одабран
дело
јаков
ИГЊАТОВИЋА
у
редакција
Живојин
БОШКОВА
приредити
Живојин
БОШКОВ
,
др
ДРАГИША
ЖИВКОВИЋ
,
др
БОЖИДАР
КОВАЧЕК
,
др
Живан
Милисавац
,
др
БОШКО
НОВАКОВИЋ
књига
и
ЂУРАЂ
БРАНКОВИЋ
јаков
ИГЊАТОВИЋ
ЂУРАЂ
БРАНКОВИЋ
приредити
Живојин
БОШКОВ
матица
српски
,
нов
сад
јединство
,
ПРИШТИНА
ЂУРАЂ
БРАНКОВИЋ
ИСТОРИЧЕСКИЈ
роман
први
књига
и
година
1389-те
петнајсти
јун
бити
јесам
страшан
дан
за
српски
народ
.
цар
Лазар
и
султан
Мурат
борити
јесам
се
са
ужасан
сила
и
жестина
;
Мурат
за
господство
у
Европа
,
Лазар
за
обрана
свој
домовина
.
док
јесам
се
ратоборан
Срба
и
Турчин
на
Косово
борити
,
и
свој
крв
широк
поље
квасити
,
царица
Милица
у
сав
двор
,
у
Крушевац
,
очекивати
јесам
брижан
каков
глас
са
бојни
поље
.
Миличин
двор
у
Крушевац
јесам
носити
на
себе
печат
царски
великољепија
,
но
одговарати
јесам
брижан
душа
Миличин
,
и
тадашњи
стање
царски
породица
.
Призрен
јесам
бити
престоница
цар
Лазар
и
права
место
дворски
блесак
и
сјај
.
но
у
буран
време
гди
јесам
јесам
Призрен
опасност
изложити
бити
,
царски
породица
,
по
налог
Лазар
,
свој
сигурност
радити
,
морати
се
у
Крушевац
задржавати
.
Двор
,
у
који
јесам
сад
Милица
обитавати
,
један
стар
но
простран
зданије
,
бити
јесам
прибежиште
царски
породица
.
његов
зидање
падати
у
време
српски
’
жупан
.
млоги
жупан
,
бан
и
војвода
седети
јесам
у
овај
зданије
,
који
јесам
у
свој
доба
бити
красно
и
весело
.
и
краљев
од
Немањин
лоз
радо
и
често
јесам
се
овде
задржавати
.
доцније
када
се
српски
влада
распространити
,
нарочито
под
Душана
,
Прилип
јесам
бити
место
дворски
живот
,
а
Крушевац
јесам
у
заборавност
пасти
бити
.
но
после
несрећан
битка
Вукашин
краљ
с
Турчин
при
река
Марица
,
Призрен
и
Приштина
,
Вукашин
столица
,
јесам
од
нападај
турски
сигуран
бити
.
двор
крушевачки
лежати
јесам
код
градски
бедем
,
и
давати
јесам
изглед
онај
тачка
,
гди
се
мали
и
велик
Морава
састављати
.
зданије
тај
дворски
бити
јесам
по
мешовит
стило
онај
време
зидати
,
и
израчунати
на
нужда
и
обичај
оновремени
српски
господство
.
соб
бити
јесам
подоста
,
но
исти
јесам
бити
украшен
,
као
што
јесам
раскошан
,
у
Лазарев
доба
,
господа
изискивати
.
кадгод
,
у
време
жупан
,
из
лов
долазећи
господа
српски
тај
јесам
се
одмарати
;
ту
се
проводити
српски
јуначки
шал
,
ту
се
каткад
и
по
’
декоја
господски
свадба
догађати
,
и
слабо
украшен
зид
одјек
јесам
давати
некадашњи
јуначки
српски
веселост
.
авлија
јесам
бити
простран
да
јесам
се
по
она
јуначки
игра
,
шаљив
мејдан
,
проводити
моћи
.
испод
бедем
тајна
неки
путања
водити
јесам
у
неки
башта
,
који
јесам
изван
град
лежати
и
у
свеза
са
неки
красан
шумица
бити
.
овде
,
у
стар
доба
,
при
блед
светлост
месец
,
жупанице
српски
са
свој
гошћа
уживати
јесам
тајинствену
сладост
тих
нојце
,
поред
танак
звук
лак
тамбурица
,
поред
песма
какав
заљубљен
јунак
.
у
овај
башта
царица
Милица
са
свој
млад
ћерка
,
красна
Милева
,
и
дворјанка
Русном
и
служитељски
пратња
проходати
се
,
да
бити
се
тај
мало
од
свој
брига
разабрати
.
Вече
јесам
бити
красно
и
пролетни
красота
пуно
.
Милица
се
од
средњи
век
мало
одмакнути
,
и
старост
она
јесам
већ
предстојати
,
но
слика
она
опет
изражавати
неки
љупкост
који
јесам
обично
само
младост
урођен
.
њен
висок
стас
,
велик
смеђ
очи
,
племенит
ход
,
један
реч
,
сав
јесам
показивати
да
јесам
од
красан
племе
родити
.
Девојачко
свој
доба
провести
јесам
на
двор
Душанов
,
у
средина
слава
и
величаства
српски
.
овде
јесам
она
свој
муж
,
тадањи
кнез
Лазар
,
познати
,
одавде
се
она
за
исти
удати
.
милица
у
свој
шетња
јесам
све
ни
слушати
што
она
јесам
Русна
о
красота
овај
предео
говорити
,
јер
она
се
други
мисао
по
памет
врсти
,
а
не
описивање
предео
који
јесам
Русна
по
свој
дворјанској
дужност
измислити
да
бити
царица
забавити
,
и
тек
последњи
дворкињине
реч
срце
она
се
коснути
.
Русна
јесам
измеђ
’
осталог
споменути
,
како
завидети
Мари
кнегиња
,
што
хтети
бар
изближе
видети
српски
победа
над
Турчин
.
Мара
и
Вукосава
,
оба
кнегиња
,
кћер
Лазар
и
Милица
и
супруга
Вук
Бранковић
и
Милош
Обилић
,
сљедовати
јесам
свој
муж
у
стан
Лазарев
.
на
последњи
Руснине
реч
пробудити
се
Милица
из
свој
’
дубок
’
мислити
и
рећи
Русин
:
—
Драга
мој
Русно
,
ти
се
само
за
Мара
бринути
,
а
за
Вукосава
ништа
.
тај
јесам
ни
Обилић
лош
од
Бранковић
.
Русна
јесам
увидити
куда
смерати
царица
са
овај
реч'ма
.
на
српски
царски
двор
бити
јесам
тада
два
партија
,
Обилићев
и
Бранковићев
.
они
који
јесам
бити
од
стар
господски
лоз
држати
јесам
страна
Бранковић
,
који
јесам
породица
већ
одавна
бити
славан
а
отац
он
Пљадић
бити
јесам
под
Душана
управитељ
знаменит
област
.
од
мањег
племе
узвисити
,
обожавати
јесам
Обилић
,
који
јесам
јесам
бити
властелински
род
и
који
јесам
покровитељ
бити
чист
заслуга
и
јунаштво
.
Милица
јесам
бити
наклоњен
Обилић
.
Русна
јесам
бити
Бранковић
наклонити
.
као
кћер
Дејановић
,
славан
великаш
под
Душана
,
презрително
јесам
у
двор
гледати
на
низак
порекло
људи
.
осим
тај
,
Вук
Бранковић
,
пре
нег
’
што
јесам
Миличин
кћер
задобити
,
бити
јесам
велик
обожатељ
Русне
,
који
он
јесам
такође
радо
видети
,
и
који
јесам
јошт
жао
бити
што
јесам
Мара
кнегиња
супруга
Бранковић
постати
.
за
стар
љубав
,
вео
,
хрђа
се
не
хватати
.
Русна
јесам
бити
удат
,
уплив
Лазар
,
за
војвода
Војновић
,
који
јесам
у
један
битка
против
Турчин
код
нов
пазар
пасти
.
један
двадесетољетни
син
,
Милан
Војновић
,
остати
она
јесам
за
утеха
и
сад
се
налазити
у
стан
Лазарево
.
Лазар
наименовати
јесам
исти
дворјанка
за
први
придворан
лице
покрај
царица
,
јер
она
јесам
особито
уважавати
због
њен
наклоност
према
Бранковићев
род
,
који
јесам
и
Лазар
особито
мити
бити
.
Милица
јесам
сав
тај
знати
,
но
због
дворски
одношај
и
воља
Лазарев
јесам
моћи
сав
положај
преиначити
.
Русна
јесам
бити
средњи
доба
,
и
у
стас
и
држање
сав
млого
јесам
бити
на
Милица
,
само
што
јесам
Милица
оштроумјем
надмашавати
.
Русна
јесам
бити
,
даље
,
душа
дворски
живот
.
Милица
,
ако
она
баш
и
јесам
волети
,
опет
јесам
се
моћи
испод
њен
уплив
сасвим
извући
.
Русна
,
пак
,
из
срце
јесам
мрзити
Милица
,
но
њен
господство
[
и
властољубије
јесам
она
допуштати
да
се
дворски
живот
мана
.
]
овај
незгодан
положај
Милица
и
Русне
хтети
се
ники
чудити
,
јер
у
светски
историја
имати
млого
такови
примјер
дворски
живот
,
који
јесам
често
и
на
цео
народ
од
велик
уплив
бити
.
но
Русна
,
као
год
и
Милица
,
знати
јесам
сав
тај
покрити
.
када
јесам
Русна
реч
Миличин
чуло
,
који
се
смисао
на
њен
беседа
односити
,
хитро
сабрав
мисао
,
царица
јесам
говорити
:
—
истина
,
светао
царица
,
јесам
лош
од
Бранковић
Обилић
,
ал
’
опет
племе
Бранковић
важан
јесам
од
племе
Обилићев
.
Чувено
јесам
име
Бранковић
одавна
по
цео
српски
земља
.
и
зашт
’
бити
за
друго
бити
дати
светао
цар
свој
кћер
Мара
кнегиња
за
он
?
—
А
зашто
јесам
дати
за
Обилић
Вукосава
?
—
рећи
мало
жустар
Милица
.
—
ја
мислити
да
јесам
кнегиња
Вукосава
безграничан
и
непобедима
наклоност
према
Милош
једини
тај
узрок
бити
;
светао
цар
волети
бити
јесам
дати
за
Краљевић
Марка
,
па
да
се
тај
брак
савез
и
мир
између
царски
и
Вукашинов
породица
закључити
,
но
тај
јесам
на
пут
стајати
жестина
Марков
који
ники
првенство
не
уступати
,
па
онда
и
љубав
млад
кнегиња
.
после
овај
реч
,
застати
Русна
и
жудан
очекивати
шта
хтети
на
ото
Милица
рећи
.
Милица
,
да
бити
свој
мнење
бољма
изразити
,
продужити
мало
ћутање
,
и
посадив
се
под
један
грана
,
где
јесам
већ
сав
одмор
радити
спремно
бити
,
понуда
и
Русну
да
сести
.
Служитељи
,
по
ред
дворски
,
издалека
јесам
ходати
чекати
на
какав
миг
ил
’
заповест
.
Милева
јесам
међутим
,
поудаљена
,
руж
брати
.
Милица
,
оданути
,
рећи
Русин
:
—
ти
мислити
,
драгати
Русно
,
да
бити
Краљевић
Марка
мир
донети
бити
мој
породица
и
српски
земља
,
но
варати
се
.
Марка
јесам
љут
убојица
,
и
силно
марити
за
велик
господство
,
као
год
и
Вук
Бранковић
.
као
што
јесам
цар
већ
стар
,
данас-сутра
шта
бити
учинити
оваков
два
зет
од
новорођен
царство
?
Шта
бити
бити
од
мој
син
?
скитница
,
као
што
јесам
данас
Краљевић
Марка
.
и
тај
Вук
Бранковић
,
који
толико
узвишаваш
,
под
вид
да
јесам
десни
рука
цар
,
владати
свуд
где
он
се
само
допасти
,
самовласно
.
језгра
војска
за
он
јесам
заузети
,
а
мој
млад
ђеца
у
ништо
се
не
рачунати
.
само
да
бити
крај
овај
рат
,
одма
’
хтети
сав
мој
сила
настојати
да
се
Вук
власт
укратити
,
да
не
бити
кадгођ
злоупотреба
какав
према
ја
и
мој
ђеца
чинити
.
—
мало
затим
замислити
продужити
:
—
Чудо
што
се
тај
Бранковић
уздигнути
и
узгордише
.
и
Вуков
јесам
отац
такав
исти
бити
.
познавати
јесам
он
још
на
Душанов
двор
.
са
његов
гордост
,
не
једанпут
јесам
разни
властелин
увредити
бити
.
па
и
сам
син
Вуков
,
мој
унук
Ђурађ
насљедити
јесам
сав
гордост
и
властољубје
свој
предак
.
Младић
,
исти
од
двајест
година
,
па
свуде
већ
за
првенство
тежити
.
па
и
међу
сам
остарео
војвода
тражити
јесам
он
неки
важност
.
мој
син
Стефана
тек
преко
раме
гледати
као
да
он
хтети
време
господар
бити
.
веровати
ја
,
драгати
Русно
,
тај
Ђурађ
,
премда
ја
јесам
унук
,
опет
морати
изрећи
да
ја
јесам
несносан
.
у
сав
личан
значај
немати
ништа
од
царски
породица
.
како
ти
мислити
о
тај
,
драгати
Русно
?
Русна
,
који
баш
јесам
бити
царичин
разговор
мити
,
свој
финоћа
у
почетак
гладити
јесам
реч
царичин
,
но
мало
после
,
следити
свој
страст
,
изрећи
јесам
исти
:
—
истина
да
бити
Краљевић
Марка
бити
самовољан
и
паштити
бити
се
да
што
више
власт
на
се
привући
.
и
Вук
јесам
,
истина
,
властољубив
,
али
његов
властољубије
корисно
бити
цар
у
сваки
доба
.
недавно
,
кад
јесам
Турчин
од
бугарски
страна
на
Ниш
надирати
,
он
се
усиљавати
придобити
управа
над
војска
који
јесам
против
Турчин
послати
бити
.
он
јесам
свој
задаћа
и
овде
,
покрај
млоги
тешкоћа
,
решити
.
он
сав
уважавати
.
изглед
он
јесам
,
истина
,
горд
,
но
његов
разум
и
војени
искуство
мало
ко
да
не
надмашивати
.
Што
се
,
пак
његов
син
Ђурђа
тицати
,
ја
бити
рећи
да
његов
кадкад
неупутан
понашање
према
кнез
Стефана
не
произилазити
из
недостатак
учтивост
,
но
из
његов
ватрен
нарав
,
који
поред
тих
нарав
млад
кнез
непријатан
у
очи
пад
.
но
поред
сав
тај
,
рећи
бити
’
да
Ђурађ
за
његов
млад
година
имати
млоги
разум
и
јунаштво
у
себе
.
Што
се
даље
његов
сам
личност
тицати
,
истина
да
на
сав
лице
и
јак
телесни
састав
носити
сасвим
печат
Бранковићев
племенит
породица
са
сав
њен
слаб
и
добар
страна
.
на
тај
она
Милица
одма
’
беседа
пресећи
,
те
мало
јак
глас
рећи
:
—
Ал
’
о
тај
ништ
’
не
говорити
да
јесам
Бранковић
пунити
завист
,
да
злобити
и
Обилић
,
који
у
војска
српски
пар
немати
,
и
да
јесам
већ
и
сам
цар
изложити
њи'овом
уплив
...
цар
јесам
због
Вук
према
сам
Обилић
хладан
,
један
реч
,
тај
Бранковићев
лоз
млоги
зло
чинити
.
и
ја
јесам
се
сам
у
он
преварити
.
са
ласкав
реч'ма
и
свакојак
фин
средство
правити
јесам
место
за
мој
зет
и
ја
јесам
се
тај
напослетку
приклонити
,
тај
јесам
он
Мара
дати
.
—
Али
тако
се
у
онај
доба
држати
да
у
почетак
јесам
имати
Вук
велик
наклоност
према
кнегиња
и
да
он
јесам
само
надежда
будући
његов
величаства
заслепити
,
—
одговорити
Русна
,
који
јесам
моћи
страст
обуздати
,
да
свој
чуство
искрено
не
изјавити
.
—
знати
шта
мислити
—
рећи
Милица
—
ти
јесам
он
свој
наклоност
и
љубав
поклонити
;
тај
јесам
сав
истина
,
но
у
онај
пар
тако
јесам
стање
наш
изискивати
.
ти
јесам
онда
морати
од
двор
за
неки
време
удаљити
бити
,
но
после
твој
удадба
сав
јесам
тај
заборавити
и
од
тај
доба
јесам
ми
тај
круна
свити
дворкиња
.
но
тај
се
ја
једно
само
чудити
,
како
и
сад
показивати
толики
наклоност
,
кад
јесам
,
као
што
јесам
сам
убедити
,
и
према
ти
не
баш
благородан
поступати
.
—
Цар
ти
јесам
дати
удовољство
због
тај
што
ти
јесам
Мара
у
Бранковићев
брак
претпоставити
бити
и
гледати
јесам
да
ти
у
Војновић
достојан
муж
дати
;
осим
тај
и
у
сав
други
прилика
искусити
јесам
царски
благонаклоност
,
који
ти
јесам
стар
добар
са
разним
одличијама
изгладити
.
но
од
страна
Бранковић
тај
увреда
не
да
се
лако
загладити
.
овај
се
реч
Русне
јако
коснути
,
но
опет
се
не
дати
из
равнотежа
душеван
потиснути
.
—
увреда
ја
нанешен
—
рећи
Русна
—
од
мој
страна
давно
јесам
заборавити
;
и
тај
утолико
лакше
уколико
ја
се
са
свити
страна
у
онај
доба
доказивати
да
тај
тако
из
важан
’
узрок
бити
морати
,
и
да
мој
судба
,
као
жртва
царски
,
онда
кнежев
,
породица
,
принети
се
имати
.
од
тај
доба
млого
јесам
време
проћи
и
ја
већ
имати
у
мој
синути
залога
одредити
ја
брачни
свеза
.
Част
ја
пак
,
изискивати
последњи
мој
судба
верно
држати
се
.
ја
на
Бранковић
немати
већ
узрок
мрзити
и
пристрастан
за
он
наклоност
далеко
јесам
од
ја
,
но
само
оно
исповедити
морати
што
на
тај
убеђење
за
права
налазити
,
па
хтети
ја
,
светао
царица
,
опростити
,
ако
мој
мњење
слободан
израз
давати
.
после
овај
реч
Русна
јесам
мало
узданути
и
од
говор
престати
;
Милица
,
пак
,
сасвим
се
замислити
,
и
свој
мисао
упирати
јесам
у
душа
и
срце
Руснино
.
Милева
,
донде
докле
се
Милица
са
Русном
овако
разговарати
,
забављати
се
са
свој
цвеће
.
Милева
јесам
бити
красан
девојка
.
стас
танак
,
који
изражавати
њежан
младост
,
лице
бео
и
румен
,
кос
смеђ
,
очи
плав
’
на
подобије
небо
,
који
жртвујућу
се
невиност
изјављивати
.
она
јесам
бити
прекрасан
као
што
само
један
царски
кћер
бити
моћи
,
но
моћи
сав
њен
красота
откривати
јер
хтети
ми
утолико
тежити
бити
што
јесам
Милева
доцније
жртва
материн
политика
постати
.
Милевин
са
цвеће
забављање
и
Миличин
са
Русном
разговор
прекинути
бити
долазак
нов
гост
.
ИИ
Јеврем
,
патријарх
пећка
,
Новак
,
стар
саветник
цар
Лазар
,
Новаков
син
Светислав
,
са
свој
млад
и
неколико
калуђер
,
доћи
у
крушевачки
двор
тај
се
одма
’
упутити
у
башта
к
царица
на
поздрав
и
поклоњење
.
Јеврем
јесам
бити
осамдесетољетни
старац
.
он
јесам
велик
част
свој
век
у
свет
Гори
као
пустиник
провести
.
наука
,
честитост
и
смиреност
бити
главне
црта
цео
његов
живот
.
народ
жеља
и
царски
воља
изабрати
он
за
српски
патријарх
.
његов
велик
сед
брада
дичити
он
јесам
пун
свет
израз
образ
.
Новак
,
негдар
славан
војвода
сад
већ
старост
и
рана
оптеретити
,
у
Призрен
,
у
царски
двор
,
проводити
јесам
свој
последњи
дан
,
а
због
разум
и
искуство
свој
,
бити
особито
поштовати
.
премда
стар
,
стас
он
ипак
величанствен
бити
;
син
он
Светислав
,
јоште
млад
,
свагдар
јесам
поред
отац
живети
,
а
свој
доброта
и
красота
млоги
јесам
срце
себе
задобити
.
Међа
осталима
у
очи
јесам
падати
још
отац
Леонтије
и
отац
Харалампије
,
калуђер
дечански
.
отац
Леонтије
због
свој
смиреност
бити
јесам
љубимац
и
достојан
ученик
патријархов
;
отац
Харалампије
морати
се
пострићи
по
жеља
и
налог
свој
отац
,
који
јесам
бити
уважен
војвода
код
цар
Лазар
.
патријарх
он
јесам
узети
к
себе
да
бити
у
његов
круг
,
поред
добар
Леонтије
,
у
смиреност
напредовати
.
оба
калуђер
бити
од
млад
људи
.
када
јесам
Милица
долазећи
гост
приметити
,
променити
се
у
лице
,
те
као
препанути
чекати
јесам
да
чути
какав
хтети
она
гласе
овај
гостити
донети
,
јер
јесам
знати
да
се
Новак
и
патријарх
код
цар
у
стан
налазити
,
па
откуд
она
сада
у
Крушевац
?
—
но
при
сав
тај
,
тајити
свој
забуна
,
са
полувеселим
лице
ићи
јесам
царица
са
Русном
насусрет
патријарх
и
Новак
.
Милица
јесам
први
патријарх
у
рука
пољубити
,
за
она
Русна
,
за
Русном
јесам
притрчати
Милева
,
а
за
Милева
сав
дворјанин
и
дворкиња
,
слуга
и
служавка
,
јер
патријарх
као
светац
неки
поштовати
,
па
јесам
радост
код
свити
бити
велик
.
многи
стар
слуга
и
служавка
љубити
он
и
у
скут
.
—
Добра
ми
доћи
,
свет
отац
,
и
властелин
Новак
;
откуд
ви
сад
овде
у
мој
двор
?
—
рећи
Милица
са
мало
промењен
глас
.
патријарх
благослов
најпре
Милица
,
Милева
,
Русну
,
па
онда
све
остати
.
—
Добродошли
,
и
сав
добро
доћи
—
рећи
патријарх
—
па
како
јесам
ја
ти
овде
,
светао
царица
?
после
овај
реч
,
поглед
бацити
на
место
где
бити
сести
и
свој
стар
кости
одморити
.
—
одморити
се
одма
’
овде
—
рећи
Милица
,
и
посадити
се
сав
важан
на
место
,
који
она
одмах
на
Миличин
реч
определити
бити
.
патријарх
и
Новак
заузети
место
с
оба
страна
Милица
,
даље
до
патријарх
сести
Русна
,
а
остати
се
поред
она
намештати
.
—
да
красан
башта
и
красан
време
—
рећи
патријарх
.
—
не
бити
л
’
добро
бити
овде
одма
’
и
вечерати
,
кад
јесам
тако
красно
?
—
упад
у
реч
Милица
.
—
не
бити
згорег
бити
—
одговорити
шаљиво
Новак
,
—
а
млад
бити
се
бар
донде
моћи
проходати
по
овај
диван
башта
.
Миличин
један
бачен
поглед
на
дворјанин
довољно
бити
,
да
се
нужан
наредба
учинити
;
млад
,
пак
,
приметити
куд
Новак
са
свој
реч
циљати
,
удати
се
после
обичан
поклон
од
стар
’
.
—
сад
од
Косов
поље
долазити
—
рећи
патријарх
—
сав
јесам
на
бојни
поље
у
добар
ред
.
с
почетак
бити
и
мало
неред
,
али
сад
јесам
,
хвала
бог
,
сав
већ
у
ред
.
пре
три
дан
јесам
благословити
војска
који
јесам
сад
спреман
и
одушевљен
.
сад
,
пак
,
доћи
да
код
ти
пребудемо
,
светао
царица
и
да
ти
за
сваки
случај
при
рука
бити
.
—
на
тај
патријарх
мало
застати
,
а
Новак
он
прихватити
реч
:
—
требати
за
сваки
случај
овде
да
бити
,
да
бити
одавде
,
ако
до
нужда
доћи
,
цар
од
каков
помоћ
бити
.
Битка
хтети
бити
на
сваки
начин
врло
крвав
.
Султан
Мурат
јесам
силан
војска
свој
на
Косово
разредити
.
са
овако
велик
сила
Турчин
до
данас
јоште
јесам
надирати
.
имати
она
преко
три
стотина
хиљада
.
но
,
хвала
бог
,
имати
и
наш
доста
.
српски
војска
имати
преко
сто
хиљада
,
и
тај
јесам
довољан
број
за
сав
тај
Турчин
,
само
нек
’
јесам
слога
.
Наша
јесам
војска
у
врло
добар
положај
.
само
сваки
војвода
нек
’
учинити
свој
дужност
,
па
јесам
победа
наш
.
само
Вук
Бранковић
и
Милош
Обилић
у
мир
да
бити
.
ја
јесам
цар
предложити
да
који
год
од
војска
уклонити
,
јер
њихов
непрекидан
инат
шкодљив
јесам
.
но
надати
се
да
хтети
она
царски
лице
у
сав
умерити
моћи
.
Вук
јесам
врло
искусан
војвода
,
а
Милош
јесам
страшан
јуначина
;
под
добар
управа
,
кад
један
од
други
не
зависити
,
моћи
од
корист
бити
.
и
Вуков
син
Ђурађ
,
премда
врло
млад
,
тако
јесам
добар
војник
да
се
са
млоги
стар
војвода
мерити
моћи
;
но
мало
јесам
прежесток
,
па
хтети
јесам
себе
да
преценити
.
ипак
,
мислити
да
хтети
добро
бити
,
јер
цар
Лазар
кроз
цео
сав
век
засведочити
јесам
да
умести
војска
управљати
.
затим
мало
стати
,
па
онда
без
да
јесам
чекати
да
он
ко
у
реч
ући
,
рећи
:
—
не
бити
л
’
царица
дозволити
да
још
пре
вечера
моћи
за
један
оченаш
одморити
се
,
јер
бити
,
ваљда
,
и
сам
патријарх
исто
желети
.
Милица
драговољно
допустити
и
,
радовати
се
храбар
реч'ма
њихов
,
дигнути
се
и
сам
скуп
са
Русном
,
а
за
она
остати
и
разделити
се
по
дворски
стан
.
патријарх
и
Новак
заузети
соб
у
неки
мали
зданије
у
башта
,
који
увеселење
радити
негда
сазидан
бити
,
како
бити
после
почивка
недалеко
од
совра
бити
.
Милица
са
Русном
вратити
се
у
свој
одаја
,
а
млад
гостити
,
тек
што
јесам
се
мало
од
пут
опрашити
,
раштркати
се
по
башта
.
Придворници
и
слуга
радовати
јесам
се
гост
,
јер
јесам
знати
да
нов
гостити
нов
весеље
у
двор
доносити
.
дворјанин
не
бити
до
тај
шта
се
сад
на
Косово
радити
,
но
само
до
шал
и
увеселење
.
особито
откако
цар
Лазар
у
двор
немати
,
постати
јесам
све
разуздан
,
као
год
у
кућа
где
господар
нем
и
млоги
млад
по
кућа
се
врсти
.
царица
,
премда
јесам
озбиљан
нарав
бити
,
опет
се
у
двор
тек
само
пред
њен
очи
озбиљно
понашати
,
а
како
ту
она
не
бити
,
а
оно
се
сав
раскалашан
веселост
предаја
.
тек
што
се
гостити
мало
сместити
,
одмах
се
зачути
весео
жагор
слуга
и
служавка
.
Вечера
се
преправљати
,
трпеза
се
намештати
,
и
тај
усред
башта
,
међу
цвеће
и
густ
грана
.
место
јесам
већ
бити
за
сто
определити
;
у
среда
празан
и
простран
,
унаоколо
,
пак
,
цвеће
са
грана
.
мало
јесам
проћи
време
и
већ
се
јесам
знати
за
сваки
гост
који
јесам
какав
.
сваки
јесам
свој
прилика
себе
уочити
.
Светислав
шетати
се
по
башта
са
Милева
и
пустити
се
у
њежан
разговор
.
отац
Леонтије
,
тек
што
се
опрашити
и
бог
помолити
,
отићи
одма
’
у
башта
и
проходати
се
онде
.
његов
поглед
имати
јесам
нешто
смирено
калуђерски
.
велик
црн
очи
,
црн
кос
и
велик
правилан
калуђерски
брада
,
а
при
тај
блед
лице
,
усхићавати
не
један
и
не
један
.
он
јесам
овде
ходати
очекивати
отац
Харалампије
.
кад
наједаред
,
ето
отац
Харалампије
.
његов
долазак
следовати
јесам
издалека
неки
смех
дворски
служитељ
.
они
се
,
ваљда
,
отац
Харалампије
смејати
.
доиста
,
отац
Харалампије
бити
чудан
светац
.
стас
бити
мален
,
и
морати
јесам
имати
један
плећка
нешто
крив
,
јер
он
се
глава
к
десни
раме
јако
клонити
.
кос
он
јесам
бити
риђ
,
редак
,
а
брада
сасвим
црвен
и
велик
.
образ
он
јесам
бити
светло-црвенкаст
,
нос
врло
заоштрљаст
,
а
очи
зелен
и
мали
,
да
се
испод
бео
’
трепавица
једва
и
видети
.
лице
он
се
често
смешити
и
по
спољашност
његов
рећи
бити
да
јесам
цео
калуђер
само
за
веселост
и
шал
скројити
,
но
у
његов
срце
лежати
јесам
подмукао
пакост
.
при
тај
јесам
бити
оштроуман
и
властољубив
.
његов
јесам
отац
мислити
да
хтети
добар
бити
за
војник
,
па
он
јесам
сладити
калуђерство
,
где
свој
особина
,
као
оштроумије
и
памет
,
далеко
дотерати
моћи
.
сав
јесам
у
двор
у
очи
пасти
и
један
и
други
калуђер
,
и
одма
’
она
дворјанин
и
слуга
међу
себе
прозвати
:
„
црн
“
и
„
црвен
“
калуђер
.
где
јесам
млоги
слуга
,
тај
јесам
и
млоги
лакрдијаш
међу
она
,
а
особито
у
двор
Милица
,
где
она
јесам
више
но
код
други
госпоштина
,
па
јесам
ни
чудо
,
што
јесам
одма
’
чији
име
понешто
придевати
.
Вече
јесам
бити
красно
,
месечина
јесам
лепо
светлити
;
но
и
осим
тај
бити
башта
и
двор
од
свити
страна
осветлити
.
Вечера
јесам
већ
готов
бити
.
овај
јесам
бити
доиста
царски
,
премда
не
као
у
данашњи
време
што
бивати
код
млоги
господа
да
поред
сијасет
познат
и
непознат
јела
човек
гладан
остати
.
Главну
част
вечера
сачињавати
некол'ко
врста
добар
печење
и
добра
смедеревски
и
метохијски
вино
.
наједанпут
зачути
се
труба
и
звонце
.
овај
јесам
знак
за
вече
.
код
српски
господа
,
а
нарочито
у
царски
двор
српски
у
онај
доба
,
скупљати
јесам
се
гостити
за
трпеза
обично
под
звук
звонце
,
за
који
јесам
у
један
угао
дворски
мали
звоник
начинити
бити
;
а
кад
јесам
бити
гост
и
од
војнички
ред
,
и
глас
труба
сазивати
јесам
гостити
на
обед
.
гостити
се
почети
скупљати
.
патријарх
,
као
гост
и
свет
човек
,
понудити
бити
да
сести
у
прочеље
.
Милица
тај
његов
свет
лице
уважење
указати
.
с
десни
он
рука
заузети
место
Милица
,
с
леви
Русна
,
поред
Милица
Новак
,
и
тако
све
даље
по
ред
свој
чин
заузети
место
и
остати
гостити
и
дворјанин
.
патријарх
велегласан
очитати
предвечерњи
молитва
пре
још
нег
’
што
хтети
сести
,
и
калуђер
он
у
тај
свој
глас
пратити
.
Леонтије
са
дубок
и
пријатан
свој
глас
коснути
се
срце
свити
стар
,
но
отац
Харалампије
имати
јесам
нешто
крештав
глас
,
а
поред
тај
јесам
знати
чисто
исказати
жив
,
но
место
тај
рећи
јесам
„
зива
,
“
а
поред
тај
и
његов
мало
изванредан
поглед
такав
јесам
смешан
изражај
калуђер
дати
да
млад
,
који
јесам
за
трпеза
седити
,
мало
што
се
сав
грохот
не
насмејати
.
и
доиста
,
да
јесам
бити
царица
,
патријарх
и
Новак
,
сав
бити
се
на
он
заценити
бити
.
особито
Светислав
и
Милева
одвећ
приметљив
се
смешити
.
Калуђер
,
који
јесам
јесам
по
себе
врло
добро
знати
да
јесам
он
по
себе
смешан
личност
,
јесам
се
ништа
збунити
,
јер
он
се
већ
више
редити
такови
што
десити
.
он
јесам
и
јесам
на
сав
тај
смешљив
лице
показати
,
и
јесам
дати
приметити
да
он
тај
подсмешљивост
врећа
,
премда
он
јесам
на
срце
друго
нешто
лежати
.
но
и
на
тај
осмејкујућем
се
лице
лежати
јесам
неки
сакривен
освета
,
који
се
изразити
у
његов
поглед
,
који
јесам
бацити
хитро
на
Светислава
и
Милева
који
се
смешан
чинити
.
премда
стар
јесам
дати
на
себе
приметити
да
она
јесам
калуђер
смешан
,
опет
и
они
,
поред
млад
’
који
јесам
се
још
мало
смешити
,
добити
јесам
добар
воља
.
патријарх
јесам
озбиљно
лице
показивати
,
но
јесам
се
моћи
на
он
приметити
да
негодовати
зато
што
он
јесам
калуђер
постати
предмет
неки
смех
,
јер
јесам
и
јесам
у
себе
осећати
да
имати
тај
узрок
,
а
други
,
у
двор
морати
јесам
мало
и
кроз
прст
гледати
.
Штавише
,
кад
јесам
Новак
запитати
за
будала
Петошка
,
царица
одма
’
дати
он
дозвати
да
на
веселост
већ
расположити
гостити
мало
свој
будалаштина
још
већма
развеселити
.
Вечера
јесам
бити
добар
,
а
гостити
при
добар
апетит
;
вино
добро
улевати
она
све
добар
и
добар
воља
.
особито
и
код
стар
’
Србље
,
вино
и
добар
воља
бити
јесам
свагда
у
друштво
.
Најважније
ствар
се
поред
чаша
вино
започињати
и
свршавати
.
ако
јесам
ко
непријатељ
имати
,
па
он
јесам
желети
одољети
,
при
чаша
пун
мислити
се
како
хтети
он
доскочити
.
ако
јесам
који
љубовца
изневерити
,
при
чаша
винце
тражити
јесам
утјеха
и
мислити
о
нов
љубав
;
битка
јесам
бити
никад
без
винце
,
јер
вино
и
битак
јесам
као
брат
и
сестра
,
или
као
муж
и
жена
.
кад
се
почети
јести
,
слабо
јесам
ко
на
други
и
пазити
до
на
сам
себе
и
мало
се
говорити
;
када
јесам
доћи
до
чашица
,
сав
јесам
настајати
живље
и
живље
.
Дошао
јесам
и
будала
Петошко
.
он
се
пред
гост
лепо
поклонити
,
па
одма
’
заузети
место
на
страна
,
који
он
се
већ
напред
означити
;
јер
јесам
већ
његов
столица
за
он
приправан
бити
.
кад
он
видети
,
сав
се
насмејати
.
Петошка
јесам
добити
цар
Лазар
од
Балша
,
зетски
господар
,
који
он
јесам
у
Котор
к
себе
узети
због
његов
’
шал
и
лакрдија
са
који
јесам
цео
Приморију
познати
бити
.
Петошко
јесам
бити
луд
као
што
јесам
он
држати
,
и
од
Латина
јесам
млого
којешта
научити
,
но
у
стар
доба
као
год
и
данас
,
бити
јесам
господа
који
јесам
хтети
да
имати
за
луда
онаков
човек
који
јесам
доста
мудар
да
јесам
моћи
дати
казати
од
такав
мудар
лудити
оно
што
јесам
не
бити
радо
од
други
дати
рећи
.
Петошко
јесам
бити
мален
но
поширок
.
у
струка
јесам
бити
мало
ширити
него
у
плећа
;
труп
дугачак
,
кратак
нога
,
кратак
широк
врат
.
глава
он
јесам
бити
велик
и
четвороуголна
;
уста
повећати
,
усна
подебео
,
зуб
велик
,
редак
,
очи
жућкаст
,
уш
не
толико
велик
колико
дебелити
.
он
јесам
баш
лудо
но
више
лукав
изгледати
;
у
данашњи
доба
да
се
обући
у
фрак
,
изгледати
бити
као
какав
велик
дух
,
жена
,
који
још
далеко
дотерати
моћи
.
Петошко
на
његов
трон
,
или
столица
,
који
јесам
бити
подоста
велик
тако
да
се
цео
човек
у
она
изгубити
и
који
јесам
бити
са
разним
боја
намалати
са
оба
бок
видети
се
изрезати
два
велик
уво
каков
јесам
у
познат
животиња
велик
уш
—
седети
јесам
без
сваки
забуна
,
горд
,
осмевати
се
на
подсмешљив
гост
.
особито
,
пак
,
са
задовољство
гледати
јесам
на
отац
Харалампије
,
који
јесам
такођер
подсмешљив
поглед
на
Петошка
бацити
,
радовати
се
што
хтети
господа
Петошка
у
шкрип
узети
,
те
са
тај
се
онај
први
смех
забунити
који
јесам
на
његов
рабош
друштво
веселост
улити
.
—
како
јесам
ја
,
Петошко
,
—
рећи
Новак
—
јесам
ти
већ
одавна
видети
.
ја
јесам
мислити
да
јесам
ти
’
дегод
у
војска
,
на
Косово
,
а
ти
ето
још
овде
.
—
А
шта
хтети
ја
онде
,
кад
и
онај
не
хаснити
што
јесам
онде
.
да
јесам
ја
цар
,
знати
бити
’
ја
шта
бити
онде
требати
чинити
—
одговорити
Петошко
.
—
А
сад
не
бити
рад
онде
бити
?
—
не
.
—
А
да
јесам
цар
?
—
да
јесам
цар
,
не
бити
чекати
да
Турчин
ја
потражити
,
него
потражити
бити
’
ја
њи
’
.
—
А
кад
бити
ји
тај
потражити
,
шта
бити
онда
бити
?
—
Шта
бити
бити
?
—
јурити
бити
’
ји
свуд
пред
себе
.
но
не
бити
’
захуктати
,
као
краљ
Вукашин
на
Марица
,
без
да
знати
шта
онде
легати
.
свагда
требати
да
се
знати
откуд
се
ићи
,
па
онда
путовање
морати
бити
срећно
.
—
дакле
ти
бити
бољма
војевати
него
краљ
Вукашин
?
—
бољма
,
богме
,
бољма
но
што
ви
сад
војевати
.
ја
кад
бити
’
видети
млоги
непријатељ
,
сакрити
бити
’
се
у
гора
као
миш
у
рупа
,
па
кад
бити
они
овамо-онамо
тумарати
,
а
ја
бити
’
онда
изићи
па
бити
’
она
појединац
рибати
.
—
А
откуда
бити
ти
знати
да
имати
млого
ил
’
мало
непријатељ
кад
тамо
ники
не
пуштати
?
—
То
јесам
најлакше
.
послати
бити
’
какав
калуђер
у
турски
’
хаљина
онамо
,
да
сав
извид
.
после
овај
реч
поглед
јесам
бацити
на
отац
Харалампије
и
на
тај
сав
се
почети
смејати
.
јесам
један
патријарх
јесам
се
у
лице
променити
,
но
јесам
ни
негодовати
,
јер
млого
више
стрпљење
имати
,
а
да
бити
тај
одма
’
за
зло
примити
.
осим
тај
,
бити
он
јесам
Петошко
са
свој
лакрдија
познати
.
Новак
,
да
бити
мало
забунити
Петошка
,
почети
јесам
други
врста
разговор
.
Новак
јесам
бити
велик
приврженик
породица
цар
Лазар
,
па
јесам
зато
без
сваки
устезање
говорити
.
царица
он
тај
јесам
замерати
.
—
А
да
л
’
бити
се
,
Петошко
,
женити
?
—
запитати
Новак
.
—
бити
’
—
одговорити
Петошко
—
ал
’
онда
кад
не
бити
’
бити
будала
,
јер
будала
и
калуђер
не
смести
се
женити
;
калуђер
зато
јер
се
заклети
да
хтети
ниједан
,
а
будала
зато
,
што
бити
сваки
хтети
,
а
он
ниједан
хтети
.
—
А
бити
ли
ти
волети
да
јесам
будала
?
—
запитати
он
Новак
.
—
не
бити
’
,
јер
будала
ники
не
дирати
,
а
мудар
цео
свет
.
код
господар
зетски
Балша
,
једанпут
хтети
бити
мудар
,
па
јесам
он
рећи
:
зашто
он
да
владати
са
Зета
,
као
и
Алтоман
са
Босна
;
не
бити
ли
боље
бити
да
уместо
толики
господар
један
влада
са
српски
земља
,
бити
сад
тај
један
Вукашин
или
кнез
Лазар
?
Балша
ја
дати
за
тај
добро
избити
!
други
пут
,
кад
јесам
он
из
шал
казати
да
јесам
леп
земља
тај
Босна
и
како
бити
још
леп
бити
када
бити
његов
постати
заповедити
јесам
да
ја
се
сваки
дан
дати
метохијски
вино
колико
хтети
.
јесам
добро
свагдар
да
јесам
човек
мудар
.
када
јесам
Турчин
са
Арнаутин
на
нов
пазар
ударити
,
и
ја
јесам
бити
у
српски
војска
,
и
некако
ја
Турчин
са
неколико
други
ухватити
.
одвести
ми
у
Кроја
;
онде
Турчин
мој
друг
посећи
,
а
кад
доћи
ред
на
ја
,
повик
један
арнаутски
капетан
:
„
не
дирати
он
,
тај
јесам
будала
,
јесам
ништа
крив
“
.
А
Турчин
ја
одма
’
отпустити
да
моћи
ићи
куд
ја
јесам
драго
.
после
овај
’
реч
Петошко
заискати
мало
вино
који
он
се
одма
’
и
дати
.
—
Па
како
тај
да
се
дати
ухватити
—
запитати
Новак
.
—
боље
јесам
дати
се
ухватити
нег
’
улудо
гинути
—
одговорити
Петошко
,
и
на
тај
јесам
чаша
смедеревски
искапити
.
док
се
Новак
и
Петошко
овако
разговарати
,
донде
се
остати
смејати
и
чаша
после
сваки
одсмеха
празнити
.
веселост
јесам
сав
веће
и
веће
настајати
.
и
сам
патријарх
,
који
јесам
одвећ
озбиљан
бити
,
показивати
јесам
на
сав
лице
неки
задовољство
.
милица
и
дворкиња
чинити
се
такођер
расположити
.
Млађа
,
када
видети
стар
Новак
да
јесам
тако
добар
воља
,
мало
се
ослободити
,
па
се
почети
слободан
и
разговарати
.
отац
Леонтије
бити
јесам
једини
на
који
никакав
промена
приметити
јесам
бити
;
он
јесам
одвећ
озбиљан
бити
,
и
замислити
јесам
изгледати
.
отац
Харалампије
бити
јесам
добар
воља
и
на
свачији
реч
и
поглед
оштро
јесам
мотрити
.
особито
јесам
гледати
на
Милева
;
да
јесам
калуђер
рећи
бити
,
да
он
се
јесам
красота
кнегињин
срце
коснути
.
на
Светислава
јесам
баш
љубазно
гледати
.
наједанпут
патријарх
узети
чаша
тај
наздравити
царица
:
—
за
здравље
цар
,
царица
,
и
цео
царски
породица
;
мир
и
благослов
сав
—
затим
се
отпоји
тихо
калуђерски
„
Многаја
љето
”
.
за
он
се
дигнути
Новак
:
—
за
здравље
јуначки
српски
војска
,
који
се
сада
на
Косово
против
Турчин
налазити
.
затим
се
заорити
јаче
војнички
„
Многаја
“
који
јесам
започети
при
сто
десивша
се
лице
војнички
сталиш
.
затим
наздравити
Петошко
:
—
да
бог
поживети
сав
будала
,
ја
се
морати
за
будала
постарати
.
сад
се
изродити
баш
весео
жагор
.
Весели
реч
и
добар
винце
дати
се
у
млоги
примјетити
.
—
сад
да
јесам
млад
,
ал
’
шта
ја
велим
,
само
да
јесам
од
један
љут
рана
слободан
,
да
моћи
коњ
јахати
,
па
не
бити
’
дати
за
богзна
шта
,
само
да
још
једном
поред
цар
противу
Турчин
војевати
моћи
—
рећи
Новак
,
мало
загрејати
,
а
у
ока
он
се
суза
купити
.
као
стар
војник
и
војвода
,
тешко
он
јесам
бити
не
бити
у
рат
.
овај
војнички
чувство
највећма
се
у
он
изражавати
у
весео
друштво
,
поред
добар
метохијке
,
а
мислити
он
тада
једнако
лебдити
над
прошли
битка
.
милица
и
Русна
приметити
јесам
шта
Новак
на
срце
легати
,
па
јесам
започињати
такав
разговор
који
јесам
Новак
годити
.
—
камо
сад
они
’
војвода
,
који
се
под
цар
Душана
тако
прославити
?
—
рећи
Милица
.
—
где
јесам
она
време
када
јесам
ти
,
властелин
,
у
млад
твој
годинама
војевати
?
не
једанпут
ти
јесам
мој
покојни
спомињати
—
додати
Русна
.
на
овај
реч
Новак
јесам
суза
канути
.
—
да
,
где
јесам
тај
време
,
и
’
хтети
ли
још
кадгод
настати
—
упасти
Новак
.
—
опомињати
се
добро
на
оновремени
војвода
.
Реља
Крилатовић
,
па
и
јесам
Вукашин
,
па
онда
Угљеша
и
Гојко
.
кад
јесам
Грк
чути
само
име
Угљеша
,
већ
она
јесам
бити
доста
.
па
војвода
Жарко
,
па
тада
млад
још
кнез
Лазар
,
како
се
прославити
против
босански
бан
.
и
ја
јесам
још
онда
млад
бити
.
у
Босна
јесам
добити
два
,
близу
Рудник
од
Мађар
пак
три
,
и
тај
тежак
рана
.
и
твој
покојни
,
Русно
,
одвећ
се
јесам
показати
,
но
у
доцни
рат
противу
Турчин
,
код
нов
пазар
;
наравно
,
он
јесам
бити
још
дете
према
ја
.
но
оставити
прошли
слава
на
страна
,
и
сад
имати
још
доста
српски
’
јунак
који
хтети
српски
име
прославити
.
после
овај
реч
Новак
један
чаша
испразнити
,
а
донде
он
Петошко
у
реч
упасти
:
—
зато
све
натрашке
ићи
—
рећи
Петошко
.
Новак
јесам
ни
слушати
шта
Петошко
булазнити
,
јер
велик
господа
,
када
јесам
у
велик
разговор
бити
,
ни
пазити
јесам
на
тај
шта
такав
будала
говорити
,
него
он
остављати
све
на
воља
неки
говорити
шта
хтети
.
—
еј
,
само
да
се
Алтоман
јесам
одметнути
бити
од
цар
одма
’
у
почетак
,
бити
бити
ја
већ
давно
Турчин
савладати
и
осветити
бити
се
због
битка
Вукашинов
,
код
сам
река
Марица
—
рећи
Новак
.
—
сав
се
тај
моћи
још
збити
,
само
да
бог
поживети
цар
.
он
јесам
већ
после
Вукашинов
пад
Србија
спасти
,
па
хтети
она
кадар
бити
и
узвисити
—
одговорити
патријарх
.
—
Само
он
да
бог
поживети
—
потврдити
Милица
.
—
Само
ја
се
тај
не
допадати
,
што
јесам
се
из
Призрен
у
Крушевац
доселити
—
рећи
Петошко
,
на
који
се
сад
слабо
и
пазити
.
—
Још
хтети
он
Турчин
сасвим
утаманити
—
рећи
Новак
.
—
Ал
’
ако
не
утаманити
,
шта
хтети
онда
бити
—
рећи
Петошко
,
на
који
јесам
реч
Милица
који
јесам
будалине
реч
у
уш
звонити
,
лице
снуждити
.
—
тако
јесам
красан
тај
српски
војска
на
Косово
да
ни
Душан
красан
јесам
имати
—
рећи
Новак
.
—
Ал
’
ако
опет
Турчин
бити
јак
,
шта
хтети
онда
.
сад
јесам
већ
од
Призрен
чак
до
Крушевац
скочити
,
па
куда
хтети
после
одавде
?
ваљда
у
Зета
,
Балша
у
гост
?
—
рећи
Петошко
.
овај
јесам
реч
свако
добро
чути
,
те
се
свачији
срце
мало
коснути
.
но
Новак
,
који
јесам
тај
примјетити
,
хтети
свој
важан
реч'ма
будала
забунити
.
—
А
бог
ти
,
Петошко
,
ко
ти
држати
за
добар
војвода
?
—
онај
који
јесам
мудар
и
лукав
.
ти
велим
да
јесам
Угљеша
,
Гојко
и
Вукашин
славан
војвода
бити
.
јесам
.
али
зашто
да
изгубити
тако
лудо
и
војска
и
свој
глава
.
јесам
тај
доста
само
бити
јак
и
знати
се
ваљан
борити
;
ваљати
знати
непријатељ
и
преварити
.
Балша
јесам
рећи
да
се
он
не
бити
никад
са
свој
сила
тући
са
Турчин
на
равница
као
што
јесам
поље
Косово
,
јер
Турчин
имати
више
коњ
,
а
коњ
свагда
моћи
човек
лакше
погазити
нег
’
човек
што
хтети
он
убити
.
Мог
један
тројица
потући
,
ал
’
кад
доћи
шесторо
на
коњ
на
један
,
овај
морати
пропаст
.
непријатељ
требати
гдегод
на
згодан
место
домамити
,
откуд
он
човек
моћи
добро
тући
и
на
вод
натерати
он
.
па
онда
и
овде
јесам
зло
где
имати
славан
’
војвода
.
од
велик
сила
и
слава
један
други
хтети
да
слушати
.
српски
војвода
јесам
понајвише
славан
,
па
опет
све
гинути
и
губити
војска
,
а
у
Турчин
мање
славан
’
,
па
опет
напредовати
.
када
имати
млого
славан
’
,
а
оно
гледати
један
други
да
упропастити
,
или
она
у
нужда
не
помагати
,
па
чекати
да
један
други
прогутати
.
једанпут
јесам
ићи
два
курјак
у
лов
,
па
јесам
уловити
један
зец
;
онај
који
јесам
зец
у
зуб
држати
хтети
он
јесам
и
прождрети
,
јер
он
јесам
он
јесам
дочепати
;
други
курјак
не
да
јесам
ићи
даље
да
ловити
да
и
он
што
дочепати
,
но
почети
се
са
други
кошкати
,
да
и
он
имати
на
половина
зец
права
.
и
после
дуг
инат
договорити
се
да
на
место
оставити
зец
а
да
он
онда
скупа
изести
кад
још
што
уловити
;
овај
други
курјак
бити
јесам
лак
на
лежећи
зец
,
па
тек
што
се
мало
удати
,
послати
први
међу
овца
,
где
он
пастир
умлатити
,
а
он
се
вратити
да
изести
зец
;
но
лисица
јесам
већ
изести
зец
,
и
наместо
тај
наићи
јесам
на
ловац
који
он
убити
.
оба
платиша
за
лакомост
.
ето
так
јесам
ти
наш
војвода
.
ја
мислити
да
ниједан
јесам
добар
војвода
,
јер
ниједан
не
бити
слушати
један
главни
,
а
који
не
знати
слушати
,
тај
не
знати
ни
заповједати
.
—
А
од
ко
јесам
ти
сав
тај
,
Петошко
,
научити
?
—
најпре
јесам
Балша
од
ја
,
а
после
ја
од
Балша
.
—
А
који
јесам
добар
јунак
?
да
ли
она
код
ми
имати
подоста
?
—
тај
имати
доста
.
ту
јесам
Обилић
,
Косанчић
,
Топличанин
,
девет
Југовић
,
и
остати
’
сијасет
.
Шта
ли
јесам
још
халовит
Краљевић
Марка
који
пар
у
турски
војска
немати
.
но
шта
јесам
хаснити
кад
Турчин
служити
.
Још
вео
да
јесам
млад
Ђурађ
Бранковић
превазићи
досадашњи
Бранковић
.
но
баш
тај
јесам
зло
што
имати
толико
јунак
,
па
се
због
тај
баш
толико
цјена
,
да
се
сваки
један
краљевство
вредан
држати
и
тај
шкодити
и
себе
и
свјету
.
ја
будалити
јесам
у
тај
млого
добар
.
за
ми
ники
не
марити
,
а
ја
ни
за
ко
,
па
јесам
миран
од
свјета
и
свет
од
ми
.
благо
онај
који
бог
не
да
млоги
памет
и
јунаштво
.
на
тај
се
мало
сав
најсмејаше
;
особито
смешан
се
учинити
последњи
овај
реч
Светислава
.
Петошко
,
бацити
поглед
на
Светислава
и
други
војнички
ред
гост
,
па
стиснути
мало
сав
меснат
образ
,
рећи
:
—
Тешко
онај
јунак
који
лудо
војевати
,
но
још
горе
млад
левента
,
који
се
веселити
и
цвеће
китити
онда
када
он
се
друг
са
Турчин
бити
.
овај
јесам
реч
Светислава
нешто
поразити
.
он
јесам
баш
онда
љупко
погледати
на
цвет
од
крин
који
за
прса
задевеног
имати
,
који
он
јесам
Милева
дати
.
Поруменив
и
постиђен
,
не
знати
шта
хтети
у
хитрина
да
рећи
.
отац
Харалампије
од
радост
насмејати
се
појаче
на
Петошкине
реч
,
и
као
неки
мали
освета
изразити
тај
прота
’
Светислава
за
први
његов
познат
смеј
.
при
тај
Милевин
образ
неки
стидљив
румен
обасути
.
и
Новак
приметити
забуна
Светислављеву
,
па
мало
жив
и
озбиљан
реч'ма
почети
он
извињавати
.
—
јесам
ли
,
Светислава
,
тај
хтети
ту
поред
твој
отац
чекати
опредјелење
да
,
кад
устребати
,
пред
непријатељ
поћи
.
требати
ми
и
овде
јунак
да
створити
нов
преправан
војска
ако
цар
устребати
.
твој
три
брата
јесам
на
Косово
а
и
ти
хтети
кад
устребати
отац
образ
осветлати
.
Прапрађед
ти
јесам
бити
војвода
Гребострек
,
па
и
потомак
он
хтети
лош
бити
.
—
ја
мислити
да
кад
до
тај
доћи
,
показати
да
јесам
за
сабља
родити
.
са
овај
реч'ма
циљати
јесам
Светислав
на
отац
Харалампије
,
који
јесам
као
син
војвода
,
место
сабља
изабрати
камилавка
.
—
сваки
струка
,
синов
мој
,
имати
свој
красан
дужност
.
само
сложно
,
сваки
по
свој
струка
,
па
хтети
сијнути
сунце
Душанов
народ
—
рећи
тих
глас
седити
патријарх
.
Милица
јесам
увидити
да
хтети
Петошко
са
свој
искрен
будалаштина
још
и
тако
што
рећи
што
бити
се
дотакнути
који
гост
,
зато
се
постарати
зараније
исти
будалаштина
пресећи
.
—
не
бити
ли
сад
добро
бити
да
дозвати
тамбураш
или
гуслар
,
да
који
отпјевати
?
Тамбураш
јесам
наш
дуго
бити
у
служба
код
драчки
кнез
.
он
знати
удесно
уз
тамбура
певати
сав
песма
што
јесам
она
приморац
од
Латина
научити
.
глас
он
јесам
јасан
као
сребро
.
гуслар
се
звати
Грман
.
он
јесам
родом
из
Приштина
.
у
младост
јесам
бити
војник
под
цар
Душана
,
пошто
јесам
доцније
ослепити
,
гудало
он
јесам
’
ранити
док
јесам
у
двор
примити
бити
.
он
знати
разноврстан
јуначки
песма
,
а
и
глас
он
јесам
још
јак
.
—
ја
бити
рећи
да
гуслар
послушати
.
сад
када
се
можда
већ
српски
војска
на
Косово
са
Турчин
борити
,
приличан
јесам
гусле
од
тамбурица
.
о
како
дивно
гудети
Грман
,
да
се
срце
у
човек
стегнути
!
Чуо
јесам
он
последњи
пут
трећи
дан
Васкрс
па
ја
још
и
сада
његов
песма
срце
цепати
—
рећи
Новак
.
Милица
одма
’
дати
дозвати
Грмана
.
—
јесам
ни
мислити
—
рећи
Милица
—
да
хтети
ја
данашњи
дан
тако
весело
проћи
;
цео
дан
јесам
бити
јако
брижан
,
и
да
ми
славан
гостити
не
доћи
,
не
бити
овај
ноћ
моћи
преспавати
,
тако
ја
јесам
нешто
тешко
бити
.
—
Нами
јесам
баш
драго
,
одговорити
патријарх
,
но
још
хтети
радостан
бити
,
ако
ми
се
глас
српски
победа
који
дан
донети
.
—
Дуга
хтети
трајати
,
а
глас
морати
чути
,
јер
пре
неколик
дан
већ
тако
јесам
оба
војска
један
други
супрот
стајати
да
тек
што
се
јесам
сударити
—
одговорити
Новак
.
тек
што
јесам
тај
изрећи
,
ал
’
ето
Грмана
.
Грман
јесам
бити
висок
,
коштуњав
старац
;
на
образ
он
се
читати
моћи
да
јесам
једаред
бити
међ
’
стрела
и
мач
.
обрва
велик
,
сести
,
брк
седити
опустити
се
на
раме
,
очи
,
истина
,
слеп
,
ал
’
велик
и
пун
изражај
,
лице
доста
румен
;
још
се
на
исти
лице
познати
два
борити
сабља
нанешен
.
хаљина
јесам
он
бити
простити
,
но
јако
удесан
.
од
бео
сукно
чакшире
,
кратак
лак
гуњац
,
прслук
отворити
,
лак
опанак
са
танак
,
преко
чарапа
унакрст
обвијен
каишом
.
Држање
он
бити
благородан
,
да
се
познати
да
јесам
негдар
војник
бити
.
кад
он
јесам
когод
овако
стар
и
слеп
погледати
,
имати
јесам
шта
видети
.
млоги
садањи
мекушац
када
бити
он
видети
и
глас
он
чути
,
крв
бити
она
се
смрзнути
.
Грмана
јесам
довести
један
служитељ
и
посадити
он
испод
један
повећег
дрво
.
кад
јесам
осетити
да
јесам
већ
пред
гост
,
прословити
:
—
Добродошли
,
банути
и
властела
,
војвода
и
јунак
!
бог
ви
дати
сваки
срећа
и
довољство
—
поздравити
јесам
гост
громовит
глас
.
—
бог
ти
добро
дати
,
Грмане
.
дед
’
испјевати
што
јуначки
онако
као
што
умети
.
но
,
напити
се
мало
да
ти
глас
боље
ићи
—
рећи
Новак
,
на
чији
реч
одма
’
се
дати
вино
пјевцу
,
који
искапити
један
подобар
чаша
и
погладити
свој
брк
,
узети
гудало
и
гусле
у
рука
.
гусле
јесам
бити
прост
,
каогод
у
обичан
слепац
који
пјевати
слава
свој
’
преткова
.
сав
јесам
сад
на
Грмана
гледати
и
чекати
како
хтети
започети
.
он
јесам
дати
дуго
на
себе
чекати
.
Почео
јесам
један
песма
о
Душанов
рат
са
Грк
.
пјесма
јесам
бити
обичан
,
но
Грман
знати
јесам
у
она
са
свој
глас
и
гудало
улити
нешто
величествено
.
тај
јесам
бити
обично
пјевање
,
што
се
само
уво
допадати
и
срце
усхићавати
,
но
нешто
више
.
тај
јесам
бити
тужан
јадиковање
који
срце
чупати
,
и
чежња
за
прошли
слава
.
глас
јесам
бити
громовит
,
каогод
што
јесам
бити
глас
Душанов
усред
борба
.
славно
време
куд
јесам
прохујати
куд
однети
стар
српски
слава
и
зашт
’
смањка
славно
српски
царство
...
?
ој
Душана
,
Срб'ма
сунце
јарко
,
Зашто
заћи
род
јуначки
...
?
Ђе
јесам
твој
мишца
силовит
Ђе
т
’
јесам
сабља
вазда
сјевајућа
...
?
Прође
слава
,
а
пјевцима
остати
—
један
спомен
,
као
љепи
санак
да
г
’
причати
млад
потомство
Глас
моћан
гусал
’
јаворов
.
вино
пити
три
војвода
славан
у
Прилип
град
бијел
;
једно
бити
војвода
Угљеша
,
друго
бити
Реља
Крилатовић
,
Треће
бити
војевода
Гојко
.
када
јесам
се
понапили
винце
,
стати
Гојко
’
вако
бесједити
:
Знаш
ли
Рељко
и
брата
Угљешо
Зашт
’
јесам
цар
војска
сакупити
,
Војска
силан
,
који
пар
немати
?
Ићи
хтети
Солун
отимати
и
Цариград
бјели
задобити
.
бог
из
ти
побра
говорити
—
Рече
Реља
војеводи
Гојко
.
А
Угљеша
тек
погладити
брк
,
Па
прословити
глас
радостан
:
цар
ја
рећи
:
војска
хтети
се
кренут
’
Јоште
данас
а
и
ја
са
она
.
цар
хтети
цјелу
управљати
војска
,
А
под
он
остати
војвода
.
ја
хтети
,
Реља
,
и
ти
с
цар
бити
,
А
брат
Гојко
с
војеводом
Жарко
и
Богдана
Љутица
јунак
управљати
љут
коњаник
.
—
То
изрећи
,
ситан
књига
стигнути
,
од
Душана
да
сав
бити
спремно
на
рат
поћи
мејдан
дјелити
.
Шта
тај
звечати
на
тај
поље
раван
?
тај
јесам
војска
силан
Душана
.
пред
војска
јесам
цар
Душана
силан
за
он
јездити
Угљеша
војвода
,
Реља
крилат
диван
Бошњачина
,
Гојко
,
Жарко
и
Љутица
Богдан
,
и
кнез
Лазар
,
млад
јуначина
.
један
пола
узити
пут
Солун
,
други
пол
пут
Марица
рјеке
.
стати
Душан
пред
Солун
град
и
почети
он
бити
страховито
.
силан
одјек
српски
оружје
Зачуо
се
преко
грчки
мора
,
Свјет
се
дивити
српски
јунаштво
,
Грк
бранити
с
’
,
но
јуначки
срећа
вјеран
ости
српски
оружје
,
сам
Цариград
страх
јесам
обузети
;
јер
јунак
,
српски
коњаник
,
отиснути
Грк
од
Марица
Баш
до
сам
’
врата
цариградски
’
.
тај
хтети
с
’
причат
’
док
јесам
бјела
свјета
како
Србљин
Грк
побједише
.
Гојко
,
Жарко
и
Љутица
Богдан
Грчка
војска
на
сав
страна
тражити
.
кад
доћи
близу
Цариград
,
Ал
’
Грк
она
насусрет
изићи
са
Турчин
и
Татари
љутити
.
оба
војска
ударити
с
’
силно
.
Грк
борити
с
’
што
се
бољма
моћи
;
јесам
чудо
,
домовина
бранити
.
Турчин
борити
с
’
ка
’
лав
љутити
;
јесам
чудо
домовина
тражити
.
А
Татари
као
змија
љутити
Нагрнуше
на
Србље
јуначан
да
она
отети
добијен
благо
.
стати
звека
силан
оружје
.
звук
сабља
надалеко
с
’
чути
.
земља
тутњити
под
силан
јунак
,
и
њи'овим
коњ'ма
халовит
.
Већ
се
земља
крвца
оросити
,
Јоште
мало
па
јуначки
крвца
Већ
поток
почети
се
лити
.
Јошт
’
се
не
знати
чији
јесам
побједа
.
но
кад
стигнути
кнез
Лазар
млад
страх
напасти
душманин
љут
.
сад
почети
коњаник
српски
,
борити
се
ка
’
змајев
љут
.
Жарко
убити
један
паш
турски
и
јошт
млоштво
Грк
и
Турчин
;
Гојко
убити
грчки
војвода
,
А
и
Богдан
дост
’
починити
јад
Међ
’
Турчин
и
Татар'ма
мрк
.
А
кнез
Лазар
на
красан
мејдан
Сложи
силан
татарски
војвода
.
тад
појавити
с
’
силан
Татарин
,
Па
на
Србљин
издалека
викати
,
да
бити
мејдан
рад
дјелити
с
ким
Наочиглед
војска
обадва
,
силан
бити
гордити
Татарин
,
но
силан
миш'ца
Новаков
.
млад
Новак
наочиглед
војска
Поче
мејдан
с
Татарин
бити
.
татар
с
копље
поразит
’
он
хтјети
;
одбити
Новак
сабља
свој
копље
.
љут
Татарин
сабља
повадити
,
но
ни
сабља
он
не
помагати
.
јер
јесам
брз
Новаков
рука
,
Па
одбијати
од
себе
ударац
.
Новак
стати
сабља
бит
’
душман
,
но
челични
татарски
кошуља
,
Већ
се
о
она
сломити
мач
Новаков
.
тад
’
Татарин
јошт
’
жесток
напад
;
крв
облити
Новаков
груда
,
јер
Татарин
не
да
он
време
,
но
бити
он
сабља
без
престанак
.
пет
већ
рана
Новак
задобити
,
А
Татарин
радосно
се
смјеши
.
ал
’
кад
Новак
буздован
дочепати
,
Па
кад
лупити
с
он
Татарин
стати
Татар
на
коњ
се
њијат
’
;
А
други
он
ударац
обор
;
пасти
крвник
с
коњ
халовит
Татар
пасти
,
а
Новак
допасти
,
и
одрубити
Татарин
глава
Баш
са
сам
душманин
сабља
.
кад
тај
видити
војска
обадва
,
Дивише
се
јунаштво
Новак
,
Па
јошт
већма
стати
се
борит
’
.
Помјешаше
с
’
као
морски
вал
силан
звук
глас
и
оружје
.
Душман
љутити
сад
освјету
тражити
српски
војска
за
побједа
с
’
борити
.
пасти
тама
на
тај
поље
равно
,
црн
ноћца
крај
учинити
борба
;
Ал
’
побједа
остати
Србин
.
преко
свој
’
крвавити
’
љешева
једва
с
’
спасти
њешто
од
душман
сраман
бјегством
,
да
гласити
однети
Цариград
о
српски
побједа
.
кад
ноћ
проћи
,
а
зор
настати
и
кад
помоћ
нов
Срб'ма
стигнути
,
сав
се
дигнути
путем
цариградски
да
с
’
покушати
срећа
против
град
.
ал
’
тад
стигнути
од
Душана
књига
од
Солун
,
да
се
војска
вратити
;
„
натраг
мој
српски
соко
!
Грчки
цар
милост
од
ми
просити
,
милост
свјечи
род
јуначки
До
милост
,
дост
’
слава
стећи
“
.
тад
се
вратити
војска
сваколик
у
Србија
,
свој
домовина
.
српски
слава
по
свјету
се
чути
;
од
Дунаво
до
црн
морати
,
од
Грчкога
до
јадрански
морати
;
тек
Душана
име
спомињати
се
.
но
и
цар
сав
наградити
војска
,
и
војвода
свој
помагач
:
Жарко
,
Гојко
,
војвода
Угљеша
и
остати
витез
српски
опет
пити
вино
у
Призрен
,
Вина
пити
,
а
тројица
хвала
.
А
кнез
Лазар
и
млад
Новак
златан
класа
задобити
орден
.
неки
пити
весео
она
мајка
нек
она
прсити
сув
злато
дичити
,
кад
се
борити
за
слава
јуначки
.
Жив
остати
спомен
силан
цар
,
Док
јесам
свјета
,
докле
српство
живити
!
од
мен
’
пјесма
,
а
од
бог
здравље
,
јунак
,
који
слава
храна
“
.
после
овај
пјесма
јуначки
чувство
обузети
цео
друштво
.
Новак
се
суза
из
очи
пустити
.
—
еј
,
где
јесам
тај
време
када
јесам
у
Романија
војевати
.
онда
Турчин
јошт
јесам
знати
где
легати
Призрен
и
Приштина
.
да
јесам
ја
сад
онај
млад
година
.
—
затим
мало
узданути
Новак
,
но
опет
,
задавити
свој
туг
,
рећи
пјевцу
:
—
А
гдје
јесам
ти
бити
онда
,
старац
?
—
ја
јесам
се
онда
близу
кнез
Лазар
борити
,
на
који
јесам
млоги
душман
наједанпут
напасти
бити
.
он
она
јесам
силан
рука
обарати
.
но
и
ја
јесам
један
ударац
један
оборити
,
баш
кад
јесам
на
кнез
одостраг
рука
дигнути
да
он
посједак
.
Божа
мој
,
како
јесам
сав
онда
друкчије
изгледати
.
камо
сад
такови
јунак
?
онда
јесам
питати
колико
имати
душман
,
но
само
гдје
јесам
душманин
?
—
да
,
тај
јесам
истина
—
продужити
Новак
—
јесам
се
онда
питати
,
колико
ји
имати
,
па
јесам
опет
свагда
победа
одржати
.
—
Али
цар
Душана
сваки
јесам
морати
слушати
,
нити
јесам
трпити
који
упоран
војвода
—
рећи
Петошко
.
—
кад
јесам
Душан
само
око
на
који
бацити
бити
јесам
доста
;
сваки
он
јесам
поглед
бити
заповест
—
додати
Грман
.
—
јер
,
који
јесам
хтети
слушати
,
с
тај
јесам
кратак
рачун
правити
;
на
други
свет
,
или
у
Гургусовачку
кула
—
приметити
Петошко
.
Новак
јесам
се
баш
допадати
такови
примедба
;
и
да
не
бити
Петошко
јошт
дубље
заићи
поред
Грмановог
простодушије
,
тражити
јесам
други
предмет
разговор
.
он
ако
јесам
јесам
у
себе
сав
тај
и
осећати
што
Петошко
говорити
,
опет
чест
војводски
јесам
он
допуштати
да
отрпети
од
будала
таков
разговор
,
у
који
се
великаш
слабост
и
страст
,
и
заслужен
њи'ове
каштига
одвећ
живо
представљати
.
Прочи
гостити
почети
већ
такође
међу
себе
тих
глас
примедба
правити
о
растројењу
српски
и
непослушност
великаш
.
—
А
колико
јесам
тај
рана
задобити
старац
—
запитати
Новак
Грмана
.
—
свега
седам
,
и
тај
три
тежак
—
одговорити
Грман
.
—
А
ја
већ
онај
што
јесам
од
Татарин
задобити
и
не
бројити
за
рана
,
давно
јесам
већ
излечити
сасвим
,
но
имати
ји
јошт
неколико
који
ја
јошт
и
сада
пакостити
.
сав
јесам
тај
Новак
говорити
да
само
горњи
разговор
мало
збунити
;
и
на
тај
опет
шал
започети
са
Петошком
.
—
А
колико
јесам
тај
рана
задобити
Петошко
?
—
имати
,
богме
,
и
тај
два
велик
.
—
да
чути
какав
?
—
Кажу
да
јесам
се
у
цич
зими
родити
,
па
ја
јесам
глава
презебла
,
и
имати
рана
у
мозак
.
мој
мати
,
сиротица
,
умрети
јесам
,
а
о
ја
смиловати
се
један
пастирка
,
тај
ја
живот
одржати
.
да
јесам
се
лети
бити
родити
,
можда
бити
’
бити
сад
какав
војвода
или
владика
.
—
Ко
јесам
тај
видити
,
ран
у
мозак
!
—
рећи
неки
дворјанин
једном
гост
,
смешити
се
и
тишијим
глас
,
но
опет
да
се
чути
моћи
.
—
онај
само
моћи
имати
рана
у
мозак
,
који
се
са
мозак
родити
,
јер
вео
да
имати
људи
,
који
се
без
мозак
родити
и
звати
се
шупљоглавац
.
но
и
јесам
да
имати
људи
на
који
се
видити
да
не
имати
мозак
,
па
јесам
горети
него
они
са
запаљен
мозак
.
но
и
тај
јесам
опет
бог
дати
нешто
што
други
не
имати
.
и
човек
јесам
као
животиња
.
један
животиња
имати
рог
,
други
оштар
зуб
,
један
велик
снага
,
други
лукавство
.
тако
исто
и
људи
.
један
имати
шупаљ
глава
,
други
имати
млоги
мозак
.
па
шта
јесам
боље
од
тај
два
?
кад
један
,
кад
друго
.
један
имати
млого
памет
а
имати
јагњећи
нарав
,
онда
кад
међу
курјак
живити
.
Шта
он
ползује
памет
?
други
имати
мање
памет
ал
’
имати
гладак
образ
и
ћуд
лисичији
па
међу
јагањац
и
Зецов
никад
боље
—
ето
тако
се
цео
овај
наш
свет
прометати
.
овај
јесам
бити
као
одговор
посмешљив
дворјанин
.
Више-мање
,
сваки
се
смејати
на
Петошков
разговор
.
—
А
где
ти
јесам
,
бог
ти
,
други
рана
?
—
