негошто
јесам
тежак
.
—
ја
да
се
убити
радити
,
па
не
моћи
да
стећи
толики
пар
.
—
зар
ти
мислити
да
све
морати
да
се
радити
,
па
да
се
стећи
велик
пар
?
—
ја
тако
рачунати
,
да
без
рад
нем
зарада
.
—
е
,
мој
брата
,
не
знати
ти
ништа
.
—
Па
разумети
се
,
шта
ја
сељак
моћи
знати
,
пошто
се
никуда
не
мицати
из
наш
село
.
—
не
морати
никуда
ни
да
ићи
,
богатство
јесам
ту
,
само
што
ти
не
умети
да
он
наћи
.
—
да
он
наћи
!
где
да
он
наћи
?
—
е
,
тај
се
не
казивати
сваки
.
ако
многи
знати
оно
се
не
моћи
наћи
.
—
од
ја
ти
се
хтети
чути
ништа
,
па
да
јесам
човек
убити
код
ја
,
тај
бити
ти
бити
као
у
земља
закопати
.
А
ако
казати
други
,
тај
не
знати
.
—
Шта
вредити
да
ти
казати
,
кад
ти
немати
оно
што
јесам
главни
.
тај
морати
најпре
да
коштати
.
али
се
бар
после
моћи
да
уживати
царски
.
—
неки
коштати
,
кад
имати
зашта
.
оно
и
њива
хтети
да
донети
род
,
док
се
прво
,
семе
не
посејати
.
—
тако
јесам
,
тако
!
ти
лепо
разумевати
тај
ствар
и
с
ти
бити
се
моћи
радити
.
—
ама
казати
ти
ја
откуд
Крсман
толики
пар
?
и
ја
јесам
чути
да
он
имати
пун
ћуп
дукат
!
—
какав
ћуп
!
имати
он
пун
подрум
дукат
!
—
Шта
велим
човек
!
?
где
наћи
толики
пар
?
—
прост
ствар
,
ископати
из
земља
.
—
како
тај
!
зар
у
земља
имати
пар
?
—
Па
весео
бити
,
зар
ти
јесам
знати
да
у
земља
имати
више
пар
,
него
над
земља
.
ко
знати
да
не
легати
дукат
овде
под
наш
нога
.
Стеван
се
прекрсти
пренеразити
од
чудо
,
па
чисто
не
мој
да
изговорити
реч
,
који
бити
изустити
.
—
јесам
ли
ти
чути
за
неки
Цар
Радован
?
—
бити
он
Кузман
из
чуђење
.
—
јесам
.
—
прибрати
се
Стеван
.
—
ја
знати
за
Цар
Лазар
,
Краљевић
Марка
и
Милош
Обилић
.
—
е
па
,
лепо
,
и
они
јесам
бити
богат
,
и
свој
благо
морати
јесам
некуда
сакрити
.
А
где
јесам
моћи
,
него
у
земља
.
ти
мислити
они
јесам
подизати
црква
и
кула
зарад
народ
,
не
,
већ
зато
да
под
она
сакрити
благо
свој
.
они
јесам
знати
да
хтети
царство
изгубити
,
зато
јесам
сакрити
пар
,
да
она
ја
њихов
потомак
моћи
наћи
.
зато
се
и
у
песма
помињати
:
„
куд
се
дед
цар
Немања
благо
“
.
—
А
како
бити
се
моћи
пронаћи
тај
благо
?
—
Па
,
да
видити
,
тај
јесам
лак
ствар
.
требати
да
се
тражити
и
дангубити
.
А
тај
тај
не
моћи
чинити
,
пошто
јесам
у
задруга
с
браћа
.
А
после
тај
требати
бити
ти
нешто
пар
за
тај
посао
.
—
Оно
ја
имати
женин
„
белег
“
десет
дукат
,
али
не
знати
да
ли
хтети
тај
да
стигнути
.
у
тај
она
пристигнути
неки
радник
из
поље
и
они
утишати
говор
.
Махаше
глава
један
други
ићи
док
се
не
растати
.
ИX
.
лагано
и
светлуцаво
пуцкарати
јесам
ватра
на
огњиште
Радичев
,
у
чији
прочеље
Радич
већ
бити
засести
у
свој
наслоњача
и
примати
рапорт
од
свој
укућанин
за
тај
дан
.
Невена
постављати
вече
.
А
Станојка
поливати
људи
да
прати
рука
.
па
ипак
цео
овај
породичан
скуп
,
овај
тренутак
,
више
личити
на
какав
ратнички
табор
,
ко
требати
само
један
чарка
,
па
да
ступити
у
борба
,
сав
жестина
свој
,
него
ли
на
један
породичан
задруга
,
миран
и
договоран
.
јер
сваки
,
сем
Живана
и
Радича
,
осећати
у
себе
неки
расположење
за
свађа
и
раздор
.
сваки
бити
осетљив
,
замерљив
,
непопустљив
и
уопште
готов
да
истеривати
клин
чивија
,
па
куд
упалити
!
долазак
Кузманов
Невена
,
сусрет
његов
са
Стевана
и
разговор
о
копање
благо
,
бити
јесам
семке
раздор
који
јесам
доћи
на
готов
и
припремљен
земљиште
и
наћи
велик
погодба
за
сав
развитак
!
Радич
,
као
да
назирати
тај
,
те
изједна
наговештавати
црн
доживљај
и
себе
и
кућа
свој
,
зарад
неки
свој
ружан
сањање
:
како
јесам
свезде
играти
,
ударати
један
од
други
и
растурити
се
куд-која
и
како
јесам
месец
тај
гледати
,
па
напослетку
и
он
пасти
.
али
ни
син
ни
снаха
не
обраћати
пажња
на
прича
и
слутња
његов
.
јер
сваки
бити
заузети
свој
тишњом
и
смер
,
који
он
не
давати
да
мислити
на
други
.
Једини
Живан
што
он
се
пажња
одазивати
и
повлађивати
сваки
његов
реч
.
Уобичајени
и
освештан
обичај
пристојност
и
уздржљивост
пред
стар
,
овај
вече
бити
неочекивано
изоставити
.
сваки
говорити
оно
што
он
срце
жети
,
сваки
упадати
у
реч
други
и
сваки
се
ситница
узимати
у
такав
спор
и
замршај
да
се
тај
очигледно
дати
видети
да
јесам
тај
намеран
изазивање
,
а
никако
наиван
споразумевање
и
обичан
џевељање
,
који
се
иначе
понављати
сваки
вече
,
у
овакав
један
множина
,
због
разних
пословати
у
кућа
и
ван
она
.
сав
се
подрпкиваху
реч
наизменце
и
заједљиво
.
А
Радич
она
упадати
у
реч
,
као
неумитан
судија
,
који
судити
неразборит
парничар
.
сав
вечерати
,
сем
Радича
,
који
се
још
изјутра
бити
пожалити
Невена
да
он
нешто
јесам
добро
,
и
ако
ни
цео
дан
ништа
јесам
окусити
.
али
наместо
вечера
,
он
испричати
,
како
се
са
ћурка
грозно
напатити
,
јер
много
врљати
и
губити
се
;
и
како
он
јесам
овца
лако
чувати
,
од
који
имати
један
„
Гарушу
“
што
он
увек
јављати
блека
,
кад
овца
отићи
у
штета
,
тај
јесам
због
тај
хтети
ни
продати
ни
заклати
,
док
сам
не
липсати
.
затим
испричати
,
како
јесам
лежати
тај
дан
на
трава
,
како
он
се
неки
страшан
прилика
јавити
у
будноћа
и
зло
он
предсказати
и
како
он
јесам
нешто
жигнути
преко
плећа
,
да
он
тај
бол
и
сад
не
попуштати
.
глас
он
дрхтати
,
а
рука
он
се
најежити
и
сав
се
више
примицати
ватра
.
деца
вечерати
мало
даље
,
за
свој
совра
и
не
скидати
очи
с
он
.
и
овај
бити
вече
проћи
као
и
многи
други
вече
,
да
овај
готовост
за
рат
код
одрастао
не
поћи
у
сусрет
и
деца
.
јер
баш
кад
свако
изгледати
да
хтети
пребацивање
и
заједљив
пецкање
исчезнути
пред
Радичев
прича
,
Живанов
један
мушкарац
вриснути
и
испљувати
залогај
.
—
Шта
јесам
!
—
праснути
Живана
на
он
.
—
љут
леб
!
...
—
растезати
дете
и
расцињка
се
.
—
како
љут
леб
!
?
—
сав
се
згледнути
у
дете
.
Живана
узити
да
пробати
леб
.
—
истина
љут
...
—рече
Живана
,
мљацкати
уста
и
понуда
осталима
.
—
Вал
бог
,
те
он
јесам
ја
месити
,
—
рећи
Невена
,
задовољан
тим
удес
.
—
ја
не
моћи
да
се
сетити
на
шта
овај
мирисати
...
—
рећи
Живан
.
—
Баш
на
сапун
мирисати
,
—
додати
Ненад
,
испљувати
један
трошица
.
Невена
замукнути
,
кад
чути
реч
„
сапун
“
.
—
А
!
...
—
отегнути
Живана
,
—
тај
јесам
Невенин
сапун
,
што
она
јесам
човек
из
чаршија
донети
.
—
Кој
донети
!
?
—
викнути
Ненад
.
—
јесам
мој
човек
купити
,
већ
твој
,
што
седити
по
судница
и
мејана
ваздан
,
а
ја
за
он
измећарити
овамо
.
—
упасти
Невена
.
—
ја
купити
!
?
—
зачудити
се
Живан
.
—
ти
!
—
јесам
!
—
ти
јесам
!
—
Божа
мој
!
и
одједанпут
се
помешати
неколико
узвик
.
сапун
бити
загонетка
сав
.
јер
Невена
јесам
видети
кад
јесам
Кузман
спустити
пераћи
сапун
на
полица
,
а
други
чист
у
наћве
.
А
Живана
јесам
знати
у
онај
љутина
да
јесам
сапун
замесити
са
тесто
.
_
-
А
шта
ја
се
ту
изговарати
,
кад
јесам
крив
и
један
и
други
!
—
издвојити
се
Стеванов
глас
.
ви
се
свуда
проводити
,
а
ја
и
Урош
одривамо
за
цео
кућа
,
па
наш
жена
не
купити
ни
један
дугме
,
а
камо
ли
сапун
.
—
твој
жена
имати
пар
,
па
неки
купити
,
одвратити
он
Невена
.
-
бог
ја
ја
мој
„
белег
“
не
дати
ники
,
па
не
знати
кој
да
доћи
!
—
јавити
се
Станојка
на
тај
примедба
Невенину
.
—
То
јесам
мој
младост
.
—
и
ја
јесам
имати
младост
,
па
ми
одузети
људи
дукат
с
гуша
,
чим
скинути
венац
с
глава
.
А
кад
јесам
ја
дати
,
морати
и
ти
,
—
придати
Живана
.
-
Баш
да
не
дати
!
—
испречити
се
Станојка
мало
јак
глас
.
—
нигде
се
у
свет
не
одузимати
девојачки
„
белег
“
.
—
ти
морати
!
—
креснути
она
Ненад
.
—
не
морати
!
—
узвикнути
Стеван
.
—
е
,
онда
хтети
ми
тај
брз
поделити
,
—
рећи
лаган
Ненад
.
—
ако
,
ја
тај
и
хтети
!
-
Шта
хтети
!
?
—
подвикнути
Радич
,
и
глас
он
задрхтати
.
-
Оћу
тај
,
да
сав
једнако
радити
,
па
да
бити
мир
!
—
Па
,
лепо
,
ви
тако
и
радити
,
један
један
,
други
други
.
на
један
посао
сав
не
моћи
ни
радити
.
—
ако
не
моћи
,
не
моћи
ни
живети
заједно
више
.
јер
ја
да
радити
,
а
други
да
уживати
,
тај
хтети
више
.
—
А
ко
уживати
?
—
питати
он
Живан
.
—
ти
!
јер
ти
кметовати
а
ја
радити
.
-
добро
,
ја
хтети
да
бацити
кметство
,
само
да
бити
мир
.
—
бацити
он
,
не
бацити
,
ја
не
моћи
више
да
остати
тако
...
—
ако
не
моћи
,
ти
тражити
где
имати
боље
,
а
ја
не
ићи
из
мој
кућа
.
—
не
ићи
ни
ја
из
овај
кућа
!
—
рећи
Ненад
.
—
Нећу
ни
ја
да
ићи
!
—
дерати
се
Стеван
.
—
и
ја
јесам
Радичев
син
!
—
ти
се
јесам
још
ни
родити
,
кад
јесам
ја
овај
кућа
с
отац
градити
,
па
да
ја
се
сад
силити
овде
!
—
зар
ти
што
јесам
се
пре
ја
родити
,
па
да
узети
цео
кућа
!
Нећеш
вала
ни
оволицно
без
ја
узети
,
добро
да
знати
!
Начетворо
хтети
јесам
преградити
плот
,
па
хтети
сваки
у
свој
ограда
седети
,
а
хтети
се
ти
јесам
у
она
башкарити
!
—
напоље
из
кућа
Циганин
један
!
—
рикнути
Радич
.
—
зар
код
ја
жив
да
делити
мој
дом
!
кад
ли
узети
један
кривуља
,
па
кад
ви
потерати
,
хтети
знати
где
јесам
врата
!
—
доцкан
јесам
сад
за
твој
кривуља
,
отац
,
—
рећи
Ненад
.
—
требати
јесам
да
ми
тући
док
јесам
бити
млад
.
ја
одавно
ти
говорити
:
Стеван
јесам
самовољан
,
устукнути
он
за
време
,
а
ти
казати
:
„
неки
он
још
јесам
аџамија
“
,
ето
ти
он
сад
какав
тај
јесам
аџамија
!
у
тај
мах
псето
залајати
у
двориште
и
на
врата
се
указати
:
Дамњан
,
комшија
Радичев
и
Мића
,
општински
писар
.
Радичевић
претргнути
говор
,
а
жена
се
уклонити
у
свој
вајат
с
деца
.
—
Шта
ви
јесам
ти
викати
толико
?
—
отпочети
Дамњан
полугласан
.
—
ја
мислити
да
ви
јесам
неко
зло
снаћи
,
ти
зовнути
Жика
да
видити
.
—
Ништа
,
разговарати
...
—
забашуравати
Живан
.
—
зло
,
тај
нагрдити
,
мој
комшија
,
—
зајадикова
Радич
изнемогао
глас
.
—
Траже
син
да
делити
имање
,
а
ја
још
жив
!
—
е
,
видити
како
стајати
у
закон
,
—
прихватити
Мића
,
—
отац
дели
имање
на
раван
част
са
пунолетан
син
.
Стеван
узиграти
очи
од
радост
.
—
Али
они
немати
ништа
,
све
што
имати
,
тај
јесам
мој
.
ја
јесам
стећи
овај
имање
.
—
ипак
,
ипак
,
они
јесам
ти
служити
и
заједно
с
ти
одржавати
имање
.
него
хтети
најбоље
бити
да
се
ви
угодити
на
неки
начин
и
намирити
.
—
како
да
се
угодити
,
—
отворити
Радич
очи
,
—
зар
јесам
они
мој
ортак
да
се
самном
угађати
!
?
—
такав
јесам
закон
!
—
То
не
моћи
да
бити
никад
!
нигде
јесам
бити
у
свет
да
син
бити
браћа
с
отац
,
већ
отац
јесам
отац
а
син
имати
да
слушати
отац
!
—
Али
кад
хтети
да
се
слагати
,
онда
она
морати
дати
што
јесам
њихов
,
па
нек
ићи
,
куд
који
хтети
.
само
хтети
морати
бар
један
да
задржати
код
себе
.
ја
мислити
најбоље
Живана
,
као
стар
.
—
не
моћи
да
оставити
Урош
,
он
ја
јесам
добар
.
А
јесам
ни
војска
одслужити
.
—
онда
остати
с
он
а
овај
нек
ићи
—
рећи
Дамњан
.
—
А
ко
хтети
да
прежалити
Живана
,
први
радост
...
сипнути
Радич
да
плакати
.
—
зар
јесам
боље
да
живити
сав
заједно
,
ко
што
јесам
живети
наш
стар
и
ко
што
јесам
ја
живети
са
шесторо
браћа
и
четири
стриц
.
—
Шта
хтети
...
такав
јесам
време
доћи
.
Дошло
време
да
се
кошница
ројити
.
—
тесати
он
Дамњан
.
али
изненадан
рика
говеда
споља
пресећи
овај
разговор
.
Стеван
истрчати
напоље
,
а
за
он
Урош
и
Ненад
.
најпосле
изаћи
Живан
,
Дамњан
и
Мића
,
оставити
Радича
сам
.
Радич
се
подигнути
са
свој
столица
,
али
он
нога
клецнути
и
опет
се
посадити
на
столица
.
протрљати
дрхтав
рука
чела
уздахнути
неколико
пута
и
почети
јесам
да
говорити
тихо
и
заносно
:
„
ах
,
мој
сан
,
мој
сан
никад
ја
јесам
преварити
!
.
.
па
зар
ја
овако
порезиљен
да
изаћи
свет
на
очи
!
не
дати
господа
,
ти
се
један
молити
!
затворити
ја
очи
да
не
гледати
више
овај
нов
свет
,
што
не
знати
за
поштовање
бог
и
стар
.
ко
хтети
дочекивати
мој
кум
и
пријатељ
,
ко
она
ђаконија
спремати
,
служити
вино
и
ракија
,
водати
коњ
и
појити
,
и
ко
ли
стар
отац
дворити
?
.
.
оно
од
шта
јесам
се
највише
плашити
снаћи
ја
јесам
!
.
.
оно
,
што
јесам
највише
мрзети
,
доживети
јесам
!
...
прекинути
се
појас
који
јесам
држати
мој
син
у
заједница
.
немати
више
место
ја
међ
нов
нараштај
.
нем
наслон
на
који
се
ја
моћи
навалити
.
морати
се
сломити
,
морати
се
искоренити
!
.
.
о
тај
Вишња
и
милостив
небески
Оче
,
што
судити
праведан
и
грешан
,
примити
ја
грешан
,
да
не
гледати
више
онај
што
јесам
желети
никад
да
видити
!
...
узнемирен
разговор
споља
прекинути
он
овај
сан
.
јер
одмах
затим
Урош
банути
на
врата
,
носити
у
рука
говеђи
џигерица
.
.
за
он
ићи
и
остати
браћа
.
—
ето
,
шта
јесам
вечерас
зарадити
!
—
рећи
Урош
потресен
глас
.
—
овај
ми
јесам
слога
донети
!
—
додати
Живан
.
—
напредак
у
кућа
!
.
.
—
цичати
Стеван
.
—
Ненад
се
бринути
како
хтети
жена
купити
сапун
,
а
јесам
гледати
како
хтети
во
везати
.
Одкинуо
се
сивоња
,
па
распорити
Плавоњу
од
врх
до
дно
!
Радич
се
подигнути
из
свој
наслоњача
,
на
се
заљуљати
,
али
он
Живан
придржати
да
не
пасти
и
спустити
он
опет
на
столица
...
.
------------------------------------
X
.
на
глас
да
јесам
Радич
напрасан
умрети
,
скупити
се
ујутру
цео
село
.
људи
и
жена
прилазити
и
припаљивати
он
свећа
и
радознало
се
распитивати
о
његов
изненадан
смрт
.
снаха
се
растрчати
по
посао
и
сваки
на
сав
начин
приповедати
о
смрт
Радичев
.
сваки
говорити
са
такав
безазленост
и
притворство
,
да
она
се
ни
искрасти
сумња
не
моћи
приписати
у
праведност
њен
за
смрт
Радичев
.
један
овако
,
други
овако
,
али
сав
се
сложити
у
тај
да
јесам
се
Радич
расти
са
свој
душа
тек
онда
,
кад
јесам
он
принети
јатаган
и
пиштољ
,
те
се
она
закитити
и
превући
неколико
пут
преко
гусле
.
и
тај
његов
свечаност
на
самртан
час
разбистрити
јесам
у
неколико
сумња
село
на
исправност
његов
син
и
снаха
према
он
.
Дођоше
поп
и
учитељ
тај
сахранити
свечано
Радича
,
како
доликовати
његов
име
и
староста
.
за
тај
се
вратити
на
подушје
и
разићи
се
као
и
у
други
прилика
.
Жене
средити
суд
од
подушје
,
па
се
примакнути
свој
деца
и
муж
са
неки
необичан
сет
и
ћутање
,
оличен
збиља
тренутак
,
у
који
се
налазити
.
јер
и
онај
поред
сав
свој
злоћудност
и
опорост
осећати
тежина
кривица
свој
,
који
она
смрт
Радичев
натоварити
на
срце
.
настати
тишина
,
она
пуст
тишина
,
који
после
даноноћан
галама
и
немир
бити
читав
пораз
овај
немиран
душа
,
који
седити
на
троножцима
,
уздисати
и
погледати
се
испод
очи
са
веома
тужан
и
суморан
расположење
.
док
најзад
ту
несносан
и
сетан
тишина
не
прекинути
Живан
:
—
не
помагати
ми
сад
уздисање
,
кад
јесам
убити
отац
.
—
ја
он
јесам
убити
.
—
затегнути
Стеван
.
—
јесам
он
ни
ја
убити
,
—
повратити
он
Живан
,
—
али
јесам
он
ја
сав
убити
.
—
јесам
он
ни
ја
убити
!
—
упасти
једновремено
Ненад
и
Урош
.
—
убити
он
његов
судбина
.
—
рећи
Стеван
убедљиво
.
—
Добра
,
судбина
,
а
јесам
ли
судбина
бити
ми
да
делити
кућа
ноћас
?
—
судбина
,
јер
док
се
браћа
не
завадити
,
не
моћи
се
поделити
.
—
е
јесам
баш
тај
,
него
јесам
наш
кавга
само
жена
сачинити
.
—
умешати
се
Урош
.
—
доиста
,
жена
и
ники
други
.
—
прихватити
Ненад
.
-
—
А
шта
јесам
оне
заслужити
,
кад
јесам
браћа
до
крв
довести
?
—
питати
она
Живан
.
Жене
се
устремити
очи
у
Живана
.
—
лемез
!
—
рећи
Ненад
.
—
мотка
!
—
придати
Урош
.
—
Јес
’
,
јес
’
кад
бити
тај
моћи
!
—
довикивати
Невена
—
пробати
само
!
—
чикати
она
Живана
.
—
ако
само
зинути
да
се
још
једаред
замешати
у
наш
посао
,
онај
хтети
она
судити
!
-—
заклопити
Ненад
женски
мрмољење
и
показати
рука
на
главња
што
сагоревати
на
ватра
.
—
То
јесам
срамно
и
резилно
,
-—
отпочети
мирољубив
Живан
,
—
да
ми
жена
довести
до
тај
да
растурати
наш
кућа
и
да
стар
отац
прекратити
живот
онако
,
како
он
јесам
заслужити
.
—
ту
се
загушити
Живан
плакати
,
те
изазвати
суза
и
код
осталих
.
-—
бог
ја
ја
се
бојити
његов
клетва
,
—
наставити
Живан
кроз
плач
,
—
него
да
ја
седити
и
даље
у
задруга
,
да
не
погазити
његов
аманет
.
А
жена
,
који
се
ићи
из
кућа
,
нек
ићи
куд
знати
,
ја
хтети
никуда
из
наш
кућа
.
људи
се
уортачити
,
па
сести
заједно
,
а
ја
,
браћа
од
један
отац
и
мајка
,
не
моћи
да
се
сложити
.
и
кокош
хтети
ми
се
смејати
,
кад
чути
наш
ноћашњи
брука
!
—
сасвим
јесам
тако
.
—
одобрити
Ненад
и
Урош
.
Стеван
заустити
нешто
да
рећи
,
али
он
разлог
Живанов
угушити
,
тај
само
савити
глава
и
шикнути
кроз
нос
.
после
такав
споразум
,
полегати
браћа
да
се
одморити
од
галама
,
који
се
двадесет
и
четири
сат
протезати
.
XИ
.
рана
,
који
се
само
залечити
,
а
не
искоренити
,
јесам
излечити
.
смрт
Радичев
,
бити
јесам
само
доза
лек
,
који
јесам
привремено
задржати
распад
тело
,
који
јесам
Радич
у
целина
одржавати
.
син
његов
наставити
јесам
заједнички
живот
,
али
не
као
пре
,
под
утицај
очев
,
већ
по
споразум
.
Живан
јесам
кметовати
и
даље
,
а
остати
јесам
радити
,
као
и
пре
.
Жене
јесам
покушавати
често
да
изазвати
спор
међу
браћа
и
подизати
сав
глас
за
деоба
,
али
јесам
одлучност
свој
муж
енергичан
сузбијан
.
тек
видити
један
припуцати
свој
жена
један
дан
,
други
свој
други
дан
,
трећи
трећи
,
ићи
клетва
жена
,
пискати
деца
и
врева
по
кућа
,
да
бог
сачувати
!
и
тако
видити
опет
неред
,
али
неред
,
који
јесам
предвидети
братски
споразум
.
и
тај
бити
тако
трајати
ко
знати
докле
,
да
један
од
она
не
упрести
у
страна
,
као
неки
острмоглављено
бравче
.
Стеван
јесам
бити
још
из
мален
један
до
зао
бог
неразборит
дериште
.
ко
јесам
само
запамтити
шта
јесам
он
онда
радио
,
тај
хтети
бити
необично
његов
потоњи
понашање
који
јесам
толики
спор
кућа
свој
задавати
и
отац
пресести
последњи
час
живот
.
кад
јесам
бити
дете
,
бити
он
јесам
редован
навика
,
да
прво
изгунђа
па
онда
да
поћи
за
неки
стока
:
„
јесам
само
мој
овца
да
она
само
ја
чувати
!
Нећу
да
она
чувати
!
Заинат
хтети
!
сав
навалити
на
ја
,
ко
да
ја
немати
душа
да
се
одморити
,
а
они
само
уживати
...
“
тако
мрмољити
,
мрмољити
до
на
крај
село
,
докле
он
се
не
изгубити
глас
у
долина
.
па
тако
и
сад
:
„
Нећу
више
ја
да
радити
за
Живана
он
кметовати
и
уживати
,
“
а
ја
се
мучити
,
хтети
!
нек
знати
добро
да
хтети
!
“
А
од
како
он
Кузман
напунити
глава
:
„
да
јесам
Живан
за
тај
измајсторисати
тај
слога
братски
,
да
бити
браћа
за
он
радити
“
,
он
никако
не
престајати
са
свој
роптање
.
па
не
само
Живана
,
већ
Стеван
манисати
и
други
кмет
,
посланик
,
министар
и
цео
свет
.
сав
он
критиковати
,
све
осуђивати
,
сав
редом
грдити
,
да
мислити
,
е
бити
се
ухватити
за
го
нож
.
али
он
тај
чинити
само
по
трњак
,
њива
и
шума
,
где
немати
посланик
и
министар
,
а
тамо
где
бити
он
моћи
они
чути
,
он
и
не
привиривати
.
тако
хтети
он
видети
на
сваки
рад
,
где
се
само
он
чути
,
разјапити
вилица
,
па
се
бацати
дрвље
и
камење
на
сав
власт
у
земља
.
А
присутан
радник
,
жена
и
деца
,
бленути
у
он
,
па
се
дивити
његов
памет
и
разумевање
:
„
какав
кмет
,
какав
посланик
,
онај
јесам
лопов
,
оно
требати
све
побити
,
—
отпочињати
он
обично
свој
горопадан
осуда
.
—
да
ја
јесам
да
она
ја
судити
,
запамтити
бити
ја
они
добро
!
затворити
бити
она
у
један
бајбукану
,
па
она
не
бити
дати
двадесет
и
четири
сат
да
окусити
леб
да
видити
шта
јесам
мука
,
па
да
не
товарити
више
намет
на
народ
.
па
бити
онда
позвати
један
гоља
да
бити
посланик
,
јер
он
знати
шта
јесам
сиротиња
.
ја
кад
бити
бити
краљ
играти
бити
посланик
и
министар
припиревку
код
ја
,
да
бити
ја
запамтити
који
јесам
ја
!
прво
бити
побити
сав
господштину
,
па
бити
онда
сиротиња
раздати
земља
и
пар
да
живити
...
.
“
тако
јесам
радити
за
неки
време
,
док
се
Живана
не
досадити
тај
свакодневан
његов
трабуњање
,
тај
један
дан
доћи
из
судница
и
саопштити
укућанин
,
да
више
јесам
кмет
.
оставка
свој
на
кметство
,
оправдати
јесам
тај
„
што
он
браћа
не
дозвољавати
да
више
бити
кмет
.
“
и
тако
јесам
пристати
да
не
бити
више
кмет
,
само
да
бити
бити
задруга
и
слога
у
кућа
.
али
Стевана
ни
тај
не
бити
доста
.
он
сматрати
да
јесам
Живана
много
и
тај
што
јесам
старешина
кућа
,
па
зато
сад
окренути
сав
свој
речитост
на
неправда
Живанов
,
као
старешина
кућа
:
како
се
Живан
свуда
проводити
,
„
он
у
чаршија
,
он
на
гозба
,
а
ја
робовати
за
он
“
,
ти
изазвати
Живана
да
се
и
домаћинство
ратосиљати
.
тај
јесам
бити
у
очи
Божић
.
Стеван
као
што
он
јесам
бог
дати
,
цео
јесам
дан
дробити
и
сипати
муња
и
гром
на
Живана
и
његов
управљање
кућа
.
Живан
он
јесам
слушати
и
ћутао
.
кад
бити
увече
Живан
ући
љутит
у
кућа
и
повући
се
са
свој
троножцем
у
један
буџак
ћутети
,
не
освртати
се
на
посао
,
који
он
,
домаћин
чекати
.
Жене
ложити
ватра
и
очекивати
да
домаћин
унети
бадњак
.
деца
очекивати
жељно
час
кад
хтети
се
унети
бадњак
у
кућа
,
али
знати
ко
требати
да
он
унети
,
па
зато
прилазаше
један
по
један
Живана
,
молити
он
да
унети
бадњак
.
Живан
она
миловати
и
одбијати
,
реч
:
„
Ена
ви
нов
домаћин
,
па
неки
ви
донети
бадњак
и
слама
,
—-
погледати
на
Стевана
попреко
,
који
седити
уз
ватра
равнодушан
,
као
да
јесам
ни
реч
тај
дан
проговорити
против
Живана
.
и
само
да
не
бити
тако
значајан
дан
у
година
,
кад
кућа
не
смести
остати
без
бадњак
и
слама
,
још
тада
бити
се
пречистити
између
Живана
и
Стевана
ко
хтети
бити
домаћин
.
деца
се
начичкати
опет
око
Живана
и
стати
он
молити
за
бадњак
.
у
тај
стигнути
Ненад
и
Урош
,
тај
салетети
Живана
да
извршити
свет
обичај
,
по
свој
домаћински
дужност
.
Живан
изаћи
напоље
и
унети
бадњак
,
затим
слама
.
деца
запијукаше
за
он
.
настати
свечан
тренутак
,
који
сваки
српски
кућа
у
овај
доба
година
оживљавати
,
овесељава
и
отклањати
из
дух
сав
црн
мисао
и
тегоба
.
али
одмах
после
Божић
,
Живан
обзнанити
укућанин
,
да
он
више
јесам
домаћин
,
већ
Стеван
,
и
да
он
ништа
против
тај
немати
,
само
да
јесам
мир
и
слога
у
кућа
.
—
ја
хтети
!
—
рећи
набусит
Стеван
.
—
ти
морати
!
—
подвикнути
он
Живан
,
чисто
кметски
!
—
кад
ја
јесам
добар
домаћин
,
бити
ти
добар
?
Ена
доћи
јесам
позив
из
општина
,
ићи
тамо
да
видити
шта
звати
,
одговорити
шта
тражити
,
па
управљати
,
а
ја
хтети
ти
слушати
као
млад
брат
.
тај
рећи
Живан
,
па
заметнути
торба
о
рам
и
отићи
код
овца
.
XИИ
.
Стеван
немати
куд
,
него
отићи
у
судница
,
по
позив
.
стајати
јесам
цео
сат
пред
врата
суднички
,
незнајући
како
да
се
пријавити
.
кад
се
отворити
врата
,
председник
он
спазити
и
позвати
унутра
.
—
молити
ја
ви
,
шта
јесам
ми
звати
?
—
рећи
Стеван
војнички
језик
,
стојећи
као
кип
пред
председник
.
—
звати
јесам
Живана
да
ићи
капетан
на
неки
саслушање
.
А
тај
шта
хтети
?
—
Па
ја
јесам
за
тај
доћи
.
—
Добра
,
онда
сутра
зором
да
јесам
код
капетан
!
—
разумети
!
—
рећи
Стеван
,
и
стајати
укрутити
,
не
мицати
се
.
—
ајд
сад
ићи
!
—
рећи
он
председник
.
Стеван
изаћи
на
врата
,
па
с
капа
под
мишица
стругнути
безобзирце
,
заборавити
да
мести
капа
на
глава
.
Још
пре
пол
ноћ
Стеван
устати
да
се
спремати
за
пут
.
управо
јесам
ни
спавати
од
страх
да
не
одоцнити
.
Живан
он
јесам
оседлати
коњ
још
од
вече
.
али
он
јесам
осетити
кад
јесам
поћи
,
пошто
јесам
бити
поноћ
.
Стеван
јесам
обући
нов
чакшире
и
гуњац
,
метути
кеса
с
новац
за
појас
,
као
сваки
домаћин
,
појахати
коњ
и
изишав
из
двориште
изгубити
се
у
помрчина
.
пут
се
по
мало
белити
,
а
он
се
кожа
јежити
а
капа
подигнути
на
врх
глава
од
страх
.
Највише
он
јесам
плашити
тај
,
што
он
коњ
изједна
фркати
ноздрва
,
јер
јесам
слушати
да
кад
коњ
ноћу
врчати
,
привиђати
нешто
.
Ишао
јесам
тако
коњ
и
фркати
ноздрва
,
а
глас
копита
одјекивати
јесам
далеко
кроз
помрчина
.
с
оба
страна
пута
црнети
јесам
се
предмет
,
који
велик
,
који
мања
,
где
ограда
,
где
трње
,
где
дрвеће
,
где
прошје
,
а
где
врљика
.
наједанпут
шушнути
нешто
у
трњак
,
коњ
се
секнути
,
па
стругнути
у
велик
галоп
.
Стевана
одлетити
капа
с
глава
и
почети
да
он
свирати
ваздух
око
уш
.
он
се
осврнути
да
видити
где
он
јесам
капа
,
али
изгубити
равнотежа
и
љоснути
с
коњ
на
сред
пут
,
као
џак
!
коњ
се
окренути
натраг
и
постојати
мало
,
па
,
одгалопирати
,
права
кућа
.
Стеван
јесам
лежати
на
пут
,
док
се
јесам
разборавио
.
кад
забелити
зор
,
он
се
освестити
,
устати
,
разгледати
око
себе
и
видити
да
он
немати
капа
.
сетити
се
да
јесам
због
она
и
пасти
,
те
се
вратити
да
јесам
потражити
.
за
страх
више
јесам
знати
,
кад
се
онако
грозно
убити
,
ко
велим
:
„
гора
ја
напаст
не
требати
,
али
изгледати
као
да
јесам
неки
зверчица
чучнути
.
зато
се
мало
помучити
док
она
се
приближити
.
поред
она
наћи
белег
,
где
јесам
коњ
зачепити
у
страна
,
уплашити
се
кад
јесам
наићи
на
она
враћати
се
.
Натуче
капа
и
пожурити
пешице
у
варош
.
Варош
бити
још
у
ноћни
затишје
.
ни
дућан
не
бити
још
отворити
,
а
камо
ли
срески
канцеларија
.
Стеван
се
сћућури
уз
врата
канцеларијски
да
чекати
капетан
.
кад
се
добро
сванути
,
пандур
доћи
и
отворити
врата
,
почистити
ходник
,
запалити
цигара
и
сести
да
чекати
свој
старешина
.
мало
затим
почети
долазити
у
канцеларија
писар
и
практикант
,
па
онда
сељак
и
ходник
се
напунити
.
Стеван
видити
сељак
да
сести
по
клупа
,
ући
и
он
и
сести
на
крај
клупа
до
један
сељак
.
леви
нога
мало
опружити
и
стати
да
посматрати
по
зид
слика
,
прокламација
и
објава
.
у
тај
доћи
капетан
и
спотакнути
се
о
Стеванов
нога
.
—
Што
јесам
зинути
као
сом
магарац
један
!
—
издрати
се
капетан
на
он
.
—
уапсити
овај
,
што
се
истегнути
као
Шаров
,
хтети
да
сломити
врат
!
—
рећи
капетан
и
отићи
у
канцеларија
.
Стеван
брзо
скочити
и
стати
мирно
—
војнички
.
Пандур
он
позвати
да
поћи
за
он
.
и
тамо
он
затворити
.
кад
бити
у
подне
пандур
он
пустити
да
ићи
кућа
,
с
напомена
да
други
пут
пазити
како
да
седити
.
—
Па
,
ја
јесам
доћи
до
капетан
...
—
рећи
Стеван
страшљиво
.
—
е
он
јесам
отићи
не
примати
више
.
А
после
подне
ићи
на
пут
.
Дођи
други
дан
.
Стеван
поћи
кућа
не
окусити
хлеб
тај
дан
.
кад
јесам
изаћи
из
варош
стигнути
он
један
кола
,
у
који
бити
неки
господа
.
за
она
јурити
на
коњ
један
писар
полицијски
.
—
еј
сељак
!
—
викнути
писар
Стевана
.
Стеван
се
окренути
и
стати
мирно
.
—
куда
хтети
ти
?
—
ја
у
Ораовац
.
—
А
,
и
ја
хтети
на
тамо
,
но
ево
тај
мој
коњ
,
узјани
па
јахати
,
а
ја
хтети
с
овај
људи
да
се
возити
на
кола
.
—
разумети
...
—
рећи
Стеван
,
али
он
се
душа
утајити
кад
помислити
да
морати
да
јахати
и
још
да
касати
за
онај
кола
.
кола
одјурити
,
а
он
остати
да
се
пењати
на
коњ
.
коњ
се
обрнути
и
загледати
он
добро
,
па
кад
зачепити
и
пустити
жесток
галоп
.
Поче
опет
ваздух
да
свирати
Стевана
око
уш
.
он
се
ухватити
за
гривна
,
покушати
узда
да
зауставити
коњ
,
али
коњ
почети
да
подскакивати
и
да
бацати
чивтета
.
Стеван
он
олабавити
узда
и
пустити
он
да
трчати
док
хтети
.
коњ
угодити
галоп
са
оваки
темпо
:
„
тапара
“
,
„
тапара
“
,
„
тапара
“
...
Бап
!
...
чути
се
пад
Стеванов
,
који
опет
бити
изгубити
равнотежа
и
љоснути
о
земља
.
коњ
одјурити
напред
за
свој
газда
,
а
Стеван
остати
да
легати
крај
пут
.
сад
јесам
нигде
повредити
глава
,
али
јесам
нагњечити
бутина
.
Лежао
јесам
читав
сахат
,
док
се
одморити
.
па
се
полако
дигнути
и
поћи
кривљући
.
стигнути
јесам
кућа
у
неки
доба
ноћ
.
кад
се
распасати
да
легнути
,
тад
видити
да
он
немати
кеса
,
и
да
она
јесам
падати
с
коњ
изгубити
.
Леже
у
постеља
ћутети
.
Браћа
он
не
рећи
ни
црн
ни
бео
за
изгубљен
пар
,
пошто
јесам
тај
већ
предвидети
бити
,
кад
јесам
видети
сам
коњ
да
јесам
доћи
.
Прође
тај
лето
,
доћи
зима
.
Радичевић
бити
решити
да
преко
зима
угојити
во
.
зато
јесам
домаћин
ваљати
да
отићи
у
варош
да
купити
мекиње
.
Стеван
се
опремити
један
дан
,
па
како
бити
снег
,
упрегнути
у
саоне
во
и
отићи
у
варош
за
мекиње
.
Враћајући
отуда
доцкан
,
замркнути
на
сред
пут
.
снег
бити
толико
навејати
,
да
се
само
моћи
ићи
пртина
.
али
снег
завејати
пртина
,
па
се
не
познавати
пут
.
Стеван
јесам
скретати
саоне
час
у
неки
њива
,
час
у
ендек
,
на
више
место
јесам
извртати
саонице
и
поново
товарити
џак
,
док
најпосле
не
ухватити
правац
пут
по
бандера
...
далеко
јесам
већ
одмакнути
од
тај
место
,
где
јесам
он
се
извртати
саоне
и
приближити
се
село
здрав
и
весело
.
Прешао
јесам
преко
„
Гребачке
“
ћуприја
где
излазити
сваки
„
анатема
“
ноћу
.
ту
јесам
управо
подвикнути
на
во
и
претрчати
жмурити
да
не
бити
видети
„
караконџула
“
.
и
таман
хтети
да
запевати
од
радост
,
што
ја
мимоићи
тај
опасност
и
да
растерати
страх
и
тишина
око
себе
,
а
очи
он
се
зауставити
на
један
празнина
међу
џак
.
одмах
зауставити
во
,
пребројати
џак
,
и
видити
да
он
немати
један
џак
.
нити
јесам
пристати
да
ићи
без
џак
кућа
,
ни
да
се
враћати
преко
ћуприја
да
он
тражити
.
напослетку
сијнути
он
кураж
у
срце
и
решити
се
да
се
вратити
на
онај
место
,
где
јесам
јесам
он
се
саоне
извртати
да
потражити
џак
.
„
Шта
ту
—
почети
јесам
да
говорити
—
једанпут
се
мрети
“
—
и
испрегнути
во
,
привезати
она
за
саоне
,
а
из
јарам
узити
један
дебео
палица
и
поћи
.
у
леви
рука
мета
палица
,
а
десни
извадити
нож
из
појас
.
кад
се
приближити
ћуприја
,
он
спазити
насред
ћуприја
нешто
црн
за
половина
човечији
бој
.
кос
он
се
надигнути
и
капа
на
врх
глава
.
али
се
брзо
прибрати
,
шкрипнути
зуб
и
јурнути
трчећи
корак
на
„
сотона
“
.
ударити
јесам
палица
што
игда
моћи
.
Зачу
се
потмуо
звук
:
„
пуп
“
.
палица
јесам
ударити
у
нешто
меко
.
охрабрити
тај
ударац
,
он
сјурити
нож
у
тај
црн
гомила
,
и
трица
он
из
џак
посати
рука
.
тад
видити
да
јесам
тај
„
караконџула
“
,
који
се
он
тако
грдно
свет
,
његов
џак
!
„
ти
ли
јесам
лепити
мој
!
“
—
рећи
Стеван
,
незнајући
шта
хтети
од
радост
кад
видити
сав
џак
са
трица
.
па
он
заметнути
на
рам
и
однети
на
саоне
.
Упреже
во
и
продужити
пут
певати
.
кад
стигнути
кућа
бити
превалити
ноћ
.
—
Шта
учинити
забога
,
мислити
погинути
јесам
негде
?
—
питати
он
Живан
из
постеља
.
—
готово
замало
што
и
тај
јесам
бити
.
—
одговорити
он
Стеван
зловољан
.
—
ти
само
чекати
на
готово
,
а
не
знати
колико
се
ја
мучити
.
—
Ко
ти
терати
да
се
тако
мучити
?
—
ти
!
ал
’
више
џаба
тај
кирија
,
не
домаћинујем
ти
ја
више
!
ето
ти
па
управљати
како
знати
,
а
ја
хтети
да
ићи
за
овца
.
—
А
који
ја
говорити
да
домаћински
посао
јесам
лак
и
да
свако
јесам
бог
створити
за
домаћин
?
—
рећи
он
Живан
смејати
се
.
—
ти
судити
кмет
и
посланик
само
по
буџак
,
а
кад
изаћи
пред
она
,
ти
не
смети
ни
у
очи
људски
да
она
погледати
.
—
Мор
,
ја
кад
бити
она
судити
,
они
бити
ја
добро
запамтити
!
—
не
попуштати
Стеван
од
свој
занат
.
Окачи
торба
о
рам
и
отићи
код
овца
.
Живан
предузети
опет
домаћинство
.
XИИИ
.
за
тај
време
док
јесам
Стеван
домаћиновао
,
Урош
јесам
служити
војска
,
па
се
до
повратак
Живанов
у
домаћинство
,
вратити
.
сад
се
мислити
да
хтети
бити
слога
у
кућа
,
кад
јесам
уклонити
сав
оно
,
што
јесам
изазивати
спор
и
неслога
.
Живан
јесам
бацити
кметство
,
па
јесам
остављати
и
старешинство
кућа
,
само
ради
Стевана
,
а
Стеван
се
уверити
да
домаћински
посао
јесам
лак
и
да
немати
више
потреба
да
замерати
Живана
за
сваки
ситница
.
Већ
да
требати
од
сад
да
бити
разложан
и
договорнији
,
па
да
се
сложно
радити
и
напредовати
.
али
жена
не
мислити
тако
.
управо
,
људи
мислити
један
,
а
жена
радити
друго
.
оне
јесам
видети
да
голим
језик
не
моћи
постигнути
код
свој
непоколебљив
муж
,
онај
што
жети
.
зато
јесам
потражити
одушак
свој
тежња
на
други
страна
.
онај
јесам
и
пре
делити
известан
производ
између
себе
,
као
:
конопља
,
вуна
,
осушен
воће
итд
.
али
тај
сав
јесам
зајазити
њихов
незаситљивост
за
личан
имовина
,
ни
ублажити
њихов
подозривост
и
неповерљивост
.
него
потражити
још
неки
накнада
за
онај
батина
што
јесам
она
повући
од
свој
муж
.
тај
се
обелоданити
случајно
.
Кузман
бити
банкротирати
.
и
кад
он
јесам
вршити
попис
,
Живан
јесам
позвати
за
„
присутан
“
.
Између
осталога
нађен
јесам
и
књига
о
вересија
,
у
који
Мића
,
општински
писар
прочитати
Живана
овакав
један
рачун
:
„
Живана
жена
Живана
Радичевић
узети
@card@
чилета
памук
@card@
грош
„
@card@
канура
вуница
@card@
„
„
чивит
@card@
„
„
игла
@card@
„
„
сапун
@card@
„
„
ђинђува
@card@
„
„
карабоја
@card@
„
свега
.
.
@card@
грош
донети
торба
пасуљ
и
одужити
@card@
„
остати
још
.
.
@card@
грош
Сличне
рачун
наћи
и
осталим
жена
Радичевићев
.
само
што
јесам
оне
продавати
поред
пасуљ
и
брашно
,
кукуруз
,
ракија
,
јаје
и
пилић
.
Живан
однети
сав
тај
рачун
кућа
,
и
кад
она
Урош
,
који
једини
бити
писмен
,
прочитати
пред
сав
у
кућа
,
поражен
жена
погледати
се
и
забезекнути
,
као
стрела
погодити
!
настати
тајац
.
Браћи
сад
бити
јасно
,
откуда
од
неки
година
пасуљ
једва
дотрајати
до
нов
берба
,
зашто
кукуруз
у
кош
нагло
силазити
на
низак
,
зашто
ракија
у
бурић
брзо
исчезава
итд
.
па
се
онда
сваки
свој
жена
окренути
на
разрачунавање
...
.
Диже
се
урнебес
,
кукњава
,
клетва
и
писак
деца
.
кад
излити
гњев
над
свој
жена
,
они
понамештати
катанац
на
кош
,
амбар
,
бачвар
и
ћилер
,
одредити
један
за
комесар
,
који
хтети
издавати
редуша
по
требовање
:
брашно
,
пасуљ
,
сир
,
ракија
итд
.
,
па
наставити
живот
као
и
пре
.
XИВ
.
али
у
тај
такав
комешање
и
вечит
растројство
,
Радичевић
јесам
ни
запазити
да
јесам
Живанов
стар
синчић
пристигнути
осамнаести
и
да
јесам
се
на
он
почети
освртати
поједини
дева
у
село
,
а
још
више
наводаџија
.
и
један
вече
кад
они
највећма
бити
загаламити
по
сав
обичај
лупити
неко
на
капија
.
они
се
утишати
,
упутити
поглед
у
капија
,
ко
хтети
тај
бити
.
тај
бити
Дамњан
,
њихов
близ
и
добар
комшија
.
Дође
и
сести
.
кад
обредити
разговор
о
време
,
берићет
и
још
којешта
,
он
изјавити
разлог
ради
који
јесам
доћи
.
Препоручује
Живана
за
снаха
један
добар
девојка
.
не
моћи
се
замислити
какав
јесам
блаженство
изазвати
тај
реч
у
душа
браћа
Радичевић
.
без
обзир
на
Живана
и
Живана
,
као
родитељ
,
сав
јесам
се
осетити
срећан
тај
понуда
Дамњанов
.
сав
јесам
радост
и
понос
што
јесам
дочекати
да
у
заједница
оженити
један
свој
„
млађеје
“
.
Живан
почети
да
се
збиља
и
упредати
брк
.
Живана
почети
да
покашљује
од
радост
и
да
се
градити
баба
пре
време
.
А
син
Живанов
почети
да
се
чешати
за
уво
и
да
се
снебивати
и
гужва
од
стид
испред
свој
стар
.
тако
се
о
тај
најпре
зуцкати
,
затим
у
тајност
приговарати
и
најпосле
отворено
изаћи
са
тај
намера
,
док
јесам
доћи
јесен
,
тај
се
приступити
и
права
чиновању
свадбени
.
Дође
и
дан
свадба
,
дан
велик
радост
Живанов
,
дан
кад
јесам
требати
да
видити
плод
и
зачинак
свој
труд
,
око
одржање
породичан
задруга
.
али
јесам
он
јесам
баш
тај
дан
запазити
оно
,
што
он
јесам
осведочити
узалудност
такав
његов
трудбовања
и
коначно
он
налагати
да
већ
једном
раскинути
са
тај
задруга
,
који
он
од
смрт
отац
никакав
добра
не
донети
.
јер
оно
,
што
у
пун
кућа
задругар
сваки
гост
са
права
очекивати
,
на
један
весеље
:
добар
услуга
и
дебео
гозба
,
тај
јесам
бити
на
свадба
Живанов
.
сав
јесам
се
жена
устумарати
по
кућа
,
ал
не
видити
ни
један
да
одрива
посао
онако
,
како
јесам
тај
неопходан
,
нити
се
пак
који
одазивати
гост
са
пун
срце
и
предусретљивост
,
као
што
тај
једина
Живана
чинити
,
али
сам
шта
моћи
учинити
.
Већ
јесам
све
наћи
да
тај
дан
један
други
приказати
шта
јесам
некад
бити
,
шта
јесам
који
који
кад
жацнути
,
сав
се
понадувале
,
сав
напрћити
нос
и
свадба
се
само
видити
,
али
весеље
не
тећи
бујан
,
само
зарад
њихов
нехат
и
рђав
услуга
.
Живан
се
изједна
освртати
и
викати
:
„
камо
вино
“
,
„
камо
ракија
“
„
камо
јела
“
.
неки
од
она
прићи
он
,
принети
по
штогод
,
па
умакнути
и
трапез
остати
опет
непопуњен
.
Покушава
Живан
да
се
развеселити
и
распиштољити
онако
,
како
сваки
свекар
у
такав
прилика
чинити
,
али
узалуд
кад
немати
ко
да
он
помоћи
у
тај
.
Браћа
он
се
дати
на
други
посао
:
један
око
стока
,
други
око
пециво
,
а
трећи
око
точење
пиће
.
Жене
само
тутњити
по
кућа
као
шантав
,
да
рећи
човек
е
се
поломити
од
посао
,
али
се
притворност
не
дати
сакрити
ни
обичан
ока
.
кад
се
досадити
Живана
зивкање
и
узалудно
потраживање
,
он
скочити
узбуђено
и
заћи
по
вајат
да
се
разрачунати
са
жена
.
али
нуто
,
тамо
се
више
пити
,
него
за
трпеза
где
јесам
људи
.
тај
јесам
тетак
,
тај
стрина
,
тај
ујна
.
и
без
мало
сваки
пијано
,
па
с
она
и
домаћица
пијан
.
—
ода
,
ода
овамо
,
очи
ти
,
да
видити
како
жена
пити
!
—
гракнути
све
у
један
глас
кад
видети
Живана
.
—
Здравси
зет
!
—
довикнути
он
један
шурњаја
и
натезати
ибрик
на
уста
.
Живан
се
осврнути
десно
и
лево
,
па
немогућ
никакав
споразум
учинити
са
пијан
жена
,
обрнути
се
на
левокруг
и
отићи
међ
свој
гост
.
и
како
тако
,
свадба
се
истерати
до
крај
.
али
тај
неслога
у
кућа
,
никад
јесам
тако
осетно
ујести
Живана
за
срце
,
као
тада
—-
на
свадба
,
кад
јесам
се
и
гостити
морати
погледати
и
сневесељавати
због
известан
опажање
,
шта
се
све
збивати
у
Живанов
кућа
.
и
тада
се
у
његов
убеђење
изазвати
обрт
,
који
он
јесам
упутити
на
неминован
деоба
с
браћа
.
Трећега
јутро
,
кад
се
сав
бити
рашчистити
од
свадба
настати
надугачко
и
нашироко
расправљање
о
сав
онај
што
јесам
на
свадба
бити
.
—
убити
ви
Вог
и
Св
.
Аранђео
дабогда
!
—
подвикнути
Живан
жена
,
—
што
не
сачекати
да
се
гостити
испратити
,
па
после
пукнути
пити
,
порезилисте
ја
пред
људи
да
више
не
моћи
жив
да
изаћи
у
свет
!
срамота
ја
од
овај
нов
чељаде
,
што
овај
морати
да
говорити
,
али
шта
хтети
...
—
погледати
Живан
у
свој
снаха
са
сажаљење
.
—
е
,
тако
,
заинат
,
кад
оне
навести
сав
родбина
,
па
исписати
сав
ракија
,
и
ја
хтети
да
пити
!
—
испречити
се
Живана
.
—
за
толико
јесам
заслужити
да
попити
чаша
ракија
.
—
ја
не
пити
ракија
,
ал
ја
хтети
од
сад
мој
део
да
расути
,
не
дати
он
други
да
он
попити
—
рећи
Станојка
.
—
Ћути
,
ћутети
тај
лопов
,
што
продавати
ракија
по
дућан
!
—
довикнути
она
Невена
.
—
откуд
јесам
моћи
продавати
,
кад
јесам
сав
под
катанац
?
—
зачудити
се
Живан
.
—
питати
деца
,
како
она
јесам
провлачити
кроз
пенџерче
и
како
она
јесам
научити
точити
.
—
А
јаој
моћи
јесам
да
испустити
чеп
и
сав
ракија
да
источити
!
—
пљеснути
се
Живан
по
бутина
.
—
погледати
ви
у
њен
ковчег
,
па
хтети
видети
њен
поштење
!
—
рећи
Станојка
гледити
попреко
Невена
.
Радичевић
се
погледати
и
као
на
команда
ставити
се
у
положај
иследник
.
у
мах
зашкрипати
женски
ковчег
.
настати
општи
преметачина
женски
оставштина
.
Жене
стати
да
клети
,
људи
да
псовати
.
настати
вика
и
журба
,
као
да
хтети
сав
у
бежанија
!
у
Живанин
ковчег
наћи
пола
гибаница
,
у
Невенином
,
печен
кокош
,
у
Станојкин
пун
ибрик
ракија
,
а
у
Миленин
два
батак
и
два
крилета
од
печен
ћурак
.
сад
се
Живан
разборави
зашто
он
о
свадба
ни
један
батак
не
принети
пред
гост
.
па
кад
заковитлати
онај
комад
гибаница
што
држати
у
рука
,
пљеснути
он
о
сред
двориште
!
у
мах
за
он
полетети
и
кокош
,
батак
ћурећи
и
ибрик
с
ракија
.
псето
једва
дочекати
тај
изненадан
оброк
...
А
ракија
направити
бар
испод
раскомадан
ибрик
.
Жене
привикати
опет
.
Ада
она
Живан
подвикнути
:
—
мир
!
ето
он
ићи
поп
!
Ненад
пљеснути
по
уста
Невена
,
који
се
још
не
бити
зауставити
од
лармање
.
поп
-
Јов
доћи
са
учитељ
-
Пера
.
—
Шта
јесам
тај
с
ви
побогу
!
—
рећи
поп
-
Јов
,
седати
на
принешену
клупа
и
пребацивати
један
крај
мантија
преко
колено
.
млад
невеста
он
пољубити
у
рука
невесео
.
—
Шта
?
Ништа
...
—
одговорити
збуњен
Живан
:
—
како
ништа
!
—
загледати
он
строго
поп
Јов
.
—
зар
ја
чак
у
село
чути
ваш
кавга
и
тај
казати
ништа
!
—
Дошао
јесам
крај
поп
и
више
ми
немати
живот
у
задруга
,
па
тај
ми
клети
или
благосиљати
,
чинити
шта
хтети
!
—
исповедити
се
Живан
и
развезати
клуб
,
па
он
испричати
од
почетак
до
крај
,
шта
се
све
догодити
у
њихов
кућа
од
смрт
отац
и
шта
јесам
сав
он
чинити
да
бити
одржати
задруга
,
па
јесам
ништа
успети
.
—
е
,
онда
ту
немати
више
Божа
помоћи
,
—
климнути
глава
учитељ
-
Пера
,
него
да
се
што
пре
поделити
,
те
да
се
једном
спасти
тај
вечит
зађевица
и
беспокојстава
.
—
А
,
не
,
не
,
не
дати
ја
да
се
делити
!
—
рећи
поп
-
Јов
одсечно
.
—
ја
јесам
њихов
отац
оставити
у
аманет
да
о
она
водити
рачун
,
и
ја
она
не
дати
да
се
поделити
докле
год
моћи
.
јер
ако
се
поделити
,
осиротиће
и
пропасти
.
—
ама
не
моћи
тај
гол
наредба
одржати
рог
у
врећа
.
—
рећи
Пера
.
овај
јесам
људи
утрошити
велик
део
свој
снага
у
добар
година
на
међусобан
трвење
,
а
тај
бити
снага
моћи
употребити
на
неки
користан
посао
да
јесам
оделити
.
—
е
,
тај
ја
учитељ
кварити
сваки
посао
.
—
одвратити
он
Јов
.
—
ја
јесам
ти
повести
да
ја
бајаги
помагати
,
а
ти
ја
одмагати
.
—
тако
,
тако
господин
Вог
ја
ти
помоћи
,
—
обратити
се
Живана
Пера
.
—
да
хтети
да
ја
пустити
само
један
дан
да
поживети
сам
са
мој
човек
и
деца
,
не
бити
жалити
одмах
да
умрети
!
толико
ја
јесам
огрдио
живот
у
задруга
,
пун
јед
и
чемер
.
—
ето
,
видити
шта
казати
жена
,
—
рећи
Пера
,
Јова
,
—
а
можда
бити
се
она
у
самоћа
показати
много
користан
него
у
задруга
.
зато
она
пустити
брата
и
благослов
,
па
нек
ићи
где
јесам
ко
мило
.
—
ама
лако
хтети
се
они
поделити
,
али
ја
бити
желети
да
до
тај
не
доћи
.
—
попуст
поп
-
Јов
.
—
сто
пут
јесам
боље
бити
у
задруга
.
знати
ли
ви
онај
прича
о
сноп
пруће
?
Сложна
браћа
кућа
тећи
,
а
несложан
растичу
.
—
сав
тај
знати
поп
.
—
рећи
Живан
,
пошто
прво
уздахнути
.
—
ти
знати
колико
јесам
се
ја
трудити
и
чувати
кућа
од
резити
,
али
ми
се
свет
овако
више
смејати
.
зато
јесам
боље
да
чинити
на
леп
начин
растур
него
да
се
циганчити
сваки
дан
.
Можда
хтети
ми
се
срећа
на
боље
окренути
,
јер
ми
са
овакав
живот
у
задруга
грд
робија
не
требати
.
само
бити
ја
молити
ти
и
учитељ
да
ви
ми
као
паметан
и
учеван
људи
посаветовати
,
како
да
се
изделити
,
да
ли
на
по
двоје
или
сваки
за
себе
,
одмах
?
—
кад
јесам
моћи
да
се
слагати
четворо
,
хтети
моћи
ни
двоје
.
зато
јесам
боље
да
чистити
тај
рачун
одједном
.
—
рећи
Пера
.
—
права
казати
господин
.
—
прихватити
Ненад
.
—
јер
ја
требати
и
нешто
друго
да
радити
,
а
не
само
цео
век
да
се
делити
.
поп
-
Јов
и
учитељ
-
Пера
посаветовати
она
још
о
којешта
,
па
отићи
.
А
Радичевић
остати
да
се
споразумевати
о
деоба
.
XВ
.
имати
јесам
један
повећи
вајат
крај
двориште
,
од
ко
преправити
кућа
за
Живана
.
у
градина
,
недалеко
од
стар
кућа
,
постројити
два
кућа
,
за
Ненад
и
Стевана
,
А
у
стар
кућа
решити
да
остати
Урош
.
Погођени
мајстор
одмах
прионути
на
рад
.
рад
јесам
распоређивати
и
настојавати
Живан
,
онај
исти
Живан
,
који
се
највише
противити
деоба
.
Човек
докле
преокренути
убеђење
,
онда
јесам
готов
и
на
ревност
.
јер
кад
јесам
изгубити
нада
на
повољан
задружан
живот
,
онда
јесам
задобити
нада
на
повољан
инокосан
живот
.
али
жена
као
заинат
,
од
како
се
задовољити
деобни
решење
,
окренути
у
такав
слога
,
да
јесам
сад
бити
за
сажаљење
што
се
морати
делити
.
и
што
се
кућа
више
приводити
дограђивање
,
тај
се
жена
више
један
други
приближавати
.
сад
више
не
бити
један
други
досадан
,
као
пре
,
моћи
јести
шта
који
хтети
,
моћи
радити
колико
који
хтети
.
сад
она
јесам
ни
деца
на
пут
више
,
немати
више
замерка
,
нем
примедба
,
ни
прекор
,
ни
свађа
,
ни
јед
,
ни
чемер
.
сав
јесам
мирно
и
спокојно
,
свуд
јесам
оправак
и
Божји
благослов
.
Вис
се
не
гледати
ни
на
редарство
,
ни
на
старешинство
,
већ
сваки
журити
и
радити
оно
,
што
она
до
рука
доћи
,
само
да
бити
што
добар
успомена
оставити
о
себе
код
јетрва
.
сав
јесам
ићи
необично
живо
и
сложно
.
колико
јесам
се
људи
трудити
да
она
што
пре
кућа
стигнути
,
толико
јесам
жена
двојан
устајао
и
неуморно
радити
.
данас
она
видити
попуњавати
земља
један
кућа
,
сутра
други
,
а
прекосутра
вући
вод
за
блато
.
мајстор
јесам
готовити
јела
сав
одред
.
и
само
зато
што
јесам
све
ићи
журно
и
сложно
,
два
јесам
она
кућа
бити
готов
за
шест
недеља
.
док
најпосле
не
доћи
и
тај
давно
очекиван
дан
,
дан
због
који
јесам
сав
укућанин
толики
непријатност
преживети
и
толики
чудо
пренети
преко
глава
,
дан
њихов
растанак
.
тај
дан
бити
„
млад
“
понедеоник
,
после
ја
месечев
.
леп
ручак
бити
спремити
жена
.
А
још
леп
растанак
бити
приредити
Живан
.
кад
поседати
сав
око
софра
,
Живан
узити
чаша
ракија
и
почети
овако
:
—
поклон
браћа
мој
,
поклон
жена
,
поклон
деца
.
—
Женама
грунути
суза
на
очи
,
а
тако
исто
Ненад
и
Стевана
омакнути
се
по
један
суза
из
ока
,
а
Урош
се
окупати
у
суза
.
—
Дошао
јесам
дан
наш
растанак
,
доћи
јесам
време
да
се
трмка
ројити
.
али
ја
остајати
браћа
и
даље
,
а
што
хтети
живети
одвојено
,
тако
јесам
рећи
бог
.
—
Жене
сипнути
још
јаче
у
плач
.
—
сад
не
помагати
плач
,
кад
јесам
већ
кућа
готов
—
рећи
Живан
жена
и
не
гледати
у
она
.
—
други
браћа
доводити
изборни
суд
за
деоба
,
а
ја
тај
хтети
чинити
,
већ
хтети
се
поделити
мирно
да
ми
свако
позавидети
.
—
тако
и
требати
!
—
одобрити
браћа
.
Живан
испити
чаша
,
па
извадити
кеса
и
изручити
новац
на
совра
.
—
да
поделити
први
новац
,
—
рећи
Живан
и
узити
да
бројити
дукат
.
—
на
сваки
брата
припадати
по
четрдесет
дукат
,
пошто
јесам
у
кеса
бити
сто
и
шесет
дукат
.
и
гурнути
пред
сваки
припадајући
он
гомила
.
они
узети
и
метути
сваки
у
свој
кеса
новац
.
па
присести
да
ручати
.
али
тај
само
одредити
ред
,
а
ники
не
појести
ни
два
залогај
људски
,
јер
она
бити
обузети
неки
необичан
туг
и
нервоза
.
по
ручак
натоварити
ствар
на
кола
,
прво
Живанов
,
па
онда
Ненадов
и
Стеванов
.
Поделише
бакрач
и
остати
покућанство
.
затим
дати
сваки
дете
по
један
пар
у
рука
,
а
они
заметнути
сваки
по
цео
проја
под
мишица
и
као
неки
литија
кренути
се
нов
дом
,
са
„
млад
“
месецем
на
небо
,
и
пун
рука
пар
и
хлеб
,
те
да
она
тамо
бити
сав
пуно
и
задовољно
.
„
тако
се
ваљати
.
“
у
први
недеља
позвати
поп
,
те
она
осветити
нов
дом
,
благословити
она
и
упутити
она
да
се
и
даље
помагати
и
да
не
заборавити
на
заветне
реч
њихов
отац
.
други
део
на
раскрсница
и
.
кад
се
пчела
ројити
,
требати
имати
на
ум
двоје
:
време
и
родност
година
.
ако
се
доцкан
ројити
,
хтети
стигнути
да
спремити
зимница
;
ако
јесам
рђав
година
,
хтети
набрати
мед
.
кад
се
тица
излегнути
,
па
распустити
свој
младунац
,
пре
него
она
научити
летети
,
они
хтети
скапати
.
ја
с
такав
младунац
хтети
упоређивати
синов
Радичев
,
који
јесам
се
поделити
,
не
као
голуждрав
младунац
,
већ
као
зрео
људи
,
који
јесам
се
давно
поженити
,
војска
ислужити
и
деца
изродити
.
али
и
зрео
људи
јесам
могућно
залутати
кад
не
знати
пут
.
Изишав
из
породичан
задруга
,
Радичевић
јесам
знати
само
за
један
пут
:
да
радити
сложно
и
усташно
,
на
начин
,
као
што
она
јесам
отац
радио
,
а
да
не
морати
умствовати
и
бринути
,
јер
јесам
тај
бити
дужност
само
један
у
кућа
—
домаћин
.
поред
тај
,
земља
,
стока
и
новац
бити
јесам
она
свагда
на
расположење
у
изобиље
.
сад
она
јесам
ваљати
сваки
за
себе
да
се
бринути
и
домаћинује
.
А
тај
јесам
посати
за
Живанов
млад
браћа
бити
и
нов
и
тежак
.
један
нов
,
а
примамљив
добит
,
у
нов
живот
,
бити
она
јесам
определити
личан
својина
,
који
она
јесам
и
изазвати
на
деоба
.
она
она
јесам
покренути
и
на
живаљ
рад
и
на
добар
штедња
.
отуда
се
у
њихов
кућа
у
први
мах
моћи
видети
оно
,
што
свако
моћи
задивити
:
даноноћан
рад
,
чуварност
,
питомост
и
трезвеност
,
нарочито
код
жена
,
који
јесам
такав
одлика
изненадити
и
свој
муж
и
село
.
А
тај
само
зато
што
јесам
пре
општи
имовина
и
множина
у
кућа
носити
са
себе
и
општи
одговорност
за
сваки
неисправност
,
или
општи
понос
за
сваки
ваљаност
.
док
међутим
,
тај
јесам
сад
све
припадати
сваки
домаћин
и
домаћица
у
свој
кућа
.
сваки
жена
поен
на
сав
образ
бити
част
,
бити
укор
за
свој
уредба
.
ако
јесам
похвала
,
она
припадати
,
ако
јесам
резил
,
такође
.
немати
ли
ракија
у
кућа
да
гостити
послужити
,
њен
јесам
стид
.
продавати
ли
пасуљ
или
брашно
из
кућа
,
себе
штетити
.
и
онда
јесам
чудо
,
што
јесам
пре
грабити
и
разносити
из
кућа
,
све
што
се
моћи
рука
понети
,
а
сад
се
више
водити
рачун
о
сав
и
свашта
.
јесам
чудо
,
што
сад
један
домаћица
имати
без
мало
онолико
пасуљ
,
брашно
,
јаје
и
пилић
,
колико
јесам
пре
све
имати
.
јесам
чудо
ни
тај
што
сад
ни
ракија
не
пити
,
ко
што
јесам
пре
пила
.
ако
питати
браћа
,
како
она
јесам
сад
,
они
хтети
ви
од
мора
до
Дунаво
причати
спасоносност
деоба
.
„
бог
да
простити
ко
рећи
да
се
људи
моћи
делити
“
—
рећиће
један
.
„
сад
знати
што
живити
“
—
рећиће
други
.
„
затворити
јесам
се
у
задруга
,
па
јесам
знати
ни
шта
јесам
добро
,
ни
шта
зло
“
—
рећиће
трећи
.
„
од
како
јесам
се
поделити
,
боље
радити
и
боље
чувати
“
—
велим
четврти
брат
.
„
истина
,
сад
више
запињати
,
ал
више
и
зарађивати
“
—
вео
сав
четири
брата
.
„
и
да
јесам
још
остати
у
задруга
,
на
тај
бити
мера
остати
,
ни
добар
,
ни
горети
.
“
„
пре
јесам
имати
четири
во
,
сад
имати
осам
.
“
„
Уортачимо
се
по
двојица
,
па
орати
ко
и
други
људи
у
село
,
“
итд
.
Живана
се
понајпријатнији
учинити
тај
нов
живот
са
син
и
снаха
,
који
он
бити
сад
добродошао
за
потпора
и
одмена
.
јер
он
село
поново
изабрати
—
мислити
ли
за
кмет
,
не
већ
за
председник
.
поп
и
учитељ
,
канда
јесам
тај
једва
дочекати
,
те
одмах
похитати
његов
кућа
да
он
обавестити
о
важност
председнички
дужност
.
Живан
сматрати
да
се
његов
дужност
хтети
односити
даље
од
крста
и
печат
у
судница
.
зато
и
климати
глава
с
одобравање
за
сав
време
попов
причање
о
тај
,
како
требати
да
бити
веран
заклетва
,
да
права
судити
и
да
бранити
вера
и
поштење
,
као
што
он
јесам
и
отац
покојни
саветовати
.
али
кад
он
Пера
рећи
да
за
он
имати
врло
много
важан
дужност
и
ван
судница
,
он
се
избечити
и
рећи
:
—
зар
мимо
овај
још
да
она
нешто
кулучити
?
—
да
!
—
рећи
Пера
,
—
овај
што
ти
радити
,
моћи
да
радити
сваки
човек
у
село
,
али
ја
од
ти
,
као
један
разборит
