из
српски
Живота
приповетка
С
.
В
.
ПОПОВИЋА
свеска
други
ШУМАРЕВА
ЋЕРКА
приповетка
из
српски
Живота
написати
С
.
В
.
ПОПОВИЋ
.
издање
српски
КЊИЖАРЕ
и
ШТАМПАРИЈЕ
БРАЋЕ
м
.
ПОПОВИЋА
у
нов
сад
Цена
@card@
новч
.
из
српски
Живота
приповетка
С
.
В
.
ПОПОВИЋА
свеска
други
ШУМАРЕВА
ЋЕРКА
издање
срп
.
КЊИЖАРЕ
и
ШТАМПАРИЈЕ
БРАЋЕ
м
.
ПОПОВИЋА
у
нов
сад
@card@
.
ШУМАРЕВА
ЋЕРКА
приповетка
из
српски
Живота
.
написати
С
.
В
.
ПОПОВИЋ
.
у
нов
сад
издање
српски
КЊИЖАРЕ
БРАЋЕ
м
.
ПОПОВИЋА
@card@
.
књига
први
.
@card@
.
у
Фрушкој
гора
бити
година
@card@
*
некако
око
Божић
читав
врева
у
дворац
властеоски
главнога
шумар
,
у
шума
близ
љ
.
гостити
,
што
јесам
из
околина
позвати
на
овогодишњи
хајка
долазити
један
за
други
.
исти
што
један
прапорац
умукнути
већ
се
чути
други
из
буквик
.
пред
кућа
прихваћати
гост
глава
сам
шумар
Роман
Животић
веселити
поздрав
и
спроводити
она
до
трема
.
у
трема
она
дочекивати
његов
сестра
госпођа
Босиљка
и
млад
ћерка
Љубица
,
—
девојче
од
свој
петнаест
пролеће
.
први
лугар
Петар
скидати
са
саонице
дебео
бунда
,
ловачки
торба
и
оружје
.
Кушница
ловачки
пас
,
што
јесам
везати
у
пасји
обор
иза
кућа
поздравље
сваки
гост
весео
цик
и
испрекидан
лавежем
.
по
поље
и
по
шума
јесам
пасти
први
овогодишњи
снег
готово
до
колено
.
мраз
он
јесам
стегнути
па
сав
шкрипити
под
нога
.
време
јесам
тих
и
ведар
,
нем
ветар
а
тај
јесам
таман
као
што
ваљати
за
хајка
.
од
неки
доба
намножити
се
зверад
у
оближњи
шума
.
Јелена
јесам
истина
редак
али
срна
и
лисица
имати
тма
божији
.
лугар
јесам
виђати
траг
и
од
курјак
.
—
Мор
да
јесам
прошли
зима
,
кад
јесам
оно
тако
дуго
стајати
лед
на
Дунаво
,
прећи
из
бачки
ритина
и
шум
.
господин
Роман
јесам
двадесет
година
главни
шумар
у
властелинство
.
у
свој
млад
година
јесам
бити
негде
у
Чешка
а
родом
јесам
из
долњи
Срем
.
властелинство
он
јако
пазити
јер
јесам
он
једини
шумар
у
Фрушкој
,
који
јесам
свршити
шумарски
академија
—
остати
што
јесам
,
тај
јесам
већина
лугар
,
који
јесам
дуг
служба
постати
шумар
.
господин
Роман
јесам
бити
човек
врло
наочит
у
добар
мушки
снага
,
господски
изглед
.
ко
он
не
знати
пре
бити
рећи
да
јесам
глава
сам
властелин
него
један
од
први
часник
он
.
висок
као
бор
,
широк
,
испупчен
кост
у
лице
,
онизак
чела
а
орловски
нос
са
јак
корен
.
кад
стајати
,
кад
говорити
,
видити
из
цео
појава
човек
енергичан
,
челични
карактер
.
посати
јесам
сав
разумевати
скроз
и
скроз
.
увек
чист
рука
,
бити
јесам
једнако
строг
према
себе
,
према
млад
и
према
околни
народ
.
Шуму
јесам
волети
—
јер
јесам
у
она
провести
сав
век
,
чисто
јесам
друговати
са
сваки
цер
и
храст
.
бити
јесам
страстан
ловац
.
Кажу
да
он
рука
јесам
задрхтати
,
двоцевка
да
он
јесам
никад
слагати
.
Тешко
пустолов
да
он
он
затећи
у
шума
с
пушак
у
рука
,
тај
тешко
да
бити
изнети
жив
глава
.
откако
јесам
Роман
Животић
главни
шумар
у
овај
крај
,
немати
више
да
сељак
красти
и
пустошити
шум
.
ники
се
не
бити
ни
за
жив
глава
усудити
да
сећи
себе
градљике
.
у
суварину
јесам
сиромаш
ходити
вазда
слободно
и
без
цедуља
.
знати
јесам
тај
свако
шта
он
чекати
ако
он
ухватити
господин
Роман
и
његов
лугар
у
какав
штета
.
ретко
да
јесам
таки
ствар
долазити
до
пред
суд
.
у
шума
судити
кос
—
и
шумарев
олово
.
Још
се
и
данас
памтити
крвав
битак
између
десетина
лупеж
,
Романа
и
његов
два
лугар
.
бити
јесам
тај
год
.
@card@
.
кад
се
онај
свет
почети
да
бунити
нешто
против
властелин
.
господин
Роман
јесам
једва
преболети
тежак
рана
у
леви
плетати
али
три
лупеж
платити
јесам
свој
крађа
глава
.
од
тај
доба
јесам
мир
и
не
чути
се
ништа
јер
се
свет
преплашити
.
бивати
да
хтети
погдекоји
несташан
момак
изаћи
пред
празник
ноћу
у
лов
,
да
привреба
који
јарац
на
прескок
—
али
и
тај
јесам
ређе
,
јер
се
знати
,
да
господин
Роман
ретко
када
ноћ
у
свој
кућа
.
Часом
искрснути
из
чест
,
где
он
се
човек
и
не
нада
и
јао
онај
,
ко
он
повикати
свој
громак
глас
:
стајати
,
момак
!
Госпођа
Босиљка
јесам
стар
сестра
Романов
—
жена
близу
шесет
година
али
јесам
врло
држећи
и
младолик
.
јесам
бити
ни
пет
година
удати
,
па
како
јесам
остати
без
деца
а
снаха
она
јесам
одмах
,
пошто
јесам
родити
Љубица
,
умрети
—
тај
јесам
госпођа
Босиљка
одржати
Љубица
.
бити
она
јесам
што
и
мати
тако
,
да
дете
и
јесам
знати
за
други
мати
до
за
свој
тетак
,
свој
мио
нана
.
Госпођа
Босиљка
јесам
бити
жена
бог
тај
питати
како
изобразити
али
јесам
бити
бистар
као
и
брат
она
и
како
јесам
увек
бити
у
добар
друштво
,
тај
јесам
много
чути
,
добро
памтити
ти
и
много
знати
.
у
тих
осама
шумарски
дворац
бити
она
јесам
књига
веран
друг
,
кућа
и
братовљев
јединац
велик
брига
.
Роман
јесам
довести
свој
покојни
жена
из
Чешка
.
заволети
јесам
са
њезин
добар
и
благ
нарав
—
али
јесам
бити
сретати
да
провести
с
она
век
.
Треће
година
умрети
он
јесам
жена
нагло
од
врућица
.
кад
јесам
јесам
спуштати
у
хладан
рак
на
тих
сеоски
гробље
у
љ
.
.
Роман
се
на
њезин
гроб
заветовати
у
себе
:
да
се
никада
не
хтети
више
женити
.
таки
жена
као
што
он
јесам
бити
покојница
,
знати
јесам
да
не
хтети
никад
више
добити
.
Љубица
јесам
од
отац
имати
онај
диван
смеђ
кос
и
нежан
као
снег
бео
лик
а
на
тај
лик
она
два
плав
велик
ока
бити
јесам
наслеђе
од
покојни
мати
.
исти
ако
она
јесам
петнаести
настати
,
али
јесам
Љубица
бити
снажан
на
отац
.
ники
не
бити
рећи
да
јесам
зрео
девојка
.
само
по
безазлен
говор
и
неумешан
,
чисто
плашљив
кретање
видети
се
да
јесам
још
дете
.
Љубица
јесам
одрасти
у
шумарев
дворац
,
њезин
нанати
она
бити
учитељица
а
отац
учитељ
.
свој
необичан
бистар
памет
сав
јесам
лако
и
брзо
схваћати
.
Шуме
и
природа
око
она
,
у
који
јесам
друговати
са
цвеће
,
кос
и
славуј
,
засадити
јесам
још
у
детињи
душа
неки
необичан
појетички
клица
.
она
јесам
волети
овај
свет
,
у
ко
јесам
живети
као
у
рај
—
срце
јесам
јесам
вући
међу
људи
,
јер
она
јесам
људски
ни
знати
,
ма
да
јесам
кашто
зажудила
да
се
винути
преко
планина
,
да
видити
имати
ли
још
где
тако
диван
крај
као
што
бити
овај
изнад
село
љ
.
ловац
јесам
бити
сав
већ
поиздолазити
.
тај
јесам
бити
господин
срески
судац
,
млад
кратковид
човек
али
ипак
страстан
ловац
,
тај
намесник
чак
из
манастир
К
.
тај
поп
Стева
из
м
.
обојица
чувен
ловац
,
ту
неки
коњички
капетан
чак
из
осека
,
осим
тај
шумар
из
оближњи
спахилук
сав
она
шесторо
с
домаћин
.
уз
она
хтети
ићи
неколико
„
шицара
“
из
село
а
два
лугар
хтети
водити
хајкач
.
за
вече
јесам
домаћин
уз
весео
разговор
углављивати
план
сутрашњи
хајка
.
од
кућа
па
до
врх
планина
углавити
јесам
сваки
место
,
где
хтети
бити
који
мет
,
из
који
хтети
до
кретати
хајка
,
где
ли
хтети
да
засести
ловац
.
кад
се
изнети
печење
,
дигнути
весео
домаћин
чаша
у
здравље
свој
гост
.
таман
што
јесам
напити
али
спасти
његов
двоцевка
са
чивилук
и
грунути
о
патос
.
како
јесам
треснути
,
опасти
леви
цев
и
саса
драмлија
срећом
у
дувар
.
таван
облак
надвити
се
господин
Романа
над
чела
.
Жил
он
набрекнути
као
масница
и
он
викнути
громовит
:
Петар
!
Босиљка
доћи
сав
блед
као
крпа
и
од
тежак
страх
само
што
јесам
чути
како
јесам
Љубица
вриснути
кад
јесам
пушак
опалити
,
нит
’
јесам
видети
како
јесам
она
први
међу
сав
ђипити
са
свој
место
.
Лугар
Петар
ући
сав
усплахирен
у
трапезарија
.
—
Мор
како
јесам
тај
обесити
мој
двоцевка
—
грмнути
шумар
Роман
—-
мал
што
ми
не
осакатити
!
—
јесам
јесам
ја
вешати
,
господин
.
бити
јесам
од
јутро
бити
с
она
на
Градина
па
морати
да
јесам
пређица
попустити
.
господин
Роман
застати
за
часак
.
у
душа
он
се
дизати
неки
таван
слутња
.
ловац
јесам
људи
сујеверан
.
Час
по
па
она
се
нешто
предсказивати
.
не
веровати
у
којекакав
бапски
враџбина
—
али
имати
нешто
и
у
тај
.
Пушка
хтети
опалити
без
узрок
—
већ
ако
хтети
ко
према
глава
.
—
остати
,
бог
да
,
пуст
!
—
промумлати
Роман
кроз
зуб
,
насути
чаша
Теочинца
да
он
разгонити
свој
црн
слутња
—
но
чисто
се
тргнути
кад
он
тај
реч
и
нехотице
излетети
из
уста
.
после
овај
кобан
догађај
јесам
гостити
моћи
више
да
се
расположити
.
и
што
бити
бити
,
ићи
бити
некако
силом
.
сваки
јесам
бити
стар
ловац
,
сваки
јесам
осећати
да
двоцевка
кобити
неко
о
глава
.
природно
јесам
да
јесам
сваки
слутити
за
себе
црн
.
кад
ко
требати
да
уранити
,
тај
не
требати
да
седити
у
ноћ
за
вече
.
за
лов
,
особито
за
хајка
требати
будно
око
,
лак
глава
а
рука
поуздан
који
не
дрхтати
.
у
јутро
се
тај
пођипати
зором
.
ловац
се
облачити
лако
и
топло
,
кратак
капут
и
топли
грудњак
а
чизма
до
колено
.
осим
пушак
и
торба
сваки
ти
се
тај
завргнути
још
и
кукаст
дренов
штап
.
имати
стрмен
где
хтети
се
морати
и
поштапати
,
где
кук
и
прихватати
за
који
растић
или
церић
.
Хајкачи
јесам
бити
већ
пре
зор
поиздолазити
из
село
.
бити
она
јесам
десетак
момак
,
сваки
са
дреновац
у
рука
,
лак
торба
о
раме
а
шарен
обојак
чврсто
притегнути
у
лак
опанак
.
стајати
у
кућа
па
се
грејати
око
ватра
.
Чутура
ићи
редом
,
неки
присмакати
и
хлеб
и
лук
тај
заливати
ручак
црн
вино
.
два
торбоноша
,
што
хтети
носити
смок
пипати
по
торба
,
смести
се
и
мислити
:
хтети
ли
и
она
допасти
који
залогај
од
господски
ручак
?
у
тај
изићи
и
ловац
тај
стати
пред
кућа
.
Шумар
Роман
призвати
свој
лугар
и
стати
она
тумачити
куда
хтети
заводити
хајкач
,
он
хтети
јесам
намештати
ловац
и
шицаре
.
кад
чути
његов
фишек
,
нек
звижнути
двапута
и
нек
кретати
хајка
уз
страна
.
окренути
се
хајкач
и
запретити
она
да
ићи
врло
мирно
,
да
се
не
збити
у
гомила
,
него
нек
ићи
увек
у
ланац
.
не
требати
да
викати
и
алакати
,
доста
јесам
ако
штап
ударати
по
шипраг
и
по
дрво
.
ники
да
не
пухати
јер
зверје
слуктити
оштро
а
њушити
добро
,
тај
хтети
да
нагнути
натраг
кроз
ланац
.
лугар
нека
пуцати
само
на
зверје
,
што
она
ђипити
пред
нога
и
тај
ако
потећи
натраг
.
док
јесам
ловац
узићи
уз
први
брег
,
небо
се
бити
већ
натуштити
а
канда
јесам
почети
и
ветар
.
Суседни
шумар
гледати
непрестано
у
облак
.
таман
ако
стигнути
у
врх
планина
ето
ти
она
и
бура
с
вејавица
.
добро
хтети
бити
ако
истерати
и
први
мет
на
мир
.
ко
бити
рећи
да
хтети
после
онако
красан
синоћњи
вече
осванути
овако
ружан
и
незгодан
дан
?
јесам
претурити
ни
први
кос
а
већ
јесам
друштво
бити
без
воља
.
сваки
бити
се
драг
душа
вратити
,
али
ники
не
смести
први
да
поменути
.
Роман
ћутети
,
натуштити
се
па
пртити
стаза
кроз
снег
.
хајка
стати
на
брдо
на
равница
.
лугар
се
отискоше
с
хајкач
лево
,
обити
брежину
,
ухватити
се
поток
па
хтети
истерати
стран
уз
церов
поток
.
ловац
хтети
запасти
у
заседа
с
овај
и
с
онај
страна
поток
,
испред
стар
шум
тај
спречити
звериње
,
да
не
умицати
у
она
из
буквик
у
матор
шум
.
у
тај
шипраг
имати
увек
доста
срна
а
кашто
искочити
и
по
који
лис
.
прескок
и
трага
имати
на
сав
страна
.
за
по
сахат
бити
се
ловац
сав
понамештати
све
по
двеста
корачај
један
од
други
.
сваки
знати
где
он
стајати
предњак
,
да
знати
куда
хтети
пуцати
,
да
не
пуцати
један
на
други
.
таман
што
јесам
звижнути
шумарев
фишек
,
дигнути
се
ветар
сав
тај
јаче
.
време
бити
попустити
,
облак
се
пустити
ниско
.
Већ
полетати
по
који
кап
киша
а
с
она
и
снег
.
сваки
јесам
засести
у
бусија
,
неки
на
пањ
неки
пасти
за
дрво
.
Пушке
јесам
запета
али
ороз
јесам
покрити
лакат
,
да
не
бити
ваља
закиснути
.
из
даљина
се
чути
хукати
као
да
хиљаду
кола
тутњити
преко
калдрма
.
тај
јесам
бура
који
се
мучити
да
с
Дунаво
узићи
уз
планина
.
облак
се
носити
ниско
над
шум
,
до
се
пухати
од
магла
као
грдан
котао
.
ветар
час
јечати
,
час
Фијуче
,
час
опет
свирати
.
Бур
јесам
већ
ту
,
тек
да
се
излити
сав
беснило
свој
.
наједаред
грунути
киша
као
из
кабао
.
не
потрајати
ни
четврт
сахат
а
окупити
циганин
.
јесам
да
падати
,
мислити
све
сећи
образ
.
на
овај
време
не
бити
ни
бесан
кер
изишио
на
поље
из
кућа
.
но
ловац
ћутети
и
трпити
,
знати
да
морати
бити
и
тај
,
да
хтети
тај
часом
се
изтутњити
па
хтети
брзо
прећи
.
тако
јесам
и
бити
.
за
хајкач
нем
ружан
време
,
фишек
јесам
звижнути
,
они
кренути
хајка
.
сваки
тај
наслонити
рукав
од
гуњац
на
очи
,
па
ићи
унапред
.
јесам
они
кривити
,
што
немати
ни
клет
звере
—
они
јесам
свој
истерати
,
па
јесам
се
ћутећки
домакнути
ловац
.
Ћуте
и
ловац
само
што
чути
,
где
она
цактати
ороз
на
пушка
,
када
она
спуштати
.
један
хајкач
причати
,
како
јесам
у
онај
чудо
,
кад
јесам
онако
сипати
и
пљуштати
видети
пред
себе
јелен
и
три
кошута
;
куд
јесам
продерати
не
умести
да
казати
,
јер
јесам
видети
ни
на
десет
корак
испред
себе
.
друг
он
не
веровати
,
мислити
,
да
лагати
.
Циганин
јесам
па
волити
слагати
,
него
да
он
ко
частити
.
први
се
мет
ружан
изјаловити
.
Бур
се
стишати
,
али
зао
воља
јесам
порасти
у
свити
—
видити
тај
свако
,
да
данаске
нем
берићет
;
но
Роман
не
да
рећи
,
истерати
још
један
мет
,
како
она
бити
,
после
хтети
ручати
на
планина
,
па
отуд
хтети
раније
кућа
.
после
неколик
реч
пристати
цео
друштво
,
да
се
заметнути
још
и
други
мет
.
време
се
рашчистити
,
па
срамота
бити
бити
вратити
се
празан
шака
.
А
јесам
ни
у
ред
,
кварити
домаћин
воља
.
Заметоше
и
други
мет
.
тек
што
јесам
хајкач
замакнути
за
брдо
,
али
један
шицар
из
село
,
који
се
сићи
бити
у
до
,
да
се
напити
вод
из
поток
,
доћи
горе
и
рећи
нешто
Романа
.
Роман
стати
као
опарити
.
—
где
јесам
она
видити
?
колико
она
имати
?
—
Замакоше
ено
у
онај
чест
она
тројица
с
пушка
,
а
двојица
с
торба
.
—
То
не
моћи
бити
,
Лазар
,
да
се
јесам
преварити
,
да
тај
јесам
бити
Петар
и
Јаша
?
—
тај
бог
с
ви
,
господин
.
као
да
она
сад
гледити
.
»
људи
непознат
,
морати
да
јесам
отуд
некуд
од
Врдник
.
Романа
јесам
требати
више
.
таван
облак
он
се
надвити
над
чела
,
а
лице
он
план
гнев
.
код
он
жив
,
да
оружан
пустолов
тумарати
по
његов
шума
још
кад
он
ловити
.
Звижну
у
фишек
на
лугар
,
а
сподбити
двоцевка
преко
среда
.
и
ловац
:
моћи
,
чекати
!
таман
јесам
наћи
ко
хтети
она
послушати
!
тај
Роман
се
не
бојити
ники
,
до
бог
.
Прискочише
„
шицари
“
сеоски
,
да
ићи
они
да
видити
који
?
Роман
махнути
рука
да
се
не
мицати
.
сав
стати
као
укопати
,
јер
знати
,
да
у
он
немати
шал
.
Роман
ући
у
шипраг
.
јесам
доћи
ни
до
онај
сув
буква
,
када
он
се
зачути
громак
глас
:
стајати
,
момак
!
у
тај
план
пушак
,
прво
један
па
после
други
.
зло
и
наопако
,
тај
јесам
добар
знак
.
Биће
крв
.
ловац
потећи
у
шипраг
.
Још
они
јесам
ни
улегнути
,
али
грунути
Романов
двоцевка
први
из
један
,
па
онда
из
други
цев
и
затим
настати
нем
тишина
.
е
,
наопако
,
ту
хтети
бити
мртав
глава
.
који
Роман
гађати
,
тај
он
не
хтети
умакнути
.
ловац
нагнути
брзо
кроз
младиковину
.
кад
јесам
претурити
на
сто
корак
али
имати
шта
и
да
видити
!
Роман
поклекнути
десни
нога
а
леђа
се
одапрео
о
буква
.
Ловачки
он
шешир
у
снег
а
са
чела
он
лоптити
крв
.
леви
рука
држати
се
за
срце
.
у
лице
јесам
сав
блед
.
Прискочише
и
подигнути
он
,
једва
јесам
моћи
да
промуцати
:
—
Убише
ја
зликовац
!
љуљ
...
и
глава
он
клонути
на
рам
поп
Стеванов
.
—
Ко
јесам
пуцати
,
Романа
за
бог
жив
?
но
Роман
јесам
дизати
глава
.
за
тила
часак
бити
јесам
и
хајкач
ту
.
два
јак
момак
сподбити
он
под
мишица
.
Привезаше
он
ран
на
чела
.
—
тај
јесам
бити
дубок
,
тек
ако
он
јесам
драмлија
окрзнути
јер
се
сав
осути
у
буква
.
но
испод
леви
мишце
лоптити
јесам
силан
крв
.
зликовац
јесам
гађати
баш
у
срце
—
и
тешко
да
он
јесам
и
погодити
.
све
бадава
кад
хтети
несрећа
!
—
сав
се
још
синоћ
слутити
,
да
не
хтети
бити
добар
.
у
сто
добар
час
да
јесам
се
вратити
одмах
после
први
мета
—
али
шта
хтети
кад
јесам
он
кукавац
бити
највећма
навалити
.
зар
јесам
моћи
мислити
,
да
хтети
он
бити
,
јадник
,
о
глава
.
но
ту
сад
нем
чекање
.
Умочише
пешкир
у
снег
и
привити
он
рана
на
леви
сиса
.
Часом
оборити
грање
тај
отесати
носити
.
Тежак
јесам
тај
човек
—
а
где
бити
така
рањеник
издржати
сат
ходати
до
кућа
па
сав
да
он
носити
на
рука
.
Тужан
спровод
кренути
се
као
да
пратити
мртвац
.
свако
јесам
тај
доћи
блед
као
крпа
.
Тежак
бол
се
исписати
свако
на
лице
.
таки
човек
да
умлатити
зликовац
из
заседа
!
под
терет
туга
ники
јесам
ни
мислити
да
поћи
за
убица
у
потера
.
Пођоше
низ
брдо
.
уз
тих
корак
носач
чути
се
само
тешко
јечање
рањеников
.
Баш
као
да
он
нешто
роптати
у
грло
.
немати
од
он
већ
ништа
.
да
бог
да
да
доћи
жив
и
до
кућа
.
јесам
шал
ударити
човек
драмлија
по
сред
срце
жив
.
поп
Стева
и
намесник
бити
испредњачити
,
да
спрема
госпођа
Босиљка
и
Љубица
на
овај
грдан
несрећа
.
кад
се
носач
помолити
према
кућа
,
излетети
оба
јадница
кукаван
Романа
у
сретање
.
кад
допасти
до
носила
па
он
видети
да
већ
издисати
,
бити
она
оба
као
да
она
јесам
гром
ударити
.
Љубица
се
прибрати
,
вриснути
поново
и
пасти
на
носила
.
у
тај
мах
јесам
кукаван
Роман
Животић
издахнути
.
проклети
двоцевка
остати
он
пуст
.
Још
он
јесам
синоћ
кобити
о
глава
.
—
Лов
јесам
бити
крај
.
ловац
јесам
овај
грдан
и
ненадан
несрећа
бити
тако
потрести
,
да
јесам
само
помоћи
тужан
сестра
и
јадан
кћер
да
се
учинити
први
спрема
за
укоп
.
Разишли
јесам
се
после
свој
кућа
,
да
прексутра
доћи
да
учинити
мио
покојник
и
други
последњи
почаст
.
срески
судац
јесам
предузети
одмах
енергичан
мера
да
се
зликовац
ући
у
траг
.
Трећи
дан
сахранити
несретан
Романа
Животић
али
не
у
сеоски
гробље
но
по
жеља
његов
у
врх
планина
на
један
видан
чот
.
Шуму
јесам
волети
,
у
она
јесам
живети
—
у
она
нека
боравити
и
вечит
санак
.
лак
шумски
поветарац
доносити
он
сваки
зор
и
вече
миомир
горски
цвеће
;
славуј
и
кос
певати
око
он
—
онда
хтети
он
бити
као
да
јесам
умр'о
но
као
да
јесам
и
данас
жив
.
@card@
.
ево
јесам
већ
други
година
како
јесам
се
госпођа
Босиљка
и
Љубица
доселити
након
смрт
покојни
Романа
у
Ч
.
,
мален
убав
местанце
крај
Дунаво
.
за
тако
тежак
рана
,
као
што
јесам
бити
ненадан
и
грозан
смрт
Романов
,
нем
лек
.
време
јесам
истина
добар
лекар
,
залечити
јесам
,
али
се
ожиљак
познавати
до
век
.
Госпођа
Босиљка
купити
јесам
у
Ч
.
онај
леп
кућа
крај
поток
у
сред
башта
,
пун
липа
и
мирисан
јоргован
.
да
јесам
она
два
дух
сам
у
кућа
,
пустити
јесам
госпођа
Боса
у
онај
кућерак
,
што
јесам
до
лагум
,
неки
сиромашки
надничар
са
жена
и
деца
.
на
мален
дрвен
доксат
свој
кућа
седети
бити
госпођа
Боса
летити
и
с
јесен
са
какав
рад
на
крило
,
па
бити
често
мисао
свој
блудети
по
далек
прошлост
.
не
један
пут
бити
помислити
,
како
јесам
тај
у
живот
људски
да
по
неки
мало
добра
запамтити
.
бивати
тако
да
се
несрећа
наклати
на
неко
те
он
пратити
од
колевка
па
до
гроб
.
А
по
неки
јесам
опет
цео
век
сретати
баш
као
да
се
родити
у
кошуљица
.
да
јесам
срећа
,
зар
бити
она
тако
сада
самовати
?
кад
помислити
како
јесам
имати
красан
муж
,
ал
’
не
дати
он
бог
дан
.
па
бар
да
она
јесам
који
срећом
брат
жив
.
Шта
и
шта
јесам
пута
она
још
пре
толико
година
слутити
,
да
хтети
он
кад
тад
снаћи
ма
какав
несрећа
,
у
тај
опасан
посао
његов
.
да
јесам
,
бог
да
’
,
још
у
школа
пош'о
други
стаза
.
Шта
бити
он
фалити
да
јесам
изучити
бити
богословија
;
онаки
људа
,
какав
бити
тај
бити
попасти
!
тај
живети
бити
сто
година
,
како
јесам
тај
миран
живот
.
е
али
он
постати
на
његов
несрећа
шумар
и
доћи
ето
јесам
себе
глава
.
Шта
вредити
што
јесам
онај
зликовац
похватати
,
па
јесам
онај
један
платити
глава
а
онај
други
трун
на
робији—кад
он
више
ники
не
повратити
.
па
бар
да
јесам
тај
дете
дочекати
и
збринути
.
он
она
јесам
одредити
помоћ
док
се
не
удати
,
али
тај
друго
јесам
тај
кад
јесам
отац
жив
.
и
у
тај
мисао
осетити
бити
добар
госпођа
Боса
двојина
јак
терет
на
себе
.
до
сада
јесам
бити
она
тај
дете
само
мати
-
али
сада
он
јесам
она
и
отац
и
мајка
.
кад
помислити
,
да
јесам
љубичина
срећа
сада
у
њезин
рука
,
уздахнути
горко
.
данас
јесам
тешко
и
мушки
,
а
камо
ли
с
женски
деца
.
Човек
родити
,
одрати
он
,
бринути
се
за
он
,
упутити
он
—
па
ти
доћи
туђ
човек
из
свет
,
бајаги
срећа
јесам
,
е
сад
подавати
он
свој
чедо
,
јединац
свој
—
а
ко
знати
шта
он
чекати
?
Баш
ти
јесам
тај
данас
изићи
чудан
свет
!
састати
се
,
узети
се
тако
двоје
па
често
не
саставити
ни
пун
година
,
па
онда
опет
свако
себе
.
тај
чудо
јесам
бити
док
јесам
она
девовати
.
али
и
младеж
јесам
онда
бити
сасвим
другачији
.
јесам
ти
ту
бити
да
се
заволити
чим
се
видити
.
знати
јесам
се
онда
годинама
,
заједно
јесам
расти
,
заједно
јесам
се
играти
,
у
школа
ићи
,
па
јесам
се
,
кад
јесам
одрасти
,
исти
онда
обегенисати
.
и
сав
јесам
тај
гледати
и
отац
и
мати
свој
очи
—
и
шта
и
шта
пута
се
говорити
:
тај
и
тај
јесам
један
други
намењен
.
о
љубав
јесам
ту
бити
много
спомен
.
знати
се
,
узети
се
а
љубав
доћи
после
и
сам
.
А
сад
јесам
тај
сасвим
окренути
на
други
.
он
из
Банат
а
она
из
Срем
.
видити
се
први
пут
у
век
--
она
се
допасти
он
а
он
она
.
бајаги
заљубити
се
један
у
други
.
док
длан
о
длан
а
онај
се
већ
и
узети
!
Бож
’
опростити
ићи
ти
тај
сада
баш
к'о
на
вашар
.
онако
јесам
ни
чудо
што
она
се
тек
после
свити
пред
очи
кад
јесам
већ
доцкан
.
после
јесам
она
кривити
проводаџија
и
не
знати
ко
—
е
ал
’
тако
јесам
тај
.
сад
јесам
ваљда
некуд
и
други
планета
,
кад
се
свет
тако
окренути
на
горе
.
у
таки
мисао
госпођа
бити
Боса
сав
претрнути
кад
јесам
помислити
,
да
јесам
и
њезин
Љубица
данас
сутра
па
девојка
на
удаја
.
истина
да
јесам
још
млад
,
тек
јесам
узети
седамнаести
—
али
сав
бадава
,
ту
јесам
већ
она
.
дуго
хтети
већ
трајати
,
јавити
се
и
она
срећа
—
и
онда
,
онда
хтети
тај
бити
од
свити
тежак
тренутак
тежак
тренутак
у
живот
госпођа
Боса
.
камо
њезин
леп
срећа
,
да
јесам
бог
она
примити
пре
Романа
,
па
јесам
данас
не
бити
морити
тај
тежак
брига
.
тек
бадава
јесам
тај
,
друго
јесам
човек
а
друго
јесам
жена
,
тај
он
она
јесам
родити
—
он
бити
се
знати
најбоље
и
састарати
за
она
.
но
бог
се
бринути
сирота
—
мислити
јесам
госпођа
Боса
а
Љубица
јесам
паметно
дете
.
Огрешила
бити
духати
кад
бити
рећи
,
да
јесам
она
досада
што
урадити
о
свој
глава
а
да
тај
јесам
бити
по
воља
њезин
нана
.
па
ваљда
не
хтети
ни
од
сада
.
А
друго
имати
јесам
њезин
покојни
отац
толико
пријатељ
,
сав
честит
људи
,
који
јесам
заборавити
на
његов
сироче
ма
да
он
немати
.
кад
већ
доћи
до
шта
,
наћи
хтети
се
и
тај
пријатељ
на
помоћ
.
А
напослетку
опет
бог
срећа
делити
.
не
бивати
ти
ништа
без
божији
.
док
се
госпођа
Боса
тако
из
дан
у
дан
тешко
бринути
,
јесам
Љубица
ни
слутити
откуда
ницати
силан
брига
на
чела
њезин
добар
нана
.
Љубица
јесам
бити
више
дете
кад
она
јесам
отац
погинути
.
Несрећа
отац
потрести
јесам
кћер
у
дубина
душа
њен
.
у
први
мах
бити
она
да
јесам
тај
као
неки
тежак
сан
.
тек
кад
јесам
видети
да
јесам
она
отац
спустити
у
рак
—
онда
она
јад
пасти
на
срце
.
са
очев
гроб
довести
јесам
јесам
кући
готово
у
пола
мртав
.
сутра
дан
осванути
јесам
у
врућица
.
пун
шест
недеља
дан
борити
се
њезин
млад
снага
дивовски
против
ватруштина
што
јесам
претити
да
хтети
она
сагорети
живот
.
Већ
јесам
гранути
и
пролеће
,
када
јесам
госпођа
Боса
моћи
рећи
:
хвала
бог
спасти
јесам
!
од
тај
тежак
болетице
ваљда
она
остати
и
онај
сетан
вео
што
она
се
кадшто
наднети
на
очи
као
лак
облачак
над
ведар
небо
.
но
човек
јесам
тврд
од
камени
а
благословен
младост
одолети
и
тежак
удар
у
живот
.
Љубица
се
брзо
опоравити
у
мирисан
горски
ваздух
.
сав
природа
дахнути
јесам
са
пролеће
нов
живот
.
—
но
како
јесам
тај
јадан
сироче
бити
сада
све
друкчије
.
бисеран
росан
капљица
по
шумски
цвеће
бити
јесам
она
сада
сузити
,
што
она
шум
лити
за
њезин
отац
,
који
јесам
шум
тако
волети
и
неговати
.
Славујев
песма
бити
јесам
туг
шумски
певач
,
који
јесам
Роман
бранити
и
чувати
од
оштар
кљуна
кобинога
и
од
зуб
несит
лиса
.
па
кад
поветарац
ран
зор
или
тих
вече
заљуљати
лиснат
круна
стогодишњи
храст
и
буква
,
тај
грање
чисто
јечати
од
бол
а
кроз
лишће
као
да
брујити
из
далек
тих
мртвачки
песма
:
„
со
свјатими
.
“
куд
год
поглед
сав
јесам
опомињати
на
мио
родитељ
,
који
јесам
она
љубити
као
очи
у
глава
.
сада
кад
он
јесам
изгубити
,
сад
тек
осећати
шта
јесам
имати
у
он
.
Често
пута
украсти
се
сам
из
кућа
да
ники
не
видити
па
се
упутити
на
његов
гроб
.
пасти
на
побусану
умку
,
обавити
рука
свој
око
храстов
крста
и
неизмеран
бол
она
испунити
душа
.
у
тај
час
најволети
бити
да
јесам
узањ
у
таван
гроб
.
Пушка
план
у
до
,
пуцањ
зајаокне
и
пробијати
се
кроз
планина
—
Љубица
се
тргнути
и
задрхће
,
стар
храст
повијати
пред
она
свој
грана
а
из
лиснастих
круна
као
да
се
чути
шапат
:
не
бојити
се
,
ја
јесам
ту
—
веран
другар
твој
отац
!
Плашљива
срна
претрчати
на
прескок
,
стати
и
зирнути
за
часак
у
девојка
на
гроб
ловчев
савити
у
чест
и
само
што
се
још
чути
тихо
кршкање
сувади
.
за
лак
срна
отети
се
Љубица
око
далеко
изнад
брег
до
у
тај
плав
небо
—
а
са
он
као
да
јесам
гледити
очи
мајка
њезин
.
у
срце
се
прикрадати
над
—
тај
она
јесам
сам
,
сасвим
сам
,
на
овај
свет
—
још
јесам
топле
груда
њезин
добар
нана
тај
ево
јесам
њезин
нана
и
сада
грлити
,
молити
и
приклиње
да
устати
са
гроб
,
да
не
убијати
себе
кад
немати
помоћ
.
нада
јесам
рајски
цвет
,
који
јесам
бог
усадити
у
човеков
срце
а
пупољак
он
јесам
у
девојачки
срце
.
Љубица
јесам
лакше
кад
се
исплакати
на
очев
гроб
.
знати
тај
и
госпођа
Боса
па
јесам
пуштати
,
јер
боље
да
се
дете
и
истужити
,
него
да
она
суза
пасти
на
срце
.
о
ускрс
јесам
дати
Романа
по
година
у
сеоски
црква
па
јесам
се
преселити
у
Ч
.
Љубица
јесам
никада
живети
у
свет
,
она
јесам
горски
чедо
,
срна
који
требати
исти
да
се
препитоми
међу
људи
.
Тешко
се
одвојити
о
,
шум
у
који
јесам
одрасти
а
још
тежити
од
очев
гроб
у
који
она
легати
све
благо
њезин
.
кад
јесам
доћи
у
Ч
.
,
Љубица
јесам
три
месец
дан
крочити
нога
никуда
из
кућа
.
Госпођа
Боца
се
бити
већ
тешко
забринути
за
свој
чедо
.
бости
и
она
смрт
братовљи
—
тај
он
један
имати
јесам
на
овај
свет
—
али
силом
се
не
моћи
ништа
.
Тужан
тужан
јесам
од
утеха
,
зато
јесам
пустити
Љубица
,
да
се
прво
мало
смирити
у
тих
осама
њихов
кућа
па
она
јесам
после
нешто
силом
нешто
милом
одвести
у
грк-Стевану
кућа
и
упознати
са
Грков
Савка
.
Савка
она
јесам
бити
другарица
по
година
,
а
добро
и
весело
девојче
као
тица
на
грана
.
Чим
јесам
се
Љубица
и
Савка
видети
,
одмах
јесам
се
заволети
,
као
да
јесам
заједно
одрастао
.
Грк
Стеван
јесам
бити
први
трговац
у
село
.
Кућа
он
јесам
бити
на
глас
од
старина
.
покојни
Романа
јесам
знати
одавна
,
лепо
јесам
се
пазити
ма
да
јесам
се
ретко
виђати
.
Грк
Стеван
јесам
истина
долазити
до
Романа
када
јесам
узимати
по
десетак
ланац
шум
тај
сек'о
дрво
за
градљику
и
за
огрев
по
спахињској
шума
.
али
имати
већ
десетак
година
како
се
грк
Стеван
не
бавити
више
тај
радња
,
јер
се
нешто
отежати
.
син
Милана
дати
јесам
на
школа
а
иначе
немати
ко
ко
бити
он
прихватити
;
јер
осим
Милана
и
Савка
и
немати
више
деца
.
А
ако
хтети
нашто
,
човек
јесам
лепо
стек'о
па
он
јесам
ни
нужда
да
се
бактати
више
толико
,
кад
моћи
лепо
да
живити
и
од
свој
„
грунт
.
“
Оно
мало
дућан
што
још
држати
,
тај
јесам
више
жена
за
љубав
—
и
да
он
ко
доћи
на
диван
.
летити
он
по
подне
готово
и
не
отварати
—
полити
он
,
прострети
мек
ћилимац
на
кожњи
канабе
па
проспавати
по
један
сат
у
онај
леп
хладовина
.
и
грк-Стевановој
жена
јесам
мило
што
се
Романов
сестра
сиротица
доселити
у
њихов
место
.
Имаће
она
и
кћер
она
бар
друштво
.
у
место
слабо
и
имати
добар
кућа
,
један
да
рећи
нотарошев
и
попов
,
али
с
попов
се
не
живити
најбоље
,
нешто
рад
општина
а
и
поша
јесам
некуд
чудан
жена
,
ники
она
јесам
раван
.
Љубица
и
Савка
бити
јесам
не
само
другарица
—
него
јесам
се
за
мало
тако
сљубити
као
два
пупољак
на
један
петељка
.
јесам
бити
дан
да
јесам
бити
заједно
,
што
један
замислити
тај
други
заустити
.
у
чист
девојачки
загрљај
весео
Савка
доћи
јесам
и
Љубица
мало
по
мало
к
себе
.
из
дан
у
дан
па
јесам
бивати
сав
живаљ
.
на
пригревица
сестрински
љубав
Савкин
развијати
се
у
Љубица
нов
живот
као
пупољак
на
јутарњи
сунце
.
љубав
јесам
тајанствен
моћ
,
који
разгањати
тужан
и
црн
мисао
.
»
Љубица
јесам
љубити
Савка
као
да
она
јесам
родити
сестра
.
од
миља
једнако
јесам
се
носити
,
једнако
јесам
се
чешљати
а
често
јесам
у
један
кревет
спавати
па
кад
се
загрлити
и
срце
наслон
на
срце
,
а
оно
се
два
чист
девојачки
дух
слити
у
један
те
мислити
да
јесам
један
душа
у
два
тело
.
Савка
јесам
бити
у
свет
.
бити
јесам
чак
у
Башкој
у
Оџаци
у
школа
.
бити
јесам
ваљда
већ
десетак
пута
са
свој
и
у
варош
,
па
јесенас
кад
јесам
Милана
први
пут
водити
горе
на
школа
чак
и
у
Пешта
.
онако
жив
и
расговорна
кад
почети
да
причати
и
описивати
Љубица
шта
јесам
све
видети
,
—
Љубица
бити
јесам
слушати
три
дан
и
три
ноћ
без
престанак
.
Савка
јесам
умести
тако
лепо
да
причати
,
да
јесам
Љубица
после
по
година
знати
сав
тај
на
изуст
,
а
чинити
она
се
да
јесам
она
са
Савка
сав
тај
видети
и
сам
.
познати
јесам
свет
онако
,
како
се
огледати
у
срце
њезин
другарица
—
и
свет
јесам
тај
бити
тако
леп
,
да
јесам
доиста
милина
човек
што
јесам
жив
.
А
шта
хтети
о
тај
свет
тек
да
причати
Савкин
брат
Милан
док
се
данас
сутра
вратити
из
Пешта
.
Савка
се
радовати
свој
брата
—
радовати
он
се
и
Љубица
,
ма
да
он
јесам
никада
ни
видети
.
кад
јесам
се
она
два
упознати
,
Милан
јесам
бити
већ
на
школа
.
но
знати
она
он
из
сестрин
разговор
,
знати
он
сваки
длака
на
глава
,
као
да
он
гледити
пред
себе
,
јер
он
јесам
Савка
сто
пута
описати
другарица
од
пета
до
глава
.
један
дан
уранити
јесам
Савка
пре
зор
па
јесам
дотрчати
Љубица
.
—
погодити
,
Љубица
,
шта
јесам
нов
?
—
сутра
долазити
Милан
из
Пешта
,
писати
ми
јесам
по
грк-Марку
.
—
А
да
знати
само
ко
још
долазити
с
он
,
—
одмах
бити
ја
пољубити
.
—
Пољубићу
ја
ти
и
без
тај
—
рећи
Љубица
заруменити
и
притиснути
врео
пољуб
на
другаричина
уста
.
—
долазити
Рајко
Божић
—
јуриста
,
Миланов
добар
друг
па
хтети
бити
цео
,
вакација
овде
.
ух
Божа
,
ала
бити
волети
да
јесам
леп
!
А
тај
Љубица
?
—
ја
не
знати
ни
Милана
ни
Рајка
—
рећи
Љубица
—
тај
ти
знати
да
ја
не
познавати
још
ни
један
млад
момак
на
свет
.
—
Чувај
се
!
—
попрети
Савка
враголасто
—
казати
да
јесам
пештански
ђак
први
момак
!
сутра
дан
изићи
сав
пред
лађа
.
јесам
шал
,
долазити
грк
Стеванов
син
кућа
са
школа
.
Чак
и
господин
натарош
јесам
се
подигнути
да
он
дочекати
.
Савка
јесам
силом
довући
и
Љубица
.
Лађа
,
стати
а
из
она
испасти
и
Милан
и
Рајко
.
Милан
како
изићи
полет
отац
,
мајка
и
сеја
у
загрљај
.
од
тежак
радост
јесам
други
ни
видети
.
Рајко
јесам
стати
мало
у
крај
,
бајаги
се
нешто
освртати
за
пртљага
а
у
истина
јесам
чекати
,
да
он
Милан
приказати
свој
и
осталом
друштво
.
Љубица
се
бити
тако
збунити
да
у
први
мах
јесам
знати
ни
који
јесам
Рајко
?
оборити
очи
земља
па
не
смести
да
она
дигнути
ни
за
жив
глава
.
тек
кад
јесам
се
кренути
у
село
—
спазити
јесам
кришом
испод
очи
,
да
јесам
један
смеђ
а
други
црномањаст
.
Смеђи
јесам
бити
Милан
а
црномањаст
Рајко
.
Још
се
Пештанац
јесам
људски
ни
одморити
од
пут
а
већ
јесам
у
Ч
.
настати
нов
живот
.
узбунити
се
сав
село
.
први
субота
чути
се
са
игришта
на
сеоски
брег
нов
песма
сеоски
девојка
:
„
у
Милана
кос
смеђ
у
срце
ја
вређати
—
А
у
Рајка
кос
вран
на
срце
ја
рана
.
еј
!
Чује
тај
и
Милан
и
Рајко
,
ћутети
али
се
поносити
.
Савка
она
задиркивати
како
јесам
сав
сеоски
девојка
завртети
мозак
и
чак
се
и
попов
Мица
нешто
распитивати
за
она
.
у
први
недеља
бити
јесам
Пештанац
у
црква
па
после
литурђија
правити
„
визита
.
“
—
наравно
„
први
“
хтети
код
госпођа
Боса
и
Љубица
.
Госпођа
Боса
она
јесам
лепо
примити
;
мило
она
да
познати
честит
младић
,
казати
она
како
јесам
слушати
,
да
јесам
обојица
добар
ђак
и
световати
она
као
мати
да
остати
така
и
даље
све
док
не
свршити
школа
.
Љубица
јесам
стидљиво
поновити
познанство
.
неки
неописан
страх
она
јесам
ући
у
срце
кад
јесам
видети
оба
младић
пред
себе
—
у
први
мах
хтети
да
прнути
као
лак
срна
.
али
нога
она
се
скратити
,
задрхтати
лако
у
цео
тело
а
румен
јесам
облити
по
лице
да
јесам
она
се
образ
,
запламтети
.
не
знати
ни
сам
гат
она
јесам
рећи
на
њихов
поздрав
.
ухватити
се
један
рука
за
столица
,
јер
се
бојати
,
да
хтети
од
стид
пропасти
у
земља
.
спасти
она
камен
са
срце
када
се
Милан
и
Рајко
дигнути
и
опростити
.
—
о
брата
,
Рајко
,
ала
јесам
тај
диван
девојка
!
—
кликнути
Милан
кад
изићи
на
улица
.
—
ја
јесам
мислити
да
Савка
претеривати
у
свој
писмо
.
али
овај
јесам
,
брата
,
дивота
,
као
вити
!
—
Лепа
девојка
—
рећи
Рајко
нешто
замишљено
—
да
јесам
у
Пешта
залудити
бити
цео
„
Преодницу
.
“
—
тај
шта
„
Преодницу
“
залудити
бити
тај
,
брајко
раван
Пешта
о
сав
Будим
град
!
—
рећи
Милан
у
занос
.
—
тај
чувати
се
само
тај
—
прихватити
Рајко
и
погледати
чисто
љутит
у
свој
други
.
—
ни
брига
ти
,
сив
тић
!
мој
срце
гинути
већ
за
други
—
одговорити
Милан
чисто
певати
.
—
Ал
’
видити
већ
,
ти
хтети
,
брајко
,
пропаст
!
Рајко
заћутати
и
гледати
само
немо
предати
се
.
обојица
се
журити
да
стигнути
до
натарошев
кућа
,
док
још
јесам
зазвонити
подне
.
@card@
.
у
ђачки
живот
јесам
последњи
месец
школски
година
тежак
али
и
радостан
.
при
крај
година
полагати
се
испит
,
али
се
при
крај
година
спремати
ђак
и
кућа
.
помисао
,
да
хтети
данас
сутра
бити
крај
трудан
рад
,
да
хтети
са
весео
срце
и
лак
душа
полетети
мајка
,
отац
,
сеја
у
загрљај
—
тај
помисао
олакшавати
последњи
тежак
дан
школски
.
тај
осећати
сваки
ђак
;
тај
јесам
осећати
и
грк-Стеванов
Милан
,
ма
да
јесам
први
година
права
посати
лак
,
јер
јесам
тако
рећи
никакав
.
испитати
и
немати
,
а
„
колоквује
“
само
онај
,
који
имати
стипендија
.
богат
ђак
употребљавати
први
година
права
да
стрести
са
себе
школски
прашина
.
Учећи
осам
година
гимназија
попасти
он
јесам
„
мемла
од
камен
“
,
сад
мислити
да
требати
да
ући
у
нов
,
слободан
живот
универзитетски
грађанин
.
Милан
јесам
ући
у
тај
нов
живот
под
окриље
Рајка
Божић
,
јуриста
у
трећи
година
.
Рајко
јесам
бити
у
Пешта
чувен
јуриста
.
бити
јесам
истина
сиромашак
,
мати
он
јесам
шваља
у
С
.
и
имати
осим
он
још
два
кћер
,
који
радити
за
други
.
Муче
се
,
радити
,
живити
и
дометати
Рајка
оно
што
он
требати
,
да
са
стипендија
моћи
изићи
на
крај
у
велик
свет
.
Рајко
јесам
бити
врло
одличан
ђак
.
испит
зрелост
положити
јесам
с
одликовање
,
а
и
на
први
државни
испит
показати
се
као
врло
добар
зналац
римски
и
црквен
права
.
но
друг
Рајков
ценити
јесам
у
он
осим
добар
ђак
—
мио
други
.
и
доиста
јесам
Рајко
бити
врло
мити
момак
.
леп
као
писан
а
увек
весео
и
добар
воља
.
уз
тај
јесам
волети
добро
друштво
него
бог
знати
шта
,
а
и
како
он
не
бити
волети
,
кад
јесам
бити
као
створити
за
друговање
.
кад
се
раздрагати
,
наслонити
свој
виолина
под
брада
,
затрести
свој
бујан
,
кокорав
кос
па
почети
танан
гудало
да
извијати
онај
сетан
песма
:
„
таван
ноћ
.
“
тај
јесам
да
јесам
умести
него
немати
он
равнати
.
одмах
се
заблистати
друг
он
сузити
у
очи
.
у
цео
Пешта
ники
не
умести
да
играти
кола
тако
као
Рајко
Божић
.
не
знати
који
игра
боље
,
да
ли
онај
бачки
што
се
играти
бесно
плаховито
;
да
ли
сремски
што
се
веза
ситно
накитити
;
да
ли
онај
велик
банатски
што
се
талас
као
зрео
шеница
.
једно
јесам
што
он
замерати
сав
који
он
познати
а
тај
јесам
—
што
јесам
тако
ужасан
ноћник
.
Пештански
грађанин
Срба
знати
Рајка
,
волити
он
,
јер
често
и
лепо
она
појити
у
црква
;
али
ипак
држати
,
да
јесам
велик
бекрија
.
друг
он
бранити
,
вео
:
жив
он
јесам
крв
па
морати
зар
сваки
трећи
ноћ
да
плахује
,
да
се
истутњити
док
се
мало
не
смирити
.
за
чудо
дивно
како
се
нов
ђак
,
што
доћи
први
пут
горе
на
наука
,
одмах
приљубити
Рајка
Божић
.
А
и
како
не
бити
,
кад
јесам
он
свуда
први
—
и
у
школа
и
у
кавана
и
у
бирту
и
свуда
где
год
хтети
.
немати
тај
што
Рајко
не
умести
и
не
знати
.
билијар
игра
као
маргер
,
кец
знати
у
прст
,
пити
готово
сваки
пиће
,
познавати
сав
пештански
у
будимски
бирташ
,
знати
да
набавити
новац
кад
год
хтети
.
златан
сат
и
прстење
умести
да
заложити
на
строструку
залога
,
па
знати
ти
Рајко
чак
и
онај
Чивутин
који
дати
новац
„
на
индекс
.
“
Ко
год
што
требати
а
не
знати
и
не
умести
,
тај
ти
ићи
управо
Рајка
.
свако
хтети
ти
он
упутити
куд
требати
,
казати
он
како
да
радити
.
отуда
јесам
да
сваки
волити
Рајка
као
добар
друга
.
Рајка
годити
оваки
живот
да
не
моћи
бити
боље
;
он
јесам
увек
са
сав
у
љубав
па
он
јесам
увек
најбоље
.
истина
да
јесам
он
у
цео
друштво
сиромашан
,
али
шта
хтети
он
новац
кад
она
имати
у
његов
друг
.
док
у
један
нестати
,
добити
други
—
па
се
тај
увек
лепо
живити
.
пре
подне
у
школа
,
по
подне
у
кавана
,
из
кавана
у
биртија
на
вече
,
с
вечера
опет
у
други
кавана
—
па
у
тај
сванути
и
зор
„
јер
сванути
морати
“
.
кад
се
тај
учити
тај
се
не
питати
,
доста
јесам
кад
се
знати
о
испит
.
Рајко
јесам
и
Милана
увести
у
живот
,
он
јесам
„
начинити
од
он
човек
,
“
посветити
он
јесам
у
сав
тајна
ђачки
благовање
,
а
Милан
он
јесам
бити
одан
кеса
и
душа
—
до
гроб
.
Шта
и
шта
јесам
пута
она
двојица
ићи
из
бирцуз
зором
чак
у
будимски
планина
да
терати
мамурлук
.
бивати
јесам
кашто
да
ударити
страшан
суша
у
џеп
,
па
она
немати
ни
од
куда
ни
клети
.
Рајко
бити
онда
упутити
Милана
како
хтети
се
докопати
мамин
па
и
сејин
кеса
а
да
он
отац
и
не
знати
.
док
јесам
Милана
Рајка
,
јесам
он
бити
ни
брига
како
хтети
свршити
права
у
Пешта
.
но
што
јесам
бити
бити
.
кад
јесам
обојица
доћи
у
Ч
.
да
провести
школски
одмор
,
заверити
јесам
се
још
на
лађа
,
да
хтети
код
кућа
бити
„
други
људи
.
“
у
село
немати
ни
с
ко
све
да
бити
и
хтети
;
ко
осванути
при
чаша
,
знати
он
сутра
не
само
комшилук
него
сав
село
.
Шта
јесам
она
двојица
по
Пешта
радити
,
тај
ники
не
знати
а
на
последак
шта
се
тај
ко
и
тицати
?
ако
јесам
грк-Марко
,
кад
јесам
бити
горе
на
вашар
,
што
и
видети
и
начути
,
ваљда
јесам
луд
да
приповедати
.
Ћутаће
он
још
тај
како
,
јер
јесам
и
он
један
ноћ
војевати
с
она
до
зор
.
да
он
чути
откуда
његов
Марта
,
боме
пресести
бити
и
он
.
Милан
и
Рајко
наумити
јесам
да
проживети
вакација
по
воља
,
да
се
људски
одмор
од
штрапац
пештански
живот
.
Мата
и
Савка
угађати
јесам
она
као
мали
деца
.
Још
пре
но
што
хтети
доћи
,
већ
се
помишљати
,
шта
хтети
све
радити
док
доћи
?
Најлепша
живина
остављати
се
на
страна
,
да
се
клати
кад
они
доћи
—
по
виноград
јесам
се
одабирати
воћка
,
који
хтети
се
брати
док
он
бити
код
кућа
.
истина
да
она
грк-Стеван
јесам
дати
први
три
дан
ни
данути
.
седити
с
она
по
цео
дан
у
свој
празан
дућан
.
запалити
дугачак
лула
на
камиш
.
Футошки
дуван
се
све
клобучити
у
лула
а
грк-Стеван
бистар
висок
политика
.
морати
јесам
он
на
танко
описати
шта
мислити
ти
Маџар
и
тај
њихов
„
дијета
.
“
Грк-Стеван
питати
мудар
а
онај
он
још
мудар
одговарати
.
он
савити
лево
а
они
за
он
.
пробати
,
као
човек
који
се
разумети
у
политика
да
она
к'о
навести
мало
и
на
танак
лед
.
ајак
не
моћи
да
она
добити
под
се
.
он
она
по
један
а
онај
он
све
по
десет
.
видити
грк-Стеван
да
јесам
тај
„
штудија
.
“
допадати
он
се
да
јесам
бистар
момак
;
јесам
седити
у
скамија
бадава
.
јесам
и
његов
Милан
зрети
,
али
Рајко
јесам
стар
па
и
вешт
.
кад
говорити
све
сладити
не
веровати
грк-Стеван
,
да
бити
и
господин
нотарош
умести
много
боље
а
тек
јесам
он
човек
а
они
јесам
тако
рећи
још
деца
.
јесам
овамо
онамо
баш
он
јесам
по
воља
и
син
а
гост
још
и
већма
.
мило
он
јесам
,
што
он
јесам
дете
наћи
тако
ваљан
друга
.
тај
честит
се
тражити
и
наћи
.
Кажи
ја
с
ко
ићи
па
хтети
ти
рећи
ко
јесам
.
добро
друштво
много
чинити
;
баш
волити
грк-Стеван
што
он
јесам
његов
Милан
тако
обегенисати
Рајка
.
Грк-Стеван
јесам
добити
велик
воља
,
да
се
свако
по
подне
мало
продиванити
с
Милана
и
Рајка
,
али
он
окупити
она
његов
,
да
оставити
деца
с
мир
.
јесам
ли
се
они
зар
цео
година
дан
доста
мучити
с
наука
него
да
она
сада
још
и
он
езаминира
.
—
ајд
оканити
се
већ
једном
те
твој
политика
—
рећи
бити
госпођа
Ката
свој
човек
—
јесам
они
доћи
из
Пешта
да
слушати
твој
приклапање
.
пустити
деца
,
нек
мало
по
воља
проживети
.
—
е
гле
ти
она
!
—
осекнути
бити
се
грк-Стеван
—
гледати
ти
само
твој
посао
,
баба
,
а
не
мешати
се
у
учен
ствар
!
Грк-Стеван
јесам
имати
кашто
обичај
,
да
сузбити
свој
Ката
,
али
јесам
никада
терати
мак
на
конац
.
њезин
јесам
бити
увек
и
прек
и
стар
.
тако
јесам
тај
већ
од
како
јесам
се
узети
.
тако
јесам
бити
и
сада
.
пустити
јесам
деца
да
радити
што
она
драго
,
јер
и
онако
јесам
већ
трећи
дан
,
како
због
политика
јесам
прилегнути
по
подне
.
за
тај
он
јесам
женин
прекор
доћи
као
наручити
.
Милан
и
Рајко
јесам
после
први
посета
чешће
одлазити
госпођа
Боса
.
кад
год
бити
Савка
ићи
Љубица
—
а
ићи
она
јесам
сваки
дан
—
увек
бити
јесам
и
она
двојица
пратити
.
кад
Љубица
опет
доћи
Савци
,
пратити
јесам
са
Савка
кућа
.
Љубица
јесам
више
бити
тако
плашљив
.
свикнути
јесам
да
разговарати
са
Милана
и
Рајка
па
се
мало
припитомити
.
но
ипак
кад
год
јесам
Рајко
ословити
а
она
се
чисто
тргнути
.
увек
она
се
видити
како
сав
застрепити
од
његов
реч
и
не
смести
да
погледати
у
он
.
кад
јесам
јесам
синоћ
допратити
кућа
,
а
она
село
по
вече
на
доксат
у
кућа
,
па
се
загледати
у
звездан
небо
.
по
небо
пловити
месец
,
а
уз
он
треперити
миријада
сјајан
звезда
.
Уочила
онај
сићушан
звезда
у
крај
небо
и
неки
неодољив
чежња
јесам
вући
ка
тај
плав
пучина
.
Час
по
,
па
осетити
,
да
јесам
нешто
тај
текнути
у
срце
;
уздахнути
и
сам
не
знати
за
што
;
тргнути
се
брзо
,
јер
она
се
учинити
,
да
иза
онај
мајушан
звезда
провирити
на
мах
два
сјајан
ока
—
Рајков
.
Скочи
плаховито
са
столица
,
као
да
бити
да
бежати
.
Уђе
нагло
у
свој
одаја
,
пољубити
госпођа
Боса
брзо
у
чела
и
у
рука
,
и
пожурити
се
у
легло
.
узалуд
тражити
санак
на
мек
постеља
;
превртати
се
немирно
,
час
на
један
,
час
на
други
страна
.
таман
да
свести
очи
а
с
сеоски
кула
избијати
сат
већ
поноћ
.
сваки
ударац
звоно
као
да
бити
о
њезин
узбуркан
груда
.
за
часак
свести
очи
.
сан
јесам
варати
шарен
слика
,
и
уткивати
у
она
час
плав
кос
Савкин
,
час
црн
очи
Рајков
,
час
опет
велик
наочаре
њезин
сладак
нана
.
тргнути
се
као
из
неки
тежак
бунило
.
Прекрсти
се
полако
и
упрети
очи
свој
у
лик
мајка
божи
што
висити
о
дувар
.
Месечев
зрака
прикрасти
се
у
миран
одаја
,
пасти
мајка
божији
баш
на
лице
,
па
она
се
чела
светлити
као
она
тих
звезда
у
даљина
.
тај
јесам
умирити
за
часак
,
а
тај
се
прикрасти
и
сан
,
те
Љубица
не
чути
а
у
село
кукурекати
већ
први
петао
.
кад
јесам
сутра
дан
устати
,
први
она
јесам
мисао
бити
као
обично
Савка
,
али
сад
већ
и
—
Рајко
.
и
при
тај
помисао
створити
се
и
нехотице
пред
свој
огледало
.
Чисто
се
тргнути
,
кад
јесам
видети
,
како
јесам
сав
поруменети
,
од
образ
па
чак
до
снежан
,
обао
раме
.
бистар
Милана
јесам
се
отети
,
да
јесам
Рајко
замакнути
ока
за
Љубица
.
ономад
нешто
разговор
о
певање
и
о
песма
.
Љубица
казати
,
како
волити
песма
,
многи
јесам
прибележити
од
сеоски
девојка
,
како
бити
волети
да
имати
песмарица
пун
леп
песма
.
Рајка
се
јесам
омакнути
тај
њезин
жеља
и
ево
већ
пети
дан
,
како
не
легати
као
обично
.
купити
јесам
књига
чист
,
бео
хартија
,
укоричити
јесам
лепо
,
па
сваки
вече
исписивати
песма
по
сећање
.
Милан
он
час
по
задиркивати
,
питати
он
:
не
писати
ли
тај
за
Љубица
?
Рајко
он
се
опирати
,
велим
да
јесам
рад
да
прибележити
песма
што
она
знати
да
она
не
бити
поборавити
.
у
писање
застати
често
,
као
да
не
моћи
да
се
сетити
,
а
оно
у
истина
учинити
он
се
као
да
јесам
се
светлити
очи
Љубичин
прикрасти
,
па
гледе
,
шта
он
тај
шарати
по
хартија
.
Милан
час
по
захркати
у
свој
постеља
па
он
немило
тргнути
из
његов
сањарија
.
Шести
дан
јесам
бити
песмарица
готов
,
но
Рајко
јесам
јесам
смести
да
предати
Љубица
.
Милан
као
у
шала
рећи
Савци
да
подметнути
песмарица
Љубица
,
да
се
и
не
осетити
.
он
хтети
јесам
украсти
од
Рајка
.
Савка
јесам
примити
братовљев
шал
за
збиља
—
и
сутра
дан
јесам
осванути
Рајков
песмарица
Љубица
под
узглавље
.
кад
јесам
Љубица
наћи
песмарица
,
сав
се
стрести
од
страх
.
скратити
јесам
она
се
рука
,
не
смести
чисто
да
јесам
дирнути
.
планути
јесам
гнев
на
свој
несташан
други
,
али
ипак
она
јесам
сваки
словце
у
песмарица
пламтети
неки
неодољив
чаробан
сила
.
Учини
она
се
као
да
се
сваки
писма
савијати
и
превијати
,
па
јесам
чисто
молити
и
преклињати
,
да
он
узети
на
свој
бео
,
рука
.
Љубица
гледити
у
нем
али
читак
слово
а
глава
јесам
чисто
заносити
.
не
смести
да
такнути
књижица
рука
,
јер
она
се
чинити
,
да
бити
се
руковати
са
Рајка
.
и
при
тај
помисао
сав
се
стресати
,
као
да
већ
осећати
притисак
рука
његов
.
од
страх
лат
ћерћели-убрус
,
бацити
он
преко
песмарица
,
омотати
он
брзо
као
муња
око
књижица
,
отворити
сав
долап
и
тура
песмарица
и
под
дубок
дењак
од
убрус
,
где
но
стајати
дгуња
и
кесица
од
метвица
.
тек
кад
јесам
залупити
долап
—
пасти
она
јесам
тежак
камен
срце
.
крупан
зној
лити
она
јесам
са
чела
.
—
Тешко
она
,
да
јесам
откуда
ударити
њезин
нана
.
овако
хтети
тај
књижица
остати
њезин
први
али
вечит
тајна
!
Милан
и
Рајко
посетити
јесам
и
попин
.
Госпођа
Ката
се
мало
к'о
и
опирати
бити
тај
посетити
,
али
Милан
јесам
изјавити
одлучно
,
да
се
он
не
тицати
шта
јесам
они
имати
међу
себе
.
у
ред
јесам
да
она
отићи
,
јер
јесам
тај
ипак
први
кућа
у
место
а
он
јесам
са
покојни
попин
син
ићи
заједно
у
школа
.
после
овај
посета
попустити
јесам
и
попадија
;
она
одмах
у
недеља
први
приближити
у
црква
госпођа
Ката
и
честитати
она
јесам
како
имати
красан
син
.
да
јесам
бог
дати
сад
бити
већ
и
њен
покојни
Славко
бити
толики
.
Баш
она
се
Милан
допадати
,
изаћи
јесам
читав
човек
.
тај
јесам
поласкати
госпођа
Ката
,
бадава
мати
јесам
;
кад
јесам
тај
по
подне
доћи
и
попасти
да
вратити
посета
—
надовезати
се
опет
жицати
међу
грк-Стевановом
и
попин
кућа
.
оно
,
ако
хтети
на
што
,
они
јесам
,
баш
право
рећи
,
никад
ни
прекидати
један
с
други
,
само
јесам
се
нешто
као
туђити
и
јесам
бити
онако
свој
као
од
пре
.
сад
јесам
тај
бити
па
и
проћи
а
после
тај
доћи
јесам
и
попадија
са
свој
ћерка
Милица
госпођа
Ката
и
Савци
у
поход
.
у
идући
недеља
после
тај
изаћи
хтети
по
подне
грк-Стеванов
виноград
,
што
не
бити
ни
четврт
сахат
иза
место
на
онај
леп
брежуљак
одмах
испод
шум
.
Госпођа
Ката
и
Савка
спремати
јесам
се
још
у
субота
за
тај
дан
.
намесити
јесам
два
пун
сит
погачица
за
мушки
а
пита
с
орах
и
гурабија
за
женски
—
јер
хтети
бити
доста
друштво
.
Доћи
хтети
она
госпођа
Боса
и
Љубица
,
па
онда
грк
Марка
и
његов
жена
Марта
,
па
цео
натарошев
и
попин
кућа
.
тесто
и
вино
понети
се
од
кућа
а
на
поље
хтети
се
пећ
свињски
ћевап
и
печење
од
живина
на
ражањ
.
Савка
,
Љубица
и
Милица
јесам
се
радовати
тај
излет
,
само
ако
бити
леп
време
.
кад
сутра
а
онај
дан
као
да
јесам
наручити
.
ведро
па
топло
да
она
јесам
милина
.
Друштво
хтети
изаћи
по
подне
после
мали
вечерње
.
тај
близ
јесам
,
док
ударити
длан
о
длан
а
она
ево
у
виноград
.
Домаћица
и
Савка
изаћи
јесам
одмах
по
ручак
да
наређивати
шта
требати
.
и
Љубица
јесам
изаћи
с
она
,
да
помоћи
ако
шта
затребати
.
око
пет
сат
,
кад
се
мало
захладити
ето
ти
она
званица
.
таман
као
што
требати
стар
засести
под
орах
што
јесам
пред
кућа
.
диванити
па
пијуцкати
у
извор
ухлађенога
вино
.
гледати
како
ђутуричар
кресати
ражањ
па
надев
ћевап
.
како
који
парац
наденути
а
он
он
посути
мало
ситан
лук
,
зелен
паприка
и
закитити
парченце
сланина
.
попити
већ
цурити
чорба
на
уста
.
Чисто
бити
он
очи
јести
.
господин
натарош
опљуцкивати
а
леви
он
се
брк
смешити
.
Грк
Марка
узети
очишћен
кљукан
гусак
на
длан
и
сав
јесам
тапкати
од
милина
.
али
хтети
се
сладити
!
Грк-Стеван
само
жмирити
и
уживати
.
попадија
јесам
с
девојка
,
Милана
,
Рајка
и
натарошев
писар
отићи
мало
до
шум
да
се
проћи
;
госпођа
Боца
јесам
сести
на
наслоњача
од
бео
лоз
па
диван
с
госпођа
Марта
о
памук
и
о
живина
--
само
се
госпођа
Ката
још
мувати
овамо
и
онамо
да
погледити
још
једном
,
јесам
ли
све
у
свој
ред
.
истом
они
из
шум
а
кисео
се
чорба
већ
пухати
на
сто
.
Поседаше
да
вечерати
.
сунце
јесам
већ
пасти
за
планина
,
вечер
се
тихо
спуштати
а
на
ведар
небо
помаљати
се
вечерњача
.
Вечерас
хтети
бити
леп
месечина
па
тај
се
ники
и
не
журити
.
у
село
се
већ
пасти
свећа
по
кућа
а
друштво
исти
што
јесам
попити
тек
први
здравица
.
господин
поп
јесам
наздравити
омладина
,
јер
на
млад
свет
остајати
.
Рајко
се
кратак
али
језгровит
захваљивати
у
име
свој
и
Миланов
и
свити
свој
друг
;
дигнути
чаша
у
здравље
домаћинов
чистити
кућа
који
он
јесам
примити
као
свој
син
.
Рачуна
овај
вече
у
леп
час
свој
живот
.
исти
што
јесам
се
изређати
здравица
,
ал
’
нестати
Милана
и
Рајка
из
друштво
.
Отишли
јесам
бајаги
доле
у
поток
на
извор
.
на
планина
се
рудити
један
место
као
да
јесам
небо
сав
крваво
—
месец
се
помаљати
.
у
који
мах
да
искочити
над
планина
,
зачути
се
од
извор
тих
свирка
.
Беше
баш
као
да
ко
махнути
гудало
преко
жица
.
цео
друштво
пренути
и
дати
ухо
на
онај
страна
.
за
мало
,
па
се
извити
други
јасан
глас
,
баш
као
онај
гласак
славуј
кад
пренети
из
први
сан
.
и
сад
се
осути
читав
рој
од
глас
—
сав
један
други
вија
.
један
вриштати
,
други
прижељкивати
,
трећи
клицати
—
као
да
јесам
јато
шумски
певач
удесити
свој
умилан
песма
.
тај
бити
глас
виолина
у
рука
вешт
свирач
.
после
кратак
увод
,
почети
да
се
извијати
лепо
и
јасно
мелодија
народни
песма
:
„
сунце
јарко
—
не
сијати
једнако
“
—
али
некуд
тако
извити
,
испреплетати
и
извести
неки
чудан
,
диван
глас
,
који
још
ники
никад
јесам
чути
.
Љубица
ослушкивати
недоумица
те
чаробан
гласе
.
у
груди
она
се
будити
неки
нов
,
чудан
свет
.
Беше
она
као
да
она
душа
њезин
узлетати
на
крило
од
тај
мек
и
тужан
звук
,
па
се
опијати
час
нежан
туг
,
час
опет
неки
рајски
сласт
.
у
срце
њезин
запојати
исти
звук
,
нечујно
се
разлевати
исти
песма
по
њезин
груди
.
—
од
милина
она
чисто
задрхтати
усна
,
не
да
запојити
тај
диван
песма
,
но
више
да
се
помолити
бог
„
на
сред
село
код
крста
зелен
.
“
А
за
ко
?
за
онај
,
који
јесам
очарати
душа
њезин
тај
песма
,
за
онај
,
који
јесам
диван
звук
уздигнути
јесам
са
земља
,
па
јесам
узнети
на
небо
,
бог
пред
престоље
.
у
тај
мах
умукнути
свирач
и
пун
месец
обасјати
—
Рајка
,
који
јесам
с
гудало
у
рука
бити
чисто
искочити
из
џбун
,
застати
па
јесам
нетренимице
