрадан
јесам
тетак
Таска
хтети
да
видити
ефект
који
јесам
произвести
онај
јучерашњи
шетња
кроз
онолики
свет
и
улица
,
и
зато
јесам
и
сам
заредити
по
многи
познат
кућа
,
навијати
разговор
на
онај
ствар
,
али
се
покајати
и
ратосиљати
,
јер
јесам
увидети
да
јесам
пропасти
као
никад
дотле
.
јесам
ништа
помоћи
:
глас
,
који
јесам
једаред
пукнути
,
јесам
се
моћи
задржати
,
и
створити
једаред
суд
и
мишљење
јесам
се
моћи
потрти
.
остати
јесам
глас
и
надаље
и
мишљење
онај
стар
,
само
обогатити
и
накитити
нов
досетка
и
заједање
.
јер
са
свити
страна
јесам
обасути
питање
,
који
се
—
после
онако
еклатантан
доказ
да
јесам
сав
лаж
и
клевета
—
ни
најмање
јесам
надати
.
један
јесам
запитати
:
„
код
ко
гу
наћи
;
код
Манулаћ
,
ели
код
Манча
?
”
;
други
:
„
кад
гу
врнути
дом
?
”
;
трећи
:
„
у
лојзе
ли
гу
уфатити
?
”
а
четврти
баш
загрдити
питање
:
„
Ела
гу
сас
џандар
врнути
?
Што
рећи
господин
начелник
?
”
и
сав
такав
неки
,
луд
од
луд
,
питање
,
тако
да
јесам
тетак
Таска
савити
шипак
и
побећи
чак
у
лојзе
.
тамо
јесам
припалити
кандило
,
тамјан
окадити
одаја
,
и
клекнути
пред
икона
и
на
грчки
језик
бацити
анатема
на
сав
,
а
највише
на
Ман
,
који
јесам
,
како
јесам
она
уверити
бити
,
сав
тај
ујдурисати
!
глас
,
једаред
раширити
,
остати
јесам
,
и
ники
он
више
јесам
моћи
демантовати
и
повратити
натраг
у
уста
клеветник
.
зона
остати
име
„
побегуља
”
,
иако
јесам
вратити
;
јер
тај
што
јесам
вратити
јесам
још
значити
да
она
јесам
повраћен
и
стар
добар
глас
њен
.
—
сав
јесам
тумачити
да
јесам
тај
лако
бити
:
ништа
лакше
од
тај
.
управо
,
друкчије
јесам
моћи
ни
бити
,
кад
стар
богат
Замфир
и
господин
начелник
живити
лепо
.
А
тај
јесам
леп
објаснити
неки
господин
Милисав
јекономија
,
који
се
потписивати
„
овдешњи
”
,
а
називати
он
јекономија
,
јер
тај
он
јесам
бити
некако
струка
,
мио
тема
за
разговор
,
о
који
јесам
најрадије
у
кафана
,
за
сто
,
с
разумевање
разговарати
.
Учио
јесам
нешто
земљоделско-шумарске
школа
,
али
,
како
јесам
јесам
имати
земља
да
јесам
рационално
обрађивати
,
јесам
јесам
хтети
обрађивати
ни
код
велик
газда
,
да
не
бити
припомоћи
још
веће
пропадање
мали
газда
и
постајање
латифундија
или
велик
газдинство
или
велепосед
,
који
хтети
тада
неминовно
гутати
онај
мали
посед
.
зато
,
а
и
стога
што
јесам
мислити
да
народ
требати
прво
извојевати
политички
слобода
,
бацити
се
на
правни
струка
.
адвоцирати
јесам
,
слати
допис
,
постављати
по
новина
питање
овај
или
онај
министар
под
потпис
„
Небојша
”
;
ићи
у
депутација
,
бивати
претставник
листа
,
примати
пред
суд
на
себе
да
јесам
он
писац
оштар
уводни
чланак
,
и
сав
такав
крупан
народни
брига
и
посао
отаљавати
.
Мрзио
јесам
неправда
и
неједнакост
,
и
економски
и
политички
и
социјалан
,
и
смело
се
изражавати
у
круг
сав
,
у
кафаница
„
код
препеченица
”
,
где
јесам
редовно
седети
и
говорити
о
берићет
лањски
и
овогодишњи
,
о
општински
кош
,
о
киша
и
сушити
,
и
желети
сељак
киша
.
и
кад
се
спустити
тако
давно
жељен
и
очекиван
киша
,
он
јесам
онда
задовољан
и
нудити
дуван
онај
око
сто
:
—
правити
,
бог
ти
љубити
!
немати
што
ти
данас
,
кад
овако
пљуштати
овај
Божји
благослов
,
не
бити
’
дати
—
велим
,
па
причати
расположен
даље
.
да
он
,
велим
,
неко
казати
:
„
Шта
бити
волети
,
Милисава
,
духати
ти
,
права
казати
:
ил
’
да
ти
дати
један
милион
,
или
један
добар
киша
за
наш
сељак
?
”
...
—
Части
ја
мој
,
клети
се
Милисав
(
старати
земљоделско-шумарска
крв
!
)
,
частити
ја
мој
и
овај
ја
причестити
,
—
тај
јесам
,
куд
ја
отићи
—
овај
јесам
вино
,
—
него
овај
ја
ракијица
и
овај
благослов
што
пљуштати
,
частити
ја
,
не
бити
’
,
—
велим
Милисав
,
—
ни
погледати
на
милион
,
него
бити
’
рећи
:
Аман
,
брата
,
шта
хтети
ја
милион
?
дати
ти
,
брата
сладак
,
ја
кишица
;
па
кад
имати
наш
‘
ранитељ
,
наш
геџа
,
—
имати
и
ја
.
дати
један
кишица
,
дати
Божји
благослов
онај
весео
гејак
...
ето
,
тако
јесам
објективан
,
правичан
и
несебичан
човек
бити
тај
Милисав
јекономија
,
чији
хтети
мишљење
изнети
опширно
и
тачно
,
као
да
јесам
из
стенографски
белешка
вадити
.
А
који
мишљење
мислити
да
хтети
бити
на
одмет
,
кад
од
један
такав
особа
долазити
.
и
онда
,
јесам
никакав
чудо
што
јесам
његов
субјективан
мишљење
и
освојити
и
брзо
постати
објективан
и
општи
мишљење
цео
град
...
—
Мор
,
знати
јесам
ја
тај
,
—
говорити
јесам
Милисав
,
опет
у
круг
свој
,
у
кафаница
„
код
препеченица
”
,
—
да
хтети
тај
бити
оно
штоно
наш
стар
рећи
:
„
појести
вук
магарац
”
,
чим
се
тај
тицати
богаташки
кућа
.
јер
,
ево
,
брата
сладак
,
сасвим
прост
ствар
!
Чорбаџи-Замфир
имати
кућа
,
дућан
,
чифлук
и
виноград
,
а
господин
начелник
,
јопета
,
јесам
с
раскид
за
какав
добар
крканлук
,
па
још
кад
јесам
и
муфталук
,
—
па
се
тај
некако
сложити
,
ујдурисати
он
се
тај
некако
...
вран
вран
очи
не
вадити
...
Тешко
сиротиња
!
лако
јесам
он
,
него
мука
јесам
ми
—
ја
и
ти
,
и
онај
тамо
брата
—
и
показати
на
зајмодавац
Љубисава
—
мука
јесам
поштен
људи
!
...
—
Мор
,
знати
ја
сав
тај
,
—
настављати
Милисав
,
држати
на
доњи
усни
цигарица
,
а
у
исти
време
правити
нов
,
—
па
зато
и
лајати
толико
.
зар
јесам
ја
мило
да
се
повлачити
од
свет
?
!
...
Чудите
се
што
ћутети
,
што
се
туђити
,
што
се
понеки
пут
,
па
бог
ја
,
и
нашљемати
овај
ракијчина
!
...
(
уосталом
,
знати
се
и
тај
у
свој
време
...
)
од
мука
јесам
сав
тај
,
брата
...
не
моћи
...
не
моћи
да
гледати
шта
се
овај
радити
—
па
тај
ти
јесам
!
Ена
,
гледати
само
...
узети
само
по
наш
новина
!
...
новина
,
новинар
,
бре
брата
,
ако
ко
бог
знати
,
ко
један
честит
и
један
,
заиста
,
свестан
син
овај
земља
,
па
,
ено
,
и
они
профанисати
...
Ена
,
узети
по
новина
!
Споречкају
се
двојица
,
два
сиромашак
,
река
,
погурати
се
мало
,
а
по
новина
се
распричати
надугачко
и
нашироко
:
„
Јуче
јесам
се
споречкати
двојица
,
и
после
кратак
амалски
и
аласки
свађа
и
грдња
,
и
потући
и
узнемирити
читав
овај
крај
,
као
да
јесам
у
централни
Африка
а
не
у
цивилизован
Јевропа
...
Шта
хтети
странка
рећи
на
тај
?
!
А
наш
будан
полиција
ниоткуда
,
да
ми
,
вео
,
поштеда
од
сав
тај
!
...
”
ето
,
тако
казати
,
кад
јесам
о
сиротиња
реч
.
А
кад
се
господа
потући
с
амбрел
,
да
сав
прштити
—
а
они
само
укратко
писати
:
„
Били
јесам
”
,
вео
,
„
очевидац
један
непријатан
сцена
;
жалити
јесам
и
желети
јесам
да
се
такови
што
више
нигда
не
поновити
”
...
или
,
још
боље
,
узети
овај
на
прилика
:
живити
невенчан
господа
,
и
ники
хтети
да
казати
и
назвати
тај
прав
његов
име
.
ама
,
креснути
он
,
брата
,
река
:
поп
поп
,
боб
боб
!
...
него
умотавати
тај
,
крити
у
кучина
,
те
:
симпатисати
једно
други
,
те
брак
на
леви
рука
,
тај
морганатички
,
те
диваљ
,
те
неки
недозвољен
и
недопуштен
однос
—
и
све
тако
нешто
.
А
кад
сиротиња
,
што
не
моћи
да
се
формално
узети
због
трошак
,
почети
као
господа
—
да
ви'ш
како
онда
наћи
израз
и
погодити
права
име
,
онда
просто
вео
:
спанђати
се
...
онда
писати
у
новина
:
—
„
Таљигаш
”
,
рећи
Прока
,
„
и
вешерка
Соса
живити
на
очиглед
свет
и
полиција
невјенчан
.
Жива
на
саблазан
свет
,
а
највише
на
саблазан
онај
честит
и
миран
сусед
.
Чудимо
се
,
”
вео
,
„
како
наш
вредан
полиција
,
који
јесам
тако
ревностан
и
брз
кад
ко
требати
казнити
за
непочупан
зубача
пред
кућа
,
и
за
ђубар
у
кућа
—
како
јесам
сада
тако
индиферентан
и
спор
према
овај
,
и
тај
моралан
,
ђубре
!
...
”
—
Мор
,
—
завршити
Милисав
,
—
мрзети
ја
и
да
причам-—
само
се
наљутити
,
па
онда
не
ваљати
и
јесам
цео
дан
ни
за
какав
посао
...
сав
он
одобравати
,
вео
да
јесам
сав
тако
као
што
он
казати
,
поручивати
чокањчић
линцура
,
а
он
опет
настављати
:
—
Па
тако
јесам
и
с
овај
сад
.
она
јесам
одбећи
,
или
отети
—
тај
не
мењати
много
ствар
;
главно
јесам
да
јесам
тај
факат
,
непобитан
факат
,
који
се
више
ништа
не
моћи
оборити
!
е
,
али
јесам
тај
чорбаџиски
,
богаташки
ћерка
,
њен
отац
и
начелник
овако
—
и
ту
метнути
један
кажипрст
крај
други
,
да
показати
како
се
Замфир
и
начелник
слагати
—
и
онда
тај
не
смести
тако
остати
!
не
смести
ники
преко
јаван
гласило
ни
реч
зуцнут
о
тај
,
иако
штампати
постојати
,
иако
јесам
се
ја
крвавити
и
по
апсана
трунути
,
и
коска
наш
остављати
—
само
да
јесам
добити
.
и
што
хтети
ми
онда
све
тај
?
!
...
и
пошто
јесам
она
чорбаџи-Замфирова
,
—
онда
дати
полиција
и
жандар
,
трчати
по
кућа
и
виноград
,
враћати
јесам
кућа
,
замазати
очи
свет
,
да
не
видити
брука
,
и
запушити
он
уш
,
да
не
чути
истина
!
...
ама
хтети
се
офајдити
тај
!
остати
тај
—
бити
он
!
ни
за
милион
мираз
не
бити
јесам
ја
—
ја
,
овако
како
ја
сад
видити
,
који
сем
част
и
интелигенција
ништа
под
овај
небо
немати
,
—
ја
јесам
,
ев
’
видити
,
не
бити
уз'о
,
па
ни
за
сав
онај
кућа
,
дућан
,
чифлук
,
воденица
и
виноград
!
...
Части
ја
мој
,
—
не
бити
!
А
јесам
мало
кад
се
човек
у
свој
част
заклети
...
она
јесам
,
видити
,
сад
у
мој
очи
,
—
завршити
Милисав
подигнут
глас
,
лупати
на
сваки
реч
шака
о
сто
,
да
јесам
се
све
трести
и
звечати
онај
силан
чокањчић
—
она
јесам
сад
просто
као
један
књига
из
антикварница
...
ама
,
вео
,
нов
књига
,
неисечен
—
јок
,
јок
!
јесам
ли
она
доспети
у
антикварница
—
она
јесам
старати
!
она
јесам
сад
,
исти
Зона
,
никако
друкше
,
него
као
један
поништен
таксени
марка
!
...
глава
осамнаести
на
шта
јесам
се
све
решити
чорбаџи-Замфирови
,
само
да
бити
ућуткати
глас
.
кроз
уста
исти
тај
Милисава
говорити
јесам
велик
део
грађанство
,
и
тај
јесам
остати
,
и
такорећи
стереотиписати
се
.
и
само
утолико
уколико
јесам
код
ми
„
сваки
чудо
за
три
дан
”
,
само
утолико
се
мање
и
ређе
говорити
—
говорити
се
и
тумачити
само
онако
као
у
први
мах
.
Замфиров
јесам
се
тешити
да
хтети
тај
ипак
проћи
,
али
кад
после
кратак
време
постати
и
песма
,
и
кад
јесам
чути
,
—
сав
јесам
бити
као
утући
.
А
песма
јесам
гласити
:
на
порта
седити
тај
Зона
Замфирче
.
туд
се
спацировати
Манулаћ
банкирче
.
—
„
Здраво-живо
,
Зона
!
Што
ти
радити
дома
?
”
—
„
здраво
јесам
ја
дома
,
сербез
јесам
живовати
,
сербез
к
ноћ
легати
,
спити
,
урањивати
,
теке
у
соб
ја
често
нагвирују
:
дома
ли
јесам
,
Зона
?
ваздан
ја
питовати
!
...
”
Вис
се
јесам
моћи
трпети
.
морати
се
тражити
неки
начин
и
лек
зао
.
зато
јесам
одмах
и
наћи
да
хтети
бити
најбоље
да
брзо
свршити
ствар
.
Што
хтети
бити
јесенас
,
неки
бити
вечерас
.
А
ваљда
јесам
и
судити
и
писати
да
тај
тако
бити
.
зато
се
први
недеља
поподне
кренути
тетак
Уранија
(
јер
јесам
од
тетка-Таске
,
који
јесам
иначе
свршавати
такав
ствар
,
одузети
свако
пуномоћије
,
пошто
јесам
бити
огласити
за
баксуз
)
,
да
она
покушати
да
раскравити
и
ослободити
Манулаћев
стар
и
да
она
сам
понуда
и
опоменути
она
и
да
она
миг
за
прошевина
.
ако
што
мислити
,
неки
се
,
—
да
она
казати
—
и
пожурити
,
јер
Зона
се
јављати
многи
прилика
—
тражити
јесам
неки
официр
,
три
фронтовни
и
два
академски
,
а
они
опет
јесам
баш
радити
да
она
дете
ићи
у
гурбетлук
,
него
бити
волети
да
она
јесам
ту
на
очи
,
и
радије
бити
јесам
дати
у
какав
честит
овдашњи
трговачки
кућа
,
—
тако
,
отприлике
,
неки
казати
.
тетак
Уранија
отићи
,
али
се
не
вратити
.
немати
јесам
ни
у
понедељак
ни
у
уторак
цео
дан
.
код
Замфиров
одмах
осетити
да
јесам
добро
,
кад
не
смести
да
доћи
,
зато
се
у
четвртак
кренути
сам
Ташана
до
Уранија
,
да
видити
шта
јесам
бити
.
зао
слутња
се
обистинити
.
тетак
Уранија
она
јесам
све
испричати
.
кад
она
јесам
,
велим
,
она
разговетан
наговестити
зашто
јесам
доћи
,
они
,
Јорданов
,
јесам
се
учтиво
извињавати
:
да
она
дете
јесам
још
за
женидба
,
да
јесам
отслужити
војска
,
да
хтети
он
можда
послати
горе
у
Грац
,
на
више
трговачки
наука
(
на
што
се
тетак
Уранија
грохот
насмејати
и
рећи
:
„
Лелее
,
стар
магаре
,
тај
он
се
саг
топрв
сетити
за
самарица
!
”
)
и
сав
јесам
такав
неки
ствар
наводити
,
да
јесам
очевидно
бити
да
се
на
фин
начин
извлачити
и
одбијати
.
јасно
јесам
бити
да
хтети
,
и
да
веровати
чаршиски
глас
,
јер
јесам
Уранија
одмах
сутрадан
чути
—
доставити
она
јесам
—
да
се
Перса
,
Манулаћев
мајка
,
јасно
и
разговетно
изразити
на
један
место
код
жена
да
зато
хтети
Зона
за
син
што
из
њихов
породица
још
досада
,
хвала
бог
,
ники
јесам
„
скочидевојка
”
узети
,
па
хтети
ни
Манулаћ
,
макар
се
никада
не
оженити
,
макар
отићи
у
калуђер
,
у
свет
богородица
Габровачку
.
А
сем
тај
,
—
причати
јесам
Уранија
—
и
тај
јесам
имати
нешто
да
значити
,
и
јесам
тек
онако
што
јесам
Јордановица
необично
стати
хвалити
Ман
Кујунџију
,
баш
сада
(
е
,
што
тај
баш
она
и
баш
он
да
хвалити
?
)
како
јесам
момак
наочит
,
добар
,
„
кротак
како
девојка
”
,
рећи
,
како
јесам
сем
тај
чути
да
јесам
се
некад
Ман
и
Зона
пазити
и
севдисати
,
и
како
она
јесам
зар
писати
да
се
и
узети
.
А
да
тај
не
бити
бити
први
случај
,
нити
какав
чудо
да
се
ородити
чорбаџиски
и
занатлиски
кућа
,
споменути
јесам
неки
давнашњи
случај
,
који
јесам
још
као
дете
слушати
,
где
се
чорбаџиски
син
оженити
пударски
ћерка
,
и
обратно
,
где
се
пољак
,
што
јесам
чувати
близу
гробље
,
оженити
неки
трговачки
удовица
и
ући
у
пун
кућа
;
а
Ман
јесам
,
велим
,
тек
нешто
више
:
растапати
злато
,
окивати
икона
,
ковати
минђуша
и
белензука
,
па
и
овај
сад
са
Зона
,
завршити
Перса
Јордановица
,
моћи
да
испасти
по
онај
народни
:
„
Злата
хтети
се
кујунџија
наћи
”
...
јасно
јесам
као
дан
бити
да
јесам
Јордановица
циљати
на
Ман
,
да
јесам
други
реч
хтети
рећи
:
како
јесам
дробити
,
тако
и
кусати
.
она
сумњати
на
Ман
.
А
Ман
,
опет
,
како
јесам
чути
,
не
да
се
ни
опепелити
да
јесам
он
штогод
у
тај
умешати
.
—
Ена
,
ономад
јесам
истук'о
један
што
он
јесам
запитати
шта
јесам
он
сад
:
момак
,
удовац
,
или
шта
ли
?
бранити
се
да
јесам
ни
сневати
оно
што
он
се
пришивати
:
нит
’
јесам
одвести
,
нити
јесам
покушавати
,
нити
пак
изнети
тај
глас
за
девојка
;
ако
јесам
ко
тај
урадити
,
тај
јесам
ники
други
него
Манулаћ
.
Међутим
,
и
они
који
јесам
и
мислити
да
јесам
Манулаћев
масло
сав
тај
,
баталити
јесам
ту
помисао
кад
јесам
он
видети
и
боље
загледати
,
јер
јесам
наћи
да
тај
не
бити
моћи
повести
за
себе
ни
један
јуница
на
улар
,
акамоли
леп
девојка
,
као
што
јесам
Зона
!
...
.
Ман
,
Ман
јесам
мајстор
за
тако
нешто
.
Чапкун-Мане
,
Ђорђијин
син
,
кријумчарски
стар
крв
,
—
он
јесам
и
ники
други
пустити
тај
проклет
глас
,
који
Замфиров
не
да
спавати
.
да
јесам
стар
турски
време
,
чорбаџиски
време
,
уздисати
Замфиров
,
бити
бити
лако
:
дегенек
(
а
можда
и
сургун
)
он
не
бити
фалити
,
али
јесам
Србија
,
за
фукара
,
слободија
,
па
мука
!
...
зато
наћи
да
хтети
још
најбоље
бити
ако
послати
на
месец
дан
Зона
у
гост
који
од
сестра
.
А
имати
јесам
три
зет
у
околина
.
спрема
јесам
у
П
*
,
па
тамо
нека
поседити
код
сестра
—
моћи
она
се
какав
срећа
јавити
тамо
.
и
тамо
имати
богат
трговачки
кућа
,
а
лепотица
се
баш
не
моћи
богзна
како
похвалити
тај
место
.
А
најпосле
,
ако
она
се
баш
и
не
јавити
срећа
,
а
оно
јесам
и
тај
неки
фајда
што
хтети
се
неки
време
уклонити
испред
очи
свет
;
свет
хтети
јесам
заборавити
,
па
хтети
и
глас
онај
тако
полако
нестати
.
тако
и
урадити
.
Дође
зет
Гопе
по
Зона
и
одвести
јесам
.
али
јесам
несрећа
бити
тај
што
јесам
она
песма
о
Зона
стигнути
пре
она
у
П
*
,
и
Зона
јесам
само
интересантан
бити
тамо
,
и
ништа
друго
.
и
место
да
остати
тамо
три-четири
месец
,
или
дваред
дуже
него
што
јесам
мислити
,
—
вратити
се
оданде
после
шест
недеља
,
тужан
и
зловољан
,
тужити
се
на
дуг
време
,
провести
тамо
.
после
две-три
недеља
,
доћи
по
она
други
зет
,
зет
Тошке
,
и
одвести
јесам
себе
у
л
*
,
други
њен
сестра
.
А
боље
да
јесам
ни
долазити
,
јер
и
овде
јесам
она
проклети
песма
пре
она
стигнути
,
па
јесам
бити
као
и
у
П
*
.
и
још
горе
од
онај
.
тамо
јесам
јесам
тек
калфа
почети
певати
,
и
тај
тек
соло
,
—
а
овде
јесам
већ
и
шегрт
певати
,
и
тај
у
хор
:
у
дует
,
терцет
,
квартет
,
квинтет
и
тако
даље
.
певати
јесам
и
шегрт
и
тамбураш
!
—
ту
се
још
мање
скрасити
него
у
П
*
.
овде
ни
три
недеља
јесам
остати
.
Ужасно
она
тешко
,
дуго
и
досадно
бити
,
и
она
се
вратити
зловољан
и
тужан
него
икада
што
јесам
бити
.
Трећем
зет
у
л
*
јесам
јесам
ни
слати
,
јер
јесам
она
одатле
писати
да
јесам
не
доводити
сад
,
бар
још
за
неки
време
,
док
се
ућутати
с
неки
проклет
песма
,
који
се
тамо
сад
највише
и
најрадије
певати
,
а
почињати
са
:
„
на
порта
седити
”
.
зона
јесам
бити
—
што
лепо
рећи
тада
поштар
и
телеграфиста
Пајица
,
Едисон
назвати
—
бити
јесам
судбина
један
рђав
адресован
писма
,
који
лутати
из
место
у
место
,
па
се
,
црно
од
силан
жиг
,
враћати
пошиљалац
с
онај
хладан
,
званичан
и
немилосрдан
натпис
:
„
ретур
!
адресант
се
не
налазити
у
место
!
...
”
глава
деветнаести
у
она
јесам
описати
очајан
корак
учинити
од
страна
Замфиров
на
сав
страна
,
а
највише
око
Ман
,
који
јесам
у
последњи
време
акција
почети
нагло
скакати
.
Прошла
читав
година
од
онај
кобан
вече
,
а
ствар
још
једнако
стајати
да
не
моћи
бити
горе
.
мање
се
,
истина
,
говорити
,
али
кад
се
већ
говорити
о
тај
,
само
се
онако
говорити
како
се
први
дан
говорити
.
говорити
се
двојак
,
и
овако
обично
,
а
и
у
стих
.
на
онај
прво
моћи
јесам
вешто
и
одговорити
,
али
на
овај
у
песма
ништа
:
морати
јесам
слушати
и
оћутати
.
А
мало
који
вече
да
она
не
проћи
поред
кућа
гомила
калфица
,
трговчић
или
писар
из
дивизија
и
из
разних
војни
слагалиште
,
и
не
запевати
баш
пред
кућа
:
Тешко
доља
куд
се
вод
слив
и
девојка
који
сам
доћи
!
и
тако
проћи
читав
година
—
век
читав
за
Зона
,
на
који
сав
родбина
попреко
гледати
,
чак
и
онај
далек
,
који
давно
већ
ни
приступати
не
имати
у
хаџи-Замфирову
кућа
,
—
и
они
јесам
нападати
и
одрицати
се
сродство
с
она
.
А
тек
како
јесам
бити
Зона
и
онај
што
долазити
!
Шта
јесам
савет
и
карање
прогутати
за
тај
година
—
тај
само
она
знати
!
отац
Замфир
јесам
с
она
врло
мало
говорити
,
а
тетак
и
стрина
боље
и
да
јесам
,
јер
шта
зинути
и
отворити
уста
,
онај
она
само
позлеђивати
рана
свој
хукање
и
кукање
:
како
јесам
и
онај
девовати
и
ашиковати
,
али
тај
чудо
јесам
бити
;
како
хтети
ко
никоји
остати
уседелица
на
срамота
Замфиров
,
из
чији
јесам
се
кућа
у
срећан
време
већ
у
петнаести
година
удавати
!
или
јесам
кришом
погледати
,
мера
јесам
очи
од
глава
до
пета
,
врт
глава
забринути
,
сажаљевати
у
себе
,
шапћући
:
„
Лелее
”
,
или
пуштати
звук
„
ццц
!
”
а
тај
сав
Зона
,
наравно
,
да
и
чути
и
видити
,
па
она
тешко
,
и
плакати
поваздан
...
Једина
мајка
Ташана
што
јесам
бити
нежан
према
она
:
тешити
јесам
да
тај
јесам
ништа
,
али
јесам
и
она
кришом
погледати
и
тајом
плакати
.
Ужасно
јесам
проводити
и
дан
и
ноћ
;
дању
црн
мисао
,
а
ноћу
страшан
сан
низати
све
црње
и
црње
слика
из
будућност
Зонин
.
Често
ноћу
мислити
Ташана
,
и
дуго
не
моћи
ока
да
склопити
мислити
о
Зона
,
па
ваљда
под
утисак
тај
црн
мисао
и
заспати
,
па
често
сневати
немио
сан
.
сневати
Ташана
,
а
ко
њен
Зона
учити
,
јесам
више
онако
умиљат
,
али
јесам
учити
—
врло
учити
,
сав
на
свет
знати
,
носити
чак
и
наочаре
.
Чуди
се
Ташана
откуд
сав
тај
знати
,
и
где
јесам
научити
Зона
све
тај
?
!
говорити
француски
,
немачки
,
грчки
знати
.
ићи
по
господски
кућа
,
курдисовати
клавир
,
свирати
из
неки
велик
књига
и
печал
пар
,
и
учити
господски
деца
да
говорити
француски
и
одасвуд
доносити
силан
пар
и
метати
она
на
гомила
.
ујутру
отићи
,
а
увече
доћи
.
немати
више
онај
раскошно
бујан
кос
,
онај
дуг
леп
курјук
—
отрцати
се
и
крзати
једнако
,
док
јесам
доћи
танак
и
кратак
,
мало
дуг
од
мачји
реп
,
а
после
нестати
и
он
.
отсећи
он
Зона
,
ошишати
се
,
а
на
тршав
глава
она
мушки
шешир
неки
(
па
доћи
исти
познат
мадмазељ
Д'Ангулем
,
што
учити
деца
француски
)
.
крстити
се
Ташана
,
брисати
суза
и
питати
јесам
:
„
Што
се
напрајити
,
дете
,
резил
?
Што
искубити
,
мора
,
курјук
?
Кој
хтети
тај
такав
,
без
курјук
,
узнети
?
!
”
—
А
Зона
она
одговарати
:
„
морити
,
глај
јесам
посао
,
нана
,
—
ја
ли
хтети
се
зар
удати
?
!
ба
!
ја
ја
стига
и
оваки
!
”
—
„
Лела
”
,
плакати
Ташана
,
„
истин
’
ли
зар
искати
девојка
да
остати
?
!
”
—
„
ама
,
па
моћи
да
се
и
удати
”
,
одговарати
Зона
,
„
теке
неје
зорт
!
имати
време
,
нана
!
Зашто
јесам
ја
печалити
и
збирати
онол'ке
пар
?
за
мираз
,
нана
!
па
моћи
и
да
се
удати
за
ники
...
да
се
удати
за
онај
ћелеш-ефендију
Исидора
,
агент
што
јесам
осигуравајућога
друство
...
а
моћи
ласно
да
јесам
остати
и
девојка
...
А
,
један
ли
хтети
јесам
ја
такав
!
?
”
...
никад
тужан
и
утучен
јесам
Ташана
бити
него
после
тај
сан
.
цео
дан
она
јесам
избијати
из
глава
слика
мадмазељ
Д'Ангулем
,
познат
у
место
учитељица
(
са
особит
метода
за
лако
и
перфектно
учење
француски
језик
)
,
који
се
са
Лафонтенов
басна
често
виђати
по
главни
улица
.
сутрадан
јесам
позвати
Уранија
и
Калиопа
,
решити
да
учинити
још
једаред
,
последњи
пут
,
корак
у
оба
кућа
—
у
Манин
и
Манулаћев
.
замолити
она
да
отићи
—
Уранија
до
Манин
,
а
Калиопа
до
Манулаћев
кућа
,
и
да
она
запитати
и
затражити
да
отворено
казати
шта
мислити
с
девојка
—
па
куд
пукнути
да
пукнути
!
овај
отићи
и
вратити
се
с
невесео
глас
,
јер
Уранија
рећи
да
сумњати
у
Манулаћев
,
а
Калиопа
опет
одговорити
да
сумњати
у
Манин
...
сав
овај
радити
јесам
,
ако
не
баш
с
одобравање
,
а
оно
са
знање
хаџи-Замфировим
.
ах
,
да
јесам
онај
стар
турски
време
,
уздисати
стар
Замфир
,
када
јесам
он
после
пасти
и
владика
бити
први
сила
,
—
сав
бити
тај
друкчије
бити
.
али
овако
јесам
остати
хаџи-Замфиру
ништа
,
него
да
дувати
на
нос
,
па
да
јесам
потрудити
свој
чудо
и
господство
и
да
и
јесам
тражити
лек
тај
зло
и
невоља
.
док
јесам
малодушан
женскадија
очајавати
,
мислити
да
јесам
сав
пропасти
,
он
јесам
,
као
човек
,
бити
јак
и
сталожен
и
,
као
искусан
,
држати
јесам
да
још
јесам
све
пропасти
.
А
надати
се
успех
,
јер
јесам
спремити
терен
.
о
мана
се
лепо
изражавати
.
у
један
друштво
хвалити
јесам
Ман
као
један
добар
занатлија
и
причати
она
како
јесам
лепо
живети
с
отац
његов
,
покојни
Ђорђи
,
како
јесам
један
други
у
помоћ
бити
—
он
Ђорђија
,
кад
јесам
због
неки
кријумчарење
моћи
да
повући
,
а
Ђорђија
опет
он
одбранити
од
неки
пијан
аскер
.
тако
јесам
говорити
већ
од
дуг
време
и
пустити
да
се
тај
чути
и
даље
,
да
допрети
до
Ман
.
па
не
само
да
се
задржати
на
хвала
реч
,
него
јесам
и
делом
доказати
да
он
цена
:
поручити
јесам
преко
свој
човек
један
Богородичину
икона
да
јесам
Ман
оковати
у
сребро
,
—
и
поручити
и
богато
он
исплатити
.
и
кад
јесам
тачно
известити
бити
да
јесам
Ман
сав
тај
чути
,
и
кад
он
се
Ман
почети
већ
и
јављати
,
—
кренути
се
један
дан
јесам
глава
чорбаџи-Замфир
,
не
казивати
,
наравно
,
ники
ништа
.
али
тај
што
јесам
обући
панталоне
гугуткин
бој
и
понети
скупоцен
штап
од
абонос
давати
он
јесам
свечан
изглед
,
и
укућанин
јесам
однекуд
слутити
да
се
домаћин
кренути
на
врло
важан
посао
.
тако
јесам
хаџи-Замфир
поћи
чаршија
,
ићи
полако
и
достојанствено
,
бирати
,
као
голуб
,
где
хтети
да
стати
.
ход
он
јесам
бити
као
ход
човек
који
се
кренути
да
се
онако
мало
прошетати
један
леп
септембарски
дан
,
да
се
нагледати
лепота
и
шаренило
на
пијаца
,
где
сељанка
продавати
грожђе
и
бресква
.
успут
се
задржавати
мало
крај
група
сељанчица
,
заустављати
она
и
питати
она
како
јесам
задовољан
с
берићет
и
кад
хтети
бити
берба
у
њихов
село
.
—
из
који
јесам
село
,
дете
—
застати
Замфир
и
запитати
један
сељанчица
.
—
из
Вртиште
.
—
татко
—
кој
ти
бити
?
—
Стојанча
...
Топал-Стојанча
...
—
Стојанча
...
Стојанча
?
—
присећати
се
хаџи-Замфир
,
па
не
моћи
никако
да
се
сетити
.
—
А
,
мајка
...
како
ти
се
звати
?
—
Бела
!
—
одговорити
девојче
.
—
Бела
?
не
ли
Бела
Стојанчин
?
па
ти
ли
себе
гу
керка
?
—
рећи
зачуђен
,
и
махати
се
за
грозд
и
пипнути
зрно-два
.
—
бре
,
бре
!
зар
тол'ко
голем
керка
имати
Бела
?
!
Знав'ам
Бела
Стојанчин
...
познавати
тај
мајка
!
—
велим
Замфир
и
гледати
лице
девојчетов
,
ваљда
у
памет
сравњивати
црта
кћерин
лице
са
мајчин
.
—
познавати
гу
,
познавати
!
—
понављати
Замфир
.
—
и
Топал-Стојанчу
,
татко
ти
,
познавати
убаво
!
кротак
жена
,
убав
домакица
бити
!
е
ли
јоште
онакав
добар
ткаља
,
како
у
онај
време
што
бити
?
...
Беше
добар
ткаља
—
и
ти
јесам
такав
да
биднеш
,
како
,
како
ете
,
мајка
ти
!
рећи
и
тихо
уздахнути
при
помисао
да
хтети
сав
бити
што
јесам
бити
,
само
он
хтети
више
бити
онај
негдашњи
!
...
—
хе
,
’
ај
’
ићи
јесам
,
—
велим
она
,
—
па
се
поздрав
на
мајка
...
рећи
гу
:
поздравија
ти
се
хаџи-Замфир
...
познавати
гу
,
како
да
гу
не
познавати
!
...
Беше
добар
аргатка
...
работити
ја
јесам
,
у
лојзе
...
Беше
ватра
за
работа
...
вредан
...
радити
и
сав
пој
...
Волешем
гу
,
кад
потрчати
!
па
да
гу
поздравити
,
дете
!
рећи
:
чорбаџи-Замфир
...
што
имати
лојзе
у
Ћурлина
...
тако
јесам
још
неки
зауставити
и
питати
за
берићет
,
па
у
тај
стигнути
и
до
Манин
дућан
.
Ман
он
се
јавити
,
а
он
он
отпоздравити
онако
у
ход
.
Прође
дућан
за
неколик
корак
,
а
после
застати
,
као
да
се
сетити
нешта
,
и
вратити
се
и
ући
у
дућан
на
велик
запрепашћење
Манин
,
који
скинути
брзо
фес
и
скочити
са
седиште
,
али
он
Замфир
повратити
,
узети
јесам
столица
.
—
остати
јесам
,
остати
!
...
седити
јесам
!
...
ти
јесам
работити
,
а
ја
хтети
јесам
сести
малко
.
Ман
покрити
глава
—
збунити
се
,
искашљивати
се
и
машати
за
табакера
.
—
Па
,
Манча
,
како
јесам
?
...
како
пазар
,
алиш-вериш
како
?
—
—
—
запитати
он
Замфир
после
кратак
пауза
,
правити
и
сам
цигара
.
—
Тхе
,
спрама
година
!
—
велим
Манча
,
распремати
испред
себе
онако
у
чудо
и
забунити
једнако
.
—
саг
,
видити
чудо
?
—
отпочети
хаџи-Замфир
.
—
имати
јесам
човек
сијасвет
деца
,
па
сав
здрав
и
цврст
и
убав
,
а
један
...
онај
најмалецан
што
јесам
,
онај
жут
,
слабо
и
никакав
,
—
и
татко
он
па
побоље
волити
ода
сав
други
деца
!
е
,
зашто
јесам
тај
саг
тако
у
свет
—
кој
хтети
да
знати
!
...
е
,
тај
ти
јесам
саг
алис
и
сас
мен
’
...
А
саг
хтети
убаво
и
видити
и
разбрати
зашто
ти
,
демек
,
тај
тол'ко
дуго
зборити
!
имати
јесам
дом
тест
мушљика
,
и
све
побоље
и
поскупити
,
а
на
овуја
ја
кеиф
да
пити
тутун
,
а
оне
јесам
сести
дом
,
па
ако
јесам
поубав
и
побоље
ода
овуја
!
тај
јесам
еснаф
човек
,
мајстор
на
мушљика
...
разбирати
се
у
теј
ствар
...
е
,
казати
ја
,
зашто
јесам
тај
?
—
хе
,
снебивати
се
Ман
,
а
утањити
глас
још
више
.
—
имати
јесам
човек
кеиф
и
на
ништо
што
јесам
полош
...
научија
се
...
—
ха
!
—
одобравати
Замфир
.
—
Ашкољс'н
за
тај
реч
!
...
Овуја
мушљика
имати
јесам
...
знати
од
који
време
гу
имати
?
!
Мор
,
и
не
пантити
веће
!
...
од
татко
ја
остати
,
а
он
гу
добијати
у
дамно
време
ода
владика
Мелентије
,
онај
што
он
у
грчки
буна
обесити
пшешки
вера
туј
на
нишавски
ћуприја
...
па
зар
за
тај
ја
моћи
да
јесам
кеиф
да
чурити
на
њума
.
ако
гу
неки
пут
заб'равим
дом
,
а
мен'-ми
се
не
чурити
,
кеиф
немати
!
...
А
имати
јесам
дом
тест
бре
,
ем
повеће
и
поубав
и
поскуп
.
да
гу
изгубити
,
баталија
бити
и
дуван
и
чурење
!
...
—
табијат
ти
такав
,
хаџија
!
—
...
па
ете
ја
се
—
настављати
хаџи-Замфир
разгледати
цигарлук
о
који
јесам
реч
,
—
ништо
саг
батисати
:
спасти
гу
прстен
,
и
срма
се
покидати
,
па
и
не
прилегати
веће
на
мушљика
.
„
пратити
гу
,
—
зборити
ја
господин
начелник
,
—
по
Мамут-агу
(
он
јесам
ићи
саг
у
турски
,
а
скоро
хтети
се
врнути
оданде
)
,
па
да
гу
,
рећи
,
однети
у
Призрен
,
ели
у
Пећ
;
там
’
јесам
,
рећи
,
мајстор
за
такав
работа
!
”
—
Мор
,
што
хтети
ја
и
Пећ
и
Призрен
и
Стамбол
—
овден
јесам
јесам
Стамбол
и
сав
!
зборити
гу
па
ја
.
имати
јесам
ја
овден
,
викати
ја
,
господин
начелник
,
кујунџија
,
ама
антику-кујунџију
!
побољи
што
хтети
ја
,
и
куде
да
он
тражити
...
што
ни
требати
други
,
викати
ја
,
при
,
ете
,
нашога
Манча
?
Наше
јесам
јесам
дете
...
сам
хтети
гу
ако
се
,
кад
минути
кроз
чаршија
,
сетити
—
сам
хтети
гу
,
викати
,
однети
до
њег
’
...
ако
гу
он
не
бити
екимин
и
доктур
и
не
опраји
гу
,
хтети
јесам
баталити
и
дуван
,
зашто
цигара-пушење
без
овуј
мушљика
не
бивати
!
...
лезет
,
тај
слас
’
немати
!
...
—
фала
,
фала
,
чорбаџија
,
за
тај
чес
’
и
реч
тији
!
—
велим
снебивљив
Ман
.
—
...
тај
већ
недеља
дан
како
гу
носити
,
па
сав
јесам
заб'равим
...
тај
и
саг
,
видити
ли
како
прокај
твој
дућан
проминути
—
ћа
па
да
заб'равим
,
ама
се
сетити
и
врнути
до
теб
’
,
да
ја
,
ете
,
курдисати
мушљика
...
завршити
хаџи-Замфир
и
пружити
он
цигарлук
.
—
А
ја
хтети
пратити
за
њума
—
додати
,
—
кад
бити
готов
...
Ман
разгледати
муштикла
.
Каже
он
да
се
и
лако
и
брзо
моћи
поправити
,
за
четврт
сахат
,
и
питати
он
где
хтети
бити
,
да
јесам
послати
за
он
.
—
Што
да
ја
пратити
?
!
—
кад
викати
да
јесам
за
черек
сат
готов
,
па
ја
хтети
јесам
туј
причекнути
,
а
суд
и
господин
приседник
ја
хтети
побећи
...
Пошеја
јесам
у
суд
...
—
велим
Замфир
правити
цигара
и
метати
јесам
у
један
муштикла
.
Повуче
неколико
дим
,
па
бацити
цигара
и
вратити
муштикла
у
футрола
.
—
ете
,
тај
јесам
јесам
,
алис
што
ти
отоичке
рећи
:
„
имати
јесам
човек
кеиф
и
на
ништо
полош
...
научија
се
!
”
Вид
ли
?
не
чурити
ја
се
.
кеиф
јесам
немати
на
други
...
исти
тај
дуван
,
ама
неје
тај
исти
мушљика
!
Три-четири
дим
,
па
гу
фрљити
’
!
...
манути
мило
што
он
чорбаџи-Замфир
наводити
његов
реч
.
задубити
се
у
оправка
муштикла
.
јесам
радити
,
јер
јесам
малочас
послати
сав
млад
из
дућан
и
остати
јесам
.
Тишина
.
Замфир
разгледати
по
дућан
и
изјављивати
од
време
на
време
свој
и
чуђење
и
задовољство
,
а
Ман
се
удубити
у
посао
,
па
радити
,
али
се
крадом
испод
очи
почешће
погледати
,
заваравати
један
други
,
док
она
се
једном
поглед
не
сусрести
.
—
Ахаха
!
—
зевати
Замфир
и
зевати
питати
.
—
Кол'ко
јесам
платија
,
Ман
,
за
овуј
Вертхајмов
,
ете
,
каса
?
—
за
који
?
—
питати
Ман
,
—
за
онуј
поголем
,
ели
за
овејати
мали
?
—
бре
!
три
ли
имати
?
—
запитати
зачуђен
Замфир
,
и
сад
тек
спазити
и
онај
велик
иза
леђа
.
—
за
голем
,
двокрилан
,
шест
стотина
,
а
за
мали
,
за
сваки
по
двеста
и
педесет
.
—
аферим
,
—
хвалити
он
Замфир
—
када
доживети
и
тај
наш
дете
имати
јесам
три
каса
.
Ман
он
казати
да
јесам
он
оба
потребан
због
драгоценост
који
имати
много
,
па
не
моћи
да
она
сваки
вече
односити
и
ујутро
опет
доносити
у
зелен
кеса
,
као
некад
што
јесам
стар
кујунџија
радити
.
—
ех
—
велим
он
Замфир
,
—
куде
јесам
бити
они
стар
спрама
теб
’
?
!
онај
беоше
прстенџија
и
дугменџија
,
а
ти
јесам
златар
,
јувелир
један
,
моћи
да
се
викати
!
—
ласкати
он
Замфир
.
дуго
се
још
разговарати
о
момак
и
чирак
и
о
пазар
,
кад
ући
два
сељанчица
у
дућан
,
да
купити
гривна
—
један
стар
,
а
други
млађ
.
—
Шта
искати
?
—
питати
она
Ман
.
—
ја
хтети
да
пазарити
,
сал
прајети
друство
...
из
један
јесам
сести
,
и
комшија
...
она
искати
да
купити
ништо
...
саг
први
пут
куповати
,
па
се
срамовати
...
—
рећи
стар
и
показати
на
млад
,
који
јесам
стиснути
пар
у
шака
,
па
се
забленути
у
Ман
и
застати
одмах
на
улаз
у
дућан
.
—
Што
искати
,
што
ти
требати
?
—
искати
,
требити
ја
срма-мустаћи
...
леле
,
—
тргнути
се
мали
,
—
посмешити
јесам
се
!
—
замуцати
застиђен
девојче
и
покрити
шака
поцрвенео
образ
.
—
требити
ја
,
ете
,
искати
срма-белензуци
...
—
е
,
тај
моћи
,
—
умешати
се
стар
Замфир
,
који
се
слатко
насмејати
.
—
тај
моћи
,
тај
имати
.
белензук
се
продавају
,
а
мустаћ
се
сал
давати
,
а
не
продавају
—
и
стати
очински
мило
гледати
оба
муштерија
.
заустити
да
она
питати
из
ко
јесам
село
и
чији
јесам
,
али
се
уздржати
,
ваљда
зато
што
јесам
у
Манин
дућан
.
девојка
пазарити
,
па
и
отићи
.
Остадоше
опет
сам
.
опет
мали
почивка
.
—
бре
!
—
почети
хаџи-Замфир
,
—
искварити
се
много
свет
!
Батисаше
се
и
селскије
!
...
ни
имати
велик
стид
,
ни
чес
’
,
ни
па
срамување
оно
старовремски
!
...
—
Па
,
посмешити
се
дете
...
—
„
Дета
”
,
—
а
видити
ли
како
умести
да
зборити
и
што
искати
да
пазарити
?
Познаваш
ли
гу
?
—
не
познавати
ги
,
хаџија
...
—
ех
,
кујунџија
па
да
не
познавати
селски
девојчики
!
—
дирати
он
Замфир
.
—
Неје
ништо
лошо
...
теке
...
зборити
јесам
...
за
теб
’
хтети
да
ваљати
!
...
Зашто
ти
јесам
јоште
аџамија
,
прајети
јесам
кеф
с
уста
,
а
други
слушати
,
па
мисао
,
истина
јесам
...
Слушају
чирак
,
па
неје
ред
за
еснаф-човека
.
Искачају
лош
реч
!
...
не
чинити
ништо
лошо
,
ама
—
неје
ред
!
...
А
да
јесам
имати
домакица
,
е
,
тај
веће
на
други
прилегати
!
тај
јесам
јесам
ред
,
ама
и
тагај
тај
не
бивати
пред
чирак
!
...
А
тај
што
радити
саг
?
...
Харчиш
таки
и
губити
јесам
младос
’
твој
убав
...
време
промињавати
...
требати
веће
да
се
женити
...
мајка
тај
не
моћи
саг
ласно
хизмет
да
ти
чинити
...
на
мајка
требати
да
мислити
,
дете
!
—
Па
хтети
се
женити
...
—
е
,
што
чекати
?
...
Искаш
пар
,
мираз
?
!
...
—
јок
,
чорбаџија
,
девојка
јесам
искати
!
...
„
мираз
”
...
нишлиски
мираз
!
Што
хтети
ја
давати
у
мираз
?
један
кеса
леблебија
...
—
Што
кеса
леблебија
?
ама
,
имати
понеки
па
хтети
и
пар
да
давати
!
питовати
ти
,
ете
,
сал
тај
:
тражија
ли
јесам
?
—
Несам
тражија
,
теке
...
—
у
ко
јесам
тражија
,
да
ти
не
давати
?
Имаше
ли
он
у
наш
варош
так'в
човек
?
...
—
како
да
ти
рећи
,
хаџија
?
...
Искочио
лош
реч
за
мен
’
:
тај
ловџија
јесам
,
мераклија
сам
џимпир
,
коцкарин
...
—
искочити
’
никакав
човек
,
хаџија
,
у
чаршија
помеђу
трговац
и
еснаф-човеци
!
...
тај
како
саг
да
тражити
,
кад
убаво
јесам
знати
да
ја
хтети
дати
девојка
?
—
тај
што
неси
тражија
ники
потакав
човек
,
од
ред
човек
...
татко
ти
имати
пријатељ
сијасвет
,
а
ти
јесам
жмијеш
неженет
и
губити
јесам
младос
’
са
селски
звер
...
и
ја
ти
се
с
татко
живувашем
алис
како
с
брата
...
Ела
јесам
дошеја
при
мен
’
и
питаја
мен
’
,
да
ти
,
демек
,
наводаџисати
за
ники
трговачки
керка
?
...
Неси
!
...
—
Несам
...
—
одговарати
Ман
,
и
пружити
Замфир
муштикла
,
који
јесам
оправити
.
—
ја
јесам
син
немати
,
Ман
.
татко
тај
Ђорђија
мен
’
у
аманет
оставити
.
тај
јесам
не
знати
ники
—
знати
бог
и
црн
у
Горица
земја
,
што
ти
татко
покривати
.
по
саг
да
ја
не
звати
чорбаџија
и
хаџија
,
велик
татко
да
ја
звати
...
татко
јесам
ти
,
зашто
јесам
ја
аманет
...
ако
искати
да
се
женити
,
мен
’
ја
сал
казати
...
разбрати
ли
?
—
завршити
стар
Замфир
и
опростити
се
с
Ман
,
који
он
,
силно
тронути
,
при
полазак
пољубити
у
рука
...
Вративши
се
кућа
,
стар
Замфир
јесам
поверити
домаћица
разговор
с
Ман
и
јесам
крити
да
се
нада
да
он
јесам
Ман
разумети
,
и
да
хтети
колико
сутра
или
прексутра
ствар
свршен
бити
.
А
да
јесам
мајка
ћерка
поверити
тај
,
јесам
,
мислити
,
нужно
ни
казивати
.
и
сав
јесам
се
надати
и
сваки
дан
очекивати
да
се
појавити
ко
од
Манин
.
али
јесам
се
преварити
сав
.
Прође
недеља
дан
,
а
од
Ман
ни
трагати
ни
глас
.
Чак
он
јесам
по
поуздан
човек
поручити
да
Замфир
давати
уза
Зона
пет
стотина
дукат
мираз
на
дан
прстен
.
Ман
јесам
бити
срећан
и
задовољан
после
онај
сцена
са
стар
Замфир
;
разумети
он
јесам
добро
,
па
ипак
јесам
ни
корак
прићи
на
сусрет
жеља
хаџи-Замфировим
.
знати
јесам
он
добро
стар
господар
;
знати
јесам
да
јесам
у
кућа
свемоћан
,
да
што
он
казати
тај
јесам
казати
,
а
што
заповедити
да
хтети
бити
и
послушати
.
па
ипак
јесам
хтети
ништа
силом
да
добити
.
А
после
,
он
и
јесам
вређати
тај
како
јесам
о
он
мислити
и
ценити
он
стар
њен
,
него
он
јесам
болети
онај
што
јесам
она
о
он
мислити
и
рећи
,
и
иза
његов
леђа
,
и
он
у
очи
.
и
што
бити
она
сад
учинити
,
као
послушан
кћер
,
од
страх
отац
,
застрашити
и
присилити
,
—
тај
он
јесам
требати
.
зато
јесам
Ман
остати
и
даље
хладан
и
повучен
,
и
оставити
она
без
одговор
.
овај
јесам
силно
дејствовати
на
сав
у
хаџи-Замфировој
кућа
,
а
на
Зона
највише
.
бити
јесам
као
убити
:
тужан
поваздан
,
суморан
и
леп
као
јесен
који
настајати
.
као
пожутети
лишће
што
се
кидати
и
опадати
,
тако
и
нада
њен
кидати
се
и
опадати
један
по
један
.
обузети
јесам
и
притиснути
тешко
и
горко
кајање
.
Растужило
јесам
овај
тихо
јесењи
време
...
ах
,
како
јесам
моћи
бити
срећан
!
размишљати
сећати
се
он
и
реч
његов
,
а
седити
усамљен
,
засипан
јесењи
лишће
,
на
доксат
,
и
кидати
митровски
,
зимњи
руж
,
запевати
тих
песма
:
у
башча
ја
зумбул
раст'о
,
—
ја
он
не
гледати
;
на
зумбул
ја
булбул
пој'о
,
—
ја
он
не
слушати
!
...
глава
двадесети
у
она
се
приповедати
како
се
догодити
,
ама
сасвим
од
реч
до
реч
,
по
онај
бачвански
песма
,
који
гласити
:
„
ја
јесам
цура
молити
и
лепо
говорити
,
а
сада
јесам
доћи
време
-
цура
молити
ја
!
“
Јевда
јесам
бити
жена
још
млад
и
леп
,
али
стар
ков
,
„
старовремски
”
,
како
бити
тамо
рећи
,
озбиљан
и
достојанствен
.
син
њен
,
Ман
,
јако
она
јесам
поштовати
и
бити
према
она
необично
нежан
и
послушан
.
али
баш
зато
она
јесам
много
поверавати
никада
.
па
тако
и
сада
.
оно
што
јесам
знати
тетак
Док
,
јесам
знати
мајка
Јевда
,
јер
Ман
јесам
хтети
,
а
други
она
јесам
смести
казати
тај
.
Јевда
јесам
чути
,
истина
,
да
се
нешто
причати
о
Зона
,
о
неки
бекство
,
о
неки
отмица
,
али
Манин
име
јесам
чути
тај
прилика
,
а
цео
ствар
јесам
поклањати
никакав
вера
.
она
јесам
знати
да
јесам
Зона
добро
дете
,
и
сав
овај
јесам
сматрати
и
презирати
као
гадан
сплетка
беспослен
свет
—
сплетка
који
ја
на
један
ухо
примити
,
на
други
пустити
,
чути
,
па
и
заборавити
.
зато
се
силно
изненадити
кад
она
на
Крстовдан
прићи
глава
сам
Зона
и
почети
о
тај
исти
да
она
се
јад
.
Јевда
изићи
мало
из
црква
и
село
у
трем
,
који
јесам
око
црква
,
а
Зона
јесам
вребати
и
увребати
.
искрасти
се
од
свој
,
само
да
се
састати
с
она
.
Приђе
она
и
пољубити
јесам
у
рука
,
па
јесам
одазвати
настрану
,
у
башта
црквен
,
тамо
под
османлук
.
и
ту
она
се
изјадати
.
изнети
сав
шта
јесам
и
како
јесам
бити
.
Плачним
глас
причати
она
Зона
да
јесам
она
,
истина
,
крив
,
јер
он
јесам
волети
и
хтети
за
он
,
па
тетак
покварити
,
али
да
ипак
јесам
заслужити
да
тако
проћи
,
и
да
јесам
Ман
још
крив
,
јер
јесам
он
изнети
на
глас
—
он
и
ники
други
,
он
,
који
она
јесам
претити
и
претња
свој
и
испунити
.
упропастити
јесам
,
и
она
сада
остати
на
потсмех
као
ниједан
њезин
други
,
завршити
Зона
и
бризнути
силно
у
плач
.
Јевда
јесам
неки
време
искрено
бранити
свој
син
,
веровати
и
сам
искрено
да
јесам
до
