предметсав
ћепенак
у
чаршија
;
његов
хтети
име
жена
испирати
уста
,
и
онај
углед
,
који
он
јесам
од
овај
женидба
у
чаршија
нагло
порасти
,
спласнути
сада
као
надувен
бешика
,
када
се
игла
боцнути
.
остати
без
жена
и
пустити
да
се
цео
свет
исмевати
његов
судбина
,
тај
јесам
двострук
штета
,
који
никако
не
бити
моћи
поднети
.
А
да
на
сав
овај
одмахнути
рука
и
да
опростити
срамота
,
ни
на
тај
јесам
моћи
пристати
.
па
ипак
,
он
јесам
увидети
да
он
јесам
немогућан
остати
и
даље
у
овако
безизлазан
положај
.
тај
јесам
увиђати
јасно
,
али
заман
!
он
јесам
бити
жртва
,
играчка
супротан
мисао
,
који
јесам
он
као
јато
грабљив
тичурина
растрзати
и
кљувати
.
Међутим
докле
се
он
овако
ломити
и
у
нерешљивост
свој
вртети
око
свој
мисао
као
вртешка
на
један
место
,
кира-Анастасија
јесам
имати
само
један
мисао
и
одмах
јесам
извести
;
дати
јесам
једном
Циганче
два
гурабија
и
обећати
он
каленица
попара
,
само
да
тркнути
до
кир-Ламбринога
дућан
,
те
да
он
казати
да
она
одмах
доћи
.
Кир-Ламбре
јесам
чекати
да
он
по
други
пут
звати
,
отићи
јесам
и
тамо
затећи
Анастасија
у
такав
стање
,
да
он
јесам
и
без
њен
реч
постати
јасно
зашта
он
јесам
позвати
.
—
ако
јесам
поштен
човек
,
онда
не
смети
да
оставити
да
ја
чаршија
...
почети
Анастасија
,
али
не
довршити
шта
јесам
хтети
рећи
,
већ
ударити
у
такав
хистеричан
плач
,
да
он
требати
повише
време
,
докле
јесам
како
тако
умирити
.
—
од
суза
нем
лек
,
џанум
;
него
да
разговарати
шта
да
се
радити
!
Мог
бити
кир-Диша
да
хтети
се
покајати
и
помирити
;
кој
знати
!
—
Нећу
!
Нећу
!
—
јецати
јесам
Анастасија
.
—
не
јесам
он
ни
до
сада
гледати
,
а
сад
он
мрзети
како
један
кутак
,
како
што
христијански
душа
мрзети
на
Турчин
!
искати
да
јесам
ићи
из
овај
проклет
варош
,
ићи
на
вилает
,
там
да
плакати
и
пред
икона
да
клети
ти
Ламбре
,
зашто
ја
дати
на
онај
кавурско
чкембе
,
да
ја
очи
испити
,
младост
отровати
!
Кир-Ламбре
,
узбуђен
суза
и
пребацивање
,
а
помишљати
на
последица
сав
овај
,
седети
јесам
на
миндерлук
доста
узнемирено
,
пребацивати
тај
леви
преко
десни
тај
десни
преко
леви
нога
,
а
од
време
на
време
забринут
јесам
трљати
чела
,
који
јесам
нервозно
час
скупљати
час
у
вис
уздизати
његов
обрва
.
—
ти
да
ићи
на
вилает
,
а
ја
па
овде
без
ти
да
живити
,
што
ја
требати
?
тако
јесам
уздисати
Ламбре
,
помишљајућИ
како
бити
он
све
празно
бити
без
овај
весео
женица
,
ради
који
јесам
прегорети
кира-Ману
и
оставити
да
у
кућа
кришом
уздисати
и
вена
и
да
пакосно
гледати
на
онај
који
она
муж
преотети
.
А
докле
јесам
она
двоје
овде
размишљавати
,
седети
јесам
Диша
у
онај
собичак
очајан
и
нерешљив
.
мисао
и
план
разлетати
јесам
се
као
варница
са
упаљен
кров
;
и
сваки
од
она
дотакнути
се
,
али
он
јесам
сваки
и
опржити
.
у
дубина
узрујан
дух
и
кроз
осветнички
расположење
једнако
се
пробијати
онај
зрачак
љубав
и
страх
од
чаршија
,
да
он
срамота
на
смеј
не
изнети
.
најпосле
доћи
јесам
до
један
резултат
,
да
бити
добар
начин
,
који
бити
одговарати
потпуно
његов
стање
,
бити
,
да
Ламбру
уништити
,
она
љутито
казна
,
али
да
он
она
,
после
тај
казна
,
опет
остати
у
кућа
и
да
се
искрено
покајати
за
учињен
неверство
.
тако
у
чаршија
ники
не
бити
сазнати
о
тај
,
како
он
јесам
пријатељ
образ
укаљати
,
а
он
бити
бити
потпуно
осветити
.
ама
такав
начин
освета
бити
јесам
немогућ
.
—
роспија
!
убити
ја
душа
;
дроб
ја
ишчупати
!
—
застењати
Диша
саломити
и
клонути
под
тежак
терет
неостварљив
и
мучан
мисао
.
и
овај
собичак
,
у
ко
јесам
некада
тако
спокојно
седети
по
цео
дан
,
прибирати
пар
по
пар
и
маштати
потајно
о
леп
Гркиња
,
постати
он
сада
тако
тесан
и
мрачан
,
да
бити
се
угушити
,
само
да
јесам
за
неколико
у
он
остати
.
потајан
жеља
,
да
се
вратити
кућа
,
да
се
још
једном
,
макар
и
крвнички
,
погледати
с
она
и
да
јесам
дотерати
,
бар
да
он
се
правдати
,
па
макар
да
он
и
слагати
,
вући
он
јесам
неодољиво
тамо
,
и
он
сав
раслабити
изићи
из
дућан
и
споредан
сокачић
,
где
јесам
у
овај
доба
најмање
свет
,
стигнути
пред
свој
кућа
.
али
кад
пружити
рука
,
да
ухватити
квака
од
авлијски
капиџик
,
срце
он
силно
залупати
а
рука
клонути
доле
.
мало
час
он
јесам
одјурити
нож
,
па
зар
да
она
опет
долазити
?
стојати
јесам
неодлучно
неки
време
и
почети
ослушкивати
,
хтети
ли
бар
што
изнутра
чути
;
али
ни
из
авлија
ни
из
кућа
ни
гласати
ни
какав
он
драго
шум
,
осем
онај
шандуд
,
чији
се
густо
грање
над
сам
кров
наднети
,
а
који
јесам
тако
тајанствено
овај
пута
шуштати
.
најзад
се
одлучити
,
притиснути
рука
квака
и
погурнути
;
али
врата
затворен
.
овај
један
ситница
,
што
јесам
врата
закључати
,
ускомешати
у
он
на
нов
онај
ватра
и
он
почети
одмерен
гвозден
алка
,
а
за
тај
сав
жустар
и
јак
песница
лупати
у
врата
,
да
се
од
удар
трести
.
али
из
кућа
ни
живити
дух
.
газда
Дишу
обузети
слутња
,
да
он
јесам
жена
напустити
кућа
,
и
он
јесам
почети
из
глас
по
име
звати
.
из
кућа
се
не
одазвати
ники
,
а
на
комшијски
капиџик
појавити
се
један
девојче
.
—
Што
чукати
толико
?
јесам
код
кућа
.
—
А
где
јесам
?
—
мало
час
бити
тај
кир-Ламбре
,
па
отићи
—
одговорити
девојчица
глас
,
који
јесам
газда-Диши
некако
подсмешљиво
звучати
.
—
А
она
јесам
одмах
после
он
изићи
,
и
отићи
на
овај
страна
.
Диша
обор
сетан
глава
и
немо
се
загледати
у
врх
свој
јеменије
.
Кућа
затворен
,
Ламбре
бити
ту
,
она
више
немати
!
нога
он
се
подсећи
и
како
јесам
бити
наслоњен
леђа
уза
зид
авлијски
,
срозати
се
и
сести
на
један
бињекташ
,
који
стојати
уза
зид
авлијски
и
служити
уморан
пролазник
за
седиште
.
—
Отишла
!
—
прошапутати
.
—
и
он
долазити
...
сад
шта
да
се
чинити
?
мислити
јесам
испрекидано
и
тупо
гледати
у
она
комшијски
врата
,
иза
који
јесам
извиривати
девојче
и
радознало
пратити
сваки
покрет
очајан
комшија
.
—
Шта
јесам
се
забленути
,
бре
,
овамо
!
?
—
дрекнути
мајстор
Диша
,
кад
опазити
како
девојче
извиривати
;
девојчица
залупити
врата
и
певушити
отрчати
кроз
авлија
у
кућа
.
Још
неки
време
седети
јесам
мајстор
Диша
на
бињекташ
и
чекати
хтети
ли
се
,
ма
с
који
страна
,
из
сокак
појавити
фигура
његов
жена
.
сад
више
јесам
бити
способан
ни
да
премишљати
о
свој
несрећа
.
малаксати
,
под
притисак
безбројан
мисао
,
осећати
јесам
како
он
памет
издавати
,
у
глава
он
јесам
бити
мутан
и
туп
,
а
уз
тај
јесам
осећати
и
неки
одмерен
хуктање
,
као
онај
шум
што
се
чути
у
ковачница
кад
мех
ватра
распаљивати
.
у
овај
мах
бити
јесам
потпуно
бесвестан
за
спољашни
утисак
;
неколик
врабац
џакати
јесам
на
један
дафина
,
чији
се
грана
повити
преко
авлијски
зид
;
ласта
јесам
стреловито
пролетати
тик
његов
очи
,
а
у
јасан
сунчан
светлост
зујати
јесам
неколико
пчела
;
један
крупан
бумбар
облетети
око
он
неколико
пута
и
изгубити
се
у
сунчев
зрака
;
но
ни
један
од
тај
звук
свеж
пролеће
он
јесам
чути
,
—
сав
јесам
тај
бити
и
сувише
слабо
да
он
извести
из
нем
дубина
у
који
јесам
тонути
.
најзад
,
кад
сунце
почети
да
прижизати
а
хлад
од
дафина
скренути
и
оставити
Дишу
у
пун
светлост
,
он
се
дигнути
и
поћи
онај
стран
који
Анастасија
отићи
.
глава
други
тако
се
свршити
први
део
овај
тужан
домаћи
историја
човек
,
чији
јесам
се
идеал
стопити
у
један
сврха
,
да
се
ородити
са
племенит
потомак
класичан
нација
,
те
тако
,
у
свој
будући
пород
,
исправити
погрешка
свој
родитељ
.
и
тај
јединствен
идеал
,
у
који
јесам
унети
срж
свој
живот
,
који
он
јесам
из
година
у
година
снажити
и
освежавати
на
истрајан
рад
,
лежати
јесам
пред
његов
нога
као
огроман
архитектура
,
који
јесам
мало
час
под
кров
метнути
,
а
она
се
у
један
тренутак
до
темељ
у
прах
сурвати
.
готово
посртати
и
не
видити
ништа
пред
себе
,
он
јесам
час
брзо
час
успорено
,
како
јесам
он
кад
узаврети
мисао
распињати
,
тетурати
ни
јесам
не
знати
куда
.
грабити
јесам
кроз
мртав
и
крив
сокачић
,
омеђити
висок
,
сив
зид
,
иза
који
се
заклањати
бујан
башта
и
спретан
кућа
са
доксат
и
многобројан
срчали-прозорима
.
Ишао
јесам
насумце
,
залазити
час
за
један
час
за
други
угао
тесан
улица
,
претрпан
као
и
увек
разним
сметлиште
,
из
кућа
избачен
,
што
се
на
пролетни
жега
сасушити
и
често
неки
интиман
задах
запахњивати
.
Међутим
,
докле
јесам
кир-Диша
овако
очајно
лутати
све
даље
и
даље
од
главне
чаршија
,
Ламбре
јесам
,
као
уништити
,
ући
у
свој
кућа
.
кад
он
јесам
кира-Мана
угледати
блед
и
збуњен
,
застати
јесам
забезекнуто
на
праг
.
—
Шта
блејати
ту
,
бре
!
—
продерати
се
Ламбре
,
када
он
се
она
не
макнути
с
пут
.
—
искати
...
промуцати
кира-Мана
;
али
јесам
Ламбре
тако
крвнички
поглед
и
нешто
по
турски
кроза
зуб
скресати
,
да
кира-Мана
једва
имати
време
да
он
се
уклонити
.
Уђе
у
соб
,
заригла
врата
,
да
он
ники
не
улазити
,
па
се
,
као
да
јесам
бог
знати
колико
пешачити
,
спустити
на
миндерлук
и
дубоко
замислити
почети
трљати
шака
чела
.
Осећао
јесам
тежак
притисак
,
тако
тежак
,
као
да
он
јесам
цео
мајстор
Диша
са
сав
свој
простран
ширина
сести
на
душа
,
па
она
не
да
дахнути
.
и
јесам
тај
само
жалост
за
кира-Анастасијом
,
који
он
јесам
онако
срдито
пребацити
,
но
ту
јесам
осећати
и
неки
неодређен
бол
од
самоћа
,
који
хтети
без
она
осећати
,
и
страх
од
мајстор-Дише
,
да
он
усред
чаршија
не
напасти
.
па
онда
,
тиштати
он
јесам
и
помисао
на
срамота
,
који
хтети
он
,
можда
још
данас
,
постигнути
,
чим
се
у
чаршија
сазнати
за
неверство
,
који
јесам
свој
присан
пријатељ
учинити
.
како
ли
хтети
само
пролазити
кроз
онај
густ
ред
разапет
ћепенак
и
кроз
унакрстан
ватра
исмевака
и
чаршијски
искашљивање
за
себе
?
Кира-Мана
он
јесам
бити
последњи
брига
;
венчати
он
јесам
жена
и
куда
бити
она
смести
да
он
ма
шта
пребацити
!
А
баш
и
када
бити
се
толико
заборавити
,
брзо
бити
он
отићи
мајка
на
вилает
!
Жена
,
кад
јесам
понизан
муж
,
не
заслуживати
име
честит
жена
.
тај
јесам
бар
јасно
:
ако
јесам
човек
псето
,
жена
не
смести
да
бити
мачак
.
али
сав
тај
на
страна
;
сав
бити
се
тај
још
и
којекако
поднети
,
само
да
јесам
према
кира-Анастасији
моћи
бити
мало-мало
равнодушан
.
кад
бити
моћи
само
за
часак
да
заборавити
на
онај
живахан
пластичан
фигура
,
који
он
јесам
као
свеж
вод
оживљавати
!
и
тек
сада
,
када
јесам
остати
без
она
,
он
јесам
у
пун
јасноћа
видети
,
како
он
јесам
без
она
пусто
и
како
јесам
сав
овај
живот
ништаван
и
празан
.
—
ух
,
гомаре
едно
:
зашто
да
заспати
,
бре
?
!
—
јекнути
кир-Ламбре
очајно
и
пљеснути
се
шака
по
чела
,
да
јесам
кира-Мана
,
који
се
притајати
за
врата
и
ослушкивати
шта
Ламбре
у
соба
радити
,
одскочити
у
страна
и
на
прст
отрчати
чак
у
мутвак
,
да
се
ма
у
какав
посао
наћи
,
ако
бити
случајно
он
из
соб
изаћи
.
али
кир-Ламбре
не
изићи
још
задуго
.
туг
за
Анастасија
и
онај
страх
од
кир-Дише
,
који
он
се
у
очи
приказивати
као
орјатин
,
који
хтети
он
на
први
сусрет
на
комадић
растргати
,
приковати
он
за
онај
миндерлук
.
у
један
час
он
се
учинити
да
неко
отворити
капиџик
.
први
помисао
бити
јесам
,
да
јесам
мајстор
Диша
доћи
,
да
се
разрачунати
с
он
,
и
он
сав
претрнути
,
скочити
насред
соб
,
опустити
рука
,
па
се
бесвестан
забленути
у
врата
.
стојати
јесам
нетремице
тако
;
али
,
на
његов
срећа
,
ники
не
доћи
.
—
ох
,
ох
,
луд
глава
!
ох
проклети
бик
што
ја
украсти
антерија
!
А-а-ах
!
—
Шија
да
он
заврнути
,
неки
липсати
,
кутак
погано
,
што
ја
ујести
!
—
јекнути
Ламбре
и
стотина
псовка
на
грчки
,
цинцарски
и
турски
језик
праскати
јесам
по
соба
,
да
јесам
кира-Мана
сваки
час
стрепити
,
да
јесам
не
позвати
у
соб
.
познавати
јесам
она
адет
свој
муж
,
да
сав
срџба
,
који
јесам
са
сокак
донети
против
ко
он
драго
,
искати
на
она
.
Ламбре
јесам
дуго
праскати
и
размишљати
шта
он
све
моћи
снаћи
,
кад
се
сукоб
са
разјарен
Дишом
;
мучити
се
на
стотину
начин
,
како
да
се
сачувати
од
срамота
,
али
ниједан
мисао
јесам
бити
кадар
ни
толико
,
да
се
за
који
часак
у
његов
глава
скрасити
.
од
сав
он
се
подесан
чинити
тај
,
да
некако
кир-Дума
измирити
Анастасија
са
Дишом
,
а
он
да
се
привремено
,
ради
куповина
еспап
,
уклонити
у
Галац
или
Цариград
,
од
куда
јесам
ондашњи
трговац
доносити
роб
.
тај
јесам
бити
добар
мисао
и
ко
знати
не
бити
ли
тај
посати
испао
кир-Думи
за
рука
;
али
Ламбре
преко
тај
помисао
претрчати
као
бос
преко
жеравица
.
да
отићи
у
Галац
,
да
се
раставити
од
Анастасија
,
па
,
кад
се
вратити
,
да
јесам
никако
више
не
видити
,
бити
јесам
за
он
толико
исто
немогућан
,
као
што
јесам
сада
немогућан
,
да
свој
шака
запушити
цео
Београд
уста
или
да
забранити
Јанићије
бик
,
да
на
сваки
ћепенак
приповедати
како
јесам
кир-Ламбре
преседети
цео
дан
без
ћурче
и
антерија
у
кућа
туђ
жена
.
на
овај
летимичан
идеја
он
само
одмахнути
шака
;
а
како
,
поред
сав
мозгање
,
не
наћи
ни
један
згодан
излаз
,
који
бити
најбоље
одговарати
његов
жеља
,
да
се
ништа
о
овај
не
дознати
,
да
се
кира-Анастасија
са
Дишом
измирити
,
а
он
као
и
до
сада
остати
и
у
будући
са
Дишом
добар
пријатељ
,
тај
он
не
остати
други
,
него
да
се
под
небројен
уздах
и
да
почешће
трти
шака
чела
,
из
ко
ама
баш
ништа
не
мој
да
истесати
.
у
соба
он
постајати
сав
тескобан
.
Жена
он
се
никако
не
јављати
,
те
он
сада
и
тај
бити
неправо
.
ако
јесам
и
отерати
из
соб
,
зашто
да
он
се
до
сада
не
јавити
,
да
питати
требати
ли
он
што
!
јесам
ли
он
муж
и
господар
у
кућа
,
или
шта
јесам
?
—
он
отворити
врата
,
извирити
на
ћошак
,
па
,
кад
јесам
ни
тамо
не
спазити
,
почети
викати
:
—
куде
јесам
откршила
глава
?
овамо
се
вући
,
бре
!
али
ни
сад
он
се
не
одазвати
ники
.
Кира-Мана
,
узнемирен
овај
Ламбрином
љутина
,
отрчати
јесам
у
комшилук
до
кира-Думинице
,
да
разабрати
,
хтети
ли
кир-Дума
знати
са
шта
она
јесам
муж
овакав
из
чаршија
доћи
?
завирити
у
мутвак
,
али
,
кад
јесам
ни
тамо
не
наћи
,
шкрипнути
зуб
.
инако
надражен
сад
јесам
бити
довољно
,
да
сав
нагомилан
јед
окренути
противу
свој
жена
и
,
разумети
се
,
да
на
она
свој
незадовољство
излити
.
са
заваљен
фес
за
потиљак
и
забачен
десни
рука
,
из
који
јесам
висити
бројаница
за
леђа
,
стати
кир-Ламбре
пред
мутвак
,
а
неки
неодољив
мржња
према
жена
толико
он
захватити
,
да
он
изгледати
хтети
јесам
моћи
жив
дочекати
.
Очи
јесам
он
севати
грозничаво
и
чисто
набрекнути
.
—
Сува
кучак
,
бре
!
Ела
хтети
ја
платити
за
овај
спацирање
по
комшилук
,
кад
јесам
муж
код
кућа
,
ели
Ламбре
хтети
бити
жив
!
—
добар
дан
,
кир-Ламбре
!
—
зачути
за
леђа
глас
,
а
у
исти
време
такнути
се
неки
његов
рука
.
Кир-Ламбру
проћи
жмарац
и
у
мало
што
не
дрекнути
.
Учинило
он
се
,
да
он
јесам
за
рука
ухватити
кир-Диша
,
тргнути
рука
и
одскочити
у
страна
.
—
А-а
!
Шта
искати
ви
?
—
викнути
изненађено
.
пред
он
стајати
девојчица
около
свој
тринаест
година
,
витак
,
у
шарен
шалварице
,
опуштен
плетеница
низ
врат
и
к'носаним
обрва
,
који
се
као
два
црвен
лук
високо
надвијати
изнад
живахан
,
силом
застиђен
црн
очи
.
—
ја
јесам
,
кир-Ламбре
—
Канче
!
...
—
Шта
искати
од
мен
?
Девојче
се
пажљиво
обазрети
,
да
он
ко
не
чути
,
па
онда
на
пола
глас
прошапутати
:
—
поздравити
ти
мој
мајка
,
да
одмах
доћи
.
—
какав
посао
имати
ја
сас
твој
мајка
?
—
Кира-Анастасија
...
—
е
,
е
,
сад
хтети
,
сад
!
—
прекинути
она
Ламбре
реч
.
—
сад
хтети
,
одма
хтети
!
...
—
и
тиснути
девојчица
у
шака
пар
,
изгурати
јесам
на
капиџик
,
али
јесам
на
улица
не
пропустити
,
пре
него
ли
што
јесам
не
погледати
,
да
се
с
ко
на
улица
не
сукоб
.
Анастасија
јесам
одмах
после
одлазак
Ламбринога
отићи
у
Скадар-махалу
код
свој
пријатељица
фудул-Стаменке
(
оне
,
ради
који
јесам
се
онако
крвни
завадити
дед
Митар
и
Станко
туфегџија
)
.
ма
да
јесам
онако
одлучно
најурити
муж
из
кућа
,
ипак
се
јесам
смести
задржавати
даље
тамо
.
Кир-Ламбре
она
јесам
бити
још
једино
њен
уздање
,
па
како
јесам
он
и
бити
прав
узрок
њезин
завадити
с
муж
,
тај
јесам
с
права
очекивати
да
јесам
он
заштитити
и
наћи
начин
,
како
да
се
из
овај
неприличан
и
несносан
положај
извући
.
но
кир-Ламбри
се
до
овај
час
не
јавити
баш
никакав
мисао
;
или
боље
рећи
,
јавити
она
се
безброј
,
стотина
,
а
тај
јесам
таман
толико
колико
и
ни
један
.
Међутим
,
кира-Анастасији
јесам
бити
до
чекање
,
тај
јесам
требати
један
одлучан
мисао
који
хтети
у
час
постати
дело
.
сав
јесам
тај
опажати
кир-Ламбре
,
те
колико
он
јесам
срце
вући
Анастасија
,
толико
он
јесам
бити
тешко
изићи
она
пред
очи
овако
сплести
и
немоћан
,
да
ствар
што
боље
извести
.
али
како
јесам
Анастасијина
порука
бити
тај
исто
што
и
заповест
,
он
прикупити
бројаница
,
извирити
још
једном
кроз
капиџик
,
те
када
се
уверити
да
на
улица
немати
ники
с
ко
се
не
бити
радо
срести
,
изићи
и
упутити
се
у
Скадар-махалу
.
Фудул-Стаменка
јесам
имати
један
кућа
,
који
она
јесам
муж
,
покојни
татар-Јован
,
у
наслеђе
оставити
.
њезин
муж
служити
јесам
дуго
време
као
„
татарин
“
(
курир
,
улак
)
прво
у
служба
београдски
везир
,
а
доцније
он
узити
господар
Милош
у
свој
служба
,
да
носити
поверљив
писма
из
Београд
у
Цариград
и
обратно
.
овај
служба
бити
јесам
колико
напоран
толико
и
строго
поверљив
.
ни
један
важан
„
штафета
“
,
који
бити
се
од
кнежев
двор
испошиљала
„
блистателан
порта
“
у
Цариград
,
јесам
смести
двор
поверавати
пошта
,
који
се
налазити
тек
у
први
зачетцима
и
бити
тако
неуређен
,
да
јесам
се
писма
на
хрпате
губити
или
јесам
пошиљалац
често
пута
на
неколик
дан
пре
свој
писма
стизати
на
адресован
место
.
у
служба
„
татар
“
примати
јесам
дакле
само
поуздан
људи
,
који
јесам
уз
тај
бити
не
само
вешт
јахач
но
,
у
случај
потреба
,
и
издржљив
пешак
.
у
такав
служба
татар-Јован
јесам
стећи
овај
кућица
,
жена
,
па
после
и
ћерчица
,
Канче
.
али
после
неколик
година
,
враћати
се
из
Цариград
,
пасти
мртав
с
коњ
,
негде
на
пут
између
Софија
и
Ниш
.
кад
јесам
чути
да
она
јесам
муж
умрети
и
сахранити
тамо
далеко
,
фудул-Стаменка
јесам
,
као
стрела
такнути
,
пасти
у
незнан
;
мука
јесам
имати
,
докле
јесам
јесам
повратити
себе
,
а
после
јесам
жалити
и
лелекати
тако
искрено
,
да
јесам
комшиница
једва
успети
,
да
јесам
сачувати
од
какав
он
драго
несрећа
.
на
срећа
овај
нагао
жалост
брзо
јесам
умерити
њезин
ведар
и
вазда
расположен
нарав
,
те
тако
,
после
први
наступати
и
после
четрдесетница
,
сав
онај
први
бол
стопити
се
у
један
благ
успомена
;
и
само
једаред
месечно
,
када
бити
се
кренути
,
да
из
државни
„
казначејство
“
примити
десет
цванцика
пензија
,
њен
танак
фигура
у
жут
шкуртељчици
и
плав
фистан
,
добивати
бити
у
лице
неки
тужан
израз
,
како
тај
у
општи
одговарати
удовички
стање
.
и
тај
дан
,
када
хтети
се
срести
са
кира-Анастасијом
,
који
јесам
поћи
права
њезин
кућа
,
она
се
враћати
из
казначејство
,
свратити
узгред
у
црква
,
купити
свећица
од
један
пар
и
запалити
јесам
пред
икона
са
уобичајен
уздах
:
„
Јова
,
ти
свећица
,
ја
пензијица
!
“
тако
јесам
радити
неколико
година
,
све
докле
се
не
свикнути
на
свој
удовиштво
.
А
већ
после
овај
благ
обичај
постајати
јесам
све
редак
и
редак
,
докле
се
сасвим
јесам
изгубити
у
пријатан
расположење
удовички
живот
.
Кира-Анастасијина
појава
у
њезин
кућа
колико
јесам
изненадити
,
толико
она
бити
и
необично
пријатан
.
од
када
себе
јесам
она
прекорачити
праг
овај
авлија
,
управо
од
када
јесам
престати
удовати
.
—
морити
,
који
ти
јесам
ђаво
терати
да
се
удавати
за
онај
пањ
?
—
Псетиште
јесам
оно
!
—
Тврдица
,
погансуз
!
ух
,
ух
,
што
он
ја
јесам
бити
жена
,
па
да
видити
како
бити
се
провести
—
викати
јесам
фудул-Стаменка
слушати
сав
шта
јесам
кира-Анастасија
претрпети
.
—
не
сум
он
ни
ја
дузна
остати
!
—
искати
,
матор
магаре
,
да
по
месечина
кроз
бакчу
спацира
сас
мен
!
и
како
да
спацирамо
?
—
рећи
кира-Анастасија
и
од
једном
прснути
у
онај
необуздан
и
ведар
,
детињи
смех
,
—
када
почети
представљати
шетња
о
месечев
младина
,
онако
како
јесам
тај
дервиш
наредити
.
—
Аман
!
Спацирати
сас
она
мешина
гол
...
по
башча
!
...
продужавати
јесам
Анастасија
искидан
од
смех
глас
.
Фудул-Стаменка
једва
дочекати
овај
звонак
смех
и
сада
разговор
ударити
много
живље
и
много
весео
,
све
докле
она
не
прекинути
Канче
,
који
у
тај
пар
ући
,
да
она
јавити
за
долазак
Ламбрин
.
Фудул-Стаменка
истрчати
на
авлија
,
да
он
пресрести
,
а
у
тај
кир-Ламбра
гурнути
капиџик
и
нагло
,
као
да
он
неко
вијати
,
ускочити
унутра
.
Фудул-Стаменка
се
уплашити
од
овај
нагао
скок
,
који
бити
тако
неспретан
,
да
се
задуван
Ламбре
умало
не
спотакнути
.
—
Шта
тај
бити
,
кир-Ламбре
?
да
се
јесам
убити
?
—
чисто
вриснути
фудул-Стаменка
неки
љубазан
глас
,
који
јесам
у
исти
време
показивати
и
брига
и
радост
,
што
она
тако
давно
невиђен
гост
опет
у
кућа
долазити
.
—
е
ли
она
ту
?
—
тих
и
задуван
запитати
Ламбре
.
—
овде
јесам
!
ама
шта
јесам
се
уплашити
?
да
јесам
уганути
нога
?
—
Заригли
капиџик
;
хтети
да
доћи
!
—
Ко
?
—
Кир-Диса
!
ето
он
за
ћоша
.
Фудул-Стаменки
,
који
јесам
с
велик
задовољство
дочекати
кир-Ламбру
,
ипак
јесам
бити
пријатно
,
да
се
у
њен
кућа
догодити
какав
шкандал
,
те
,
пре
него
ли
што
јесам
Ламбре
успети
да
од
силан
журење
одахнути
,
прелетити
преко
авлија
,
заригла
капиџик
,
па
за
неки
време
престајати
уза
зид
,
да
сачекати
када
хтети
кир-Диша
проћи
.
Кира-Анастасија
и
Ламбре
стојати
јесам
у
соба
сам
један
према
други
;
она
намргођен
обрва
а
он
оборен
чела
,
поглед
плашљив
али
ипак
пун
очајан
чежња
,
који
јесам
говорити
много
више
,
него
што
бити
јесам
у
стање
бити
исказати
вешт
фраза
песник
из
Еладе
.
Прошло
јесам
добар
пол
сахат
,
када
јесам
фудул-Стаменка
ући
у
соб
гост
.
из
њихов
опхођење
и
стишан
израз
опажати
јесам
да
јесам
се
споразумети
.
и
она
уз
осмејак
пун
љубазност
принети
ибричић
с
кафа
и
наливен
филџан
.
—
ни
вран
коска
да
ја
не
донети
више
у
овај
пустити
Београд
!
—
ватра
да
он
изгорети
!
—
уздахнути
кира-Анастасија
прихватати
филџан
из
рука
фудул-Стаменкине
.
Кир-Ламбре
јесам
дуго
остати
код
фудул-Стаменке
;
а
докле
јесам
он
са
Анастасија
претрести
сав
начин
,
како
да
и
себе
и
Анастасија
сачувати
од
неприлика
,
кир-Диша
јесам
још
једаред
доћи
кућа
,
па
,
кад
се
уверити
да
јесам
капија
затворен
,
он
јесам
,
као
подсечен
нога
,
сав
раслабити
који
од
умор
а
још
више
од
онај
унутарњи
бол
,
ударити
други
страна
и
поћи
тетка-Маци
.
сав
онај
јед
и
осветнички
расположење
за
овај
кратак
време
створити
јесам
читав
пустош
;
у
душа
јесам
он
лежати
развалина
од
свити
мисао
што
она
јесам
уз
пут
смишљати
и
он
се
,
малаксати
од
тежак
душеван
напор
и
збуњен
,
враћати
ипак
онај
једином
осећање
,
који
јесам
кроза
сав
срџба
и
гневан
расположење
остајати
снажан
и
несаломљено
;
враћати
се
свој
љубав
према
неверан
жена
.
Шта
више
,
он
се
тек
сада
,
после
претрпљен
пораз
,
после
цео
овај
бујица
који
он
јесам
заошијати
,
чинити
да
тај
жена
јесам
никада
толико
волети
и
тако
везати
бити
за
она
,
као
баш
сада
,
када
он
јесам
она
преварити
,
па
чак
и
нож
хтети
ударити
.
лепо
%
јо
осећати
да
бити
требати
да
јесам
презрети
,
да
она
се
осветити
,
да
јесам
уништити
;
али
у
исти
време
и
да
он
без
она
немати
живот
.
један
реч
,
између
овај
два
супротан
осећај
стојати
јесам
он
као
кривац
,
ко
јесам
осудити
да
он
двојица
шибати
.
—
и
опростити
она
и
зажмурити
;
што
јесам
бити
—
бити
,
само
да
ја
се
заклети
да
ја
никада
више
хтети
варати
;
а
онај
псето
(
ту
кир-Диша
зашкрипати
зуб
и
јекнути
)
он
хтети
да
пребити
цволике
,
чим
он
угледати
.
са
овај
последњи
одлука
,
који
он
дати
неки
нада
,
да
хтети
се
овај
ствар
ипак
на
добро
свршити
,
он
пожурити
тетка-Маци
.
тетак
Маца
он
јесам
бити
једина
личност
,
који
јесам
он
дубоко
поштовати
и
о
који
јесам
бити
тврдо
уверити
,
да
хтети
успети
,
да
он
измирити
.
—
А
с
онај
гад
лако
бити
ја
;
пребити
бити
он
оба
цеваница
,
само
да
ја
јесам
стати
до
мој
трговачки
образ
,
те
да
ја
брукати
по
чаршија
не
пуцати
.
Тетка-Маца
јесам
прихватити
Дишину
молба
,
забрадити
глава
шамија
и
одмах
кренути
на
посао
.
но
како
ни
она
ни
кир-Диша
не
знати
где
се
одбеглица
скривати
,
тај
она
не
остати
друго
већ
да
заредити
кроз
махала
прво
код
кира-
%
Думиница
,
па
тако
редом
све
до
фудул-Стаменкине
кућа
.
—
ух
,
кучак
,
кучак
;
шта
урадити
од
онакав
два
красан
човек
!
—
е
,
тако
ти
јесам
тај
кад
људи
не
гледати
шта
узимати
.
овако
шчуђавање
обнављати
се
готово
у
сав
кућа
,
где
јесам
тетка-Маца
навраћати
,
да
разбрати
о
кира-Анастасији
.
А
докле
јесам
тетка-Маца
обносила
водица
и
у
сваки
кућа
задржавати
,
бар
док
један
кафа
не
попити
,
кир-Диша
јесам
као
на
угљевље
седети
у
тетка-МациноЈ
кућа
,
час
по
устајао
,
нестрпељив
изгледати
на
капиџик
,
или
бити
Лепосава
чешће
одашиљати
чак
до
други
сокаче
,
да
пресрести
мајка
.
—
А
како
бити
бити
да
поћи
и
јесам
,
да
јесам
потражити
!
—
помислити
једаред
;
али
у
тај
исти
пар
доћи
он
на
ум
она
њезин
претња
и
велик
кујнски
нож
,
и
он
,
место
да
поћи
на
улица
,
сести
изнемоћи
на
миндерлук
,
притиснути
песница
под
појас
и
почети
тешко
уздисати
.
у
такав
он
стање
затећи
и
тетка-Маца
,
који
се
после
дуг
истраживање
једва
вратити
.
—
е
,
шта
бити
?
—
запитати
кир-Диша
нестрпељив
,
а
очи
он
се
плашљиво
приковати
за
мацин
лице
.
—
Нађа
ли
јесам
?
Шта
јесам
казати
?
—
Нађох
...
код
фудул-Стаменке
,
—
рећи
Маца
и
хукнути
од
умор
.
—
Па
?
...
упитати
Диша
утанчан
глас
.
—
Чекај
,
да
мало
одахнути
!
—
одговорити
тетка-Маца
предисати
и
са
оклевање
,
који
у
овај
прилика
само
надражаваше
онако
узбуђен
Дишу
.
—
казати
јесам
,
боље
него
што
бити
и
ти
јесам
моћи
;
али
она
ни
да
чути
!
Каже
:
Гаџу
циганин
узети
,
али
ти
ни
за
жив
глава
хтети
!
Каже
—
и
овде
тетка-Маца
почети
раздрешивати
шамија
под
брада
—
онај
јесам
човек
,
онај
јесам
тулум
,
један
говеђи
шкембе
!
ох
,
ох
,
како
јесам
уморан
!
Лепосава
,
дете
,
донети
један
ратлокум
и
вод
.
Кир-Диша
само
пребледети
,
сести
на
миндерлук
и
тужан
обор
очи
на
свој
колено
.
—
Хоће
,
велим
,
да
се
вратити
,
али
тако
...
продужити
Маца
и
на
половина
реч
застати
.
видети
се
јасно
,
да
она
јесам
баш
тако
пријатно
да
он
испоручити
све
што
она
јесам
Анастасија
казати
.
А
мајстор
Диша
опет
претрнути
,
па
и
јесам
као
да
предосећати
неки
тежак
услов
,
па
само
трептати
и
гледати
у
очи
тетка-Мацине
.
—
тако
...
рећи
Маца
,
прснути
у
смех
;
али
се
брзо
уозбиљити
и
почети
се
крстити
.
—
о
,
анатема
јесам
и
са
жена
,
шта
она
сав
хтети
пасти
на
ум
!
о
,
о
,
о
!
ево
,
не
желити
она
зло
и
лепо
јесам
да
се
измирити
;
ама
да
јесам
ја
што
ти
...
бог
ја
...
отегнути
тетка-Маца
.
—
ама
,
што
ја
мучити
?
Што
не
казивати
?
—
завапити
Диша
тако
молебно
и
скрушено
,
као
човек
који
предосећати
да
он
од
тај
цео
живот
зависити
.
—
ето
,
казати
:
да
се
вратити
,
ама
тако
,
да
се
пољубити
са
кир-Ламбром
,
да
Јанићије
отерати
,
а
кир-Ламбри
да
допустити
да
и
од
сада
долазити
у
кућа
.
до
овај
час
кир-Диша
се
бар
колико
толико
надати
;
али
после
оваки
испорука
он
сав
претрнути
.
крв
он
сукнути
у
глава
и
страшан
забуна
толико
он
обузети
,
да
он
у
један
мах
изгледати
,
да
хтети
се
таван
на
он
срушити
.
последњи
нада
,
за
који
се
тако
грчевито
ухватити
,
истргнути
он
се
из
рука
и
он
тешко
застењати
.
једнолик
,
безизразан
шум
шумити
јесам
око
он
,
па
,
ни
јесам
не
знати
зашто
,
он
се
несвесно
почети
пипкати
по
глава
и
слабина
.
пун
сахат
седети
јесам
збунити
и
без
реч
,
а
тетка-Маца
за
тај
време
лагати
и
на
одушак
развијати
јесам
свој
поглед
на
данашњи
свет
,
из
далек
он
наговештавати
како
он
јесам
бити
прилика
да
се
жена
удовица
па
још
једном
Цинцарка
.
А
погдегде
,
онако
узгред
,
тек
да
наговестити
сумња
и
онај
што
се
по
чаршија
говорити
,
почети
он
пребацивати
зашто
се
туђити
својих
и
јесам
отварати
очи
,
када
се
хтети
женити
.
—
Мор
,
ти
јесам
бар
лако
;
мушки
јесам
,
газда
јесам
човек
и
сваки
бити
девојка
поћи
у
твој
богатство
—
па
,
ето
,
и
сад
...
и
зар
јесам
тај
лепо
,
да
она
јесам
доводити
кир-Ламбру
у
кућа
.
мајстор
Диша
јесам
као
кроз
магла
слушати
,
и
место
икакав
реч
тек
бити
покаткад
простењати
,
нарочито
онда
,
када
бити
он
она
околишно
тек
по
штошта
добацити
,
што
бити
он
уверити
,
да
кира-Анастасија
ни
као
удовица
јесам
баш
ни
међу
свој
Грк
и
Цинцарин
уживати
добар
глас
.
где
јесам
Диша
после
овај
тежак
удар
отићи
из
тетка-Мацине
кућа
не
знати
се
,
па
тако
исто
и
где
јесам
провести
први
ноћ
без
жена
.
тек
сутра
дан
не
бити
он
у
дућан
.
Јанићије
бик
седети
јесам
опет
на
свој
место
и
радио
посао
,
као
да
се
ништа
јесам
догодити
.
Међутим
,
код
кир-Думе
бити
јесам
читав
породичан
савет
.
Думиница
јесам
тешити
кира-Ману
,
који
јесам
тај
дан
,
пред
зор
,
добегао
кум
и
кума
,
готово
у
сам
кошуља
и
сав
модар
од
убој
.
Што
се
никада
јесам
десити
,
кир-Ламбре
јесам
,
дубоко
после
поноћ
,
доћи
кућа
пијан
као
земља
,
и
чим
јесам
натрапати
на
свој
жена
,
који
јесам
скочити
из
постеља
,
да
он
отворити
,
почети
јесам
тући
и
гњавити
тако
,
да
се
једва
искобељати
из
његов
шака
и
побећи
.
—
Шта
чекати
,
домуз
бре
;
што
не
кршити
шија
на
гробље
?
од
теб
ја
црно
на
очи
!
—
дерати
се
Ламбре
и
бесно
јесам
дрмусати
за
оба
раме
.
А
када
се
кира-Мана
истргнути
и
сав
изубијати
побећи
,
он
се
прућити
на
миндерлук
и
почети
из
глас
лелекати
.
—
Лела
!
због
теб
да
пропадним
!
Што
ја
искати
у
кућа
,
ђидија
?
!
јаукати
јесам
и
претити
,
докле
он
силан
мастика
,
што
јесам
у
ћор-Ахметовој
кафана
попити
,
не
обор
иа
патос
,
где
тврдо
заспати
.
кад
се
сутра
дан
пробудити
и
видити
где
и
како
легати
,
скочити
јесам
и
још
мамуран
почети
збуњено
размишљавати
о
сав
што
се
десити
.
Шта
јесам
сав
бити
ноћас
?
ето
:
код
фудул-Стаменке
прекужити
јесам
један
тежак
час
.
Кира-Анастасија
јесам
пристајати
ни
за
жив
глава
да
остати
у
Београд
више
.
плакати
јесам
,
проклињати
%
,
он
што
јесам
навести
да
се
за
Дишу
удаја
,
што
она
упропастити
младост
.
А
како
јесам
он
без
реч
седети
и
само
трљати
чела
тражити
какав
такав
излаз
,
кира-Анастасија
,
у
хистеричан
наступ
,
скочити
са
миндерлук
,
па
вриснути
,
као
да
јесам
жеравица
опећи
,
подвикнути
:
„
Што
ћутети
као
стрина
?
“
—
и
,
пре
него
што
јесам
успети
да
пружити
рука
ради
одбрана
,
унети
он
се
у
лице
и
почети
он
као
мачак
грепсти
.
Фудул-Стаменка
и
Канче
једва
стигнути
,
да
бедан
Ламбру
спасти
од
нокат
раздражен
Анастасија
.
А
када
она
раздвојити
,
она
се
почети
као
у
грч
савијати
и
јецати
,
тај
јесам
сад
опет
кир-Ламбре
,
заборављати
на
сав
огреботина
,
мука
мучити
и
сав
она
обећавати
,
само
да
се
стишати
.
—
на
поље
!
на
поље
!
искати
да
умрети
,
ако
остати
овде
!
Фудул-Стаменка
учинити
очи
знак
Ламбри
,
да
послушати
,
и
извести
он
из
соб
на
авлија
тешити
он
да
хтети
јесам
она
умирити
.
—
ето
,
тај
јесам
!
...
промуцати
кир-Ламбре
...
тај
јесам
бити
!
и
сад
он
не
бити
тешко
опоменути
се
и
свега
осталога
:
како
јесам
онако
растужити
поћи
кућа
,
али
,
када
јесам
доћи
до
свој
капиџик
,
изићи
он
на
очи
кира-Мана
са
њезин
сух
контура
и
очи
у
који
не
бити
ни
трагати
од
живахност
.
Нешто
он
се
скупити
под
грло
;
неодољив
одвратност
према
свој
жена
,
па
чак
и
мржња
,
као
да
јесам
она
сав
тај
крив
,
одбити
он
од
свој
родити
капија
,
и
он
пожурити
даље
.
пред
ћор-Ахметовом
кафана
углед
како
из
један
фењер
чкиљити
слаб
пламичак
лојаница
,
и
нешто
неодређено
почети
он
вући
тамо
.
Уђе
у
кафана
,
и
остати
тамо
до
после
поноћ
.
први
мисао
,
који
он
,
после
сав
сећање
на
јучерањи
дан
севнути
у
памет
,
јесам
бити
,
да
сазнати
шта
јесам
са
његов
жена
.
за
он
јесам
она
постати
сада
сасвим
као
избледео
успомена
,
управо
несносан
помисао
,
од
који
се
нервозно
склањати
.
Фудул-Стаменкина
соб
и
Анастасија
,
који
јесам
тамо
плачан
и
очајан
остати
,
бити
једини
предмет
његов
збуњен
мисао
.
она
да
видити
,
она
да
лечити
,
ако
јесам
болестан
,
с
она
да
поднети
све
,
па
макар
он
цео
чаршија
презрео
.
устати
и
безобзирце
истрчати
из
авлија
на
улица
.
разумети
се
,
да
јесам
Ламбре
,
покрај
сав
свој
чежња
да
се
што
пре
састати
са
онај
,
ради
који
хтети
жртвовати
све
,
ипак
бирати
онај
сокачић
и
завијутак
,
где
бити
се
најмање
моћи
надати
на
сусрет
са
мајстор-Дишом
.
али
,
овај
пут
не
послужити
он
срећа
.
Баш
на
сам
завијутак
,
у
близина
Синџир-џамије
испасти
од
некуда
кир-Диша
,
и
,
када
се
један
према
други
наћи
,
стати
као
укопати
.
Кир-Диша
,
који
се
такође
јесам
надати
да
хтети
се
у
овај
заклоњен
улица
сукобити
са
свој
бивши
пријатељом
,
стати
,
разрогачити
се
на
Ламбру
и
дрхтати
од
гнев
почети
нешто
неразумљив
мрмљати
.
Кир-Ламбре
се
устурити
и
пребледети
.
—
Куче
цинцарски
,
ти
ли
ја
жена
одвести
!
али
кир-Ламбре
ни
реч
;
проглавити
вилица
,
да
нешто
одговорити
,
но
грло
он
издати
и
место
да
изустити
реч
,
он
почети
некако
ситно
штектати
.
—
Што
штектати
,
кутак
?
где
ја
јесам
жена
?
—
не
знати
кир-Диса
;
не
сум
ви
ништо
скривити
.
—
Јабучицу
хтети
да
ти
ишчупати
;
зуб
да
ти
заклати
!
—
викати
пригушен
глас
кир-Диша
,
стегнути
оба
песница
,
али
ипак
не
мицати
са
свој
место
.
Ламбре
полетити
кафана
,
да
се
склонити
,
али
из
кафана
истрчати
кафеџија
и
запречити
улазак
.
неколико
људи
саставити
круг
око
оба
противник
.
—
ко
ви
да
заклати
?
Чија
јабучица
да
изести
?
—
почети
сада
одважно
кир-Ламбре
,
кад
за
свој
леђа
углед
читав
гомила
свет
.
—
Ела
,
изести
,
ако
смести
!
на
!
—
и
окуражен
Ламбре
поднети
мајстор-Диши
шипак
под
нос
.
Мајстор-Диша
,
кад
осетити
под
нос
склопљен
песница
,
устурити
лице
назад
и
,
застиђен
од
толики
гомила
свет
а
можда
мало
и
уплашити
од
ратоборан
изглед
Ламбринога
,
обазрети
се
за
себе
.
гомила
се
уплести
у
овај
свађа
,
па
мислити
ваљда
да
хтети
се
обојити
потући
,
навалити
да
она
развадити
.
али
овај
постигнути
други
резултат
.
обојица
се
у
тај
час
чисто
преобразити
.
Ламбре
почети
да
се
отимати
и
пиштати
од
промуклост
;
а
и
кир-Диша
,
који
четворица
држати
за
рука
,
покушати
да
се
отети
;
па
,
кад
осетити
да
он
јесам
тај
немогућан
,
пљунути
у
лице
Ламбри
;
а
Ламбре
тај
исти
оружје
вратити
он
ударац
.
—
Пуштај
,
да
убити
псето
!
—-
викати
кир-Диша
.
—
Ела-те
,
да
ви
гурнути
у
трба
!
—
одговарати
Ламбре
.
—
Пушком
хтети
ја
ти
!
—
продерати
се
Диша
,
подигнути
оба
песница
и
што
јесам
моћи
брже
прогурати
се
кроз
гомила
,
који
јесам
све
више
расти
.
сад
,
после
овај
сукоб
,
који
се
за
кратак
време
по
цео
Београд
раструбити
,
јесам
бити
никакав
изгледати
на
мирба
.
Кир-Дума
,
који
јесам
у
цео
овај
ствар
тежити
да
измирити
пријатељ
и
да
ствар
заташкати
,
видити
да
он
не
остајати
други
,
него
да
од
мирба
дигнути
рука
и
да
употребити
сав
што
моћи
,
да
свој
драг
пријатељ
,
Ламбру
,
сачувати
од
пушак
Дишине
.
Догађај
овај
,
који
јесам
у
сам
ствар
бити
искључиво
приватан
значај
,
сада
јесам
почети
већ
да
узимати
широк
размера
.
потајан
саревњивост
између
стар
грчки
чаршија
и
млад
српски
чаршија
,
који
се
борити
не
само
за
сав
опстанак
пред
моћан
и
умешан
грчки
чаршија
,
него
да
потпуно
истиснути
грчки
елемент
из
српски
престоница
,
почети
овај
догађај
придавати
и
политички
значај
.
—
одродити
јесам
човек
од
његов
народ
,
одузети
он
крсни
име
,
па
он
сада
и
образ
узети
.
—
не
јесам
он
звати
;
јесам
се
тискати
међу
ми
!
—
бранити
јесам
се
Грк
од
онај
прекор
.
А
кир-Дума
,
који
јесам
највише
бучати
глава
од
сав
тај
,
сад
више
јесам
знати
шта
да
предузети
.
он
јесам
већ
гледати
у
мисао
како
његов
кир-Ламбре
легати
иа
улица
,
а
антерија
он
се
топити
у
крв
.
—
Кир-Диса
јесам
диваљ
човек
—
Србин
јесам
,
бре
;
што
моћи
да
се
чекати
од
један
диваљ
народ
?
—
забринути
се
питати
,
и
сваки
час
слати
до
кира-Мане
,
да
сазнати
јесам
ли
кир-Ламбре
код
кућа
.
али
проћи
и
три
дан
,
а
од
кир-Ламбре
ни
трагати
ни
глас
.
Кира-Мана
стрпељиво
јесам
подносити
све
,
па
и
тај
што
она
немати
муж
.
Кир-Дума
већ
бити
спремати
,
да
отићи
у
полиција
и
да
се
пожалити
,
како
јесам
нестати
кир-Ламбре
,
а
и
да
исказати
свој
сумња
противу
Дише
,
који
јесам
ономад
јавно
казати
да
хтети
он
из
пушак
убити
.
но
четврти
дан
добити
писма
,
Ламбре
он
јављати
да
јесам
отићи
на
вилает
,
у
Костур
;
тамо
хтети
остати
неколико
месец
,
а
он
молити
,
да
он
обилазити
радња
и
кира-Ману
.
Кир-Думи
чисто
лакнути
,
кад
из
писма
сазнати
,
да
он
јесам
пријатељ
жив
и
здрав
.
—
паметно
глава
—
рећи
кира-Мани
.
—
Засто
плакати
?
догодити
се
,
де
;
човек
јесам
,
мушки
јесам
.
ама
он
се
ти
опет
морати
вратити
,
ич
се
не
бринути
за
тај
!
ви
само
да
он
чувати
чест
и
да
знати
,
да
една
паметан
и
честит
жена
немати
засто
да
плакати
за
муж
.
неколико
дан
доцније
изгубити
се
и
кира-Анастасија
.
много
доцније
уверити
се
кир-Дума
,
да
он
јесам
Ламбре
обманути
и
да
јесам
заједно
са
кира-Анастасијом
у
Галац
,
где
јесам
отворити
мали
бакалница
,
а
у
она
крчма
по
мало
анасонлија
,
јамајку
и
други
пиће
,
који
бити
на
глас
.
Кир-Дишина
домаћи
невоља
учинити
јесам
читав
преврат
у
његов
поглед
.
колико
јесам
патити
од
туга
за
свој
жена
,
толико
јесам
омрзнути
на
сав
грчко-цинцарски
род
,
и
када
бити
он
бити
у
власт
,
за
цео
бити
се
сав
грчки
чаршија
за
двадесет
и
четири
сахат
иселити
у
Јелада
.
Измоштен
душеван
патња
,
кир-Диша
јесам
започети
нагло
венути
.
онај
простран
лице
са
затегнут
кожа
смршати
јесам
нагло
,
очи
добити
грозничав
сјај
и
несталан
зверати
,
а
трбух
и
леђа
почети
да
губити
онај
уочљив
димензија
,
тај
јесам
антерија
тужно
висити
на
он
.
Дућан
јесам
отварати
пре
свити
и
затварати
он
после
свити
,
те
он
јесам
тако
ретко
когод
моћи
видети
,
кад
доћи
и
отићи
из
дућан
.
сад
јесам
кир-Диша
бити
потпуно
усамити
;
изгубити
јесам
грчки
пријатељ
,
а
да
се
враћати
свој
нација
на
тај
јесам
ни
мислити
.
Одрођеноме
јесам
теже
сродити
се
са
свој
,
него
ли
туђина
сродити
се
са
туђина
.
требати
јесам
да
проћи
време
,
да
залечити
рана
,
да
се
разабрати
и
обазрети
око
себе
;
јер
сав
овај
Срба
,
комшија
и
некомшије
,
који
јесам
толико
година
с
презрење
дочекивати
и
увек
држати
у
пристојан
даљина
од
себе
,
сад
јесам
он
се
злурадо
смејати
и
по
укус
ондашњи
чаршија
искашљивати
за
он
,
кад
год
бити
туда
проћи
.
једино
тетка-Маца
што
јесам
слати
Лепосава
у
дућан
,
да
он
донети
по
штошта
од
свој
софра
као
понуда
.
Кир-Диша
јесам
овај
нежан
пажња
примати
захвално
,
па
,
и
ако
јесам
бити
ви
дан
расејан
и
апатичан
,
ипак
он
јесам
овај
нежност
тетка-Мацина
помало
блажити
.
но
,
ма
да
јесам
овај
пажња
падати
на
усамљен
и
обрањен
душа
Дишину
као
благ
дажд
после
припека
,
он
јесам
чак
и
њезин
кућа
,
у
који
јесам
најбоље
савет
добивати
,
избегавати
.
из
кућа
у
дућан
и
обратно
,
и
тај
увек
сокачић
где
се
моћи
најмање
надати
сусрет
с
ким
,
тај
он
јесам
бити
све
.
А
како
он
јесам
бити
код
кућа
,
где
се
врло
рано
затварати
?
изгледати
јесам
сам
себе
као
осуђеник
међу
ствар
,
који
јесам
он
сваки
час
подсећати
на
одбегао
жена
;
уздисати
јесам
и
шапутати
час
проклетство
Ламбри
и
сав
грчки
чаршија
а
сад
опет
псовка
,
што
јесам
боље
отварати
очи
,
да
он
се
тако
што
не
догодити
.
један
вече
сести
мајстор
Диша
на
миндерлук
и
пропуштати
зрно
међу
прст
тихо
шапутати
себе
,
кад
неко
закуцати
на
врата
.
у
исти
час
врата
се
полако
ошкринути
и
у
соб
се
промолити
кир-Думина
глава
.
—
добар
вече
,
кир-Диса
!
Диша
се
разрогачен
очи
забленути
у
гост
.
—
ја
сум
,
кир-Диса
,
ваш
кум
и
пријател
.
Ела
,
како
јесам
?
—
питати
Дума
,
али
никако
не
улазити
у
соб
,
но
,
како
јесам
промолити
глава
и
пружити
један
нога
преко
праг
,
тако
још
стајати
држати
рука
за
квака
.
—
Ела
,
како
јесам
?
по
пријателски
посо
доћи
.
—
Уђите
!
—
простењати
кир-Диша
,
који
у
тај
пар
севнути
,
да
бити
он
боље
бити
да
он
јесам
млатнути
какав
калуп
,
него
ли
што
он
рећи
:
ући
.
Кир-Дума
ући
опрезно
,
а
одмах
за
он
тако
исто
обазриво
увући
се
још
два
Цинцарин
учтив
и
врло
скроман
изглед
.
—
е
,
како
да
ви
утешити
,
кум
?
судбина
,
к'смет
,
сто
казати
Турчин
.
—
А
где
јесам
она
?
—
упад
Диша
у
реч
страшљив
.
—
разбирати
ли
за
кира-Анастасија
?
ако
за
она
разбирати
,
она
јесам
на
вилает
.
и
едну
писма
јесам
послати
;
искати
да
ви
из
њен
кућа
ићи
.
Жалос
,
кир-Диса
,
много
жалос
;
и
душа
да
моћи
да
ти
дати
,
па
да
дати
.
него
ја
доћи
због
други
;
знати
због
онај
пара
!
—
Која
пар
?
—
запитати
Диша
узнемирено
.
—
због
@card@
гроши
,
што
јесам
ви
позајмити
ја
и
Ламбре
.
Кир-Диша
он
погледати
зачудити
.
—
ти
ја
дати
пар
?
зар
онај
гурбет
ја
дати
пар
?
какав
пар
тражити
,
бре
?
Дума
поклецнути
колено
,
који
од
претећи
израз
а
који
опет
од
одрицање
Дишинога
.
—
Молићемо
,
моћи
да
се
љутити
;
ама
тај
јесам
лепо
од
један
...
—
на
поље
!
—
продерати
се
Диша
—
Јанићије
,
брзо
овамо
!
али
Јанићије
,
који
јесам
радио
на
мутвак
,
немати
време
ни
да
засукати
рукав
,
кад
прво
оба
сведок
а
одмах
за
она
и
кир-Дума
као
опарити
искочити
на
сокак
.
и
за
чудо
,
после
овај
догађај
кир-Диши
као
да
од
једном
сванути
.
неописан
задовољство
обузети
он
свега
.
и
вече
,
који
се
до
сад
једва
дотицати
,
сад
он
необично
слатко
пасти
.
јести
јесам
тако
пријатно
,
тако
слатко
,
да
бити
и
сит
човек
огладнети
посматрати
онај
задовољство
,
који
се
код
сваки
залогај
на
Дишином
лице
огледати
.
Очи
он
гранути
живост
,
кад
он
са
сокак
допрети
раздражити
вика
кир-Думе
и
двојица
његов
пријатељ
.
—
Ајдутин
!
у
букагије
хтети
ја
ти
!
немати
да
јесам
узети
пара
,
па
да
не
вратити
!
лопов
,
бре
,
пар
да
јесам
вратити
!
Јанићије
јесам
чекати
да
се
пролазник
искупити
,
шчепати
из
мутвак
обраница
и
истрчати
на
улица
.
но
кир-Дума
,
чим
он
угледати
,
замакати
са
сведок
за
први
угао
,
лармати
како
он
јесам
кир-Диса
покрасти
.
—
Жену
ја
одвести
,
на
образ
ја
пљунути
;
—
тај
коштати
@card@
грош
,
—
шапутати
задовољно
кир-Диша
.
—
немати
бре
ништа
за
бадава
,
па
ни
жена
!
ја
јесам
се
доста
уједати
,
сад
се
уједати
ти
!
Кир-Дишина
несаница
,
који
он
јесам
за
неколик
дан
истопити
као
грудва
снег
,
сад
јесам
прећи
на
кир-Думу
.
цео
ноћ
претурати
се
по
постеља
,
устајати
,
уздисати
и
псовати
сав
што
се
на
грчки
језик
налазити
.
—
А-а-
проклети
пцето
;
проклети
Ламбре
,
што
%
ја
направити
!
они
бити
ортак
на
жена
,
а
ја
да
плаћати
трошак
!
не
сум
писмен
тражити
,
кад
требати
,
па
сад
да
записати
у
пропао
вересија
...
А
,
а-ах
,
Дума
,
гомаре
едно
,
кој
да
тај
превара
?
Едно
Дис
,
едно
српски
кутак
!
...
ух
!
ух
!
—
уздисати
јесам
кир-Дума
и
туцати
се
од
мука
песница
у
глава
.
сутра
дан
Дума
јесам
отићи
суд
,
да
још
с
тај
страна
покушати
.
али
Диша
одрећи
и
тамо
дуг
;
чак
изјавити
да
хтети
се
и
заклети
,
али
не
да
да
он
један
Грк
,
који
он
онакав
жена
натоварити
на
врат
,
још
новчано
опљачкати
.
да
он
јесам
бити
баш
најлакше
,
када
јесам
пред
запаљен
свећа
и
евангелијем
дигнути
три
прст
у
вис
,
тај
се
већ
дати
видети
и
по
његов
лице
и
антерија
,
који
јесам
цептити
на
он
.
на
половина
заклетва
доћи
он
на
ум
,
како
јесам
ни
поштено
ни
лепо
тај
што
сада
радити
;
али
у
исти
час
створити
он
се
кира-Анастасија
и
Ламбре
,
и
он
зажмурити
,
изговорити
заклетва
и
колико
јесам
моћи
сигурније
изићи
из
суд
оправдан
.
докле
јесам
он
полагати
заклетва
,
стојати
јесам
кир-Дума
спрам
он
,
забезекнуто
гледати
у
кривоклетник
и
само
што
јесам
залелекати
за
изгубљен
новац
.
—
е
,
неки
ви
јесам
на
здравље
,
и
толико
срећа
да
имати
,
колико
се
ви
право
заклети
!
—
довикнути
Дума
Диши
кад
овај
изићи
на
поље
.
али
Диша
,
који
у
истина
бити
пребледети
од
учињен
дело
,
јесам
имати
када
да
он
одговорити
;
журити
јесам
,
да
што
пре
изићи
из
овај
немио
кућа
.
на
поље
удахнути
свеж
ваздух
.
сад
јесам
бити
потпуно
осветити
;
можда
јесам
требати
баш
тако
да
учинити
,
али
он
јесам
бити
задовољан
:
овај
он
јесам
куд
и
камо
бити
снажан
освета
,
него
ли
да
јесам
кир-Думи
забости
нож
у
срце
.
—
Зашто
бре
,
кир-Диса
,
зашто
да
ја
плаћати
ваш
ортаклук
,
кад
не
сум
ништо
крив
?
Зашто
да
се
криво
заклети
?
—
викати
јесам
за
он
очајно
кир-Дума
на
улица
.
—
сиктер
,
бре
,
псето
;
жена
ја
украсти
,
па
сад
хтети
да
ја
и
кеса
одсећи
.
—
е
,
дати
Божа
,
душа
да
ви
не
испасти
на
нос
како
христијанин
,
него
на
други
место
на
куде
Турчин
испадати
—
проклињати
јесам
кир-Дума
дизати
фес
с
глава
и
погледати
у
небо
.
али
Диша
јесам
већ
далеко
одмакнути
,
завити
за
сокак
и
отићи
свој
кућа
.
—
грести
јесам
;
ама
зар
јесам
тај
бити
поштено
да
ја
потурити
онакав
жена
?
јесам
ли
тај
правда
,
шта
ли
,
кад
јесам
знати
какав
јесам
она
,
па
још
да
ја
кумовати
,
кумство
он
убити
!
тако
јесам
мајстор
Диша
правдати
и
кумов
грех
сав
грести
блажити
.
но
истина
рећи
,
како
јесам
осећати
пун
задовољство
,
што
се
једаред
и
он
осветити
,
ипак
,
док
јесам
говорити
онај
заклетва
,
осећати
јесам
како
он
нешто
у
грло
гушити
;
а
када
јесам
завршити
оно
:
„
тако
ја
бог
помоћи
“
,
лепо
он
се
учинити
,
као
да
он
нешто
посред
глава
лупити
.
на
пут
кућа
почети
он
обузимати
неки
топлота
,
а
по
који
пут
и
забуна
у
глава
.
пред
кућа
он
се
баш
завртити
и
он
се
мало
повести
у
страна
.
но
тај
бити
тренутно
,
баш
кад
јесам
потегнути
за
квака
од
капиџик
.
али
кад
ући
у
соб
,
онај
забуна
и
ватра
на
нов
он
дохватити
;
он
брзо
сести
на
миндерлук
,
завалити
се
на
узглавље
и
почети
тешко
предисати
.
туп
шуштање
у
глава
и
модар
колут
почети
он
играти
пред
очи
;
а
кад
подигнути
очи
таван
,
он
се
учинити
,
као
да
он
се
сав
зид
поклањати
а
таваница
спуштати
на
глава
.
—
Јанићије
!
Јанићије
,
бре
,
где
јесам
?
!
—
викнути
у
један
мах
преплашити
.
—
Ева
ја
,
мајстор
!
—
одазвати
се
Јанићије
и
утрчати
у
соб
.
али
кад
углед
како
јесам
мајстор
блед
и
модар
,
он
се
зачудити
забленути
.
—
Шта
ти
бити
,
мајстор
?
—
водити
!
—
једва
прошапутати
Диша
.
—
мајстор
,
мајстор
!
—
чути
јесам
мало
за
тај
мајстор
Диша
,
како
он
Јанићије
звати
и
дрмусати
из
сав
снага
;
али
он
се
не
мој
одазвати
.
само
што
јесам
рука
нешто
отискивати
од
себе
.
доцније
тек
,
кад
се
освестити
,
причати
јесам
,
како
јесам
,
у
онај
час
кад
јесам
Јанићије
отрчати
по
вод
,
угледати
,
како
у
соб
улетити
некакав
црн
крмача
под
фес
и
кратак
кићанка
на
глава
,
па
он
ударити
киша
у
трбух
,
обор
он
и
легати
на
он
.
Јанићије
се
тај
час
врло
препасти
;
учинити
он
се
да
јесам
кир-Диша
умрети
,
па
истрчати
на
улица
,
да
ко
бити
навратити
у
кућа
.
разумети
се
да
по
комшилук
јесам
смести
тражити
помоћ
,
јер
тај
бити
грчки
махала
;
а
кир-Диша
јесам
сада
постати
велик
враг
Грк
.
А
како
на
улица
не
бити
ники
,
не
остати
он
други
него
да
тркнути
до
тетка-Маце
.
кад
се
Диша
у
неки
доба
ноћ
разабрати
од
бунило
,
први
лице
,
који
углед
код
себе
,
бити
јесам
тетак
Маца
.
она
он
јесам
сваки
час
чела
квасити
сирће
,
а
на
слепочњаче
метал
по
пол
главица
црн
лук
.
—
ох
,
ох
!
—
одахнути
кир-Диша
под
пријатан
свежина
хладан
вод
и
сирће
,
кад
се
разабрати
.
—
не
бојити
се
,
кир-Дишо
,
сад
јесам
сав
добро
!
—
одазвати
се
на
овај
уздах
тетка-Маца
.
—
јаох
,
тетка-Мацо
!
—
застењати
Диша
—
моћи
више
тако
!
—
Шта
:
моћи
!
—
запитати
Маца
и
задржати
шаку
сирће
,
који
хтети
да
он
вратни
жила
протрљати
.
—
моћи
:
кир-Диша
!
—
ама
шта
?
—
Кир
...
кир
...
стењати
Диша
—
јесам
ја
кир
...
поган
јесам
тај
реч
;
тај
јесам
грчки
реч
!
...
—
тако
,
тако
мајстор-Дишо
—
поправити
се
Маца
.
—
ето
,
хтети
;
поган
јесам
тај
милет
.
од
овај
час
кир-Диша
јесам
трпети
да
он
ико
тако
називати
;
јер
такав
назив
само
он
јесам
напомињати
сав
оно
,
што
јесам
до
овај
час
поднети
,
тај
назив
он
изгледати
сада
као
пакосна
подсмевка
.
па
и
име
кира-Анастасије
,
чији
он
јесам
слика
у
душа
до
овај
заклетва
нагризати
срце
,
па
ипак
бити
тако
мити
,
сада
он
постати
мрско
онако
исто
као
и
кир-Ламбре
и
кир-Дума
.
—
бог
видити
колико
јесам
страдати
;
бог
видити
како
јесам
ја
сав
они
варати
и
поштење
ја
убијати
,
па
,
ако
јесам
бити
грех
од
ја
,
он
хтети
ја
опростити
.
такав
јесам
размишљавање
врло
често
занимати
мајстор-Дишу
,
и
кад
год
бити
он
онако
оболео
спопасти
страх
од
учињен
грех
,
он
бити
се
дохватити
тај
правац
,
окретати
свој
мисао
на
тај
страна
и
са
велик
успех
долазити
до
уверење
,
да
јесам
у
цео
ствар
потпуно
невин
.
—
А
баш
ако
јесам
до
@card@
грош
—
размишљавати
јесам
Диша
—
ја
знати
како
хтети
.
дати
Божа
да
оздравити
само
,
а
туђ
ја
не
требати
.
тај
хтети
поклонити
црква
.
не
требати
ја
баш
ништа
;
имати
мајстор
Диша
доста
,
а
тај
хтети
црква
,
неки
јесам
Божје
.
са
такав
мисао
бавити
се
по
ви
дан
;
тетка-Маца
јесам
одлазити
од
он
,
и
захваљујући
њезин
брига
а
и
стишавање
савест
,
мајстор
Диша
се
после
два
недеља
дигнути
из
постеља
.
толики
мацин
нега
најпосле
он
помоћи
и
он
изићи
у
дућан
,
истина
жут
као
исцеђен
лимун
,
али
ипак
потпуно
здрав
.
мајстор
Диша
јесам
ни
здрав
заборавити
,
шта
јесам
у
болест
бог
обећати
.
само
јесам
хтети
хитати
;
имати
дан
још
,
а
црква
хтети
примити
,
кад
год
она
приложити
.
осем
тај
ваљало
јесам
добро
промозгати
,
шта
бити
сав
за
толики
новац
моћи
набавити
црква
.
један
дан
кад
он
некакав
пробадање
у
слабина
опомена
на
обећање
,
отићи
до
тетка-Маце
,
те
она
саопштити
свој
намера
и
потражити
савет
од
она
.
—
бог
с
ти
,
дете
!
(
тетка-Маца
он
јесам
сада
нарочито
тако
ословити
,
ма
да
јесам
од
он
само
један
или
два
година
бити
стар
)
бог
с
ти
,
дете
!
@card@
грош
!
ако
ти
за
сваки
болест
бити
толики
пар
издавати
,
шта
хтети
најпосле
бити
од
ти
?
требати
црква
дати
;
подавати
!
ама
@card@
грош
тај
јесам
много
.
и
зар
бог
требати
толики
пар
?
Приложи
на
дискус
,
купити
пет
ока
измирна
,
па
доста
!
—
ама
како
хтети
,
кад
јесам
се
за
толико
заветовати
?
—
бог
хтети
да
он
се
ја
,
као
један
веран
христијанин
,
сећати
,
да
он
се
клањати
и
молити
.
богат
јесам
,
мој
синак
,
он
и
од
Султана
и
од
Господар-Милоша
па
чак
и
од
капетан-Мише
.
него
баш
кад
ти
јесам
наспети
,
а
ти
купити
еснафски
барјак
,
па
он
приложити
црква
.
тај
ти
хтети
скупо
коштати
,
а
и
еснаф
хтети
свој
подигнути
углед
у
црква
.
овај
савет
доћи
јесам
таман
како
ваљати
.
до
тај
време
сав
јесам
еснаф
бити
у
црква
заступити
свој
барјак
,
само
папуџијски
еснаф
што
он
још
јесам
имати
.
о
свет
Спиридон
,
кад
јесам
еснаф
славити
,
они
јесам
увек
позајмљивати
барјак
од
палилулски
ратар
,
а
за
тај
јесам
морати
вазда
овај
сељак
да
метати
о
слава
у
чела
софра
,
те
тако
изгледати
као
да
они
тај
слава
,
а
да
јесам
папуџија
тек
онако
као
гостити
за
софра
.
тако
хтети
мајстор
Диша
постигнути
двострук
корист
;
одужити
се
бог
и
задужити
сав
еснаф
захвалност
;
а
после
тај
„
ктитор
и
приложник
храм
сего
“
постати
и
велик
добротвор
свој
народ
.
—
Међер
,
имати
златан
памет
,
тетка-Мацо
!
—
узвикнути
Диша
весело
.
—
овај
хтети
бити
и
добро
и
бог
угодно
.
и
од
@card@
грош
сићи
поклон
црква
на
један
барјак
злато
извезен
,
за
који
јесам
платити
равно
један
хиљаду
грош
.
Чудна
јесам
судбина
човечји
.
нити
знати
од
шта
хтети
умрети
ни
од
шта
оздравити
.
до
скори
јесам
мајстор
Диша
мислити
,
да
не
моћи
преболети
свој
домаћи
несрећа
;
мислити
јесам
,
да
од
срамота
хтети
смести
на
улица
изићи
,
па
ето
где
се
сав
,
у
један
час
,
измена
.
због
свој
поклон
еснаф
за
трен
ока
постати
јесам
један
од
уважен
грађанин
;
а
све
онај
што
он
јесам
до
сада
тиштати
и
мучити
,
распукнути
се
и
ишчезнути
као
мехурић
на
вода
.
бити
јесам
као
на
нов
родити
;
лице
почети
опет
да
се
затегнути
,
а
антерија
да
се
у
сав
димензија
као
и
прећи
распињати
.
Шта
више
сад
јесам
,
(
разумети
се
у
пратња
Јанићије
бик
)
пролазити
кроз
грчки
чаршија
,
пркосно
пролазити
покрај
кир-Думинога
дућан
.
А
кир-Дума
,
чим
бити
он
угледати
,
повући
бити
се
дубље
у
радња
и
од
туда
крвнички
гледати
за
он
.
—
дусати
