уклопка
.
—
знати
,
синак
,
знати
,
али
дал
’
бити
ти
он
примити
?
!
—
Још
како
!
...
зар
још
питати
честит
паша
?
!
—
еј
вала
!
...
ако
ти
тај
,
синак
,
бити
учинити
,
знати
да
хтети
ти
јесам
дати
хиљаду
златан
лира
а
башка
други
!
А
кад
бити
чути
за
тај
још
и
наш
пресветао
господар
—
Султан
!
...
хеј
да
видити
тај
онда
,
ко
јесам
оно
Станомир
!
—
завршити
сад
паш
веома
радосно
и
одмах
извадити
неколико
липа
,
те
она
предати
Станимир
,
да
бити
он
тај
још
више
охрабрити
за
онако
згодан
његов
намера
.
—
хвала
честит
паша
!
...
ја
хтети
се
трудити
сав
снага
да
ти
овај
жеља
ма
како
испунити
а
што
год
бити
даље
извршити
по
овај
ствар
,
ја
хтети
тај
увек
извештавати
!
—
завршити
Станимир
и
поћи
.
—
Добра
,
синак
,
добро
!
...
гледати
...
ја
ти
већ
рећи
шта
ти
чекати
.
после
оваки
разговор
Станимир
одмах
појурити
кућа
,
веома
задовољан
.
у
његов
мисао
непрестано
се
превртати
онај
реч
„
хиљаду
златан
лира
"
и
„
Султан
"
.
Већ
почети
да
размишљати
о
свој
сјајан
будућност
као
и
о
богатство
па
шта
више
и
о
тај
,
како
хтети
тај
свој
богатство
што
боље
употребити
.
висок
кула
,
сјај
,
госпоштина
,
част
—
сав
он
се
тај
за
сада
непрестано
врсти
у
мисао
.
са
оваки
расположење
он
се
сутра-дан
већ
кренути
ка
онај
место
,
где
оно
пре
са
косач
бити
наићи
на
Мицко
као
и
на
његов
дружина
.
са
велик
усплахиреност
он
најзад
стигнути
и
до
тај
место
—
до
Зрпопе
,
ал
’
од
Мицко
и
његов
дружина
ни
помен
.
Ништа
он
сад
друго
не
помагати
но
да
одмах
отпочети
са
распитивање
по
околина
,
не
бити
ли
тако
сазнати
што
за
Мицко
.
тако
и
учинити
.
Распитујући
он
најзад
дознати
,
да
јесам
Мицко
отићи
ка
Скопље
.
он
сада
не
оклевати
много
већ
одмах
појурити
за
он
и
доћи
у
Скопље
,
затим
у
Куманово
и
најзад
и
у
сам
Врање
,
непрестано
распитивати
и
јурити
за
његов
трага
.
но
Мицко
онда
не
бити
ни
овде
—
у
Врање
.
кад
Станимир
сад
сазнати
да
јесам
он
отићи
у
Ниш
и
тај
на
позив
Краљ
Милана
као
и
тај
да
хтети
он
учествовати
са
свој
дружина
у
рат
он
сад
не
хтети
више
ни
ићи
за
он
већ
се
веома
незадовољан
и
са
велик
нерасположење
,
одмах
одмах
кренути
натраг
—
за
паланка
.
но
његов
зао
намера
за
издајство
јесам
се
моћи
овај
искоренити
.
велик
обећање
пашин
бити
још
јаче
отровати
његов
и
иначе
отрован
душа
.
не
проћи
много
а
он
сазнати
да
јесам
Мицко
опет
доћи
у
Врање
,
зато
одмах
поново
прећи
граница
тај
и
јесам
доћи
у
Врање
.
Сазнавши
сад
за
Мицково
станиште
он
одмах
појурити
к
он
.
—
здрав
харамбаша
!
...
здраво
брат-
Мицко
!
—
поздравити
он
одмах
Мицко
кад
већ
бити
пред
он
.
—
о
!
...
здраво
побратимити
!
...
где
јесам
ја
ти
до
сада
!
—
отпоздравити
он
Мицко
,
раздрагати
тај
,
што
видити
пред
себе
свој
стар
ратни
други
а
и
побратим
.
—
ето
,
побра
!
...
ја
ту
,
код
ти
!
...
—
А
који
добро
,
мој
стар
јунак
?
—
невоља
,
харамбаша
!
...
Турчин
ја
гонити
на
сваки
корак
!
смрт
ја
непрестано
лебдити
пред
очи
!
—
Па
?
!
—
упитати
сад
брзо
Мицко
јер
се
Станимир
тако
вешто
претварати
,
да
јесам
изазвати
код
он
велик
радозналост
.
—
Па
...
ето
!
...
ја
живот
више
тамо
немати
!
ја
ево
доћи
к
ти
,
па
с
ти
и
у
ватра
и
у
вод
!
...
—
како
,
како
?
!
—
шта
велим
?
!
—
упасти
брзо
Мицко
,
ма
да
бити
разумети
овај
реч
.
—
ја
к'о
велим
,
да
ја
примити
у
твој
дружина
!
—
Па
?
!
—
и
тако
заједно
да
упасти
у
околина
мој
станиште
,
те
да
се
и
ја
једном
осветити
онај
бесан
Турчин
,
што
ја
непрестано
претити
грозан
смрт
.
—
Врла
добро
,
Станимир
!
...
ти
јесам
и
пре
бити
са
ја
,
па
што
не
бити
и
сада
!
...
А
што
рећи
ти
,
да
упасти
прво
у
твој
околина
,
тај
најзад
и
моћи
,
ма
да
ја
не
познавати
добро
тај
крај
!
...
—
не
бринути
,
харамбаша
!
...
не
питати
за
што
друго
а
за
тај
околина
,
мора
,
чинити
ја
се
да
хтети
погодити
и
најмању
стазица
!
...
.
—
Добра
,
Станимир
,
добро
,
само
ја
јесам
се
решити
да
до
Ђурђев
дан
не
правити
никакав
бој
и
сад
ако
хтети
да
чекати
дотле
,
а
ти
моћи
и
да
остати
овде
,
а
моћи
и
да
се
вратити
кућа
,
па
доцније
да
се
тамо
састати
!
...
—
аја
...
ја
се
војвода
,
од
ти
више
не
раздвајати
!
—
Добра
,
моћи
и
тако
!
—
завршити
Мицко
одобравати
он
овај
поступак
.
тако
ви
Станимир
извршити
скоро
половина
свој
план
.
Мицко
пак
ни
најмање
јесам
слутити
на
какав
превара
.
Гледајући
онако
снужден
свој
ратни
други
а
познавати
бесан
Турчин
,
он
он
потпуно
поверовати
у
онај
реч
и
тако
примити
у
наручје
свој
и
свој
дружина
отровница
змија
,
који
хтети
она
само
још
за
неколик
тренутак
жестоко
изуједати
њихов
јуначки
срце
.
ето
,
са
тај
грана
пелена
поћи
на
сам
Ђурђев
дан
онај
диван
кит
храбрити
јунак
да
се
и
она
мало
науживати
у
онај
Ђурђевском
уранак
"
,
али
само
светити
свој
погинуо
браћа
и
сестра
,
светити
оно
тужно
Косово
.
Већ
прећи
граница
.
Ушавши
у
Македонија
они
управити
сав
ход
права
ка
крив
паланка
.
Станимир
јесам
ићи
напред
,
јер
се
сав
уздати
у
он
,
да
хтети
она
он
у
близина
паланка
и
наћи
какав
скривен
хајдучки
место
,
одакле
бити
моћи
да
упадати
у
турски
село
.
Идући
тако
безбрижно
наћи
се
најзад
на
један
диван
пољана
,
не
далеко
од
сам
паланка
а
у
близина
селанце
Чифте
Ханов
.
они
сад
продужити
сав
пут
и
кроз
сам
пољана
,
који
бити
дивно
обрасти
овде-онде
млад
шумарак
и
густ
џбун
.
но
њихов
тако
безбрижан
пут
изненада
зауставити
силан
писка
од
турски
труба
.
одмах
за
овај
чути
се
тутњава
са
свити
страна
око
Мицко
и
његов
дружина
.
сад
се
појавити
са
свити
страна
сам
густ
ред
турски
низам
с
наперен
пушка
ка
Мицко
и
његов
дружина
.
тај
бити
турски
војска
.
она
јесам
бити
сакупити
још
за
време
рат
и
чекати
у
паланка
сав
до
овај
доба
,
јер
се
Турчин
надати
да
хтети
Срба
или
Бугарин
после
свршетак
рат
сигурно
напасти
и
на
Македонија
.
како
она
пак
Станимир
непрестано
шиљити
гласник
,
који
она
обавештавати
о
тај
,
кад
хтети
Мицко
ући
у
Македонија
као
и
који
хтети
она
пут
провести
,
тај
се
овај
војска
и
не
растурити
,
већ
заузети
овај
пољана
код
Чифте
Ханов
,
она
непрестано
очекивати
на
долазак
Мицков
.
кад
Мицко
сад
чути
онако
силан
писка
од
труба
а
кад
још
опазити
са
свити
страна
и
густ
убојни
ред
од
наоружан
турски
низам
он
се
страшно
пренеразити
.
у
први
мах
јесам
моћи
да
веровати
ни
свој
рођеним
очи
.
—
Алах
...
ил
Алах
!
-—
почети
сад
да
грмити
крештећи
глас
турски
низам
,
који
већ
бити
појурити
трчећи
корак
а
убојни
труба
не
престајати
ни
даље
са
свој
пиштање
.
Мицко
најзад
увидити
,
колико
јесам
већ
сат
.
но
у
издајство
Станимиров
још
јесам
сумњати
.
одмах
сад
наредити
он
свој
дружина
да
бацати
плотун
на
већ
близак
ред
турски
низам
.
овај
пак
како
бити
бесно
појурити
,
у
мах
успорити
сав
корак
,
па
и
сам
осушити
брз
плотун
на
Мицко
и
његов
дружина
.
сад
настати
још
бесан
грмљава
.
Мицко
се
наћи
у
средина
тај
грмљава
па
не
знати
куд
хтети
.
но
плотун
не
престајати
.
из
Мицкове
дружина
куршум
лет
као
из
какав
вулкан
.
Турчин
са
свити
страна
падати
к'о
снопље
,
но
не
проћи
много
а
овај
вулкан
бити
најзад
угасити
.
и
последњи
убојни
метак
бити
избацити
и
још
један
Турчин
пасти
а
вулкан
се
већ
угасити
.
сад
Мицко
немати
куд
већ
са
заостао
дружина
појурити
са
голим
јатаган
,
да
бити
се
тако
провући
кроз
густ
убојни
ред
.
но
Турчин
кад
приметити
да
јесам
код
овај
нестати
муниција
а
онај
сав
жестина
почети
да
обарати
и
жесток
плотун
.
Мицкових
двадесет
храбар
друг
,
двадесет
дичан
српски
син
већ
полегати
,
да
свој
врео
крв
потопити
тај
тужан
убојни
поље
.
Мицко
већ
немати
куд
.
само
још
један
плотун
па
и
он
да
пасти
са
седморица
заостао
друг
,
од
који
бити
већ
један
ранити
као
и
сам
Мицко
ал
’
се
сав
до
сада
јуначки
држати
на
нога
.
Чим
осетити
толики
грмљава
и
онолико
фијукање
врео
олован
зрно
,
чим
увидити
да
он
погинути
већ
двадесет
храбар
друг
,
одмах
у
онај
јуриш
бацити
са
заостао
дружина
свој
врео
мартинке
и
и
оштар
јатаган
и
тај
дати
знак
за
предаја
.
—
Алах
!
...
ил
Алах
!
—
клицати
сад
радосно
Турчин
и
са
свити
страна
појурити
ка
Мицко
,
који
већ
бити
клонути
услед
рањен
нога
а
и
услед
овако
грозан
изненађење
од
бесан
Турчин
.
Турчин
сад
брзо
почети
да
везивати
Мицко
и
његов
дружина
а
он
само
шкрипити
зуб
.
најзад
се
и
овај
жалосни
спровод
кренути
ка
паланка
са
велик
тријумфовање
од
страна
бесан
Турчин
.
Чим
стигнути
у
паланка
,
одмах
како
Мицко
тако
и
њевих
седам
друг
бацити
у
један
мрачан
тамница
и
тај
потпуно
окован
и
везан
ланац
.
не
проћи
ни
три
дан
а
они
она
одатле
отерати
у
Куманово
,
па
у
Скопље
и
најзад
у
Солун
.
сад
бити
одредити
и
дан
за
њихов
суђење
.
Одређеног
дан
већ
бити
сакупити
многи
паш
и
многи
турски
великодостојник
као
и
сам
валија
,
који
хтети
имати
да
судити
Мицко
и
његов
дружина
.
поред
овај
виђати
се
ту
и
многи
стран
конзул
,
који
бити
доћи
,
не
из
какав
дужност
већ
више
из
радозналост
,
да
видити
тај
харамбаша
Мицко
услед
ко
се
Турчин
толико
плашити
.
Међа
овај
бити
и
руски
конзул
.
на
заповест
валијину
пандур
одмах
довести
Мицко
и
заостао
седморица
од
његов
друг
.
сав
бити
тешко
оковати
.
Мицко
јесам
по
мало
рамати
а
тако
и
један
од
друг
он
,
јер
као
што
рећи
,
они
бити
ранити
у
овај
последњи
сукоб
.
Чим
ступити
у
соб
,
одмах
руски
конзул
наредити
Мицко
да
сести
,
поручити
он
шта
више
и
кафа
.
он
јесам
знати
за
Мицково
учествовање
у
руски
војска
противу
Турчин
,
зато
он
оволики
пажња
сада
и
поклонити
.
сад
настати
и
само
испитавање
.
—
јесам
ли
ти
,
харамбаша
Мицко
?
—
упитати
валија
.
на
овај
реч
одмах
сав
присутан
управити
свој
поглед
радознало
на
Мицко
,
да
чути
,
шта
ли
хтети
он
на
тај
одговорити
.
—
ја
јесам
,
честит
ефендија
!
—
одговорити
он
веома
одважно
Мицко
.
—
ти
ли
јесам
тај
разбојник
,
тај
зликовац
,
који
ми
Турчин
већ
за
толико
година
не
давати
никако
мир
ни
спокојство
?
!
—
разбојник
...
зликовац
!
...
.
никад
!
...
ја
јесам
честит
ефендија
,
само
осветник
и
ништа
више
!
...
—
ти
ли
јесам
тај
,
харамбаша
Мицко
,
тај
опак
царски
одметник
,
што
поклати
онолики
царски
војска
на
Петриња
а
за
тим
на
златарски
поље
?
!
—
ја
глава
,
харамбаша
Мицко
а
и
мој
храбар
дружина
!
—
одговорити
Мицко
чисто
изазивати
он
,
јер
јесам
већ
знати
шта
он
чекати
.
—
ти
ли
онако
заклати
ресенскога
Мустаф
-
ага
,
а
и
Јешер
-бега
као
и
цео
његов
породица
,
па
он
шта
више
и
дворити
запалити
?
!
...
ти
ли
јесам
,
дакле
,
тај
разбојник
!
—
продужавати
паш
а
ватра
сав
јаче
и
јаче
почети
да
он
обузимати
.
—
рећи
већ
једном
,
разбојник
јесам
већ
осветник
а
сав
тај
што
велим
,
заиста
—
сав
јесам
учинити
!
—
ти
ли
јесам
тај
,
харамбаша
Мицко
,
што
поклати
и
уништити
онолико
наш
људи
на
Карадаг
—
код
село
Крстца
,
затим
код
Србинов
,
Зрпопе
и
на
многи
и
многи
место
?
!
...
—
и
на
још
педесет
,
честит
ефендија
,
да
!
...
не
порицати
!
...
.
—
А
што
,
гадан
разбојник
?
—
викнути
сад
бесно
валија
,
јер
он
већ
и
сувише
наљутити
оволико
слободан
речитост
Мицкова
.
но
и
Мицко
не
ћутети
већ
и
сам
план
.
—
разбојник
!
...
3ар
ви
,
гадан
царски
измећар
,
ви
дрзак
српски
зулумћар
,
што
поклати
толики
наш
невин
деца
,
наш
стар
отац
и
мати
а
зар
ви
,
гадан
светски
изрод
,
не
заслуживати
да
ви
назвати
не
само
разбојник
већ
и
велик
крвопија
,
да
ви
назвати
бесан
и
крволочан
курјак
,
који
свој
разјапљен
чељуст
излокати
толики
невин
крв
српски
син
!
...
али
ја
јесам
многи
и
многи
кап
те
невин
српски
крв
стоструко
осветити
!
...
ја
јесам
ви
се
доста
наклати
и
наубијати
и
хтети
ја
жао
остати
баш
и
да
умрети
!
...
у
ваш
јесам
рука
па
сад
радити
шта
хтети
!
...
Вали
чисто
да
полудити
.
Час
се
приближивати
ка
Мицко
,
као
да
бити
он
хтети
један
ударац
сравнити
са
земља
,
час
опет
поћи
ломити
рука
,
час
опет
поћи
ка
врата
,
и
,
што
но
вео
,
никако
он
место
не
хватати
,
једва
чекати
да
Мицко
једном
престати
са
онај
његов
изазивање
.
но
Мицко
бити
планути
,
знати
већ
да
он
претити
смрт
,
па
не
престајати
са
свој
изазивање
,
само
да
бити
што
више
наједити
валија
и
околни
пасти
као
и
остати
турски
великодостојник
.
Вали
,
пак
,
бити
толико
озлоједити
,
да
бити
он
још
овај
час
предати
смрт
у
наручје
,
само
да
он
јесам
за
тај
сметало
присутност
стран
конзул
а
нарочито
руски
.
најзад
и
јесам
продужити
:
—
јесам
л
’
истина
да
ти
,
дрзак
разбојник
,
као
што
јесам
чути
,
јести
и
пити
и
са
сам
краљ
Милана
,
А
?
...
—
ха
...
ха
...
ха
!
—
почети
сад
Мицко
гласно
са
смејање
.
—
Па
добро
...
ти
велим
да
јесам
ја
разбојник
,
зликовац
и
много
што
шта
,
ал
’
питати
ја
ти
,
честит
ефендија
:
а
где
јесам
сад
твој
толики
памет
,
да
ти
јесам
јесам
случајно
врана
овај
дан
попити
,
као
ти
велим
,
да
ја
као
разбојник
и
као
зликовац
моћи
да
јести
и
да
пити
чак
и
са
наш
храбар
господар
са
сам
краљ
Милана
?
...
—
Шта
!
—
цикнути
бесно
валија
и
одмах
пљеснути
силно
рука
,
позивати
тај
пандур
из
предсобље
.
—
ти
,
честит
валија
,
моћи
бити
и
толико
паметан
,
да
казати
да
јесам
ја
јести
и
пити
и
са
сам
руски
цар
!
...
—
мрзак
роб
!
—
цикнути
валија
сав
дрхтати
,
па
окренути
се
ка
пандур
,
који
већ
бити
ући
на
пљесак
његов
рука
,
оштро
наредити
:
вући
он
одмах
!
...
одмах
,
одмах
!
...
на
вешала
!
...
—
да
он
се
јесам
дотакнути
!
—
викнути
сад
руски
конзул
,
устати
и
окренути
се
ка
пандур
.
пандур
,
који
бити
већ
појурити
са
зверски
раширен
рука
ка
Мицко
одмах
устукнути
.
—
закон
ви
јесам
у
рука
и
морати
да
он
судити
по
он
,
никако
друкше
!
...
и
длака
са
кос
ако
он
бити
фалити
противно
закон
,
знати
да
хтети
имати
посао
са
сам
Русија
!
...
после
оваки
реч
руски
конзул
,
сав
остати
посланик
и
конзул
напустити
судница
а
руски
конзул
и
даље
остати
.
Вали
да
побеснити
.
остати
паш
и
други
турски
великодостојник
страшно
се
узврпољити
.
но
најзад
на
онаки
претња
руски
конзул
морати
се
сав
умирити
.
сад
настати
договор
између
валија
и
присутан
паш
,
који
тако
скуп
и
састављати
порота
.
најзад
се
сав
сложити
у
тај
:
какав
хтети
казна
казнити
Мицко
а
какав
његов
друг
.
казна
за
Мицко
бити
јесам
тежак
,
што
јесам
моћи
да
се
досудити
по
њихов
закон
а
осталих
друг
много
блажија
.
одмах
за
овај
устати
један
од
паш
и
почети
читати
пресуда
.
—
порота
,
који
јесам
саставити
ради
суђење
харамбаша
Мицко
и
његов
седам
друг
,
једногласно
јесам
одлучити
:
да
се
харамбаша
Мицко
,
као
један
од
велик
разбојник
и
крвопија
наш
браћа
мухамеданац
,
као
један
од
велик
бунтовник
и
опасан
царски
одметник
казна
на
сто
и
један
година
робија
и
тај
у
тежак
оков
.
сем
овај
,
као
такав
имати
после
свој
смрт
да
остати
тридесет
и
три
дан
несахрањен
и
тек
после
тај
рок
—
када
се
бити
сасвим
распасти
његов
лешина
,
тек
се
онда
имати
сахранити
на
какав
забачен
место
.
остати
друг
харамбаша
Мицко
,
она
седам
на
број
,
који
порота
не
узимати
као
тако
опасне-разбојнике
и
царски
одметник
,
осудити
јесам
на
робија
од
десет
година
и
тај
у
лак
оков
.
Мицко
се
,
после
оваки
изречен
пресуда
само
насмешити
.
он
јесам
очекивати
на
много-много
тежак
казна
.
Још
од
онај
дан
,
ка
да
он
овај
последњи
пут
ухватити
,
он
јесам
још
од
тај
дан
непрестано
гледати
хладан
смрт
у
очи
.
смрт
—
тај
бити
једина
казна
који
јесам
он
,
по
његов
мишљење
,
Турчин
моћи
казнити
.
остати
пак
његов
друг
,
ма
да
и
сам
очекивати
на
много
тежак
казна
,
ипак
бити
и
сувише
поразити
и
тај
услед
казна
,
на
који
бити
осудити
сам
харамбаша
Мицко
.
после
овај
пандур
одмах
одвести
Мицко
а
и
његов
друг
у
тамница
и
понова
она
затворити
.
Руски
пак
конзул
,
опростити
се
са
Мицко
,
при
сав
полазак
оштро
припретити
валија
,
говорити
он
да
што
велик
нега
и
пажња
поклонити
на
Мицко
,
иначе
нек
знати
,
да
хтети
и
сам
Русија
имати
удео
у
тај
само
ако
он
се
ма
шта
рђаво
а
противно
закону-
бити
догодити
.
ИИ
.
део
.
и
.
врео
сунчан
зрак
сад
бити
мало
хладан
.
онај
свакодневан
јулски
оморина
нестати
а
јесењи
доба
већ
бити
дубоко
завладати
.
тек
што
се
зор
умилно
насмешити
а
грдан
маса
свет
и
велик
и
мало
,
бити
се
већ
размилети
к'о
мрав
по
диван
виноград
,
недалеко
од
петрињски
планина
.
Свеж
јутарњи
ваздух
раздрагати
бити
и
душа
велик
бедник
а
камо
ли
овај
превесео
маса
,
који
овако
рано
полетати
радосно
у
берба
виноград
.
Овде-онде
чути
се
по
који
пуцањ
какав
пиштољ
или
танак
мартинке
а
силан
њихов
јек
само
крчити
,
па
преламати
се
вишеструко
,
слати
сав
грмити
одјек
далеко
—
далеко
,
чак
на
петрињски
гора
.
она
радосно
објављивати
харамбаша
Мицко
берба
виноград
,
мислити
да
јесам
он
још
тамо
.
весело
он
они
позивати
свој
силан
клика
да
и
јесам
доћи
да
брати
сав
бујан
грожђе
нагиздан
виноград
.
сад
забрујати
на
стотина
место
умилан
песма
.
тај
бити
излив
раздраган
срце
млад
девојка
и
бујан
момчадија
.
тај
бити
весник
,
који
јесам
хитро
односити
њихов
узајаман
поздрав
.
песма
се
и
даље
хорити
а
лет
њен
јек
преломити
бити
каткад
и
по
који
силан
пуцањ
какав
убојни
мартинке
,
који
бити
у
тај
време
планути
.
после
неколик
тренутак
већ
почети
појединац
да
силазити
ка
подножје
брдо
а
пун
кош
диван
грожђе
весело
крцкати
на
њихов
раме
.
мало
по
мало
а
кола
већ
бити
препун
.
сад
бујан
момчадија
и
млад
девојка
плах
појурити
ка
подножје
брдо
,
да
завести
вит
кола
.
фрула
дивно
забрујати
а
бурно
кола
као
да
полетити
.
загрејан
млад
цура
уситнити
свој
скок
па
сав
као
један
а
врео
девојачки
дојка
само
што
не
излетити
из
горући
бајан
недра
,
обвити
танак
свила
.
ал
’
и
бујан
мушки
снага
момчадија
не
попуштати
.
Већ
сустати
лак
цура
.
ал
’
и
кола
одмах
престати
.
сад
нестати
силно
крчање
претоварен
кола
а
за
он
буран
песма
и
грмљава
од
пиштољ
и
мартинака
,
који
сад
бити
баш
у
јек
,
тако
да
јесам
чисто
небо
преламати
.
виноград
остати
к'о
пустити
.
Лоз
поносно
подигнути
свој
глава
,
јер
сад
бити
ослободити
свој
терет
.
само
у
једном
бити
тужно
спустити
свој
глава
,
повити
дубоко
—
до
земља
,
као
да
јадиковати
,
што
она
немати
господар
.
тај
бити
својина
харамбаша
Мицко
.
бесан
Турчин
сав
он
поклати
а
храбрити
Мицко
сада
ћутети
у
хладан
и
мрачан
тамница
далеко
од
свој
дом
.
Већ
јесам
пет
месец
како
он
бедно
чамити
,
оковати
у
ланац
,
оковати
у
онај
мрачан
подрум
и
ники
да
он
се
сетити
.
ники
и
да
не
помислити
о
овај
наш
див-јунаку
,
који
храбро
осветити
толики
сахрањен
српски
син
.
један
једини
човек
,
један
јунак
,
који
и
даље
незаборављаше
на
овај
дичан
Србин
,
који
јесам
и
даље
водити
рачун
о
његов
драгоцен
живот
,
тај
бити
краљ
Милан
.
Чим
он
сазнати
да
јесам
харамбаша
Мицко
допасти
турски
чељуст
и
бацити
у
тамница
,
одмах
замолити
турски
цар
-
Султана
,
да
он
послати
овај
јунак
заједно
са
поп
-
Данча
и
хаџи-
Стевана
из
Вучитрн
,
који
такође
бити
осудити
на
сто
и
један
година
робија
.
Султан
,
знати
за
Мицко
као
један
од
опасан
крвник
турски
народ
,
као
један
од
опасан
свој
одметник
одговорити
краљ
Милана
,
да
бити
он
се
радо
одазвати
жеља
,
али
пошто
јесам
Мицко
већ
умрети
у
тамница
,
тај
он
слати
само
поп
-
Данча
и
хаџи-
Стевана
.
Краљ
Милан
овај
реч
бити
потпуно
поверовати
,
зато
више
и
не
трагати
за
Мицко
.
но
Султан
,
бојити
се
да
краљ
Милан
не
сазнати
за
тај
,
да
јесам
Мицко
још
у
живот
и
да
он
не
бити
понова
затражити
,
одмах
наредити
валија
у
Солун
да
Мицко
и
његов
дружина
отерати
у
Смирна
и
да
тамо
издржавати
робија
.
и
заиста
.
после
шестомесечни
тамновање
у
Солун
Мицко
се
укрцати
са
свој
дружина
у
лађа
и
бити
спровести
за
Смирна
,
на
обала
Мале
Азија
.
после
подуг
путовање
од
неколик
дан
по
бујан
јегејски
мора
лађа
приспети
у
сам
пристаниште
варош
Смирна
.
сад
се
Мицко
одмах
искрцати
из
лађа
са
свој
друг
и
од
пандур
бити
поново
отерати
у
још
грозан
тамница
.
но
Мицко
не
провести
овде
ни
пун
седам
дан
а
надзорник
тамница
добити
налог
,
да
спровести
само
Мицко
а
не
и
његов
дружина
чак
у
Грб-Тарабулус
—
у
варош
Триполис
,
који
легати
на
Афричкој
обала
,
средоземни
морати
,
између
Тунис
и
Бенгаза
или
још
ближе
,
између
залив
мали
и
велик
Сирт
.
Баш
у
тај
време
,
кад
надзорник
бити
добити
овај
налог
,
бити
у
Смирна
неколико
Арап
из
Гаријана
,
место
близу
Грб-Тарабулуса
.
овај
Арапин
још
исти
дан
спремати
се
да
поћи
свој
кућа
па
кад
надзорник
сазнати
за
овај
,
а
он
се
решити
да
Мицко
преда
она
и
да
он
они
спровести
у
Грб-Тарабулус
.
тако
и
бити
.
Мицко
се
понова
укрцати
у
лађа
,
потпуно
оковати
у
ланац
,
и
поћи
заједно
са
онај
Арапин
.
пут
по
средоземни
мора
бити
јесам
доста
дугачак
а
и
опасан
.
за
сав
тај
време
Мицко
јесам
непрестано
разговарати
са
онај
Арапин
.
Нешто
на
турски
,
нешто
на
арнаутски
а
понајвише
мимика
тек
—
они
се
прилично
разумевати
.
у
тај
дуг
путовање
и
непрестан
разговор
Мицко
,
бог
ја
научити
приличан
број
арапски
реч
.
Већ
јесам
моћи
по
нешто
да
промуцати
и
на
арапски
.
најзад
стигнути
и
у
далек
Грб-Тарабулус
,
у
Триполис
.
Арапин
сад
одмах
предати
Мицко
Турчин
и
овај
он
понова
бацити
у
тамница
.
Ланца
он
бити
скинути
јер
веровати
,
да
баш
и
ако
умакнути
из
тамница
а
он
опет
хтети
знати
кудаће
.
Мицко
јесам
овде
провести
само
месец
дан
.
у
исти
тамница
бити
јесам
и
раније
Мицков
друг
,
Јован
Крстић
,
из
Зајечра
.
он
бити
ранити
на
три
место
у
онај
борба
код
Карадаг
,
када
се
Мицко
у
савез
са
Јуруком
и
други
војвода
онако
грозно
бити
сукобити
са
турски
војска
.
доцније
он
Турчин
бити
ухватити
и
казнити
на
сто
и
један
година
робија
и
послати
овде
у
Грб-Тарабулус
.
но
у
исти
тамница
бити
јесам
и
један
Арнаутин
који
тако
бити
казнити
од
страна
Турчин
услед
неки
преступ
.
Мицко
јесам
презирати
Арнаут
онако
исто
грозно
,
као
и
и
сам
Турчин
.
зато
се
он
брзо
завадити
са
овај
Арнаутин
и
једном
потегнути
мотка
те
овај
права
у
потиљак
.
Арнаутин
се
одмах
стропоштати
мртав
.
—
Чекај
ти
,
гадан
арнаутски
потурицо
!
...
ваљда
мислити
ако
јесам
Мицко
у
тамница
,
тај
јесам
он
заборавити
,
и
на
живот
а
камо
ли
још
на
какав
освета
!
—
читати
он
сад
Мицко
некролог
над
мртав
лешина
.
—
е
,
мој
ти
,
арнаутски
суваријо
!
...
Мицко
тек
сад
имати
да
се
светити
,
тек
сада
,
када
јесам
баш
у
ваш
оштар
канџа
!
...
ја
већ
видити
да
за
ја
немати
више
живот
на
овај
свет
ал
’
зато
баш
и
хтети
и
до
последњи
час
да
клати
овај
светски
варвар
,
овај
пакосне
српски
крвник
!
...
надзорник
тамница
,
у
који
бити
Мицко
са
овај
Арнаутин
и
онај
свој
други
,
из
Зајечар
,
још
први
пут
кад
опазити
Мицко
онако
развијен
и
страшан
,
још
одмах
бити
помислити
:
—
Вера
ја
,
добро
бити
хтети
!
...
А
сад
,
кад
видити
да
јесам
Мицко
већ
отпочети
оно
шта
се
он
баш
и
бојити
,
одмах
помислити
:
—
тако
ја
Алах
!
...
овде
хтети
од
овај
напасти
ники
доживети
ни
три
година
у
тамница
а
камо
ли
сто
и
један
!
...
он
бити
она
сто
и
једанпут
премлатити
на
мртав
место
,
па
баш
кад
бити
она
и
јесам
Мухамед
понова
оживљавати
!
...
аја
!
...
он
више
овде
не
смести
остати
!
...
и
заиста
.
одмах
после
овај
убиство
,
а
после
тамновање
у
овај
затвор
од
месец
дан
Мицко
бити
послати
са
један
експедиција
од
седамнајест
Арап
још
дубље
у
Африка
,
у
сам
држава
Фесан
а
у
варош
Мурзук
.
осамнајест
камила
,
натоварен
са
велик
мешина
напуњен
урма
и
вод
,
већ
јесам
бити
за
овај
Арап
а
и
за
Мицко
.
храна
и
вод
морати
јесам
имати
довољно
јер
јесам
и
сам
знати
сем
Мицко
,
да
хтети
имати
да
пролазити
кроз
сам
пустиња
и
пешчан
морати
,
у
који
хтети
наћи
ни
живити
дух
а
камо
ли
хранити
и
водити
.
најзад
сав
узјахати
камила
па
и
јесам
Мицко
,
потпуно
везати
са
ланац
а
и
за
сам
камила
,
и
тако
поћи
за
Фесан
.
пут
јесам
бити
веома
несносан
.
место
онај
бујан
и
хладан
планински
поточић
,
место
онај
диван
биљни
шаренило
и
онај
хладовина
по
густ
гора
од
горостасан
бор
и
јела
,
сада
видити
читав
мора
од
врео
песак
.
Страшне
оморина
као
да
хтети
и
последњи
сок
човек
да
испити
и
тек
онда
да
он
и
сам
душа
одузети
.
нигде
људски
биће
.
тек
овде
онде
на
врло
велик
растојање
дати
се
видети
у
какав
дубок
јама
по
који
Арапин
са
свој
жена
и
деца
који
са
страх
очекивати
на
скоро
пламен
ветар
који
редовно
на
три
сат
пре
смркнућа
почињати
да
жарити
свој
несносан
топлота
и
тако
трајати
читав
сат
.
овај
бедник
бити
сакрити
по
таки
рупчага
скоро
полумртав
од
грозан
дневни
врућина
ма
да
бити
сасвим
наг
.
Чим
бити
престати
овај
пламен
ветар
,
одмах
бити
почети
да
пирити
мало
хладан
и
он
бити
понова
оживљавати
овај
укочен
људски
биће
,
који
бити
скоро
бесвестан
.
на
по
сат
после
овај
моћи
се
јесам
видети
и
по
који
Арапин
или
Арапка
ван
онај
дубок
рупчага
јер
она
онај
хладан
ветар
бити
чисто
дух
задахнути
и
тако
повратити
дух
.
Мицко
бити
сав
клонути
.
Већ
јесам
месец
дан
од
како
непрестано
ићи
кроз
жарки
Триполис
.
остати
Арапин
,
ма
да
бити
већ
прилично
навикнути
на
овај
несносан
оморина
,
и
сам
бити
веома
сустати
.
—
хвала
бог
!
—
говорити
Мицко
јесам
себе
,
—
овде
као
да
немати
ни
бог
ни
свет
Илија
!
...
ево
већ
тридесет
дан
од
како
продирати
непрестано
по
овај
врео
сунчан
пламен
а
ја
још
не
видети
никакав
мали
облачић
а
камо
ли
какав
силан
пљусак
од
киша
или
какав
страшан
грмљава
!
...
и
заиста
.
сем
облак
од
врео
песак
,
који
подизати
овај
пламен
ветар
,
други
облак
јесам
ни
бити
.
Мицко
се
најзад
решити
да
бежати
.
—
Вал
он
хтети
јести
онај
травуљина
па
баш
и
да
умрети
,
баш
да
ја
одмах
и
убити
!
...
урма
опет
не
моћи
,
јер
све
више
изазивати
жеђ
а
вод
у
мешина
врело
!
...
Шта
хтети
сад
?
—
питати
се
Мицко
јесам
у
чудо
.
—
вео
да
овако
још
дуго
имати
да
продирати
и
да
хтети
наићи
на
још
горе
пустара
!
...
аја
...
кад
ја
још
овде
доћи
душа
до
зуб
а
шта
ли
хтети
бити
тамо
!
...
јесам
вајдити
,
морати
ма
како
утећи
!
...
тако
и
бити
.
један
ноћ
сав
његов
пратилац
—
арап
бити
поспати
к'о
заклан
.
у
Мицково
бегство
јесам
више
ни
најмање
сумњати
.
те
исти
ноћ
бити
он
одвезати
од
камила
,
за
који
бити
везан
ланац
,
затим
бити
он
скинути
и
остати
ланац
,
да
она
њихов
звека
не
бити
кварити
тихо
ноћни
спокојство
после
онаки
дневни
оморина
.
они
се
с
Мицко
на
толико
дуг
и
тежак
пут
бити
толико
здружити
,
да
он
сада
и
не
сматрати
више
за
странац
већ
потпуно
као
свој
други
.
у
бегство
пак
не
сумњати
јер
јесам
веровати
,
да
се
Мицко
просто
хтети
знати
ни
макнути
јесам
са
свој
место
а
кроз
овај
пустиња
.
но
те
исти
ноћ
,
када
Арапин
овако
спокојно
уживати
у
тих
сан
,
Мицко
она
крадом
напустити
и
упутити
сав
ход
права
ка
онај
место
одакле
,
бити
и
доћи
.
но
у
тај
правац
јесам
ићи
ни
пун
два
сат
а
читав
облак
песак
почети
да
сипати
права
у
његов
очи
.
Мицко
немати
куд
већ
окренути
сав
пут
мало
десно
.
но
како
сем
бескрајан
мора
од
песак
јесам
моћи
у
овај
пустиња
ништа
да
приметити
а
још
мање
људски
душа
тај
он
брзо
и
залутати
.
суморан
жарки
дан
не
престајати
.
песак
врео
а
нога
пропадати
у
он
и
преко
чланак
.
нигде
дрво
или
бар
какав
баруштина
.
место
бујан
пашњак
и
диван
ливада
у
овај
пустиња
видити
се
само
врео
песак
.
Мицко
најзад
изгубити
не
само
скоро
сав
свој
снага
већ
и
само
присуство
дух
.
непрестан
глад
и
жеђ
исписати
он
заједно
са
онај
пламен
ветар
и
жесток
суморан
дан
и
последњи
снага
.
Пошто
бити
већ
престати
онај
пешчан
облак
,
тај
се
сад
Мицко
опет
упутити
ранијим
правац
,
не
бити
ли
бар
наићи
на
онај
пратилац
—
Арап
,
од
који
бити
утећи
,
јер
ако
ништа
друго
а
оно
бар
хтети
код
она
умрети
од
глад
и
жеђ
.
но
ни
у
тај
не
бити
успех
.
просто
ни
јесам
јесам
знати
куд
ићи
.
бити
јесам
сасвим
изгубљен
.
ал
’
он
се
најзад
тврдо
решити
,
да
и
до
последњи
час
тако
ићи
па
ма
куд
отићи
.
нада
у
бог
јесам
никако
губити
из
вид
.
са
тај
нада
и
вера
он
трпељиво
лутати
даље
.
и
заиста
,
на
срећа
његов
,
почети
у
тај
лутање
најзад
да
наилазити
на
урмово
дрвеће
.
истина
и
овај
јесам
бити
реткост
,
јер
у
путовање
од
цео
дан
једва
ако
бити
наићи
на
један
оваков
дрво
,
али
и
тај
бити
за
он
велик
добит
.
ако
бити
испод
таки
огроман
висок
урмовог
дрво
,
који
обично
бити
само
на
врх
обрастао
лишће
,
срећом
наћи
и
по
који
сазрео
урма
,
тај
бити
онда
за
он
бити
права
благодет
.
но
ако
овај
јесам
бити
онда
,
да
бити
колико
толико
утолити
превелик
глад
,
морати
јесам
зуб
гулити
кор
од
овај
дрвеће
и
тај
и
даље
одржавати
свој
душа
.
у
оваки
лутање
скоро
од
тридесет
дан
и
тај
кроз
сав
сам
пешчан
пустиња
зачути
он
најзад
неки
крештећи
лавеж
.
брзо
се
упутити
у
тај
правац
кад
тамо
а
онај
три
шатор
.
у
она
бити
један
Арапин
са
свој
жена
и
сестра
и
један
мали
дете
.
овај
бити
још
подаље
опазити
Мицко
,
па
,
знати
како
јесам
овај
пут
тежак
онај
он
позивати
онај
свој
лавеж
да
доћи
к
она
.
Мицко
кад
опазити
овај
жив
људски
биће
,
овај
Арап
а
он
као
да
понова
огрејати
сунце
.
брзо
улетити
у
њихов
шатор
и
одмах
почети
да
викати
за
вод
.
овај
кад
он
видити
овако
изнемогао
,
брзо
он
место
водити
принети
један
повећи
суд
,
напунити
са
камиљи
млеко
и
дати
да
пити
.
водити
он
јесам
дати
сигурно
зато
,
што
јесам
бити
уморан
,
или
ваљда
,
што
хтети
он
млеко
дати
више
снага
.
сад
Мицко
брзо
дохватити
суд
и
одмах
жељно
почети
да
шмрће
као
какав
смук
.
но
,
одмах
после
неколик
гутљај
Арапка
он
истргнути
суд
из
рука
и
место
он
принети
један
други
суд
са
каша
од
пшенични
истуцан
зрневље
.
како
код
она
не
бити
као
код
ми
,
кашика
,
тај
се
Мицко
место
она
морати
послужити
свој
сопствен
шака
.
Час
по
час
а
Арапка
бити
он
опет
пружити
онај
исти
суд
са
млеко
и
тај
за
сав
време
,
докле
год
он
не
бити
потпуно
испразнити
онај
суд
с
каша
.
за
сав
овај
време
,
док
се
Мицко
не
бити
потпуно
заситити
,
јесам
проговорити
међу
себе
ни
један
реч
.
А
сада
,
када
се
он
довољно
заситити
и
прилично
опоравити
,
сада
се
у
леп
хладовина
испод
шатор
развити
непрестано
причање
и
запиткивање
.
Мицко
јесам
већ
прилично
моћи
да
се
споразумевати
и
на
арапски
.
онде
пак
,
где
јесам
моћи
да
успети
са
толики
знање
тај
бити
се
одмах
послужити
мимика
.
—
А
одакле
јесам
ти
,
капетан
?
—
упитати
сад
Арапин
—
Мухамед
,
који
он
овако
назвати
као
из
неки
почаст
,
јер
он
он
изгледати
по
свој
стас
и
лик
нешто
много
више
но
какав
обичан
Арапин
.
—
ја
јесам
из
далек
земља
,
браћа
...
чак
из
Турска
царевина
—
из
Европа
!
—
одговорити
она
Мицко
,
не
зазирати
ништа
овај
прост
и
груб
али
веома
милосрдан
људски
биће
.
сад
она
Мицко
испричати
сав
свој
доживљај
као
и
овај
последњи
патња
и
мука
,
када
бити
утећи
од
онај
пратилац
—
Арап
лутати
по
овај
пешчан
пустиња
.
—
Па
онај
јесам
пре
неколик
дан
долазити
овде
и
тражити
неки
хришћанин
јер
вео
да
она
јесам
утећи
!
—
наставити
сад
Арапин
—
Мухамед
.
—
долазити
?
!
...
—
јесам
,
јесам
!
...
пре
неколик
дан
неколико
она
на
камила
бити
дојурити
овде
,
па
кад
она
ја
рећи
,
да
јесам
одавна
видети
никакав
жив
човек
да
проћи
овде
а
они
одјурити
брзо
тамо
—
ка
мора
!
—
говорити
сад
она
млад
Арапка
—
Ајша
,
сестра
овај
Арап
.
—
бог
ја
,
и
ја
јесам
она
тражити
али
—
узалуд
!
...
сем
песак
и
по
који
урмовог
дрво
ништа
друго
јесам
ни
видети
!
...
—
како
,
како
?
!
—
упадати
сад
чудити
се
сав
.
—
ти
ми
капетан
,
рећи
да
јесам
од
она
утећи
!
...
—
е
...
ја
утећи
али
кад
видети
да
хтети
умрети
тако
усамити
услед
глад
и
жеђ
а
ја
,
бог
ја
,
баш
она
лепо
и
потражити
!
...
—
е
,
мој
капетан
,
тај
јесам
се
баш
доста
намучити
!
—
одговорити
он
Арапин
,
смешити
се
јер
јесам
сад
тек
моћи
да
увидити
,
колик
он
јесам
опасност
за
живот
претити
,
када
јесам
он
морати
да
тражити
и
оне
,
од
који
јесам
јесам
и
утећи
.
разговор
јесам
овако
непрестано
тећи
све
до
мркли
ноћ
.
најзад
лећи
да
спавати
.
како
Мицко
бити
веома
изнемоћи
услед
онолики
лутање
и
онаки
трпљење
глад
и
жеђ
,
тај
сад
брзо
заспати
тих
сан
.
тај
исто
учинити
и
остати
.
после
непрестан
ћеретање
и
разговор
сада
настати
нем
тишина
.
грдан
пустара
.
Пешчано
мора
.
нигде
живити
дух
сем
испод
шатор
.
место
онај
несносан
дан
,
место
онај
суморан
жега
,
сада
дубоко
владати
мрачан
ноћца
а
хладан
поветарац
већ
почети
да
пирити
и
лагано
да
потресати
платно
на
шатор
.
сав
спавати
сем
Арапке
Ајша
.
млад
Арапку
сан
никако
да
превара
.
ватра
—
љубав
у
њен
груди
сада
јесам
буктати
у
јек
.
—
ах
,
онај
диван
стас
!
...
па
лице
!
...
очи
!
—
шапутати
у
себе
млад
Арапка
,
не
губити
никако
из
вид
Мицкову
слика
а
врео
срце
да
изгорети
.
Мицко
јесам
већ
бити
толико
занети
,
да
јесам
сад
умрети
за
он
.
цео
дан
ама
да
макнути
свој
ватрен
очи
са
Мицковог
лице
.
место
тих
поноћни
сан
бујан
Арапкина
љубав
бити
у
јек
.
у
тај
љубаван
занос
дуго
и
дуго
стварати
се
у
њен
мисао
дражестан
слика
и
најзад
у
тај
тих
блаженство
и
сам
заспати
.
бујан
тело
Арапкино
,
заморен
жарки
љубав
бити
најзад
савладати
и
она
се
сад
спустити
у
мора
заносан
сан
.
но
Мицко
ни
да
чути
.
он
цео
дан
и
не
бити
приметити
оволики
пламен
љубав
млад
Арапке
.
помисао
на
какав
љубав
он
јесам
бити
ни
на
крај
памет
.
рано
изјутра
,
тек
што
се
милион
горући
кандило
на
небо
угасити
тек
што
се
зор
појавити
и
показати
свој
зажарен
лице
а
овај
већ
бити
поустајати
и
изаћи
испод
шатор
,
да
бити
се
мало
у
слобода
надисати
чист
јутарњи
поветарац
.
не
проћи
ни
по
сат
а
са
северни
страна
појавити
се
у
лет
један
грдан
огроман
морски
галеб
.
одмах
се
сав
склонити
испод
шатор
јер
се
надати
,
да
хтети
овај
морски
птица
сигурно
слетети
на
дудов
дрво
,
који
бити
на
неколик
корачај
удаљити
од
њихов
шатор
.
и
заиста
.
за
неколик
тренутак
чути
се
силан
пљесак
галебов
крило
,
јер
се
исти
већ
бити
спустити
на
речен
дудов
дрво
.
Мухамед
брзо
дохватити
пушак
—
капслару
и
управа
јесам
ка
галеб
.
но
Мицко
се
бојити
да
он
овај
хтети
моћи
да
погодити
зато
он
одмах
замолити
за
допуштење
,
да
он
он
гађати
.
—
Дај
капетан
,
дати
!
...
да
видити
како
он
умести
да
стрељати
;
—
шапутати
полако
обадва
Арапке
,
Ајша
и
Мерима
.
најзад
она
Мухамед
учинити
по
воља
и
предати
пушак
Мицко
.
Мицко
сад
потегнути
и
за
тренут
а
галеб
се
стропоштати
са
дрво
и
дубоко
зарити
у
песак
.
—
ура
...
ура
!
...
живети
капетан
!
—
клицати
радосно
Ајша
и
Мејрима
и
одмах
појурити
ка
дрво
.
Мицко
се
само
смешкати
,
јер
и
јесам
бити
радостан
,
што
видити
да
он
око
још
не
варати
,
што
видити
да
и
сада
моћи
још
добро
да
бити
.
сад
брзо
очистити
убијен
галеб
и
метнути
да
се
пећи
на
жеравица
.
после
кратак
време
печење
бити
готово
те
тако
направити
један
богат
доручак
.
но
тек
што
рашчистити
са
овај
галеб
а
са
исток
се
појавити
грдан
магла
од
пешчан
прах
.
најзад
се
указати
неколико
она
на
камила
од
онај
исти
Мицкових
пратилац
—
Арап
,
који
он
бити
повести
за
Фесан
.
она
јесам
бити
као
што
рећи
седамнајест
.
они
чим
бити
приметити
да
она
јесам
Мицко
умакнути
,
одмах
бити
појурити
на
сав
страна
са
свој
камила
да
бити
он
опет
пронаћи
и
тако
ухватити
.
један
такав
гомила
као
што
поменути
,
већ
бити
долазити
код
овај
Арап
,
код
који
Мицко
већ
бити
сада
и
наћи
уточиште
али
узалудно
,
јер
Мицко
још
не
бити
дотле
ни
продрети
.
они
се
надати
да
хтети
он
по
трага
,
који
јесам
Мицко
морати
остављати
за
себе
,
лако
пронаћи
,
али
како
тај
дан
бити
јак
ветар
,
који
читав
облак
од
песак
испуњавати
сав
онај
јама
,
који
јесам
Мицко
за
себе
у
песак
остављати
,
тај
се
Арапин
не
моћи
тај
трага
ни
користити
.
сада
,
када
се
она
неколико
опет
појавити
близу
овај
исти
табор
Мицко
а
и
остати
брзо
се
досетити
зао
и
гледати
,
на
који
бити
начин
сад
моћи
да
превара
овај
Арап
.
Мицко
не
оклевати
много
већ
брзо
зграбити
онај
исти
пушак
,
који
бити
убити
онај
галеб
па
натрпати
сав
барут
и
куршум
,
што
се
бити
затећи
код
овај
Арап
,
очекивати
он
сад
са
неки
зебња
на
онај
пратилац
,
који
се
све
више
и
више
примицати
к
он
.
—
Пушка
морати
да
рикнути
као
какав
гром
а
за
тај
да
прснути
сав
у
комад
!
...
ја
хтети
,
истина
погинути
али
хтети
и
они
платити
свој
глава
!
—
викнути
Мицко
Мухамед
кад
бити
већ
напунити
пушак
.
—
не
,
драг
капетан
!
—
викнути
млад
Арапка
—
Ајша
и
одмах
дохватити
снажан
пушак
,
хтети
да
он
јесам
отети
.
—
не
,
капетан
!
...
моћи
гинути
тако
лудо
!
—
упасти
сад
и
Мејрима
,
јер
се
и
она
бојити
да
пушак
не
прснути
заиста
и
да
тако
погинути
овај
њихов
омиљен
гост
.
—
Па
неки
...
хтети
ваљда
баш
прснути
!
Оставте
капетан
на
мир
!
—
почети
сад
да
он
бранити
Мухамед
.
аја
!
...
млад
и
бујан
Арапке
хтети
никако
да
допустити
да
она
Мицко
погинути
:
—
Баш
и
да
не
прснути
пушак
,
опет
он
хтети
моћи
све
од
један
пуцањ
да
уништити
!
—
помислити
оне
.
—
они
,
што
бити
остати
опет
хтети
он
ухватити
!
...
услед
овај
Мејрима
снажно
отргнути
пушак
из
Мицкових
рука
,
па
дохватив
он
за
десница
,
у
мах
он
увући
у
шатор
.
—
седити
!
—
командовати
он
сад
заповеднички
бујан
Арапка
—
Мејрима
.
Мицко
немати
куд
већ
сести
и
повити
се
мало
више
напред
,
као
што
сам
Мејрима
бити
и
наредити
.
како
пак
она
бити
тад
обући
дугачак
загасит
кошуља
,
у
облик
на
„
фереџа
"
турски
була
,
тај
он
она
брзо
узјахати
преко
раме
и
свој
покрити
свој
кошуља
а
одмах
за
овај
уза
у
наручје
и
свој
мало
дете
и
почети
да
он
дојити
.
Мицко
се
сад
ни
најмање
јесам
моћи
да
приметити
.
онај
ко
бити
ући
у
шатор
заиста
ништа
друго
не
бити
моћи
да
видити
сем
Арапку
,
где
седити
на
неки
наслон
и
дојити
свој
дете
.
не
проћи
ни
неколико
тренутак
а
они
Арапин
дојурити
и
до
сам
шатор
на
свој
камила
.
Мухамед
пак
бити
изаћи
са
свој
сестра
напоље
,
да
бити
дочекати
овај
пратилац
Мицкове
.
—
да
јесам
случајно
проћи
какав
хришћанин
овде
!
—
викнути
један
од
Арап
,
кад
већ
бити
до
сам
шатор
.
—
не
вала
!
—
одговорити
она
Мухамед
са
Ајша
.
—
ја
ви
,
ваљда
,
и
пре
рећи
,
да
имати
више
од
месец
дан
,
од
како
јесам
видети
жив
човек
!
...
—
који
?
—
упитати
брзо
Арапин
,
чудити
се
услед
овај
реч
.
—
Па
,
ваљда
,
ви
проћи
пре
неки
дан
поред
овај
исти
наш
шатор
!
Арапин
се
сад
мало
замислити
као
у
неки
чудо
:
—
А
не
!
...
тај
јесам
сигурно
бити
наш
друг
!
—
одговорити
она
Арапин
.
—
имати
ли
мало
водити
,
тако
ви
вера
,
јер
јесам
баш
жедан
!
—
упитати
сад
један
од
она
.
—
Па
,
имати
!
—
одговорити
он
Ајша
и
одмах
ући
у
шатор
,
да
бити
он
изнети
мало
водити
.
но
исти
Арапин
одмах
скочити
са
камила
па
и
јесам
ући
у
шатор
,
да
бити
се
уверити
да
се
случајно
Мицко
јесам
прикрити
у
шатор
.
но
у
он
сем
Мејрима
који
и
даље
дојити
свој
дете
и
Ајша
који
бити
ући
да
бити
он
изнети
мало
водити
,
друго
ништа
јесам
моћи
ни
приметити
.
Пошто
се
сад
напити
мало
вод
,
тај
он
одмах
изаћи
и
понова
узјахати
на
свој
камила
.
—
А
на
који
страна
отићи
тај
наш
друг
,
што
јесам
пре
долазити
овде
?
—
упитати
сад
Арапин
,
кад
већ
хтети
да
поћи
.
—
тамо
...
тамо
!
—
рећи
она
Мухамед
и
показивати
свој
рука
на
источни
страна
.
—
Арапин
одмах
за
овај
појурити
у
правац
,
који
она
бити
показати
,
не
бити
ли
се
наћи
бар
са
свој
друг
.
кад
већ
бити
подаље
измакнути
,
Мејрима
се
радосно
дигнути
са
Мицко
и
тапшати
он
по
раме
почети
гласно
да
викати
:
—
е
...
зар
јесам
паметно
урадити
?
...
Видиш
ли
ти
шта
и
један
Арапка
моћи
да
учинити
!
...
—
браво
...
браво
,
драг
сестра
!
...
ја
се
јесам
толико
надати
од
ти
!
—
одговорити
она
Мицко
а
радост
он
непрестано
сијати
у
очи
,
и
да
он
бити
дозволити
,
он
бити
јесам
у
овај
момент
дуго
и
дуго
слатко
љубити
и
грлити
а
из
превелик
захвалност
за
овако
срећно
избављење
.
ура
!
...
живети
мој
драг
капетан
!
—
клицати
и
млад
Арапка
—
Ајша
,
који
бити
овај
још
више
заволети
Мицко
па
он
одмах
полетити
у
наручје
,
хтети
да
се
с
он
пољубити
.
и
гле
...
пољубити
се
!
...
—
Живео
наш
храбрити
капетан
!
...
живети
наш
мио
зет
!
клицати
и
сам
Мухамед
са
свој
Арапком
—
Мејрима
јер
и
она
бити
већ
омилети
Мицко
,
па
видити
како
он
и
њихов
Ајша
љубити
,
а
они
у
тренутак
радо
сагласаше
свој
осећај
са
њен
жеља
.
Мицко
се
само
смешкати
али
се
и
стално
држати
,
као
да
он
о
њихов
жеља
немати
ни
појам
.
он
се
истина
љубити
са
млада
Арапком
—
Ајша
,
љубити
јесам
се
и
са
осталим
али
без
икакав
помислити
на
какав
женидба
.
овако
држање
,
овако
понашање
према
Мицко
од
страна
овај
Арап
—
Мухамед
и
овај
два
млад
Арапкиња
—
Ајша
и
Мејрима
трајати
јесам
непрестано
.
Мухамед
и
његов
жена
Мејрима
не
сматрати
он
никако
друкше
већ
као
свој
зет
а
гарав
Ајша
управо
као
свој
драгана
,
као
свој
заручник
,
будући
муж
.
код
она
јесам
више
пута
жарки
љубав
толико
планути
,
да
јесам
она
без
икакав
зазор
одмах
полетети
Мицко
у
загрљај
и
тако
он
љубити
дуго
—
дуго
све
дотле
,
док
се
најзад
Мицко
не
бити
ишчупати
силом
из
њезин
снажан
мишица
.
истина
,
Мицко
јесам
јесам
презирати
али
јесам
јесам
ни
волети
.
управо
,
он
она
јесам
волети
,
али
не
толико
,
не
тако
,
као
она
он
.
његов
симпатија
према
она
више
јесам
бити
као
израз
његов
поштовање
а
не
какав
љубав
.
љубав
,
женидба
—
те
помислити
бити
далеко
од
он
.
његов
јесам
мисао
одлетати
далеко
—
далеко
и
заустављати
јесам
се
на
сасвим
други
ствар
,
на
ствар
у
његов
мио
отаџбина
—
у
Македонија
,
на
освета
за
овако
срамно
нанети
он
злочин
.
са
оваки
помисао
Мицко
се
најзад
решити
да
напустити
већ
овај
место
,
да
оставити
у
он
овај
миран
божански
створење
и
да
се
што
пре
винути
кроз
овај
пешчан
пустиња
даље
на
север
,
сав
до
средоземни
морати
а
одатле
лађа
за
свој
драг
отаџбина
.
сад
тек
,
када
се
већ
бити
решити
да
поћи
,
сад
тек
почети
он
да
се
извињавати
код
овај
његов
угоститељ
,
како
он
њихов
зет
не
моћи
никако
ни
бити
,
како
он
морати
ићи
у
свој
постојбина
код
свој
жена
и
деца
,
како
овако
моћи
сав
да
пропасти
јер
она
власт
моћи
похватати
и
много
што
шта
.
но
овај
и
оваки
извињење
моћи
утешити
само
Мухамед
и
његов
Мејрима
али
бујан
и
млад
Арап
—
Ајша
никако
.
она
се
моћи
само
још
више
распалити
и
разбуктати
већ
узаврео
њен
љубав
а
не
и
угасити
јесам
.
—
зар
ја
,
драг
,
остављати
!
—
муцати
Ајша
тепати
он
,
када
се
Мицко
већ
спремати
да
поћи
.
—
опростити
...
морати
!
—
одговорити
она
Мицко
а
у
душа
осећати
и
сам
велик
терет
,
што
хтети
морати
да
уцвелити
овај
нежно
арапски
створење
,
што
хтети
морати
да
понети
душа
и
срце
овај
млад
Арапке
.
најзад
Мицко
поћи
,
после
онако
сјајан
пријем
и
угошћење
од
неколик
дан
.
Опростивши
се
и
изљубити
са
сав
он
упутити
сав
ход
права
ка
север
,
да
бити
изаћи
на
мора
.
но
тек
што
поћи
а
оба
Арапке
—
и
Ајша
и
Мејрима
појурити
к
он
.
оне
не
моћи
одолети
а
да
овај
,
за
она
прелеп
и
умилан
,
човек
не
испратити
мало
подаље
.
оне
сад
осетити
тешкоћа
услед
Мицковог
растанак
а
млад
Ајша
и
онај
велик
љубав
,
који
јесам
сад
сав
сагоревати
.
тако
заједно
ићи
јесам
дуго
—
дуго
,
разговарати
се
и
ћеретати
час
о
овај
час
онај
.
но
Мицко
већ
додијати
овај
друштво
али
не
услед
тај
,
као
да
она
јесам
мрзети
.
напротив
он
она
у
последњи
време
силно
заволити
а
нарочито
онај
млад
Арапку
—
Ајша
,
који
јесам
онако
чезнути
за
он
.
и
што
год
јесам
више
овако
заједно
бити
,
тај
јесам
он
онај
све
више
и
више
освајати
душа
.
сав
он
јесам
бити
теже
раставити
се
од
она
.
зато
баш
и
хтети
да
се
што
пре
раставити
,
да
што
пре
утишати
свој
узбуркан
осећај
,
док
се
овај
јесам
толико
распалити
,
да
он
најзад
савладати
и
духати
и
да
он
тако
оставити
са
овај
груб
а
нежан
створење
у
овај
пешчан
пустиња
.
—
е
...
сад
збогом
,
мој
драг
сестра
...
збогом
,
мој
јунакиња
,
избавитељка
!
—
почети
Мицко
да
се
опраштати
.
—
збогом
,
капетан
Мицко
!
...
збогом
мој
драг
и
несуђен
зет
!
—
отпоздравити
он
стар
Арапка
—
Мејрима
и
пољубити
се
с
он
.
—
збогом
,
мој
мити
Арапко
,
збогом
!
...
опростити
!
—
опраштати
се
он
сад
и
са
млад
Арапком
—
Ајша
.
—
ах
...
збогом
драгати
!
...
збогом
мој
мио
и
несуђен
друг
збогом
!
...
Сећај
ја
се
ја
тај
до
гроб
не
заборавити
!
...
збогом
,
збогом
за
увек
!
—
тужно
јецати
млад
Ајша
а
врео
пољубац
не
моћи
да
учинити
крај
,
док
се
Мицко
понова
не
ишчупати
и
не
поћи
даље
.
Ожалошћене
Арапке
одмах
се
почети
враћати
ка
свој
шатор
а
Мицко
поћи
сад
нешто
мало
улево
,
јер
он
Мејрима
рећи
при
растанак
,
да
се
ту
у
близина
налазити
њен
породица
.
она
он
бити
поручити
да
ићи
к
она
и
да
она
поздравити
од
она
са
порука
:
да
хтети
она
скоро
доћи
.
но
како
ветар
опет
почети
да
беснити
и
да
носити
читав
облак
од
жарки
прашина
у
његов
очи
,
тај
он
опет
поћи
ранијим
правац
.
заиста
чудновато
да
код
онако
груб
црн
и
скоро
наг
створење
постојати
онако
силан
љубав
!
и
Мицко
она
заволити
...
заволити
сав
силина
духати
млад
Арапка
шта
више
освојити
он
и
само
срце
!
...
ал
’
тако
јесам
морати
и
бити
.
права
и
чист
анђелски
—
идеалан
љубав
не
легати
у
лепота
сјајан
лице
у
богат
заокругљености
чист
и
ко
снег
бео
тело
.
њен
клица
усадити
јесам
у
сам
срце
у
сам
душа
,
у
сјај
и
нежност
сам
карактер
један
људски
биће
,
како
мушки
тако
и
женски
а
не
у
спољашњи
сјај
тело
.
Мицко
јесам
овај
два
Арапке
а
нарочито
млад
—
Ајша
тако
само
и
заволети
.
али
његов
жеља
за
повратак
у
мио
отаџбина
,
његов
жеља
за
освета
за
овако
срамно
нанети
он
злочин
,
надјачати
пламен
Арапкиња
љубав
и
он
се
морати
раставити
од
она
.
за
неколик
дан
,
после
доста
мучан
путовање
Мицко
најзад
стигнути
понова
у
Грб-Тарабулус
у
Триполис
.
дању
бити
се
често
завући
у
мало
хладан
песак
испод
какав
урмовог
дрво
и
тако
одморити
свој
заморен
тело
а
ноћу
бити
непрестано
ићи
,
управљати
се
,
као
што
јесам
велим
,
по
звезда
,
по
њихов
јато
.
ИИ
.
Грб-Тарабулус
или
Триполис
,
тај
ви
јесам
,
као
што
јесам
и
раније
поменути
,
један
од
доста
трговачки
варош
и
на
северни
афрички
граница
,
на
обала
средоземни
мора
,
између
залив
велик
и
мали
Сирт
.
у
сам
варош
ретко
се
моћи
видети
по
који
Арапин
већ
сав
сам
Грк
а
понајвише
Турчин
.
Мицко
шта
стигнути
у
сам
варош
,
одмах
се
упутити
ка
пристаниште
,
да
бити
се
како
увући
у
који
лађа
и
тако
прећи
у
Европа
.
но
срећа
он
бити
понова
напустити
.
Још
не
бити
ни
до
пристаниште
доћи
а
Турчин
он
понова
ухватити
и
одвести
у
исти
тамница
,
где
јесам
и
пре
бити
само
он
сада
бити
у
један
много
дубок
подрум
у
т
.
зв
.
„
Зандан
"
.
Турчин
он
познати
по
тај
,
што
јесам
он
и
пре
бити
овде
,
што
она
и
јесам
привући
пажња
свој
нагота
,
јер
он
онај
стар
хајдучки
одело
бити
већ
сасвим
раскинути
,
а
и
услед
тај
,
што
бити
чути
од
један
оделење
онај
Арап
,
од
који
он
бити
умакнути
а
који
бити
чак
овамо
дојурити
,
да
она
јесам
Мицко
утећи
у
пустиња
.
потпуно
усамити
Мицко
јесам
у
овај
„
Зандану
"
провести
пун
осам
месец
.
Жеља
за
освета
а
и
кајање
,
што
не
остати
код
онај
умилан
Арапке
,
па
да
проводити
сладак
час
у
слобода
одузети
он
скоро
сав
снага
.
после
овако
грозан
тамновање
у
„
Зандану
"
од
пун
осам
месец
управник
тамница
бити
се
већ
задовољити
са
така
казна
,
који
јесам
Мицко
морати
да
издржати
услед
свој
бегство
,
зато
сад
он
намислити
да
он
опет
послати
у
Фесан
у
варош
Музрук
.
како
се
баш
тај
дан
спремати
један
експедиција
од
девет
Арап
да
поћи
за
Музрук
,
тај
се
управник
решити
да
Мицко
послати
сад
са
овај
Арапин
.
тако
и
бити
.
десет
камила
бити
потпуно
опремити
и
натоварити
са
мешина
пун
вод
и
са
урма
,
да
бити
она
се
овај
наћи
,
кад
бити
пролазити
кроз
пустињски
предео
.
најзад
се
овај
експедиција
кренути
из
Гарб-Тарабулуса
.
Мицко
јесам
сад
бити
још
јаче
оковати
са
тежак
гвожђаним
ланац
,
а
тако
исто
бити
јесам
привезати
и
за
камила
,
тако
да
се
просто
јесам
моћи
ни
наћи
.
сад
овај
експедиција
јесам
хтети
да
поћи
онај
ранијим
пут
,
који
бити
Мицко
поћи
са
пређашњи
експедиција
од
седамнајест
Арап
,
ма
да
бити
кратак
,
јер
се
бојити
да
она
Мицко
опет
не
утећи
тај
пре
,
што
јесам
тај
крај
већупознао
.
сад
бити
поћи
мало
источни
од
ранијег
пут
.
истина
овај
јесам
пут
бити
мало
дуг
али
много
добар
.
они
се
из
Гарб-Тарабулуса
бити
кренути
месец
децембар
@card@
.
година
.
услед
овај
,
место
онај
суморан
жега
и
опека
несносан
дан
сада
бити
дати
мало
хладан
,
јер
дувати
скоро
преко
цео
зима
расхлађавајући
свеж
ветар
.
најпре
јесам
ићи
кроз
држава
Триполис
.
пут
кроз
овај
земља
а
нарочито
у
овај
време
бити
јесам
доста
пријатан
.
Путујући
тако
често
јесам
наилазити
на
читав
шум
од
урмовог
дрвеће
,
који
са
свој
џбунаст
врх
задирати
врло
високо
кроз
ваздух
.
Често
јесам
пак
наилазити
на
грдан
чопорове
од
срна
и
дивокоза
,
тај
се
тако
занимати
и
лов
јер
овај
Арапин
бити
и
пушак
са
себе
понети
,
ма
да
јесам
тај
код
она
бити
реткост
,
пошто
код
она
бити
више
у
употреба
мач
и
стрела
.
после
десетодневни
путовање
наићи
они
најзад
и
на
један
прекрасан
долина
.
свуда
унаоколо
око
она
бити
бујан
шумарак
а
овде
онде
као
какав
пустињски
цар
дизати
се
по
који
висок
урмово
дрво
.
сам
пак
долина
бити
покрити
овде
онде
зелен
паљитима
и
многи
други
пустињски
биље
.
Чим
они
опазити
овако
лепо
место
одмах
сићи
са
камила
,
да
бити
се
после
толики
путовање
мало
одморити
.
сад
и
Мицко
одвезати
од
камила
,
па
пошто
се
јесам
скинути
,
тај
он
они
одлабавише
и
остати
ланац
,
да
бити
јесам
мало
дахнути
душа
.
Мицко
шта
се
наћи
овако
слободан
одмах
се
прућити
у
хладовина
испод
један
урмовог
дрво
и
тај
јесам
дуго
тако
лежати
,
расхлађивати
свој
заморен
груда
свеж
ваздух
.
осам
Арап
одмах
поћи
са
свој
пушка
кроз
овај
шумарак
,
да
бити
потражити
какав
лов
само
један
остати
да
бити
припазити
на
Мицко
.
на
два
сат
доцније
појавити
се
опет
Арапин
а
двојица
од
она
носити
јесам
један
дивокоза
и
један
срна
,
који
бити
смртно
ранити
од
њихов
пушак
.
сад
један
од
она
почети
да
правити
ражањ
,
један
да
дерати
убијен
дивљач
,
један
опет
да
потпаљивати
ватра
.
после
кратак
време
већ
се
на
велик
жар
окретати
ражањ
а
пециво
почети
да
се
дивно
руменити
.
но
тек
што
скинути
ражањ
са
ватра
а
чути
се
неки
страшан
рика
.
на
неколик
тренутак
указати
се
четири
велик
медвед
,
који
и
даље
силно
рикати
бити
устремити
сав
ход
права
ка
овај
.
они
бити
још
из
далек
приметити
ватра
па
зато
и
појурити
права
ка
она
.
Чим
опазити
још
и
људи
поред
ватра
онај
се
одмах
усправити
на
задњи
нога
па
јурити
ка
овај
надати
још
жесток
и
страшан
рика
.
тај
бити
знак
да
дозивати
и
други
медвед
.
кад
овај
бити
већ
у
близина
,
у
један
мах
грунути
девет
пушак
из
арапски
рука
и
три
медвед
сместа
се
стропоштати
мртав
а
четврти
од
она
страшно
рикнути
бесно
појурити
супротан
правац
но
после
неколик
корачај
и
јесам
се
зарити
дубоко
у
песак
јер
и
он
бити
ранити
.
арап
пошто
понова
везати
Мицко
,
тај
узјахати
камила
и
одмах
појурити
са
тај
место
јер
јесам
знати
да
хтети
се
сад
на
тај
место
накупити
стотина
оваки
медвед
и
да
хтети
тај
за
она
бити
велик
опасност
.
кад
бити
већ
подаље
измакнути
,
они
заиста
приметити
грдан
множина
од
онаки
медвед
,
који
се
бити
накупити
око
ватра
,
где
мало
пре
и
сам
бити
.
сад
они
појурити
још
жесток
,
да
бити
што
пре
избегнути
овај
грозан
опасност
.
после
неколик
сат
они
опет
наићи
на
један
лепо
,
хладовит
место
и
ту
се
понова
зауставити
,
да
бити
раскрстити
са
онај
печење
.
Мицко
јесам
бити
и
сада
ослободити
од
ланац
и
правити
друштво
Арапин
при
јела
.
наравно
,
они
он
јесам
сматрати
као
какав
роб
или
какав
животиња
,
већ
као
за
свој
обичан
друга
,
у
ланац
пак
морати
јесам
он
држати
услед
тај
,
што
се
бојити
да
она
не
умакнути
као
и
онај
ранијој
експедиција
и
да
после
због
тај
одговарати
.
после
кратак
одмор
,
пошто
рашчистити
са
онај
печење
,
тај
понова
продужити
пут
.
пут
јесам
