...ја
јесам
морати
рећи
!
—
морати
?
...
А
ко
ти
терати
?
...
—
онај
ко
се
моћи
.
—
Турчин
?
—
он
...
—
А
што
?
—
не
знати
...
ни
данас
не
знати
.
—
Дај
ја
мало
водити
!
—
рећи
Алекса
.
—
Даћу
,
али
да
ја
казати
нешто
.
—
Шта
?
—
где
јесам
Станко
и
дружина
?
Алекса
пустити
кашика
у
лонац
и
погледати
он
страшан
поглед
.
али
Маринка
он
јесам
гледати
правац
у
зеница
.
—
Кажи
...
казати
!
—
То
хтети
никад
дознати
!
—
Хоћу
!
—
Нећеш
,
велим
!
—
Ха-ха-ха
!
...
—
насмејати
се
Маринка
.
—
Па
лепо
!
...
ако
хтети
дознати
,
и
не
морати
!
...
дати
тај
овамо
!
па
он
отети
лонац
из
рука
и
поћи
.
—
А
водити
?
—
кад
казати
где
јесам
Станко
!
—
рећи
и
затворити
врата
.
горила
јесам
грло
Алексин
од
онај
слан
риба
и
пасуљ
.
као
да
јесам
неки
жар
насути
.
наједанпут
он
обузети
јак
ватра
,
обујмити
он
глава
,
жила
на
брекоше
а
крв
почети
струјати
нагло
,
бесно
.
он
осетити
жеђ
,
ужасан
жеђ
...
памет
он
почети
остављати
,
и
он
се
срушити
са
степеница
у
онај
каљуга
...
—
водити
!
...
водити
!
—
рикати
јесам
.
—
Хоћеш
казати
?
—
питати
споља
Маринка
.
—
Нећу
!
наједаред
сав
заћутати
...
он
скочити
као
помаман
и
стати
викати
:
—
Мучите
ја
!
...
убити
ја
!
...
сећи
ја
парац
по
парац
месо
са
тело
мој
—
хтети
казати
!
...
гад
!
...
гад
!
...
и
онда
стати
газити
и
табати
по
онај
блато
...
ударити
рука
по
влажан
зид
...
кад
осетити
влажан
рука
,
он
јесам
принети
свој
сув
усна
и
оквасити
она
.
и
он
стати
купити
влага
са
зид
...
кап
по
кап
узимати
јесам
на
рука
,
па
јесам
с
рука
усна
узимати
.
али
тај
он
још
више
раздражити
жеђ
...
Осећао
јесам
у
себе
читав
огњиште
који
требати
загасити
...
он
стати
чупати
кос
и
дерати
одело
на
себе
...
затим
легати
у
блато
и
стати
се
ваљати
...
Осећао
јесам
како
блато
хладити
његов
врео
тело
...
онда
осетити
како
он
нешто
хладно
мити
по
кожа
...
затим
он
се
учинити
да
се
рушити
и
ломити
таваница
над
он
...
и
он
углед
небо
облачан
,
таман
...
и
као
пасти
плах
киша
и
она
он
оросити
лице
...
и
капа
се
слевати
у
грло
његов
...
и
тај
капа
појити
он
,
хладити
,
и
као
бити
он
доста
,
али
он
не
моћи
више
маћа
...
А
онај
се
улевати
најпре
полако
,
кап
по
кап
,
а
после
бујица
...
и
он
осетити
како
он
вод
гушити
.
хтети
бити
да
се
отети
,
али
не
моћи
...
и
он
почети
да
се
напрегнути
,
али
он
се
ниједан
мишић
не
помакнути
...
он
изгубити
свест
...
@card@
.
ПОЧИЊЕ
освета
онај
час
кад
јесам
Алекса
бацити
у
подрумче
и
кад
се
Крушка
са
Ивана
и
Маринка
вратити
у
свој
одаја
,
промолити
се
иза
шумица
,
што
јесам
близу
хан
,
Девин
глава
...
он
попрети
рука
,
па
се
онда
,
прикрадати
,
докопати
шум
.
кипети
јесам
гнев
.
„
о
,
где
хтети
да
сатрти
човек
ни
крив
ни
дужна
!
...
Ал̓
,
хтети
...
тај
јесам
бог
,
стар
пријатељ
!
...
”
па
окренути
журно
дно
село
.
упутити
се
попов
кућа
.
„
прво
да
он
јавити
,
па
хтети
онда
потражити
Станка
...
”
али
срести
поп
.
—
акобогда
ти
?
—
Теба
.
—
Шта
јесам
?
—
рећи
поп
пренеразити
,
видити
како
изгледати
.
—
јесам
добро
...
Алекса
бацити
у
тамница
,
у
подрум
под
хан
...
—
кад
?
—
сад
...
ја
ићи
отуд
.
Страшне
он
мука
спремати
...
Чуо
јесам
шта
јесам
говорити
...
Маринка
хтети
он
мучити
.
.
—
Па
?
...
—
јављати
ти
да
знати
,
па
се
разговор
с
људи
шта
ми
требати
радити
...
јер
што
јесам
данас
бити
с
он
,
бити
сутра
с
ти
...
с
Јов
...
и
други
луд
...
А
ја
ићи
Станка
.
—
А
где
јесам
он
?
—
они
јесам
сав
на
подина
...
тај
јесам
и
харамбаша
.
Дошли
јесам
пре
неколик
дан
.
ићи
да
казати
:
више
се
не
моћи
трпети
...
па
кад
она
тај
казати
,
онда
ићи
Катић
,
Стојан
,
прота
Никола
...
сав
хтети
она
рећи
да
ми
јесам
вајда
од
њихов
сашаптавање
,
него
,
ако
хтети
што
чинити
,
неки
почињати
!
...
збогом
,
попа
!
и
окренути
се
назад
,
па
се
упутити
подина
...
Ишао
јесам
нагло
.
зној
он
се
слевати
низ
лице
...
издалека
јесам
чути
потмуо
жубор
Дрина
и
ићи
он
ближе
.
одједном
стати
и
заграктати
.
из
луг
он
се
одазвати
.
он
поћи
неколико
корак
кад
искрснути
човек
преда
он
.
—
ти
јесам
Дева
?
—
ја
,
Јована
.
јесам
ли
тај
харамбаша
?
—
ту
јесам
...
Дева
се
упутити
к
он
.
Харамбаша
и
дружина
засести
по
зелен
трава
,
Дева
видити
да
она
јесам
свој
грактање
прекинути
какав
леп
шал
Заврзанову
.
кад
он
видети
,
сав
се
дигнути
на
нога
—
Помаже
ви
бог
!
—
рећи
Дева
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
загрмети
са
свити
страна
.
—
Шта
ти
јесам
?
—
упитати
харамбаша
,
видити
његов
снужден
лице
.
—
зло
.
—
зло
?
!
—
повикати
сав
.
—
зло
,
Станко
!
отац
ти
отоич
бацити
у
тамница
.
тај
доћи
ненадно
.
Станко
он
доћи
,
али
посрнути
,
јер
он
се
смркнути
пред
очи
...
хтети
нешто
рећи
,
али
он
се
свезати
језик
...
—
како
?
Зашто
?
—
заграјати
са
свити
страна
.
Дева
испричати
све
,
од
сам
почетак
.
—
Па
какав
он
јесам
тај
тамница
?
—
питати
харамбаша
.
—
ја
јесам
једаред
само
завирити
!
—
рећи
Дева
.
—
То
јесам
таки
јад
да
и
сам
гуја
бежати
одатле
...
—
Харамбашо
!
—
рећи
Суреп
—
да
избављати
човек
!
—
јесам
,
јесам
,
да
он
избавити
!
—
повикати
са
свити
страна
.
—
да
ићи
сав
!
...
—
сав
хтети
!
...
јесам
вредан
да
на
она
кретати
сав
мој
чета
!
...
јесам
ли
,
Дева
,
колико
Турчин
имати
пандур
?
—
десет
.
—
десет
и
два
дванаест
...
четрнаест
...
добро
!
—
рачунати
јесам
харамбаша
.
—
онда
нека
поћи
Суреп
...
Или
...
Станко
...
зека
...
Јован
и
Јовица
...
тај
хтети
бити
доста
...
—
Доста
!
—
јекнути
Станко
.
—
ја
хтети
она
јесам
дати
послати
!
Поклаћу
она
као
јагањац
!
...
—
Лакше
,
Станко
,
лакше
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
заборављати
да
са
угурсуз
послати
имати
!
...
да
јесам
тај
јунак
,
ја
бити
послати
ти
и
још
двојица
,
али
тај
јесам
угурсуз
...
Сурепе
!
ходити
овамо
!
Суреп
он
прићи
и
он
он
стати
лагано
наређивати
шта
све
да
радити
:
—
прво
ићи
поп
,
па
се
с
он
споразум
...
дева
и
заврзан
неки
све
добро
разгледати
,
јер
од
она
не
требати
гласник
да
изиде
...
ники
од
њихов
не
смести
причати
шта
јесам
бити
!
...
Можеш
она
помлатити
,
моћи
она
и
ја
довести
—
тај
ја
јесам
свеједно
!
...
тај
што
учинити
—
учинити
јесам
...
—
Добра
,
харамбаша
!
—
на
Станка
ја
пазити
!
он
јесам
жесток
.
не
дати
он
да
налетити
!
...
—
Добра
.
—
спремати
се
!
—
викнути
харамбаша
.
и
док
длан
о
длан
,
сав
јесам
бити
готово
.
—
Дева
!
—
Чујем
,
Срећко
.
—
Поп
ја
поздрав
...
и
...
пазити
...
—
не
бринути
...
збогом
!
—
збогом
!
—
рећи
харамбаша
.
—
овде
хтети
се
видети
.
Окорамише
дуг
шара
,
па
се
кренути
.
заврзан
јесам
поигравати
...
—
Станко
!
—
рећи
он
.
—
Баш
ја
јесам
срце
на
мера
што
и
ја
харамбаша
одредити
!
...
не
знати
како
волети
што
хтети
једаред
изблиза
видети
твој
Крушка
!
...
Станко
јесам
ћутао
.
у
он
бити
ући
сто
бес
.
Чинило
он
се
да
мио
а
не
ходити
,
па
јесам
одмицати
испред
свити
.
—
Станко
!
—
викнути
он
Суреп
.
—
Шта
јесам
?
—
Лакше
.
—
ја
!
...
лако
јесам
ви
!
...
Можете
ако
хтети
и
одспавати
мало
,
али
ја
јесам
лако
!
да
бог
дати
крило
имати
,
ја
бити
одлетети
тамо
!
...
јер
тамо
јесам
мој
отац
,
и
легати
ни
крив
ни
дужан
!
...
Можда
он
мучити
свакојак
мука
тај
бездушник
!
ја
морати
журити
!
...
—
Па
моћи
ти
тако
.
—
не
пристајати
ја
на
мука
.
у
ја
крв
кључати
од
беснило
...
ја
на
очи
не
видити
од
мука
...
ако
хтети
,
пожурити
;
ако
ли
хтети
,
ја
ићи
јесам
!
...
—
Па
ја
јесам
и
поћи
тамо
!
не
бринути
!
...
твој
хтети
отац
ишчупати
!
—
рећи
Суреп
.
кад
стигнути
до
Стараче
,
Суреп
заповед
да
стати
.
онда
зовнути
Дева
на
страна
,
па
се
стати
нешто
с
он
разговарати
.
затим
Дева
отићи
.
—
јесам
ли
,
Сурепе
,
а
шта
ја
чекати
овде
?
—
упитати
заврзан
.
—
Што
требати
—
рећи
Суреп
кратак
.
—
Добра
.
али
ми
требати
много
штошта
.
Суреп
само
слегнути
раме
.
са
Станка
јесам
ђаво
кожа
дерати
.
он
не
моћи
појмити
тај
његов
очекивање
.
љут
као
рис
,
само
јесам
по
преко
погледати
свако
ко
бити
он
ма
један
речца
проговорити
.
Ноћ
се
спустити
на
земља
.
Беше
тај
тих
,
летњи
ноћ
без
месечина
.
из
луг
се
чути
песмица
птичији
;
ветрић
јесам
шушкати
по
лишће
као
мали
лопов
...
око
Станка
се
земља
окретати
.
Већ
он
прекипети
.
цикнути
и
бацити
Сурепу
овај
реч
:
—
ти
седити
...
моћи
ти
се
,
а
ја
ићи
!
—
ти
хтети
ићи
!
—
Ко
ја
тај
бранити
?
—
твој
заклетва
...
заклети
јесам
се
на
хлеб
и
со
да
хтети
слушати
заповест
стар
.
—
Али
...
—
он
јесам
знати
шта
јесам
заповедити
.
ти
само
моћи
покварити
сав
посао
!
...
кад
човек
нешто
радити
,
он
требати
да
радити
паметно
...
после
се
не
вредити
кајати
...
седити
!
и
Станко
се
спустити
.
једва
у
неки
ето
Дева
.
Суреп
он
изиде
на
сусрет
.
—
Шта
јесам
?
—
Добра
јесам
.
тамо
јесам
код
субаша
.
—
сав
?
—
Сем
Лазар
.
—
А
поп
?
—
он
се
нада
.
припремити
јесам
све
што
требати
.
Суреп
се
окренути
дружина
и
више
шапатом
рећи
:
—
полазити
!
Станка
као
да
неко
скинути
терет
с
дух
...
хајдук
већ
бити
на
нога
.
—
пазити
!
опрезно
само
!
...
Или
!
тај
хтети
заићи
од
чест
са
Дева
и
Јовица
,
а
Станко
,
зека
и
Јован
хтети
са
ја
.
само
полако
...
кад
доћи
пред
сам
хан
,
ви
стати
.
неки
ники
ништа
не
почињати
док
ја
не
заповедити
.
и
кренути
се
...
у
Крушкин
одаја
горети
јесам
жижак
.
Крушка
јесам
бити
врло
узнемирити
...
опет
он
бити
спопасти
онај
чудан
сан
...
зато
јесам
и
позвати
Ивана
и
Маринка
да
сести
с
он
.
сав
јесам
бити
као
у
неки
полусан
.
пандур
јесам
спавати
у
хан
крај
огњиште
.
напољу
јесам
пиркати
ветрић
и
гонити
сув
лишће
...
Крушка
пасти
трепавица
као
да
он
јесам
неки
брег
на
она
навалити
.
он
се
наместити
и
заспати
...
и
тек
што
јесам
уснути
,
а
јавити
он
се
Станко
с
чета
,
стајати
на
праг
и
поглед
страшан
поглед
...
хтети
дрекнути
,
али
он
се
реч
узити
...
Станко
са
Сурепом
,
зека
и
Јована
бити
на
праг
...
Турчин
протрти
очи
.
мислити
јесам
да
сањати
,
али
тај
бити
грозан
јава
.
—
да
се
ники
јесам
макнути
!
—
грмети
јесам
Станко
,
а
око
он
севати
као
муња
.
—
јесам
ли
повезати
оне
у
кућа
?
—
питати
Суреп
.
—
тај
манути
она
!
—
одговорити
заврзан
.
—
вредан
неки
Турчин
!
...
ево
,
сам
се
везати
!
...
па
се
грохот
насмејати
.
А
тај
смех
одјекнути
некако
страшно
у
душа
Крушкин
.
Станко
ући
у
соб
са
голим
јатаган
у
рука
.
погледати
оштро
Турчин
,
па
грмнути
:
—
везивати
се
!
и
не
знати
шта
чинити
,
Турчин
се
стати
распасивати
.
Иван
и
Маринка
окаменити
се
на
место
.
Станко
погледати
Маринка
,
па
он
рећи
:
—
помоћи
твој
Крушка
,
везати
он
!
...
и
Маринка
послушно
,
као
снаша
,
прићи
и
стати
везивати
Крушка
.
—
боље
стегнути
!
Маринка
притегнути
.
—
Душмански
!
—
цикнути
Станко
.
Маринка
ударити
колено
Крушка
међу
плећка
.
Плећа
улегнути
,
а
прса
одскочити
...
појас
утонути
у
мишица
.
Крушка
бити
модар
као
чивит
.
—
тако
!
...
А
сад
,
газда
-
Ивана
.
Маринка
прићи
па
притегнути
и
Ивана
као
и
Крушка
.
кад
се
тај
свршити
,
Станко
прићи
Турчин
и
извртети
он
као
какав
клада
,
исто
онако
као
што
јесам
некад
сањати
.
онда
се
нагнути
нада
он
.
—
јесам
ли
,
Турчин
,
где
ја
јесам
отац
?
Зашкрипа
нешто
у
груди
Крушкин
.
он
заустити
да
рећи
,
али
не
моћи
.
Станко
заманути
нож
.
—
где
јесам
,
одговарати
!
—
у
подрум
...
—
простењати
Крушка
.
Суреп
викнути
:
—
у
подрум
ићи
па
извести
Алекса
!
заврзан
и
Јовица
поскочити
као
јелен
...
кад
отворити
подрум
,
видети
Алекса
где
легати
усред
онај
каља
.
рука
он
окрвавити
,
одело
поцепан
а
међу
прст
,
улепљен
блато
,
седити
прамен
кос
његов
...
Изнеше
он
напоље
.
старац
јесам
лежати
непомично
.
—
заврзан
се
нагнути
нада
он
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
Јовица
.
—
Још
дисати
...
у
тај
мах
Станко
истрчати
из
хан
.
—
где
јесам
,
где
јесам
?
—
Ева
он
!
—
рећи
заврзан
.
Станко
пасти
по
старина
.
љубити
он
јесам
смежуран
,
каљав
лице
и
рука
.
старац
почети
долазити
к
себе
.
—
водити
...
—
шапутати
јесам
.
Потрчаше
да
водити
донети
.
Суреп
рећи
Јовица
:
—
ходити
и
пазити
на
овај
!
...
А
он
прићи
,
узити
врг
,
па
стати
Алекса
вод
кропити
...
наслонити
он
затим
врг
на
опечен
усна
и
пустити
неколико
капа
...
као
миља
неко
разасути
се
живот
по
снага
Алексин
.
он
се
опрести
рука
,
али
још
бити
малаксати
.
—
водити
!
...
водити
!
...
—
не
смети
он
много
давати
,
тај
бити
он
убити
!
—
рећи
Суреп
и
пустити
још
неколико
капа
на
његов
сув
усна
...
онда
се
окренути
заврзан
:
—
понети
Алекса
!
—
рећи
он
.
зор
јесам
свитати
.
месец
у
последњи
четврт
тек
избити
и
оборити
свој
рошчић
земља
.
Свежина
се
дизати
и
будити
све
живо
...
хајдук
јесам
журно
одмицати
.
од
неколик
пушак
начинити
носити
,
на
који
јесам
Алекса
носити
.
Станко
јесам
ићи
поред
отац
,
гледити
и
пратећи
жедан
поглед
сваки
покрет
његов
...
Алекса
прилично
оживити
свежина
.
он
затражити
да
он
спустити
,
па
онда
поискати
вод
...
Суреп
он
дати
,
али
само
један
гутљај
.
—
моћи
ја
мучити
...
изгорети
!
Суреп
ништа
не
одговорити
,
али
он
више
не
дати
.
заврзан
поглед
нада
се
:
—
господа
,
да
леп
дан
!
...
али
,
лов
јесам
још
леп
.
јесам
ли
,
Сурепе
,
харамбаша
хтети
се
више
обрадовати
онај
тиква
ћелав
(
и
ту
показати
на
Крушкин
глава
)
него
да
он
носити
од
злато
јабука
.
Суреп
махнути
глава
у
знак
одобравање
.
—
А
већ
за
Станка
и
да
не
говорити
!
...
—
Данас
јесам
мој
дан
!
—
рећи
Станко
,
а
очи
јесам
он
севати
од
задовољство
.
—
Само
да
ја
бити
наћи
још
онај
!
...
он
,
он
да
ја
јесам
да
се
светити
!
...
он
не
бити
умрети
како
се
умирити
!
...
сав
страх
морати
најпре
осетити
!
...
и
прићи
заробљеник
,
који
јесам
зека
гонити
.
—
Па
,
Ивана
Миражџићу
!
—
рећи
јетко
.
—
Шта
сад
велим
?
...
ето
ти
сад
и
твој
Крушка
и
твој
Маринка
...
Кажи
она
нека
дигнути
потера
!
зар
под
сед
кос
да
се
обрукати
?
...
срамота
!
...
Иван
оборити
глава
.
сад
тек
бити
он
јасно
колик
јесам
грести
учинити
;
сад
јесам
тек
потпуно
осетити
колико
јесам
велик
мржња
који
јесам
на
себе
навући
!
...
Реч
он
се
узети
.
јесам
он
жао
бити
сести
глава
,
тај
он
се
и
онако
доста
наживети
,
али
он
јесам
жао
онај
његов
нејач
,
што
хтети
она
ни
крив
ни
дужна
испаштати
грех
његов
.
Напреже
снага
па
рећи
:
—
Станко
!
...
бог
ти
прост
мој
глава
!
...
али
...
моћи
се
светити
!
...
оно
што
јесам
тамо
...
јесам
криво
ништа
...
—
онај
јесам
овде
бити
крив
,
јесам
л̓
?
—
упитати
Станко
и
показати
на
Алекса
.
—
бог
хтети
питати
!
—
ама
док
до
бог
доћи
,
хтети
да
ти
питати
ја
...
—
јекнути
Станко
и
почети
дрхтати
.
—
ја
сад
с
ти
хтети
да
говорити
!
...
упамтити
,
Ивана
!
и
кад
бити
моћи
да
ти
најстрашније
реч
добацити
у
лице
на
твој
последњи
час
,
опет
јесам
тај
мало
према
грех
који
јесам
ти
учинити
!
Иван
завезати
.
он
јесам
видети
пред
себе
разљућен
рис
.
Очи
јесам
Станков
муња
палити
...
дан
јесам
све
више
освајати
.
сунце
јесам
пробијати
кроз
густ
лишће
и
већ
се
осећати
топлина
зрака
његов
.
наједанпут
стати
.
заврзан
залајати
и
одазвати
он
се
лавеж
.
онда
неколико
оружан
хајдук
изиде
она
у
сусрет
.
—
А
...
уловити
она
?
—
упитати
Ногић
.
—
уловити
!
—
рећи
заврзан
.
—
и
ма
колико
да
јесам
бити
љутити
овај
пас
,
пасти
ми
у
клопка
и
не
регнути
!
...
—
Хајд
,
хајде
,
чекати
харамбаша
.
и
доћи
на
место
.
Харамбаша
и
дружина
поздравити
она
весело
.
зека
привезати
онај
тројица
за
један
танковијаст
јасен
,
а
Алекса
принети
онај
клада
на
који
јесам
седети
харамбаша
.
Срећко
се
нагнути
над
Алекса
.
—
јесам
ли
жив
,
брата
?
—
упитати
он
он
.
—
Жив
јесам
...
водити
!
...
Срећко
потегнути
свој
чутура
.
—
на
,
напити
се
!
...
овај
хтети
ти
окрепити
...
и
Алекса
повући
два-три
гутљај
из
чутура
...
—
Можеш
ли
устати
?
—
ако
моћи
...
Станко
притрчати
и
придржати
он
...
Страшно
јесам
изгледати
измучен
лице
Алексин
...
—
наместити
он
овде
,
поред
ја
...
—
рећи
харамбаша
.
Посадише
Алекса
на
клада
...
и
он
,
наслонити
на
харамбаша
,
погледати
она
три
несрећник
...
—
сад
ја
испричати
све
како
јесам
бити
.
дед
ти
,
Или
!
и
заврзан
почети
причати
све
до
ситница
.
кад
бити
готов
,
харамбаша
рећи
:
—
право
ја
јесам
!
сав
јесам
добро
бити
!
...
А
сад
?
...
Шта
хтети
сад
?
—
да
она
побити
!
—
рећи
Станко
.
—
да
она
судити
!
—
рећи
Суреп
.
—
да
она
судити
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
зека
!
—
рећи
харамбаша
.
—
Одреши
она
и
привести
овамо
...
у
млад
поговор
немати
.
хајдук
се
окупити
око
храмбаше
сав
по
ред
и
по
старешинство
.
зека
она
привести
.
—
Турчин
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
јесам
овде
пред
суд
осветник
...
ја
знати
твој
дело
.
тај
јесам
поставити
за
старешина
у
црн
Бари
?
Крушка
јесам
ћутао
.
—
моћи
ћутати
!
—
рећи
харамбаша
.
—
ти
јесам
поставити
за
старешина
онај
народ
.
А
старешина
у
један
село
,
тај
јесам
исто
што
и
старешина
у
један
дом
.
јесам
ли
тако
?
—
Па
шта
јесам
скривити
?
—
упитати
Крушка
.
—
Завађао
јесам
народ
.
—
јок
ја
.
—
јесам
.
—
сад
јесам
у
твој
рука
—
моћи
ја
натјерати
да
признати
,
али
јесам
.
сав
јесам
бјежати
од
ја
.
Једини
овај
Маринка
и
овај
Иван
што
бити
онако
људи
према
ја
.
ја
јесам
у
овај
црн
Бари
бити
жељан
људи
и
лијеп
ријеч
...
сав
ја
јесам
гледати
попријеко
...
ја
рећи
ријеч
,
а
они
оборити
глава
...
Шта
јесам
моћи
ја
квар
учинити
?
...
рећи
,
Ивана
!
...
рећи
,
Маринка
!
хајдук
јесам
ћутали
.
Иван
и
Маринка
исто
тако
.
—
ја
јесам
бити
мученик
!
—
наставити
Крушка
.
—
да
јесам
пасти
у
постеља
,
ники
ја
се
живити
не
бити
наћи
!
...
Сироче
од
мален
,
ја
не
знати
ни
за
отац
ни
за
мајка
.
и
онда
...
ја
завађати
!
...
ко
се
с
ко
завадити
?
...
опет
ники
реч
.
Крушка
се
окуражити
.
помислити
да
хтети
она
и
расплакати
,
па
наставити
:
—
А
бог
јесам
и
ја
створити
као
и
други
,
као
ви
.
и
ја
јесам
човек
,
који
срце
имати
...
зар
ја
немати
својијех
јад
,
зар
ја
немати
суза
и
зар
ја
не
требати
ники
пред
ко
бити
се
моћи
изјадати
и
заплакати
?
...
рећи
!
...
зар
ви
јесам
јад
у
гора
натјерати
?
...
зар
јесам
тај
због
срчанијех
бол
учинити
?
...
па
кад
јесам
тако
,
онда
шта
јесам
ја
крив
?
—
не
бити
бити
ништа
кад
бити
тако
бити
.
али
јесам
тако
.
—
тако
јесам
.
—
Дева
!
ходити
овамо
!
—
рећи
харамбаша
.
Дева
прићи
.
—
Чуо
јесам
шта
Турчин
рећи
?
—
Чуо
јесам
,
али
Турчин
лагати
!
...
Крушка
он
погледати
убезекнут
,
а
Маринка
и
Иван
пребледети
као
смрт
.
—
овај
јесам
луд
...
он
бунар
којешта
!
—
рећи
Крушка
.
—
Ха-ха-ха
!
—
насмејати
се
Дева
.
—
јесам
,
ваш
ја
сила
научити
да
бунарам
,
али
ја
јесам
луд
!
јесам
луд
већ
и
зато
што
јесам
ти
од
твој
долазак
сваки
стопа
пратити
.
ти
јесам
моћи
клањати
твој
молитва
,
а
да
ти
мој
око
не
смотрити
!
...
и
онда
стати
причати
све
што
знати
.
сваки
договор
с
Маринка
,
Ивана
и
Лазар
,
сваки
речца
,
сваки
намера
њихов
...
нога
заклецати
под
Турчин
.
он
се
запрепастити
кад
чути
да
овај
човек
знати
све
,
сваки
и
најмању
помисао
његов
...
Дева
јесам
говорити
речито
,
отворено
.
хајдук
зинути
од
чудо
,
запрепастити
се
!
...
—
тако
јесам
,
Турчин
!
—
завршавати
јесам
Дева
свој
оптужба
.
—
тако
јесам
!
и
хтети
ли
да
знати
ко
ти
јесам
омести
сав
твој
намера
?
...
ја
,
Турчин
!
ја
и
онај
поп
,
који
јесам
као
орати
лебдети
над
црн
Бар
и
јесам
дати
људма
да
пасти
у
твој
замак
!
...
дед
,
рећи
да
јесам
тако
!
...
Турчин
се
срушити
као
гром
погодити
.
из
Девин
прича
видети
се
да
јесам
главни
кривац
Крушка
и
Маринка
.
Међутим
,
Иван
јесам
бити
оружје
у
њихов
непоштедим
рука
...
он
јесам
невољно
запасти
у
клопка
,
из
који
се
после
јесам
моћи
искобељати
...
Харамбаша
се
замислити
,
хајдук
јесам
ћутали
.
—
Браћо
!
—
рећи
Срећко
после
дуг
размишљање
...
велим
да
се
Турчин
и
Маринка
убити
?
—
велим
!
...
—
загрмети
са
свити
страна
.
—
и
тај
одмах
!
—
додати
Станко
.
—
јесам
,
одмах
...
ти
јесам
највише
пакостити
учинити
,
ти
она
давати
!
...
узети
двојицу-тројицу
,
па
она
водити
тамо
у
шум
...
—
А
Миражџић
?
—
и
он
хтети
судити
.
—
зар
без
ја
?
—
упитати
Станко
.
—
Чекаћемо
ти
.
Станко
зовнути
зека
и
заврзан
.
—
потерати
овај
два
Турчин
!
—
рећи
он
с
неки
грозничав
радост
.
Очи
јесам
он
севати
као
у
мачак
...
ни
Крушка
ни
Маринка
не
моћи
ићи
.
али
се
заврзан
и
тај
досетити
.
—
Знаш
шта
,
Станко
?
—
рећи
он
.
—
Пошто
овај
не
моћи
ићи
,
тај
да
свршити
с
она
овде
.
и
ороз
на
његов
пушка
кврцнути
.
тај
нејак
звук
ороз
јекнути
страшно
.
и
Маринка
и
Крушка
пренути
и
скочити
.
—
Ићи
хтети
!
—
рећи
обојица
у
глас
.
—
А
...
ићи
хтети
!
...
—
насмејати
се
заврзан
.
—
онда
,
други
ствар
.
ја
као
човек
велим
:
ако
не
моћи
,
да
ви
не
мучити
.
али
већ
кад
моћи
,
онда
...
да
се
ићи
...
хајде
,
Маша
кућа
,
хајде
полако
...
сад
бар
моћи
бити
сербез
.
тамо
имати
пун
Турчин
,
моћи
она
се
надворити
до
мио
ласта
...
Пођоше
...
кроз
густ
лишће
пробијати
сунчев
зрак
.
хиљадама
бубица
милети
јесам
по
земља
и
пролетати
око
глава
њихов
.
А
у
Станка
јесам
кипети
.
он
јесам
смишљати
мука
.
он
јесам
хтети
да
она
натерати
да
осетити
шта
губити
,
да
осетити
сав
страхота
смрт
.
Душа
он
јесам
у
коталац
потезати
од
силан
жеља
...
Међутим
,
тај
јесам
заврзан
вршити
да
бити
се
нашалити
.
—
Видиш
,
газда
Крушко
,
како
лепо
сунце
сијати
.
бадава
!
...
Што
бог
да
,
он
да
!
ето
,
овај
бубица
!
...
Видиш
како
мити
.
А
она
јесам
срећан
од
човек
...
Шта
јесам
ти
вајдити
сад
од
сав
твој
господство
.
Ништа
!
...
Мреш
од
страх
кад
помислити
шта
хтети
од
ти
бити
за
тренутак-два
...
А
ја
се
на
тај
научити
,
па
свеједно
...
и
кад
немати
какав
потера
,
ја
засести
,
ја
се
лепо
убетежим
.
и
Маринка
и
Крушка
ћутаху
...
само
јесам
она
на
лице
видети
како
бледети
,
црвен
и
модар
...
заврзан
осетити
нешто
тешко
на
душа
.
готово
се
застидити
што
брбљати
тако
с
људи
који
смрт
над
глава
стајати
.
и
настати
тајац
.
Чуло
се
само
сув
грање
како
пуцати
под
нога
.
наједаред
Станко
дигнути
глава
па
рећи
:
—
стајати
!
његов
глас
одјекнути
дубрава
.
он
следити
срж
у
кост
и
Крушка
и
Маринка
.
колено
она
клецнути
и
они
сести
.
—
овде
хтети
...
ево
овај
храст
.
ту
хтети
наш
потурица
подигнути
...
Маринка
почети
остављати
памет
.
Крушка
изиде
сан
на
очи
.
он
се
учинити
да
јесам
баш
овај
дрво
у
сан
видети
.
хтети
замолити
да
он
уклонити
одавде
,
али
он
се
реч
узити
.
—
дед
,
заврзан
!
...
дед
,
побратим
!
...
на
посао
!
и
овај
прићи
ближе
.
—
моћи
тако
!
...
прво
хтети
Маринка
обесити
,
па
хтети
онда
ја
с
Турчин
свршити
рачун
.
и
он
се
махати
први
Маринка
,
те
он
одрешити
рука
,
али
у
исти
мах
од
појас
направити
омча
,
па
он
јесам
натакнути
на
врат
.
—
тако
...
А
сад
,
устајати
!
...
онај
страшан
поглед
дигнути
Маринка
.
он
јесам
бленути
сад
у
један
,
сад
у
други
.
Станко
он
повести
и
довести
до
храст
.
круна
храстов
бити
доста
низак
...
—
заврзан
!
...
Ал̓
не
!
ја
хтети
се
препети
!
...
морати
тај
свој
рука
учинити
.
бог
бити
ја
убити
кад
бити
који
други
дати
!
...
успузати
се
уз
дрво
,
па
се
спустити
ближе
онај
грана
.
цупнути
два-трипут
нога
да
видити
јесам
ли
довољно
јак
,
па
викнути
:
—
привести
он
ближе
!
Маринка
се
наједанпут
освестити
.
он
видити
шта
он
чекати
и
стати
се
отимати
.
али
он
стегнути
чврст
зекин
мишица
.
он
стати
уједати
...
—
тај
дати
он
овамо
!
...
—
рећи
заврзан
,
па
он
докопати
по
средина
и
принети
ближе
дрво
.
Маринка
се
дерати
из
сав
глас
.
—
Шта
јесам
?
...
Шта
се
дерати
?
—
рећи
Станко
.
—
Док
јесам
гасити
огњиште
и
мучити
јадан
старац
,
смејати
јесам
се
,
поган
вера
,
а
сад
се
дерати
!
...
Шта
ти
јесам
?
—
не
допадати
он
се
дрво
!
—
рећи
заврзан
.
—
него
,
држати
крај
!
...
и
добацити
Станка
онај
други
крај
појас
.
—
придигнути
он
мало
!
—
рећи
Станко
.
зека
,
онако
висок
,
дигнути
он
сасвим
до
грана
.
и
Станко
привезати
појас
за
грана
...
—
сад
пуштати
!
...
—
рећи
он
.
Пустише
.
Маринка
се
копрцну
два-трипут
,
очи
он
искочити
,
а
језик
испасти
из
уста
.
Станко
погледати
Крушка
.
—
јесам
видети
,
Турчин
?
али
Крушка
ни
да
бити
реч
.
—
е
,
сад
јесам
на
ти
ред
.
права
јесам
да
твој
Маша
видити
шта
хтети
и
с
ти
бити
!
—
рећи
он
,
па
сићи
с
дрво
.
—
Хоћемо
ли
и
он
вешати
?
—
упитати
заврзан
.
—
Његи
хтети
.
он
хтети
клати
.
и
прићи
,
завалити
он
глава
па
потегнути
јатаган
.
бацити
поглед
на
Маринка
,
па
рећи
:
—
гледати
,
Маринка
!
...
ево
шта
чинити
од
Крушка
!
и
заденути
јатаган
у
грло
...
млаз
крив
шикнути
...
Нож
се
зарити
још
дубок
...
онда
отурити
глава
Турчинов
.
Нож
обрис
о
његов
руво
,
па
он
метнути
у
цагрије
...
па
дигнути
глава
и
скинути
капа
.
—
господа
!
...
хвала
ти
на
овај
леп
дар
!
...
али
,
господа
,
дати
ја
да
докусурити
мој
освета
!
...
овај
јесам
само
почетак
...
метнути
капа
на
глава
,
па
се
окренути
друг
:
—
Хајд
да
судити
Ивана
!
...
@card@
.
осветник
хајдук
јесам
немо
ћутали
кад
овај
стигнути
.
—
Свршисте
ли
?
—
упитати
харамбаша
.
—
Свршисмо
—
рећи
Станко
.
—
онда
седити
.
они
поседати
.
—
е
,
Станко
,
дете
мој
,
—
рећи
харамбаша
—
главне
тај
кривац
предати
...
—
А
...
онај
јесам
главни
!
—
рећи
Станко
.
—
сав
јесам
они
главни
!
...
—
ти
јесам
озлоједити
,
па
ти
се
тако
чинити
—
рећи
мирно
харамбаша
—
али
ја
мислити
друкчије
.
—
Шта
друкчије
?
—
цикнути
Станко
и
скочити
,
а
око
он
севати
.
—
Нећеш
,
ваљда
,
рећи
да
Иван
Миражџић
јесам
крив
?
—
То
хтети
.
али
велим
да
јесам
крив
колико
она
двојица
.
—
он
јесам
још
крив
!
он
она
јесам
у
сав
ићи
на
рука
.
он
јесам
завађати
народ
...
он
јесам
срамотити
свуда
онај
мученик
,
отац
мој
!
...
ја
хтети
да
се
он
убити
!
—
Лакше
,
младић
!
бујан
јесам
крв
твој
!
Послушај
људи
стар
!
...
ту
јесам
ја
,
ту
јесам
Ногић
,
Суреп
,
Дева
и
толики
људи
!
доста
јесам
Ивана
неки
се
вратити
у
село
па
неки
он
прст
показивати
као
турски
улизица
...
на
Станка
заиграти
месо
.
—
рећи
да
скинути
капа
,
па
да
он
се
лепо
замолити
да
ја
опростити
!
...
—
ти
знати
да
ти
ја
тај
хтети
рећи
.
али
од
ти
јесам
лепо
што
људи
не
слушати
!
...
—
зар
толики
непочинство
његов
...
—
он
хтети
за
она
испаштати
.
зар
он
моћи
горе
бити
него
кад
он
поштен
људи
леђа
окретати
?
...
тај
јесам
горе
и
од
сам
смрт
...
јесам
л̓
тако
,
браћа
?
—
тако
јесам
!
—
онда
неки
бити
као
што
рећи
.
Станка
бити
као
да
он
неко
опасти
шамар
.
он
јесам
мислити
да
Ивана
нем
права
више
ники
судити
до
он
.
зато
се
испречити
пред
харамбаша
,
погледати
он
мрко
,
па
рећи
:
—
ја
ти
тај
не
вермати
!
—
онда
јесам
наш
друг
!
—
рећи
оштро
харамбаша
.
—
и
јесам
.
и
зато
хтети
он
сад
судити
!
—
рећи
па
потегнути
пиштољ
.
синути
Срећков
црн
око
,
па
он
зауставити
рука
.
—
кад
Срећко
нешто
рећи
,
оно
остајати
као
свет
!
...
Пиштољ
за
појас
,
па
пут
за
уш
!
...
кад
бити
почети
на
свој
рука
,
чинити
шта
знати
,
али
на
мој
име
...
убити
ти
!
...
хајдук
скочити
око
Станка
...
—
Добра
,
харамбаша
!
до
данас
јесам
бити
твој
,
а
од
данас
сав
.
Поштујем
тај
реч
,
јер
поштовати
твој
со
и
твој
хлеб
...
оставити
пиштољ
за
пас
,
па
се
окренути
дружина
:
—
Браћо
!
Праштајте
со
и
хлеб
!
...
ако
имати
међу
ви
који
љут
осветник
,
неки
поћи
са
ја
.
ја
бити
док
не
затрети
.
Јован
и
Јовица
прићи
он
.
—
Шта
,
зар
ви
двојица
?
—
упитати
хајдук
.
—
јесам
.
заврзан
се
почешати
иза
врата
па
прићи
и
он
Станка
.
—
зар
и
ти
.
заврзан
?
!
—
ја
!
...
Джумбуса
радити
...
—
Харамбашо
!
...
Шта
чинити
ти
?
—
упитати
Ногић
.
—
Ко
хтети
да
ићи
—
неки
ићи
!
...
ја
тражити
послушност
!
ако
јесам
и
ти
криво
—
ићи
!
...
—
јесам
ја
криво
.
али
Станко
...
—
ја
сто
пут
размислити
,
а
једанпут
радити
!
—
рећи
мирно
харамбаша
.
—
ја
знати
зашто
остављати
живот
Ивана
...
—
Па
што
он
поклањати
живот
?
—
упитати
Станко
јетко
.
—
ти
јесам
младић
.
твој
јесам
срце
бујан
.
ти
не
моћи
ни
видети
даље
од
нос
.
А
ако
се
по
срце
повести
,
пре
хтети
учинити
зло
но
добро
...
Дева
се
умешати
:
—
Слушај
,
Станко
!
Срећко
знати
шта
чинити
.
овај
што
јесам
урадити
паметно
јесам
,
ја
ти
казати
!
Станка
јесам
играти
усна
.
—
о
,
бог
!
...
да
ли
јесам
ја
полудети
,
што
ли
?
—
рикнути
он
.
—
зар
овај
нечовек
починити
толики
неваљалство
,
па
он
још
дати
да
живити
!
...
збогом
,
харамбаша
!
,
.
.
хвала
ти
на
очински
пажња
!
...
хвала
ти
на
хлеб
и
со
!
...
али
...
ја
не
мислити
тако
!
...
овде
јесам
тај
старешина
.
овај
јесам
овде
под
твој
окриље
—
неки
носити
данас
глава
...
али
сутра
,
прекосутра
,
до
мој
издисај
—
он
јесам
мој
!
...
збогом
!
...
па
скинути
капа
и
прићи
Срећков
рука
.
—
опростити
,
увредити
јесам
ти
,
а
ти
јесам
ја
онај
што
и
онај
онде
,
па
бити
ја
убити
и
један
твој
зао
помисао
!
опростити
!
—
неки
ти
јесам
бог
просто
!
тај
јесам
достојан
да
чета
водити
,
али
јесам
бујати
,
врло
бујати
!
...
—
бог
јесам
се
заклети
,
харамбаша
.
и
пољубити
се
.
—
Браћо
!
—
окренути
се
хајдук
.
—
збогом
ко
остајати
!
Праштајте
!
...
онда
прићи
отац
па
,
љубити
он
у
рука
,
кроз
суза
рећи
:
—
Баба
!
поздрав
ја
мајка
!
...
радити
како
ви
бог
учити
,
али
ја
свој
кров
хтети
видети
док
не
испунити
свој
заклетва
.
збогом
!
...
А
пролазити
поред
Ивана
,
погледати
он
мрко
,
тако
да
се
овај
осећи
нога
.
—
Тешко
твој
дом
,
Ивана
Миражџићу
!
...
хајдук
се
здравити
са
заврзан
,
Јована
и
Јовица
.
заврзан
се
правдати
друг
.
—
Шта
хтети
;
али
,
ђаво
он
знати
,
волити
Станка
!
волити
он
што
не
мировати
...
његов
памет
смишљати
само
како
хтети
који
глава
скинути
.
А
ја
се
острвити
,
па
да
ја
јесам
да
пословати
!
...
А
осим
тај
имати
ти
и
ја
неки
свој
рачун
,
па
кад
јесам
дружина
овако
добар
,
да
она
бар
пречистити
...
збогом
,
Сурепе
!
ти
ја
јесам
онако
понајвише
жао
;
жао
ја
твој
разговор
!
...
смех
се
захорити
.
Суреп
само
дигнути
леви
обрва
и
развући
усна
...
—
заврзан
—
заврзан
—
рећи
он
.
—
збогом
поћи
!
...
неки
ви
јесам
просто
!
...
Изљубише
се
,
изгрлити
,
као
да
јесам
на
један
срце
лежати
.
—
Даће
бог
,
ваљда
,
да
се
опет
здружити
!
...
—
повикати
хајдук
.
—
Хоће
!
...
—
рећи
Станко
.
—
Чим
земаљски
правда
помирити
небо
и
земља
,
ето
ми
!
А
сад
—
збогом
!
заврзан
јесам
певушити
:
Чим
се
гора
заоденути
листа
,
А
земљица
трава
и
цвијет
и
кад
стигнути
јагње
за
пециво
.
Притегоше
упрта
,
па
се
одвојити
.
густ
луг
она
брзо
сакрити
од
њихов
друг
...
хајдук
уздахнути
дубоко
и
оборити
глава
.
—
као
да
ја
родити
отићи
!
—
рећи
Ногић
...
остати
јесам
ћутало
као
немо
...
само
јесам
ветрић
немирно
шушкати
по
зелен
лишће
...
сунце
јесам
пећи
и
кроз
густ
лишће
.
плавило
небесан
готово
побледети
од
његов
сјај
...
издалека
јесам
допирати
шум
талас
валовит
Дрина
.
хајдук
јесам
ићи
ћутети
.
и
сам
разговоран
заврзан
повући
се
у
себе
па
премишљати
.
наједаред
хтети
запитати
Јовица
:
—
Па
куд
мислити
сада
?
—
хајдемо
у
Парашница
—
рећи
Станко
.
—
Парашница
јесам
згодан
за
хајдук
као
колевка
за
детенце
.
А
после
тај
,
ту
ми
јесам
и
црн
Бар
и
Рача
...
свакад
хтети
моћи
видети
сваки
турски
буљук
.
—
да
сести
мало
—
рећи
Латковић
.
—
Неће
згорег
бити
да
се
мало
поразговорити
о
сав
што
ми
ваљати
чинити
.
јер
,
као
год
што
Станко
жети
да
се
поткусурити
са
свој
,
тако
бити
и
ја
желети
наплатити
свој
вересија
.
—
збиља
—
рећи
Станко
,
седати
у
један
сеновит
хлад
—
ја
још
не
знати
зашто
се
ви
одметнути
у
гора
.
—
А
ники
се
не
одметати
од
бео
босиљак
—
рећи
Латковић
.
—
ја
јесам
тешко
опричати
,
ето
Јовица
.
А
Јовица
сагнути
глава
.
—
Ева
шта
јесам
!
—
рећи
заврзан
.
—
бити
јесам
у
њихов
село
субаша
неки
Ибро
.
Јовица
јесам
имати
сестра
на
удаја
,
а
Јован
,
опет
,
бити
момак
за
женидба
,
па
као
комшијски
кућа
...
знати
се
од
детињство
,
па
се
и
запазити
.
Јован
,
дакле
,
хтети
узети
Спасенија
,
сестра
Јовичин
.
али
,
не
лећи
ђаво
!
Турчин
ти
једном
смотра
девојка
,
па
наредити
свој
пандур
тај
јесам
један
дан
докопати
и
одвући
он
...
и
шта
јесам
даље
бити
,
не
вредити
ни
да
казивати
...
знати
већ
...
у
Станка
сенути
очи
.
он
доћи
неки
страшан
мисао
у
глава
.
—
Па
шта
јесам
бити
с
Турчин
?
—
цикнути
он
.
—
побећи
јесам
у
град
.
од
тај
доба
нигде
он
немати
,
као
да
јесам
у
земља
пропасти
!
—
рећи
заврзан
.
—
ја
бити
отићи
у
град
!
—
рећи
Станко
.
—
и
ја
јесам
хтети
,
али
не
дати
харамбаша
...
зато
ти
се
данас
придружити
.
ево
ти
и
наш
рука
и
наш
глава
!
...
водити
ми
где
хтети
,
само
да
се
осветити
,
да
осветити
и
она
!
...
—
рећи
Јовица
.
—
А
шта
јесам
с
она
бити
?
—
збиља
,
шта
јесам
бити
?
—
упитати
Станко
.
—
Ћути
!
—
рећи
заврзан
.
—
обесити
се
...
Станко
скочити
:
—
Браћо
!
—
рећи
он
.
—
Светићемо
се
!
Тешко
и
крст
и
не
крст
ко
јесам
поганити
дух
!
господа
,
створитељ
!
дати
ја
моћи
да
одржати
мој
реч
!
...
—
А
тај
,
заврзан
,
какав
ти
невоља
у
гора
натерати
?
—
ја
...
ја
јесам
поћи
онако
,
друштво
радити
!
...
мрзити
ја
седети
као
баба
у
запећак
,
голих
шака
.
велим
,
ићи
овамо
,
међу
људи
,
шâт
бити
боље
!
...
и
,
да
видити
,
боље
овако
!
пре
јесам
гледати
како
Турчин
бити
,
убијати
и
отимати
—
сад
опет
гледати
и
Срба
и
Турчин
како
тај
заврзан
лепо
оправљати
,
као
да
јесам
сто
година
тај
занат
учити
!
...
—
разговор
наш
!
сто
јесам
ја
пута
брига
растерати
!
...
—
рећи
Лактовић
и
загрлити
он
.
—
оставити
се
тај
,
Клемпо
!
...
него
,
да
бирати
харамбаша
.
—
Шта
да
бирати
!
—
рећи
Јовица
.
—
ето
Станка
.
—
Али
ја
не
знати
...
—
Па
ако
не
знати
,
договорити
се
!
—
прекинути
он
заврзан
.
—
ваљда
јесам
Срећко
знати
све
кад
јесам
у
гора
доћи
?
...
јок
!
...
него
...
невоља
он
сав
научити
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
Јован
и
Јовица
.
—
Добра
,
онда
се
примати
.
—
сад
доста
.
Читати
ми
ништа
моћи
,
јер
сав
знати
!
—
рећи
опет
заврзан
.
—
јесам
тај
ни
мислити
.
мислити
јесам
да
се
кренути
Парашница
...
—
да
се
кренути
.
—
Харамбашо
!
—
рећи
заврзан
Станка
.
—
Видиш
колишан
ми
јесам
...
А
бог
ја
јесам
сведок
да
хтети
многи
турски
мајка
од
ми
пропиштати
!
—
и
ја
мислити
!
—
рећи
Станко
,
па
опучити
корачати
...
Шумом
јесам
одјекивати
пуцањ
сув
грање
...
@card@
.
ПАРАШНИЦА
данас
човек
не
бити
ни
познати
негдашњи
Парашница
.
да
ми
јесам
тај
њива
и
ливада
плодан
као
Мисир
;
али
негда
ту
бити
густ
шум
.
тај
згодан
место
,
баш
на
сам
ушће
Дрина
у
Сава
,
вазда
јесам
поседати
хајдук
и
устаник
.
ту
она
бити
жив
згода
,
јер
она
ниједан
Турчин
што
јесам
у
Босна
или
из
Босна
ићи
,
јесам
моћи
промакнути
.
кад
јесам
устанак
букнути
,
зека
Селаковић
,
познат
под
име
„
Голи
син
зека
Буљубаша
”
,
ту
јесам
имати
сав
сталан
стан
са
свој
„
голаћ
”
.
ту
се
створити
читав
чаршија
,
и
доскора
,
па
и
данас
,
стар
људи
звати
Парашница
„
касаба
”
,
што
значити
варошица
.
за
име
Парашница
свезати
јесам
и
један
причица
.
бити
јесам
некад
некакав
џин
,
па
заволети
сестра
рођену
и
хтети
се
она
оженити
.
Пошто
се
тај
сматрати
као
грести
и
никако
се
јесам
моћи
допустити
,
тај
рећи
џин
да
хтети
он
тек
тако
бити
одобрити
да
се
сетром
оженити
ако
прокопати
корито
водити
из
Дрина
у
Сава
.
он
пристати
и
почети
копати
.
али
се
наједаред
спустити
тако
густ
магла
да
он
јесам
видети
куд
коп
него
јесам
кривудати
тамо-амо
;
на
неки
место
састављати
јесам
сам
прокоп
.
Видећи
да
од
његов
посао
ништа
немати
,
он
се
манути
и
прокоп
и
сестра
.
и
дан
дањи
стајати
тај
удолина
,
који
изгледати
као
воден
корито
,
али
само
донекле
,
јер
јесам
довести
до
Сава
.
бити
јесам
заранак
кад
Станко
с
дружина
стигнути
у
Парашница
.
од
вод
јесам
пиркати
свеж
поветарац
,
те
она
хладити
врело
чела
и
сушити
зној
.
—
уја
!
—
рећи
Станко
.
хајдук
стати
.
он
она
рећи
те
одрешити
торба
.
—
овде
хтети
становати
.
Дрина
и
Сава
на
поглед
.
Гледаћемо
да
ми
ники
не
промакнути
.
А
сад
да
се
мало
презалогајити
.
Јовица
извадити
из
торба
хлебац
и
нешто
смок
,
тај
засести
.
—
Вал
,
више
јесам
тај
жедан
него
гладан
—
рећи
заврзан
.
—
него
,
морати
сићи
до
обала
да
извор
ископати
.
и
,
пошто
јести
,
он
се
прекрсти
и
устати
,
па
,
узети
тиква
,
отићи
на
обала
.
јесам
много
проћи
а
он
се
вратити
носити
водити
.
—
хладан
јесам
као
лед
леден
.
ама
јесам
сместа
наћи
извор
,
јесам
трипут
рука
заграбити
.
хајдук
се
написати
хладан
вод
,
па
се
налактити
и
предати
сваки
свој
мисао
.
Вече
се
спуштати
лагано
као
смрт
.
сутон
јесам
оцртавати
предмет
у
даљина
.
Мало-помало
па
остати
пред
очи
њихов
само
бео
воден
пруга
...
небо
се
осути
звезда
,
ветрић
пиркати
и
шуштати
по
зелен
лишће
,
а
тамо
далеко
,
далеко
чути
се
лавеж
пас
...
хајдук
уснути
,
само
Станко
не
.
он
се
загледати
у
небесан
свештила
што
лебдити
у
плав
зрака
над
он
,
лебдити
и
жмиркати
некако
сетан
,
као
сироче
који
сан
на
трепавица
наваљивати
.
и
као
да
бити
он
много
казати
тај
звезда
,
али
јесам
нем
,
или
бар
за
он
нем
.
он
се
дигнути
на
нога
,
скинути
капа
,
па
се
стати
молити
бог
:
—
господа
,
Творче
наш
,
—
шапутати
јесам
—
да
ли
јесам
права
радио
?
...
ти
,
господа
,
упутити
ја
да
вршити
правда
твој
!
...
и
опет
погледати
нада
се
.
А
звезда
трептети
мирно
,
лениво
...
он
осетити
нешто
тешко
на
душа
.
неки
глас
прошаптати
он
:
—
ти
не
смети
вршити
дело
божји
!
он
давати
живот
,
он
он
и
узимати
...
али
други
глас
загрмети
:
—
ја
јесам
правдати
божји
!
јесам
све
лепо
што
јесам
права
;
али
што
јесам
права
и
бог
јесам
драго
!
...
и
тај
грмљавина
угушити
онај
шапат
.
тај
он
мало
разведрити
.
он
готово
гласно
говорити
са
себе
:
—
ја
јесам
бити
добар
човек
,
миран
,
поштен
.
,
.
А
она
лећи
на
срце
да
ја
убити
и
осрамотити
мртав
,
и
да
осрамотити
онај
дом
,
и
сав
мој
до
седми
колено
...
ја
не
дати
!
...
бог
јесам
дати
ја
све
овај
што
јесам
у
ја
;
па
што
јесам
давати
кад
јесам
знати
да
не
ваљати
!
...
па
стати
ходати
тамо-амо
...
Ветрић
он
јесам
хладити
врео
глава
...
али
неки
нелагодност
притиснути
он
тело
,
грло
он
се
сушити
...
он
узити
тиква
,
просути
вод
из
она
па
се
дигнути
извор
да
се
умити
и
напити
...
и
,
дошав
на
извор
,
умити
се
и
напити
,
па
он
разгалити
она
хладан
вод
...
сести
на
овај
зелен
издан
на
обала
,
па
се
занети
...
вод
јесам
хук
жуборити
испод
нога
његов
,
а
тај
он
јесам
жубор
годити
душа
.
он
се
поднимити
на
лакат
и
загледати
у
онај
белина
...
месец
се
појавити
и
осветлити
воден
површина
.
он
јесам
назирати
играње
талас
у
вртлог
...
и
допасти
он
се
сав
тај
.
тај
,
тај
врити
бесно
као
у
душа
његов
...
овај
талас
,
кад
она
други
на
доћи
,
постајати
бесан
и
силан
,
рушити
и
обарати
сав
што
јесам
пред
она
...
јесам
ли
тај
во
њихов
?
...
јесам
!
нагнати
она
јак
сила
...
—
Па
тако
јесам
исто
и
код
ја
...
да
јесам
моћи
мирно
лежати
у
сав
гнездо
,
ја
не
бити
ники
дарнути
,
као
што
ја
тај
јесам
дед
ни
отац
чинити
...
али
јесам
ја
истиснути
из
гнездо
мој
,
и
ја
,
свој
снага
,
рушити
и
обарати
све
пред
себе
,
све
што
моћи
,
исто
као
и
онај
талас
!
...
и
осетити
као
да
он
спасти
терет
с
дух
.
осетити
да
јесам
у
права
вратити
исти
мера
сав
који
он
задужити
.
опет
погледати
нада
се
,
и
опет
видити
треперав
звезда
;
али
он
се
учинити
да
он
сад
јасније
гледати
,
да
не
жмиркати
више
...
—
Па
ја
бити
убити
себе
кад
не
бити
убити
Лазар
!
...
па
онај
Ивана
!
...
ја
не
знати
,
али
овај
јесам
наш
деца
кад
вео
:
„
опростити
он
требати
!
...
”
ко
?
...
зар
зликовац
?
...
па
тај
он
твој
опроштај
давати
права
да
и
даље
зло
чинити
!
...
не
,
не
!
...
бог
неки
праштати
,
а
човек
неки
се
светити
!
...
вод
јесам
жуборити
.
он
се
предати
свој
осећање
,
па
он
тај
уљушкати
као
у
бешика
—
он
заспати
...
Широка
,
велик
равница
прострети
се
пред
он
,
али
тај
равница
Турчин
притиснути
...
А
она
неколико
против
толики
сила
.
питати
се
очи
:
шта
хтети
?
он
погледати
и
видити
међу
Турчин
Лазар
...
ускипети
све
у
он
,
и
он
рећи
дружина
:
„
хајдете
!
...
ако
хтети
ви
,
ја
ићи
јесам
!
”
...
и
јурнути
тамо
...
осврнути
се
,
као
,
а
за
он
јурити
зека
,
заврзан
,
Јован
,
Јовица
,
Суреп
,
и
сав
...
„
да
она
помлатити
!
”
—
викати
зека
.
„
да
правити
џумбус
!
”
велим
заврзан
...
А
Јован
и
Јовица
заједнички
држати
један
колац
,
дигнути
он
увис
,
те
се
лепо
видити
обријан
глава
.
„
сад
ми
јесам
права
,
па
макар
оба
глава
погубити
,
кад
јесам
овај
на
колац
видети
!
”
—
вео
обојица
углас
и
смешкати
се
...
и
као
Лазар
он
смотрити
,
потегнути
да
побећи
,
али
он
он
ухватити
,
извући
у
пољана
,
па
пред
сав
Турчин
одсећи
он
глава
и
котурнути
се
трипут
она
...
и
онда
започети
борба
,
страшан
,
крвав
...
само
се
чути
Заврзанов
глас
где
довикивати
Сурепа
:
„
тај
рећи
један
!
...
говорити
,
не
онемити
!
...
Видиш
како
ја
прав
џумбус
!
”
наједанпут
осетити
како
засећи
оштар
нож
у
снага
његов
.
он
јурнути
,
смлавити
Турчин
пред
себе
,
али
клонути
,
и
,
као
,
изгубити
свест
...
кад
мало
себе
доћи
,
осетити
он
неки
влажан
рука
на
свој
чела
,
поглед
нада
се
и
видити
Јелица
,
леп
као
месечина
,
у
бео
руво
,
где
над
он
сузити
лити
...
„
јесам
жив
,
господар
мој
?
”
—
упитати
он
свој
звучан
глас
.
таман
да
одговорити
,
а
пукнути
пушак
...
он
се
тргнути
...
Чуо
јесам
разговор
...
Скочи
и
потрчати
дружина
.
у
сусрет
он
јесам
журити
Јовица
.
—
Шта
јесам
тај
?
—
упитати
он
.
—
Дружина
ми
расти
,
харамбаша
.
—
Која
?
—
Суреп
,
зека
,
Ногић
,
Крајчин
...
ево
она
,
тражити
ти
.
он
заиграти
срце
.
брзо
прићи
.
—
Ева
он
!
—
викати
заврзан
.
—
знати
јесам
ја
да
Суреп
ја
морати
наћи
!
—
Добра
ја
доћи
!
—
рећи
Станко
.
—
боље
наћи
!
па
јесам
стати
љубити
.
—
отуд
ви
?
—
овај
јесам
по
договор
.
сутра
хтети
она
још
двадесет
овде
осванути
—
рећи
Ногић
.
—
Харамбаша
јесам
поделити
дружина
:
половина
одвести
он
,
а
половина
послати
овамо
,
ти
.
Још
хтети
који
чета
требати
...
Србија
се
побунити
,
сад
бити
Турчин
.
он
с
чета
отићи
на
Јадар
,
да
Турчин
причекује
.
Станко
бацити
капа
увис
.
—
господа
!
...
хвала
ти
на
твој
дар
!
...
Ногић
!
...
ево
тај
чета
!
...
водити
ми
све
куда
тај
душа
жети
...
—
А
...
јок
!
...
Харамбаша
рећи
:
Станко
јесам
добар
,
неки
он
бити
харамбаша
!
—
тако
јесам
—
рећи
Суреп
.
—
онда
добро
!
али
ви
знати
да
ја
хтети
да
се
осветити
!
...
ја
се
морати
осветити
!
...
јер
,
браћа
,
ја
се
чинити
да
бити
ја
бог
убити
кад
бити
Лазар
у
живот
оставити
!
...
на
тај
он
ники
ништа
не
одговорити
.
—
дакле
,
пристајати
?
—
пристајати
!
—
у
добар
час
!
—
рећи
он
.
зор
јесам
забелети
.
исток
се
почети
руменити
...
хајдук
се
спустити
на
росан
трава
.
—
јесам
уморан
?
—
упитати
Станко
.
—
јесам
.
—
А
од
шта
бити
и
бити
уморан
?
—
рећи
заврзан
.
—
сигурно
јесам
воденица
вући
!
...
румен
на
исток
освајати
све
више
и
више
;
мало-помало
па
се
и
предмет
моћи
разликовати
;
из
село
се
чути
петлов
песма
,
цвркут
птичји
узаврети
да
се
разлегати
дубрава
...
зека
стати
па
се
загледати
у
босански
планина
...
—
Шта
јесам
?
...
Што
јесам
се
замислити
,
побратимити
?
—
упитати
Станко
.
—
Ништа
,
побратимити
...
ко
се
не
бити
загледати
у
земља
који
он
јесам
однијала
!
...
Чина
ја
се
да
гледати
свој
раскопан
огњиште
.
.
и
ако
бити
икад
бити
старешина
,
овдје
бити
становати
!
...
сав
ја
јесам
ока
на
поглед
...
и
...
и
још
...
никад
не
бити
сметнути
с
ум
да
ја
се
ваљати
светити
!
...
овај
се
мјесто
звати
Парашница
?
—
јесам
,
Парашница
.
—
лијеп
мјесто
.
овдје
ја
јесам
неки
лакота
на
душа
...
—
Дел
,
спавати
један
сан
—
рећи
Станко
овај
што
доћи
.
—
А
док
ви
спавати
,
ја
хтети
збринути
мало
ручак
.
Јована
,
Јовица
!
отићи
те
наћи
који
јагње
...
у
млад
поговор
немати
.
Окорамише
шара
па
отићи
.
—
ама
,
ја
бити
нешто
с
ти
говорити
...
—
рећи
Ногић
.
—
носити
ти
један
порука
од
харамбаша
.
—
какав
?
—
То
ти
моћи
насамо
казати
.
—
онда
ходити
.
и
одвојити
се
од
дружина
.
Ногић
он
испричати
тада
све
потанко
о
устанак
у
Шумадија
и
ваљевски
нахија
;
рећи
он
како
се
и
први
људи
у
Мачва
,
као
трговац
Чупић
из
Ноћај
,
прота
Смиљанић
из
Белотић
,
Катић
из
Глоговац
,
Или
Срдан
из
Прњавор
и
још
многи
,
многи
данас
договорити
да
дизати
устанак
у
овај
крај
.
—
Харамбаша
ја
дозвати
—
наставити
Ногић
—
и
подела
дружина
;
ми
,
Мачван
,
послати
за
ти
,
а
половина
одвести
у
њихов
крај
да
дизати
људи
на
оружје
.
„
поздравити
ја
—
велим
—
Станка
;
неки
и
он
овај
исто
чинити
;
неки
ја
чувати
Дрина
,
јер
немати
дан
кад
по
који
турски
буљук
Дрина
не
прећи
да
овамо
чинити
чудо
и
покорити
!
и
сутра
увече
неки
отићи
Катић
—
а
тај
јесам
вечерас
—
тамо
хтети
наћи
сав
наш
људи
,
па
неки
се
с
она
договорити
.
”
тај
ти
јесам
поздрав
од
харамбаша
.
—
А
куд
јесам
он
отићи
?
—
упитати
Станко
.
—
он
јесам
отићи
у
сокоску
нахија
да
тамо
тај
исто
чинити
.
—
Добра
.
Вечерас
хтети
заједно
Катић
.
Повешћу
још
побратим
зека
и
Сурепа
.
како
се
договорити
,
онако
хтети
и
чинити
.
кад
се
вратити
,
дружина
поспати
.
заврзан
јесам
ложити
ватра
и
спремати
ражањ
за
јагањац
.
—
ето
,
вала
—
рећи
он
кад
видити
Станка
и
Ногић
—
колико
да
не
седити
беспослен
.
—
Добра
јесам
—
рећи
Станко
.
—
него
,
Ногић
,
ићи
и
тај
мало
прилези
док
печење
не
бити
готово
.
Ногић
се
спустити
крај
друг
и
заспати
као
заклати
.
заврзан
јесам
брбљати
:
—
Вал
,
Станко
...
опростити
...
хтети
рећи
:
харамбаша
...
волити
ти
овај
што
ми
овај
наш
доћи
него
бог
знати
шта
.
и
,
чинити
ја
се
,
највише
волити
због
Сурепа
!
Ђаво
један
!
...
тако
заметнути
шал
да
пукнути
од
смех
!
...
А
умести
,
као
што
знати
,
да
приповедати
,
па
кад
се
наканити
—
не
проговорити
недеља
дан
...
али
он
Станко
јесам
слушати
.
друго
јесам
он
тиштати
.
Срећко
бацити
на
он
толики
брига
;
а
да
ли
хтети
он
умести
одговорити
,
да
ли
хтети
моћи
испунити
нада
који
јесам
на
он
пасти
?
и
,
сем
тај
,
још
нешто
он
јесам
духати
таштало
.
као
да
јесам
очекивати
нешто
,
слутити
он
се
да
данашњи
дан
хтети
мирно
проћи
;
као
да
хтети
бити
нешта
што
дубоко
задирати
у
његов
живот
...
наједаред
зачути
грактање
.
он
пренути
.
пренути
и
заврзан
.
грактање
се
зачути
опет
.
—
одговорити
!
—
рећи
он
заврзан
.
заврзан
заграктати
.
хајдук
се
тргнути
из
сан
.
—
Шта
јесам
?
—
неко
ми
тражити
—
рећи
Станко
.
и
настати
тајац
...
минута
јесам
пролазити
као
вечност
.
Станка
јесам
лупати
срце
...
са
страна
се
размакнути
шибље
и
промолити
се
Девин
глава
.
—
ту
јесам
?
—
упитати
он
.
—
ту
јесам
—
рећи
Станко
,
а
глас
он
јесам
дрхтати
.
—
Која
добро
?
—
Па
јесам
баш
ни
добро
...
@card@
.
ОКРШАЈ
узити
Станка
за
рука
,
па
он
одвести
сасвим
на
страна
.
—
Шта
јесам
,
побогу
?
!
—
ти
јесам
јуче
имати
права
.
онај
пас
,
Ивана
,
требати
јесам
убити
!
—
Шта
јесам
опет
учинити
?
—
рећи
Станко
.
и
спремити
се
да
чути
црн
гласе
.
—
Још
јесам
ништа
,
а
ако
бог
да
,
ти
он
хтети
дати
ни
учинити
!
—
Па
рећи
једном
!
—
кад
он
Срећко
пустити
јуче
,
он
се
дигнути
кућа
.
ја
се
лагано
пришуњати
,
па
за
он
.
пред
хан
он
сачекати
Лазар
,
који
јуче
не
бити
код
кућа
него
у
чаршија
,
па
јесам
тек
стигнути
и
поћи
да
он
тражити
.
мислити
јесам
да
она
ники
не
гледати
,
јер
Лазар
бити
јесам
,
па
ти
се
расплакати
и
једва
кренути
кућа
.
ја
полако
за
она
.
Ноћ
се
спустити
.
ја
се
ушуњати
у
авлија
,
па
под
пенџер
...
говорити
јесам
много
,
али
овај
јесам
гневан
.
јутрос
јесам
Лазар
отићи
у
град
да
довести
војска
,
да
ти
на
кућа
напасти
.
Кућу
хтети
ти
запалити
и
побити
сав
жив
.
тај
јесам
наумити
и
поп
и
Јова
...
кад
јесам
видети
Лазар
да
коњ
појахати
,
ја
се
кренути
овамо
;
знати
јесам
да
јесам
овде
.
—
Станко
се
трести
као
у
грозница
.
—
сто
живот
да
имати
и
они
и
Турчин
—
вала
она
под
земља
!
...
па
се
окренути
од
Дева
.
у
тај
пар
искрснути
пред
он
Јован
и
Јовица
.
сваки
упртити
по
јагње
.
—
Пуштајте
јагањац
!
—
рећи
заповеднички
Станко
.
—
Што
?
...
—
Пуштајте
!
...
најпре
требати
поклати
курјак
!
...
Јован
и
Јовица
пустити
јагањац
.
хајдук
се
убезекнути
,
јер
Станко
бити
страшан
.
—
опремати
се
!
—
рећи
он
.
и
док
длан
о
длан
,
сав
бити
готово
.
—
Дева
!
—
викнути
Станко
.
али
Дева
бити
нестати
.
—
немати
он
!
—
рећи
Ногић
.
—
онда
,
полазити
!
—
куда
?
—
у
црн
Бар
...
узити
пушак
,
прогледати
ороз
и
кашилук
па
кренути
;
хајдук
за
он
...
сунце
се
појавити
велик
,
сјајан
и
румен
.
заврзан
скинути
капа
и
прекрсти
се
:
—
Божа
помоћи
!
—
рећи
он
.
сав
учинити
тај
исто
.
—
овакав
тај
харамбаша
волити
—
рећи
заврзан
—
што
не
излежавати
.
Јуче
харамбаша
,
данас
прав
окршај
!
...
Што
јесам
хајдук
ако
зулумћарити
од
ми
не
пропиштати
?
...
А
јесам
л̓
,
харамбаша
?
—
Шта
?
...
—
упитати
Станко
,
а
усна
стискати
да
