богзнати
!
Тражи
,
говорити
,
слушати
!
—
ти
само
учинити
свој
дужност
.
—
Хоћу
,
заклети
се
.
Однећу
и
предати
тај
несрећан
злато
.
колико
јесам
на
сваки
златник
суза
и
клетва
!
али
хтети
сав
тај
бити
мало
према
грех
који
хтети
на
њихов
господар
остати
!
А
кад
извршити
порука
учинити
јесам
све
што
од
ја
моћи
захтевати
.
од
тај
јесам
час
њихов
непријатељ
!
Још
јесам
тај
бити
дете
који
јесам
расти
на
милошта
брижан
одати
и
добар
мајка
,
кад
јесам
путовати
толико
пута
!
овако
ненадно
и
журно
ноћу
.
јездити
јесам
из
Дреница
Расина
,
Крушевац
и
отуда
овамо
.
носити
јесам
књига
и
порука
од
блажен
кнез
Лазар
дренички
господар
и
његов
зет
Вук
.
А
онај
се
договарати
о
тај
како
хтети
сложно
потаманити
Азијат
.
о
,
ал
’
јесам
бити
срећан
кад
јесам
витешки
кнез
читати
на
лице
како
он
гласити
који
он
с
књига
донети
разведравати
душа
и
како
осмех
заиграти
па
усна
његов
!
али
—
Божја
воља
!
ја
наџивети
све
и
дочекати
да
бити
сведок
како
се
њихов
син
договарати
да
отворити
врата
њихов
земља
—
ко
?
Турчин
!
—
бог
она
клети
!
-
амин
!
за
тренутак
нем
тишина
опет
рећи
Оливера
:
—
Честити
витез
!
опрезно
сићи
,
наћи
заповедник
мој
стражити
и
рећи
да
се
у
потаја
са
сав
спрема
на
пут
.
до
поноћ
се
морати
кренути
.
ако
се
опазити
њихов
спрема
неки
се
брже
журити
и
неки
бити
као
и
вазда
готов
на
смрт
.
А
тај
ићи
.
с
бог
!
тај
јесам
честит
човек
.
Оливера
он
пружити
рука
који
Смил
прихватити
и
пољубити
па
се
исправити
и
одлучно
рећи
.
—
С
бог
,
и
до
виђење
у
двор
српски
деспот
Стевана
!
кад
отићи
Смил
,
Оливера
прећи
у
свој
одаја
спавати
и
зовнути
дворкиња
:
—
ја
сад
путовати
.
ти
јесам
честитати
душа
.
не
плакати
.
ако
бити
Божја
воља
видети
се
и
на
твој
хтети
образ
цветати
ружица
срећа
и
милина
.
помоћи
ја
да
се
на
пут
спремити
.
дати
ја
мој
путни
одело
.
дати
ја
и
железан
мрежа
.
нс
бојити
се
,
тај
јесам
добар
душа
.
ти
хтети
остати
овде
па
хтети
сутра
поћи
с
мој
прибор
и
ствар
.
људи
јесам
поуздан
што
хтети
с
ти
лагано
путовати
.
пут
она
јесам
познати
за
Београд
.
Оливера
таман
бити
потпуно
спреман
за
путовање
,
кад
на
врата
закуцати
заповедник
њен
копљаник
.
—
људи
јесам
спреман
,
рећи
кад
ући
и
поклонити
се
.
—
Учинисте
ли
какав
узбуна
?
упитати
он
Оливера
.
—
не
,
али
наш
спремање
опазити
.
ипак
—
врата
јесам
градски
већ
отворен
.
сав
моћи
у
крв
огрезнути
%
.
на
сваки
нож
моћи
срце
издисати
,
али
хтети
ти
при
светлост
спремљен
буктиња
,
чији
се
пламен
одбијати
о
светао
оштрица
наш
мач
,
мирно
из
град
изићи
.
заповедати
!
—
Божа
помоћи
!
прекрсти
се
Оливера
и
поћи
.
ШЕСНАЕСТО
поглавље
клетва
.
Пристаништу
београдски
град
прилазити
са
сав
близ
некакав
чамац
који
се
у
мркли
и
ветровит
ноћ
месец
август
не
моћи
истина
видети
али
се
чути
и
добро
разазнавати
ударање
весло
и
пљусак
захваћен
вод
.
ники
се
живити
не
чути
па
ни
стражар
који
са
свој
мали
стражара
над
бедем
више
сам
вод
удвојити
пажња
на
тај
глас
.
А
кад
познати
да
мамац
хтети
пристати
у
близина
већ
грабити
навише
да
ући
у
Сава
који
он
утицати
натраг
одбацивати
,
он
се
опет
повући
у
стражара
и
мирно
чекати
време
да
он
доћи
смена
.
Чамац
одиста
ући
у
Сава
,
па
чим
савладати
њен
отпоран
снага
при
сам
утока
повести
се
и
јесам
лакше
,
весло
стати
ређе
и
лакше
ударати
и
од
она
не
допирати
никакав
глас
стражара
.
Још
једном
се
или
двапута
јаче
зачути
весло
и
пљусак
вод
,
па
се
све
смирити
а
чамац
удар
о
крај
сам
пристаниште
.
из
чамац
лако
и
брзо
искочити
неки
висок
човек
огрнути
велик
плашт
,
па
се
одмах
сагнути
и
полугласан
рећи
онај
који
у
чамац
остати
:
—
натраг
!
у
чамац
сав
и
остати
двојица
,
а
обојица
бити
веслар
.
један
се
од
она
нагнути
ка
обала
,
дохватити
се
оба
рука
за
она
и
,
запети
јако
,
силно
одгурнути
крај
чамац
од
обала
тако
да
се
јесам
једва
у
он
повратити
,
оквасити
оба
рука
.
Чамац
се
добро
заљуљати
,
одмакнути
се
од
обала
а
кад
стати
весло
запљускивати
почети
навише
уз
вод
одмицати
.
онај
што
остати
на
обала
ники
већ
и
не
виђати
али
слушати
још
непрестано
лупа
весло
сав
слаб
и
слаб
док
се
са
сав
не
изгубити
.
он
постојати
још
неколико
тренутак
непомично
,
па
се
онда
окренути
и
пробати
хтети
ли
штогод
моћи
да
углед
.
али
помрчина
не
пуштати
баш
ни
један
зрака
ока
.
тада
он
рука
наћи
један
отесан
и
на
врх
заокругљен
камени
стуб
који
се
за
половина
човеков
бој
подизати
навише
и
који
јесам
без
сумња
служити
за
везивање
једек
и
паламар
.
за
тај
се
окренути
навише
уз
вод
и
трипут
коракнути
па
онда
стати
и
рука
дохватити
зид
од
бедем
који
ту
готово
са
сав
падати
у
вод
.
по
зид
тражити
подуг
рука
,
и
онда
стати
па
пажљиво
ослушнути
да
ли
се
ишта
чути
,
а
кад
ништа
не
запазити
,
он
снажно
повући
за
тежак
гвозден
капак
који
спасти
доле
у
земља
па
ући
унутра
.
за
тај
се
капак
опет
издигнути
и
ужљебити
се
са
сав
страна
у
зид
.
нити
ко
видити
нити
чути
.
тај
јесам
бити
деспот
Стеван
Лазаревић
који
јесам
сад
заћи
у
тајни
пролаз
што
спајати
његов
узвишен
двор
у
доњи
град
с
овај
крајем
пристаниште
.
о
он
знати
тада
само
Стеван
,
а
доста
доцније
престати
бити
тајни
,
па
за
он
запис
и
учен
дворанин
Константин
Костенски
.
Стеван
ићи
овај
тајни
пролаз
прилично
дуго
,
једно
што
он
и
не
бити
кратак
,
а
друго
што
јесам
Стеван
ићи
по
са
сав
мрачан
и
ако
он
добро
познат
пут
.
напослетку
доћи
Стеван
до
крај
и
рука
се
дохватити
за
степеница
па
поћи
уз
она
.
Прешавши
неколико
пречага
он
глава
дохватити
покривач
који
бранити
далек
пролаз
.
за
тај
оба
рука
потхват
оздо
и
издигнути
капак
који
се
доста
лако
отворити
јер
и
не
бити
забравити
.
светлост
озарити
деспот
који
тада
изићи
из
тајни
пролаз
и
наћи
се
у
тврд
ризница
свој
под
тежак
свод
над
који
се
издизати
леп
узвишен
двор
његов
недалеко
и
од
ставе
Сава
и
Дунаво
и
чувен
трг
београдски
.
Деспот
спустити
капак
који
се
у
под
са
сав
изгубити
кад
врх
он
ставити
четвртаст
мраморан
плоча
што
међу
осталим
таки
плоча
скривати
сваки
траг
.
за
тај
поклопити
велик
куп
кандило
што
јесам
горети
тај
свој
светлост
очекивати
деспот
који
јесам
туда
и
отићи
.
кандило
се
угасити
,
а
деспот
по
помрчина
лако
наћи
врата
,
изићи
,
забравити
она
и
слободно
поћи
уза
степеница
који
он
извести
горе
у
соб
где
јесам
само
он
имати
приступ
и
на
који
не
бити
прозор
.
из
она
деспот
ући
кроз
мали
врата
у
одаја
у
који
јесам
често
водити
тајни
разговор
са
свој
људи
.
она
јесам
бити
осветљен
и
у
она
јесам
деспот
чекати
његов
други
одело
.
брзо
ставити
на
себе
знак
свој
достојанство
па
одбравити
врата
и
изићи
.
дворана
он
дочекати
дубок
поклон
нити
устати
док
он
не
ступити
кроз
ред
одабран
копљаник
у
велик
дворница
у
који
он
очекивати
од
он
позвати
и
искупити
тајни
веће
.
у
богат
украшен
дворник
пружати
се
њен
средина
доста
дугачак
сто
застрвен
застор
од
ружичаст
свила
а
около
он
јесам
стајати
тежак
и
велик
столица
са
дубок
наслон
и
ограда
с
оба
страна
.
столица
јесам
бити
превући
на
наслон
и
седиште
плав
кадивен
превес
,
дебео
и
скупоцен
,
а
она
који
јесам
стајати
у
зачеље
и
издвајати
од
осталих
како
висина
седиште
и
наслон
тако
и
тај
што
јесам
сав
бити
у
кадивен
превес
,
имати
јесам
још
на
сам
врх
наслон
мали
златва
круна
који
се
лепо
висити
над
глава
деспотов
јер
јесам
он
ту
седети
.
на
сто
јесам
бити
тежак
тучан
светњак
са
дебео
и
прилично
дугачак
воштан
свећа
,
а
пред
зачеље
јесам
још
лежати
и
велик
у
злато
увезан
јеванђеље
више
ко
се
сијати
опет
златан
крст
с
левкаст
подлога
.
Деспотово
јесам
столица
,
у
зачеље
,
бити
празан
,
а
десно
јесам
од
она
седети
мајка
деспотов
,
кира
Јевгениј
,
који
болан
и
немоћан
не
моћи
још
отићи
у
свој
задужбина
.
лево
јесам
од
зачеље
седети
архиепископ
Никон
.
до
Јевгеније
јесам
бити
Оливера
а
спрам
она
до
архиепископ
велик
војвода
Радич
Поступовић
који
се
у
двор
деспотов
застати
.
десно
јесам
до
Оливера
седети
војвода
Радослав
,
а
два
још
седиште
стајати
празан
.
кад
у
соб
ступити
деспот
,
сав
устати
и
поклонити
се
,
а
он
поздравити
она
бог
прићи
и
пољубити
мајка
у
рука
,
за
тај
прићи
тако
исти
архиепископ
који
он
благословити
.
Деспот
још
позвати
мајка
да
сести
у
зачеље
и
јесам
јесам
лагано
наместити
,
па
сести
на
столица
на
који
јесам
она
бити
,
а
на
дан
знак
и
остати
поседати
.
архиепископ
рука
прекрсти
и
благословити
договор
па
онда
деспот
отпочети
већање
.
поменути
како
бог
хтети
опет
да
кушати
свој
веран
али
јесам
нада
да
она
хтети
оставити
.
каза
како
јесам
Вук
оставити
он
и
отићи
те
ковати
завера
против
земља
и
како
јесам
први
гласник
бити
Оливера
,
а
за
тај
стигнути
још
два
:
један
од
Пријезда
из
Сталаћ
ко
]
и
јављати
по
чувење
а
други
од
један
крајишник
.
—
ја
се
не
смети
сад
на
мах
уздати
у
Угарска
,
јер
сад
ићи
из
логор
угарски
војска
који
јесам
на
повратак
из
Славонија
пасти
низак
Фрушкогорске
кос
очекивати
брод
да
јесам
возити
Будим
где
јесам
метеж
и
невоља
.
ја
јесам
јесам
ићи
и
видети
све
.
сад
управо
отуд
и
долазити
.
говор
деспотов
изненадити
сав
већник
.
Јевгениј
,
силно
потрести
,
склопити
рука
на
прса
и
шапутати
тих
молитва
.
тада
се
огласити
Радич
:
—
неки
висок
деспот
не
мутити
душа
што
ми
сада
савезнички
војска
угарски
не
моћи
у
помоћ
притећи
.
%
ако
не
изостати
Божји
благослов
довољан
хтети
бити
и
мишица
српски
да
зауставити
бесан
навала
и
—
опростити
ја
јер
смело
говорити
—
казна
издавати
.
—
издајник
јесам
горети
од
други
злотвор
,
лагано
говорити
Јевгениј
.
злотвор
се
моћи
и
опростити
јер
јесам
—
злотвор
.
али
јесам
од
издајник
вазда
лице
господњи
окренут
.
спремати
се
!
али
се
ја
надати
да
хтети
се
на
праг
издавати
опет
покајнички
вратити
заблудео
син
.
—
Божа
дати
!
тихо
проговорити
архиепископ
.
—
немати
још
гласник
шта
јесам
све
учинити
и
ко
још
уз
она
пристати
,
почети
опет
деспот
.
али
ми
се
јесам
у
многи
уздати
.
Шта
смерати
прешевски
ћесар
?
он
јесам
први
на
ударац
.
Шта
смерати
моравички
властела
?
Лобојевић
јесам
уз
баштина
наследити
и
поштено
јунаштво
свој
отац
.
он
се
вазда
издвајати
,
смерати
и
опет
остајати
неодлучан
.
Можда
јесам
чекати
овај
прилика
.
ни
Михаило
Ђурђевић
јесам
поуздан
.
с
Ниш
хтети
бити
шта
бити
с
Прешево
.
али
Сталаћ
и
Липовац
остати
веран
и
кад
сав
дотле
издати
.
не
оставити
ли
ми
Божја
помоћ
тај
се
и
овај
невоља
срећно
окончати
ваљати
ја
се
у
земља
борити
.
тада
почети
смерно
зборити
Оливера
:
—
бог
хтети
дати
—
бити
свет
воља
његов
!
—
да
се
срећно
окончати
,
али
лукавост
турски
хтети
мировати
.
она
јесам
храна
душа
њихов
кад
јесам
јунаштво
оставити
.
Наћи
хтети
она
у
земља
овај
и
после
срце
поклапно
за
власт
и
душа
сујета
испуњен
.
и
они
хтети
растрзати
земља
овај
и
хтети
она
дати
да
се
смирити
.
Узвишени
деспот
добро
мислити
кад
казати
да
он
се
после
овај
војни
ваљати
у
земља
борити
.
али
хтети
се
срећа
и
добар
указати
,
не
оставити
ли
ми
сада
.
дренопољски
цар
Мусулман
имати
да
се
борити
и
са
свој
једновернима
.
у
Азија
се
зацарити
султан
Мехмед
против
ко
се
борити
Мусулман
.
али
и
Мехмед
не
седити
скрштен
рука
.
он
јесам
опремати
млад
брата
Мус
и
можда
он
јесам
већ
с
војска
искрцати
на
овај
страна
.
Мус
хтети
се
овде
с
Мусулманом
сукобити
и
опет
пружити
згода
да
васкрснути
снага
српски
.
време
тај
јесам
далеко
.
али
кад
јесам
српски
деспот
у
његов
веран
везати
на
дом
рука
,
бранити
од
браћа
домовина
који
њихов
небратски
рука
растрзати
!
али
кад
ми
пратити
клетва
!
али
кад
левица
устајати
против
десница
!
Узбуђеном
се
веће
јавити
први
дворанин
,
поклонити
се
према
деспот
:
—
један
свет
отац
игуман
сад
јесам
стигнути
и
велим
да
морати
одмах
узвишен
деспот
казати
глас
који
доносити
.
—
одакле
стигнути
.
—
С
Моравице
,
казати
.
—
пустити
он
,
заповедити
деспот
,
а
сав
и
очекивати
гласити
с
тај
крај
.
у
дворница
ући
игуман
манастир
свет
Аранђел
у
Озрен
,
отац
Макарије
.
Дршћући
од
умор
и
бол
у
душа
,
старац
коракнути
непоуздан
два
три
корак
па
стати
,
погнути
се
,
с
рука
на
груда
склопљен
.
—
бог
нек
ви
помоћи
!
благословити
!
опростити
!
једва
изговорити
он
па
се
опет
затрести
.
—
какав
ми
невоља
гласити
?
упитати
он
крупан
и
звонак
глас
деспот
узбуђен
и
сам
.
старац
продужити
:
—
Пођох
да
се
,
бог
радити
,
жалити
деспот
на
сила
који
над
свет
храм
господњи
чинити
соколачки
и
наш
властелин
.
али
и
не
одмакнути
далеко
од
Моравице
,
кад
на
сав
страна
видети
како
се
дигнути
војни
и
четовање
,
а
властелин
Лобојевић
разгонити
сав
што
у
манастир
оставити
и
послати
ја
порука
да
причекати
док
се
војска
сукоб
па
да
се
жалити
онај
који
остати
.
издаја
,
клет
издаја
!
—
издајник
хтети
издавати
крв
платити
!
громко
прозборити
деспот
.
—
дакле
се
сумња
наш
обистинити
!
додати
војвода
Радослав
.
силно
потрести
и
не
опазити
како
се
кидати
живот
у
мајка
Јевгеније
који
се
лице
мењати
а
душа
гасити
.
јак
вика
пред
врата
тргнути
све
,
и
врата
се
упола
отворити
,
а
отуд
се
чути
јасно
:
—
Жив
ил
’
мртав
пред
деспот
!
неко
гурнути
у
врата
јаче
,
она
се
широм
отворити
и
унутра
ступити
уз
дворанин
гласник
.
—
погинути
али
учинити
што
јесам
се
заветовати
.
војвода
нов
брдо
слати
деспот
порука
—
и
гласник
,
младић
изнурен
и
тужан
лик
,
пружити
писма
деспот
који
бити
нагло
устати
а
за
он
и
остати
осем
Јевгеније
.
Деспот
брзо
кидати
завој
на
писма
и
за
тај
време
рећи
гласник
:
—
Јуначе
,
ти
јесам
ранити
?
—
Већ
пун
три
дан
,
опростити
,
господар
%
.
—
—
водити
он
,
однети
у
гостопријемницу
и
сав
нега
неки
он
се
учинити
,
заповедити
деспот
дворанин
који
прихватити
гласник
да
не
пасти
па
он
лагано
извести
.
Деспот
развити
лист
и
почети
у
себе
читати
а
у
дворник
се
ни
дах
ничији
не
чути
,
и
сав
се
очи
у
он
упрети
.
лице
се
у
деспот
опет
променити
и
за
тренутан
бледило
доћи
јуначки
румен
са
гневан
срџба
.
Радич
,
не
скидати
очи
с
лице
деспотов
,
који
ради
читање
хитно
написан
листа
бити
близ
јасан
светлост
велик
воштаница
,
на
мах
схватити
садржина
сав
писма
по
лице
деспотов
и
десни
рука
ставити
на
сав
велик
мач
грчевито
стегнути
крстат
балчак
.
Деспот
дигнути
глава
и
нешто
потмуо
глас
рећи
:
—
бог
и
част
оружје
наш
нек
јесам
ми
у
помоћ
!
тај
реч
у
један
мах
бити
сав
јасан
и
издати
тајна
сав
писма
.
само
Евгенија
задрхтати
сав
снага
и
одупирати
се
рука
о
сто
полагано
се
дизати
.
—
„
Моћни
господар
“
—
писати
честит
војвода
новобрдски
—
„
јављати
како
јесам
град
звати
нов
брдо
и
његов
богатство
затворити
и
кад
деспот
чути
да
ја
јесам
више
жив
поћи
у
нов
брдо
,
а
дотле
хтети
бесан
сила
ломити
јер
кнез
Вук
и
Ђурађ
и
Лазар
Бранковић
поћи
у
Турчин
и
с
војска
свој
и
њихов
нагрнути
на
земља
наш
“
...
с
леви
рука
на
јеванђеље
а
десни
усиљавати
се
да
подигнути
крст
Јевгениј
,
прекидати
читање
деспотов
,
цикнути
:
—
проклети
!
сав
она
притрчати
а
деспот
јесам
прихватити
на
свој
рука
.
она
се
усилити
и
поновити
:
—
проклети
!
па
онда
падати
на
столица
полугласан
опет
рећи
:
—
проклети
!
Стеван
и
Оливера
пасти
на
колено
поред
она
;
архиепископ
и
игуман
Макарије
дигнути
рука
небо
у
побожан
молитва
,
а
војвода
немо
стати
поред
свој
господар
,
погружен
туг
његов
.
кнегиња
Милица
—
кира
Јевгениј
—
издахнути
.
седамнаести
поглавље
клетва
се
не
делити
.
са
страшан
клетва
на
усна
издахнути
јесам
кнегиња
Милица
,
она
који
јесам
и
пре
и
као
кира
Јевгениј
имати
само
да
благосиљати
.
она
јесам
одиста
и
благосиљати
.
кад
она
јесам
срце
у
груди
пуцати
од
бол
—
она
јесам
благосиљати
оружје
српски
који
јесам
полазити
у
војни
толико
пута
;
кад
она
јесам
душа
од
страх
,
страх
за
част
и
спас
земља
,
премирати
—
она
јесам
благосиљати
споменути
онај
који
за
њен
добро
пасти
.
али
јесам
такав
благослов
бивати
обично
уједно
и
клетва
за
онај
који
не
бити
достојан
да
се
он
на
она
распрострети
.
последњи
тренутак
њен
живот
окренути
јесам
судбина
њен
благосиљање
:
под
тежак
удар
судбина
који
она
за
последњи
час
чувати
љут
боље
она
јесам
клети
и
—
проклињати
благосиљати
,
онако
као
што
јесам
дотада
благосиљати
клети
.
клетва
јесам
пасти
на
син
она
Вук
и
унука
Бранковић
.
благослов
јесам
остати
на
Стевана
и
сав
супатник
и
трудбеник
послати
народни
.
Мајчино
јесам
срце
тада
морати
престати
куцати
.
упоредо
са
журење
позив
који
јесам
деспот
управити
сав
поуздан
великаш
свој
да
похитати
с
војинством
на
заказан
место
,
разносити
се
глас
о
смрт
мајка
његов
,
кнегиња
и
монахиња
.
бити
јесам
јесен
,
благ
и
богат
јесен
,
кад
се
земља
,
узбуњен
и
узрујан
са
празорје
нов
тежак
дан
,
кретати
од
Београд
ка
Љубостиња
тужан
спровод
тело
кнегињин
.
спомен
на
блажен
кнез
и
косовски
мученик
Лазар
поново
јесам
оживети
у
сав
јачина
тужан
и
драг
сећање
.
са
Милица
јесам
заклопити
књига
у
који
јесам
судбина
бележити
рад
Лазарев
и
његов
достојан
он
жена
и
владарка
српски
.
земља
јесам
бити
потресен
и
усколебан
нов
војна
који
јесам
бити
на
праг
,
али
се
опет
ништа
не
десити
што
бити
тужан
свечаност
ма
колико
реметити
.
народ
јесам
у
читав
збор
ничице
падати
на
доглед
велик
спровод
и
плакати
и
јесам
ублажавати
бости
и
одуживати
дуг
захвалност
свој
владарци
и
мајка
деспот
на
који
се
нов
нада
полагати
.
велик
литија
и
молепствије
,
владар
са
двор
свој
,
главар
црква
с
епископ
,
црн
и
бео
свештенство
с
народ
—
допратити
ковчег
до
раније
спремљен
гробница
у
Љубостиња
и
спустити
он
уз
тих
богоугодан
молитва
и
тужан
брујање
звоно
.
кад
се
гробница
затворити
,
облити
јесам
деспот
још
један
суза
ражаљен
син
па
се
дигнути
и
изићи
да
учинити
завет
и
милостиња
многи
и
богат
,
а
још
исти
јесам
ноћ
,
понети
са
гроб
мајка
свој
благослов
српски
оружје
,
поћи
са
свој
војнички
пратња
Крушевац
где
јесам
бити
заказати
главно
збориште
његов
војска
.
у
Љубостиња
остати
Оливера
с
архиепископ
,
епископ
и
многи
дворанин
,
дворанка
и
слуга
,
вршити
завет
деспотов
,
чинити
дар
и
молити
се
бог
на
гроб
кнегиња
—
монахиња
.
Деспот
јесам
добро
мислити
кад
се
уздати
да
хтети
Липовац
и
Сталаћ
задржати
у
најгорем
случај
Турчин
и
њихов
српски
савезник
од
далек
продирање
низ
Морава
,
докле
се
не
бити
сав
војска
искупити
.
само
и
сада
још
бити
велик
неизвесност
:
шта
смерати
и
куда
хтети
поћи
ћесар
Угљеша
.
Деспот
се
сећати
да
јесам
у
последњи
сукоб
на
Косово
Угљеша
морати
,
затећи
неспреман
за
отпор
,
пристати
уз
војска
турски
и
одметнички
,
па
се
и
сада
бојити
таки
догађај
у
толико
више
што
јесам
и
Угљеша
отићи
са
сабор
београдски
незадовољан
.
али
се
он
опомена
и
услуга
који
он
јесам
у
исти
бој
косовски
учинити
Угљеша
,
јављати
он
за
покрет
турски
и
помоћи
он
у
одлучан
тренутак
сам
борба
.
тај
он
јесам
храбрити
.
у
Крушевац
јесам
бити
сабрати
добар
део
деспотов
властела
са
повелик
војска
и
ваљан
опрема
.
тај
јесам
већ
бити
и
Радич
и
Радослав
и
сав
војвода
који
јесам
после
саборисања
у
Београд
моћи
мислити
да
хтети
војни
овако
скоро
доћи
.
али
тада
необично
осоколити
и
голубачки
војвода
Јеремија
који
јесам
на
сабор
београдски
онако
гневно
устати
против
угарски
пријатељство
.
његов
коњица
бити
многобројан
а
опрема
њен
јасно
казивати
како
војвода
не
жалити
оставити
с
тај
свој
ризница
празнити
.
долазак
овај
помоћ
за
који
се
дотле
не
знати
поуздано
хтети
ли
вера
одржати
и
њен
улазак
у
Крушевац
—
јако
развеселити
већ
окупљен
војска
,
а
војвода
голубачки
похитати
деспот
који
затећи
у
кула
.
са
он
јесам
уза
степеница
Лазарев
кула
,
идући
деспот
,
корачати
и
дете
од
дванаестина
година
,
црномањаст
али
бео
лик
са
подуг
кос
што
он
испод
шлем
падати
и
у
одабран
одело
ратнички
.
кад
војвода
Јеремија
прићи
деспот
код
који
јесам
бити
други
војвода
на
договор
па
он
пољубити
у
рука
смео
и
одрешит
деспот
он
загрлити
и
пољубити
у
рам
.
тада
Јеремија
с
пун
понос
проговорити
:
—
рећи
ти
у
Београд
,
звати
ја
да
ти
срце
свој
предати
,
учинити
радо
и
слободно
.
ти
ја
позвати
сада
на
војни
.
хвала
ти
!
А
ја
ти
донети
,
довести
срце
свој
.
Узвишени
деспот
и
господар
,
ево
живот
мој
!
Јеремија
ухватити
синчић
за
рука
и
привести
деспот
:
—
допустити
он
прво
да
ти
целивати
штедар
десница
,
па
он
онда
са
благослов
примити
у
непобедан
војинство
свој
.
ето
ти
мој
Појезде
!
Што
имати
—
дати
!
млад
Појезда
пољубити
деспот
у
рука
а
деспот
он
загрлити
и
,
потрести
,
пољубити
у
чела
,
одушевљено
рећи
:
—
обнављати
се
снага
%
наш
!
тако
се
у
Крушевац
скупити
војска
који
хтети
са
деспот
стати
на
супрот
непријатељ
.
Међа
тај
скоро
сваки
дан
стизати
гласник
који
јављати
о
покрет
војска
одметнички
и
турски
,
а
Стеван
очекивати
тренутак
кад
он
ваљати
поћи
на
сусрет
она
.
—
Најпречи
јесам
пут
за
њихов
паклен
умишљај
,
говорити
деспот
при
један
саветовање
с
властела
,
да
се
кренути
низ
Морава
,
и
тада
бити
ми
пасти
у
клопка
јер
бити
она
са
два
страна
стеснити
Синиша
из
Липовац
и
Пријезда
из
Сталаћ
.
ми
бити
тада
остати
да
она
преко
вис
што
водити
у
Загрлату
ударити
с
трећи
страна
,
и
онда
бити
беда
са
земља
наш
брзо
минути
.
али
они
не
моћи
лако
туда
наићи
,
јер
бити
она
ваљати
бити
са
ћесар
Угљеша
начисто
.
земља
бити
његов
тада
морати
прегазити
.
А
да
остављати
у
позади
и
увређен
Угљеша
и
нов
брдо
који
јесам
круна
наш
моћ
,
снага
и
вера
у
ми
јесам
тако
мали
погибао
да
бити
тај
чинити
,
и
ако
бити
ја
тај
најволети
.
али
они
моћи
пасти
прво
на
Косово
и
утврдити
власт
браћа
Бранковић
па
онда
Топлица
хитати
овамо
.
тада
бити
друкчије
стајати
,
и
главна
бити
погибија
бити
у
Клисура
.
у
сваки
случај
онај
хтети
се
журити
јер
јесам
у
царство
турски
тако
потрести
,
да
хтети
се
морати
они
међу
себе
клати
.
ах
,
да
јесам
милост
Божје
само
сада
!
гласник
који
још
исти
дан
стигнути
донети
од
војвода
топлички
глас
,
да
јесам
непријатељ
заобићи
нов
брдо
и
не
кушати
да
на
он
ударити
и
да
јесам
пасти
на
Косово
.
даље
војвода
јављати
како
она
очекивати
да
на
он
ударити
и
како
се
ћесар
Угљеша
честито
понети
.
он
јесам
,
велим
војвода
,
с
војска
свој
изићи
за
она
на
западни
граница
свој
ћесарства
,
према
права
Косово
и
непријатељствује
она
и
ако
се
у
бој
не
упуштати
.
тај
глас
разбити
у
Крушевац
сваки
сумња
:
непријатељ
јесам
изабрати
пут
за
деспот
много
неугодан
—
и
тај
јесам
зло
;
али
у
његов
ред
јесам
и
моћан
ћесар
—
и
тај
јесам
добро
.
војска
се
почети
спремати
да
ићи
кроз
Клисура
у
Топлица
,
а
деспот
одмах
отправити
гласник
војвода
топлички
хвалити
он
и
бодрити
он
.
али
се
још
ни
половина
прибран
снага
деспотов
не
кренути
,
кад
стигнути
од
топлички
војвода
и
други
гласник
а
са
он
и
поклисар
удружен
сила
непријатељски
.
Тврђење
Оливерин
и
веровање
деспотов
испунити
се
.
цар
дренопољски
Мусулман
већ
јесам
морати
да
пренети
бојиште
у
близина
свој
престоница
и
да
се
борити
са
свој
брата
Мус
који
јесам
из
Мале
Азија
овамо
прећи
и
огласити
,
и
ако
млад
,
свој
права
на
престо
Бајазитов
.
за
тај
јесам
Мусулман
морати
да
се
пожурити
Дренопоље
а
мало
за
тај
јесам
послати
налог
свој
везир
да
се
мирити
са
деспот
.
одметник
Вук
са
Бранковић
јесам
имати
куд
и
морати
јесам
на
мирење
пристати
.
и
у
Крушевац
се
,
међу
тај
,
желети
мир
баш
с
тај
што
се
очекивати
тренутак
турски
међусобан
распра
.
али
се
у
Крушевац
јесам
знати
колик
јесам
невоља
сада
онај
што
деспот
огласити
непријатељство
.
за
тај
деспот
,
тежити
непрестано
да
у
овај
међусобан
војна
не
изгубити
ни
један
ратник
,
радо
примити
понуда
за
мир
,
и
мир
се
одиста
и
закључити
између
деспот
с
један
и
његов
противник
са
други
страна
.
у
Крушевац
доћи
тада
на
позив
деспотов
,
из
Љубостиња
Оливера
и
архиепископ
Никон
.
и
сада
деспот
саслушати
Оливера
који
јесам
по
зао
судбина
свој
добро
познати
прилика
у
Турска
и
који
јесам
деспот
прорицати
дан
међусобан
турски
војна
.
—
нек
бити
прво
воља
Божја
па
онда
твој
,
господар
српски
земља
,
рећи
Оливера
деспот
.
ако
моћи
још
послужити
васкрсење
спас
пасти
ми
отаџбина
ево
ја
вољан
да
господар
њен
и
данас
казати
шта
слаб
мисао
мој
докучивати
.
мирити
се
,
деспот
.
Можда
бити
моћи
сада
и
победити
.
па
опет
—
ко
знати
?
ако
бог
хтети
да
мир
сада
спасти
земља
овај
а
тај
мир
не
прихватити
—
кршити
воља
његов
.
османски
сила
освитати
сав
мутан
дан
,
и
господ
можда
хтети
да
бити
гром
који
хтети
из
облачан
небо
пасти
на
досадашњи
снага
њихов
и
разломити
јесам
.
мирити
се
,
и
прибрати
снага
да
тај
моћи
учинити
.
—
и
ја
тако
мислити
,
одговорити
деспот
,
и
вољан
јесам
поднети
жртва
.
али
—
—
знати
.
и
бог
тешко
праштати
!
довршити
Оливера
.
после
неколик
тренутак
опет
почети
Стеван
:
—
Још
данас
хтети
стигнути
овамо
брат
—
небрат
.
са
он
хтети
доћи
и
Бранковић
.
красан
хтети
тај
сабор
бити
овде
,
у
град
у
кула
Лазарев
!
али
,
бог
ја
јесам
сведок
,
ја
чинити
што
јесам
моћи
.
некада
јесам
се
овде
друкчији
саборисања
чинити
.
А
сад
?
—
и
мој
и
твој
младост
,
брата
мој
,
цветати
јесам
у
овај
свет
место
.
ту
нек
ми
јесам
тешко
и
горак
чаша
искушење
испит
!
—
пити
јесам
она
,
пити
јесам
она
и
ти
,
добар
и
мио
сеја
мој
!
не
страховати
с
оскудица
снага
свој
да
истрајати
на
стаза
искушење
.
али
ја
тешко
падати
што
хтети
сен
блажен
родитељ
наш
уздрхтати
и
у
рајски
се
спокојство
свој
пренути
,
кад
на
овај
тле
ступити
нога
издајник
њихов
крв
,
њихов
млеко
.
Оливера
погледати
брата
у
очи
,
пружити
он
рука
који
Стеван
прихватити
,
и
прозборити
:
—
ти
јесам
Лазарев
син
!
за
тај
спустити
глава
брата
на
груда
и
проплакати
.
Стеван
јесам
благо
подигнути
и
тешити
.
—
други
дан
јесам
доћи
Бранковић
Лазар
и
кнез
Вук
са
добар
пратња
.
тај
јесам
вече
бити
заједнички
договор
оба
страна
о
погодба
мир
а
сутра
дан
рано
с
јутро
почети
архиепископ
служба
у
мален
црква
Лазарев
.
са
срџба
и
бол
у
душа
одстојати
свет
служба
деспот
и
поуздан
стуб
његов
деспотство
а
уз
она
Лазар
и
Вук
,
први
охоло
и
пркосно
а
други
збуњен
али
и
јесам
одлучан
.
после
сав
отићи
у
дворница
Лазарев
кула
где
архиепископ
прочитати
на
пергамент
исписан
утврђен
погодба
.
по
она
се
признавати
држава
Ђурђа
и
Лазар
Бранковић
који
сада
држати
и
који
јесам
њихов
отац
Вук
држати
.
А
кнез
Вук
%
Лазаревић
добијати
,
са
столица
у
Крушевац
,
Расина
,
Ибар
и
деспотов
део
Косово
.
и
Вук
и
Бранковић
јесам
,
по
уговор
,
према
деспот
слободан
и
самосталан
.
кад
прочитати
,
архиепископ
позвати
деспот
,
и
Стеван
прићи
сто
на
који
јесам
метати
воштаница
стајати
јеванђеље
с
крст
,
спустити
рука
на
јеванђеље
и
проговорити
:
—
бог
ја
јесам
сведок
—
али
пристајати
!
Прекрсти
се
,
пољубити
јеванђеље
и
одступ
.
архиепископ
позвати
Вук
и
Лазар
и
они
се
заклети
.
у
тренутак
кад
јесам
Вук
дигнути
рука
с
јеванђеље
и
прекрстио
се
,
у
дворница
ступити
Оливера
у
црн
одело
и
с
прекаљен
туг
на
лице
,
па
стати
према
деспотов
и
противан
страна
јак
али
тужан
глас
проговорити
у
нем
тишина
показивати
прст
на
Вук
и
Лазар
:
—
сав
поделити
,
тек
проклество
не
!
онај
јесам
само
ваш
!
осамнаести
поглавље
љубав
свуда
доспети
.
немиран
душа
Лобојевића
планути
на
глас
да
јесам
кнез
Вук
и
Бранковић
дигнути
покрет
против
деспот
.
тај
тренутак
он
и
ишчекивати
и
,
не
размишљати
даље
,
хтети
да
тада
у
мах
свршити
сав
свој
умишљај
.
тада
видити
колико
бити
он
добра
донети
да
јесам
благо
који
тражити
већ
дограбити
.
зато
навалити
да
он
што
пре
наћи
,
а
кад
он
с
тај
валити
кидати
и
с
игуман
Макари
он
опоро
свршити
и
тај
посао
.
Окупивши
колико
јесам
више
моћи
војска
у
сав
град
,
Лобојевић
послати
гласник
Вук
,
јављати
он
да
јесам
готов
са
свој
људи
и
да
се
одметнути
од
деспот
.
Вук
јесам
на
он
поуздано
рачунати
,
па
он
одмах
одговорити
да
остати
у
Соколац
и
да
чекати
кад
они
с
војска
,
свој
и
турски
,
ударити
низ
Морава
,
да
она
се
придружити
онда
кад
она
његов
помоћ
бити
највише
затребати
.
Лобојевић
тако
и
учинити
.
бовански
пак
властелин
Михаило
Ђурђевић
добити
порука
и
од
одметник
и
од
деспот
.
он
окупити
војска
али
не
давати
од
себе
никакав
глас
ни
један
ни
други
,
већ
очекивати
шта
хтети
даље
бити
.
кад
јесам
у
Крушевац
углавити
мир
између
деспот
и
одметник
кнез
Вук
захтевати
да
деспот
да
реч
како
хтети
сав
предати
заборав
и
како
се
деспот
хтети
светити
онај
који
уз
Вук
пристати
а
који
опет
остати
под
власт
деспотов
.
Теже
бити
деспот
тај
обећати
јер
он
бити
тешко
учинити
,
кипећи
гнев
на
%
неверан
властела
свој
.
али
се
наћи
да
и
тај
захтев
засада
требати
примити
.
тако
Лобојевић
и
Ђурђевић
остати
на
свој
место
и
после
кад
се
мир
утврдити
,
и
ако
јесам
сада
њихов
положај
бити
свако
јасан
.
Јанка
Угљешић
,
као
што
јесам
познат
,
вођен
жеља
свој
банути
један
ноћ
у
Врмџа
,
јако
узбуђен
.
његов
долазак
бити
баш
онда
кад
јесам
Марина
,
из
њен
разлог
,
само
мити
моћи
бити
.
али
се
Јанка
још
и
не
дотакнути
лепо
рука
њен
а
већ
јесам
морати
одлазити
.
Устопце
јесам
за
он
доћи
у
Врмџа
и
глас
о
страшан
међусобан
војна
који
започињати
кнез
Вук
са
деспот
.
Марина
јесам
знати
шта
јесам
Јанка
у
Врмџа
довести
,
али
за
овај
мах
Јанка
спасти
сам
случај
и
оштро
осећање
дужност
његов
.
под
вид
склањање
од
непогода
бити
јесам
Јанка
један
ноћ
гост
у
Врмџа
,
а
кад
јесам
зазорити
опростити
се
са
домаћица
који
јесам
стигнути
ни
у
очи
да
погледати
јасно
и
ако
он
рука
њен
тако
дуго
остајати
стегнути
у
његов
рука
на
растанак
.
ипак
јесам
тај
бити
лед
просећи
.
војвода
липовачки
,
Синиша
,
и
у
овај
мах
остати
на
висина
поуздан
крило
деспотов
.
Примивши
од
деспот
глас
о
одметништво
и
заповест
да
с
војска
свој
бити
готов
у
сваки
доба
,
Синиша
не
тренути
док
не
учинити
сав
што
моћи
.
и
тако
спреман
очекивати
нов
заповест
деспотов
,
а
јесам
међу
тај
гледати
да
разбрати
што
моћи
више
и
да
деспот
јавити
.
Знајући
добро
ко
он
јесам
у
суседство
,
Синиша
не
скидати
ока
с
Лобојевића
и
превртљив
Ђурђевић
,
држати
она
тако
непрестано
у
шкрипац
.
сав
се
овај
војвода
ипак
мирно
састати
још
једном
у
нишки
град
.
тај
јесам
бити
кад
јесам
туда
пролазити
жена
зетски
господар
Ђурђа
Срацимировића
Балшић
Јела
.
Жудећи
да
поход
гроб
свој
мајка
Милица
—
Јевгеније
,
племенит
јесам
госпођа
зетски
тужан
али
стрпељиво
очекивати
доба
кад
хтети
се
моћи
кренути
у
земља
детињство
и
младост
свој
.
али
тај
доба
не
доћи
тако
брзо
.
морати
јесам
да
проћи
више
од
два
месец
док
јесам
господар
Ђурђа
уредити
свој
посао
на
северни
граница
зетски
.
А
за
тај
доба
мудар
Лазарев
кћер
не
моћи
мислити
да
остављати
свој
други
отаџбина
Зета
.
исти
по
свршетак
тај
спор
у
чији
јесам
тајна
и
размршаје
бити
посвећен
и
зетски
госпођа
,
моћи
Ђурађ
оправити
свој
жена
са
достојан
опрема
у
поход
њен
брата
деспот
Стевана
.
Госпођа
се
Јела
кренути
из
Скадар
,
и
добро
познат
трговачки
пут
допутовати
до
Косово
где
јесам
дочекати
стар
она
сестра
Мара
и
њен
синов
Ђурђа
и
Лазар
.
јела
се
мало
позабавити
у
она
па
поћи
преко
Прешево
и
онда
низ
Морава
кроз
ћесарство
Угљешин
.
говорити
се
тада
да
јесам
зетски
госпођа
тешко
укоравати
и
Мара
и
њен
син
за
последњи
њихов
покрет
,
и
да
она
с
тај
не
бити
мило
ни
њихов
гостопримство
који
она
они
одиста
преобилато
указивати
ваљада
да
тај
утврдити
боље
веза
са
Ђурђе
Балшић
.
у
Прешево
дочекати
Јела
ћесар
Угљеша
са
сав
част
који
моћи
зетски
владарци
указати
стар
ћесар
.
Угљеша
се
за
тај
кренути
са
она
и
пратити
јесам
дуж
сав
ћесарства
свој
с
последњи
одмор
у
Ниш
.
ту
изићи
да
се
поклонити
госпођа
сав
околни
властела
,
али
се
у
пун
сјај
свој
богатство
наћи
у
Ниш
и
врмџанска
госпођа
Марина
.
Марина
јесам
преко
Ариза
већ
почети
сазнавати
што
јесам
имати
чути
а
што
јесам
нерадо
чути
.
она
јесам
већ
утврдо
знати
за
жеља
који
постојати
између
Синиша
и
Злата
,
нити
она
остати
сакривен
и
непознат
да
јесам
она
оставити
сам
себе
,
свој
дело
и
свој
борба
.
али
она
сада
чути
што
не
слутити
а
што
она
јесам
можда
моћи
добро
доћи
у
њен
намишљајима
.
кад
доћи
време
да
Марина
моћи
поново
прићи
госпођа
Јела
и
са
она
говорити
,
Јела
она
рећи
нешто
за
шта
не
мислити
да
јесам
какав
тајна
или
од
значај
.
задовољан
хвала
који
њен
рођену
земља
,
сада
деспотство
,
обасипати
војвода
Синиша
,
Јела
хвалити
некадашњи
свој
крајишник
Марина
и
причати
она
тужан
судбина
његов
мајка
,
некадашњи
веран
други
Јелина
.
у
северни
јесам
Албанија
живети
богат
и
познат
властеоски
породица
Војводић
који
јесам
од
стар
земан
бити
у
крвни
омраза
са
још
богат
дом
Топија
,
драчки
господар
.
али
дом
Војводић
остати
на
један
изданак
,
на
млад
властелин
Јована
Војводић
који
се
драговољно
потчинити
зетски
господар
Балшић
баш
пред
крвав
битак
на
Војуши
где
хтети
погинути
Балша
Балшић
који
јесам
држати
у
тамница
свој
синовац
,
данашњи
господар
зетски
Ђурђа
Срацимировог
Балшић
.
тај
Јован
Војводић
навући
на
се
још
јак
мржња
Топија
који
на
он
повести
Турчин
.
ненадан
напад
,
кад
ни
зетски
господар
не
моћи
помоћ
,
освојити
они
град
Војводићев
,
честит
Јован
погинути
а
његов
се
млад
жена
Јевросима
спасти
у
зетски
страна
,
али
она
не
бити
живот
.
Пресвиште
од
туга
за
свој
војни
и
—
тежак
жалост
!
—
за
дете
који
она
нестати
у
грозан
ноћ
турски
напад
.
тај
јесам
бити
мушки
детенце
од
пет
година
који
више
не
видити
мајка
свој
.
али
на
два
година
после
смрт
добар
жена
и
мајка
доћи
зетски
господар
један
духовник
и
рећи
он
:
„
господар
сваки
ја
час
моћи
позвати
господ
себе
,
а
овај
сирот
(
и
показати
на
детенце
који
јесам
са
себе
довести
)
остати
а
да
не
знати
несрећан
али
славан
свој
предак
.
“
и
тада
причати
духовник
како
он
јесам
од
добар
људи
довести
тај
дете
одмах
по
онај
напад
турски
,
и
да
јесам
онај
последњи
изданак
лоз
Војводићев
.
тај
дете
остати
у
двор
Ђурђево
.
тај
јесам
војвода
Синиша
Војводић
,
али
јесам
његов
судбина
остати
непознат
други
.
за
он
не
знати
ни
родити
брат
његов
мајка
—
челник
Радич
Поступовић
.
тај
сада
сазнати
Марина
...
дан
се
клонити
крај
кад
Марина
доћи
њен
дворкиња
—
некадашњи
Вијорика
—
у
одаја
који
јесам
у
кула
град
нишки
као
гост
она
добити
.
Вијорика
бити
мало
збунити
,
можда
и
поплешена
.
Марина
познати
тај
па
јесам
запитати
шта
она
јесам
.
—
Учиних
нешто
,
а
не
знати
јесам
ли
по
воља
мој
госпођа
!
одговорити
Вијорика
.
—
говорити
шта
?
—
властелин
соколачки
нагон
ја
да
спустити
у
пехар
вино
мађија
—
можда
јесам
отров
?
—
и
да
тај
послужити
онај
који
бити
са
овдашњи
господар
седети
у
његов
одаја
кад
ја
вино
затражити
.
ја
тако
учинити
,
јер
знати
да
јесам
он
пријатељ
мој
госпођа
.
А
тај
што
примити
,
у
весео
разговор
и
не
слутити
,
пехар
,
бити
војвода
липовачки
.
—
Несрећнице
!
цикнути
Марина
,
а
Вијорика
задрктати
.
где
јесам
?
—
у
кула
тамо
,
показати
Вијорика
.
доцне
јесам
%
.
—
Али
Марина
већ
не
чути
последњи
њен
реч
.
брзо
слетети
низ
степеница
и
у
трен
ока
бити
тамо
.
раздрагати
срећом
што
се
моћи
поклонити
свој
госпођа
Балшићка
и
при
помисао
на
срећа
који
се
у
душа
нада
и
при
поглед
на
место
где
се
налазити
—
Синиша
држати
пехар
у
рука
.
—
за
част
превисок
госпођа
Јела
!
викнути
Јанка
и
куцнути
пехар
.
—
за
част
и
слава
!
одушевљено
прихватити
Синиша
и
дигнути
пехар
—
кад
унутра
улетити
Марина
и
зграбити
Синиша
за
рука
.
—
не
!
писнути
па
други
рука
искренути
пехар
.
не
!
обмана
јесам
,
превара
,
отров
!
Синиша
зачудити
гледати
Марина
па
Јанка
.
—
варак
?
рећи
Марина
.
—
истина
!
одговорити
она
брзо
...
за
тај
јесам
Синиша
с
Јанка
чути
како
јесам
Марина
сазнати
да
се
овде
плести
неки
замак
и
како
јесам
похитати
да
он
спасти
.
топло
она
захвалити
,
али
она
још
милије
бити
што
чути
да
хтети
доћи
да
у
њен
дом
испити
безбрижан
пехар
вино
.
—
Па
свет
јесам
опет
мити
!
одазвати
се
неки
глас
у
душа
Марининој
.
деветнаести
поглавље
добротвор
па
злотвор
.
Синиша
јесам
одржати
свој
обећање
и
походити
Марин
у
њен
Врмџа
.
тај
јесам
бити
наскоро
после
испричан
догађај
,
кад
јесам
ићи
у
Сврљиг
као
деспотов
посланик
до
Хамза
бегати
,
који
јесам
по
поверљив
свој
човек
доставити
деспот
да
бити
се
у
повољан
случај
моћи
измирити
са
он
и
одвојити
се
од
цар
дренопољски
,
ма
ко
бити
на
престол
.
Хамза
тражити
од
деспот
уверење
да
хтети
он
крај
који
бег
сада
држати
остати
сачувати
и
у
пријатељство
деспотов
.
Деспот
јесам
тај
радо
хтети
чути
,
па
јесам
опремити
свој
поуздан
војвода
Синиша
да
се
тихо
и
нечујно
састати
са
Хамза
и
да
он
моћи
доста
обећање
у
име
деспотов
дати
.
таки
баш
начин
путовање
згодно
доћи
да
се
не
обићи
ни
Врмџа
одакле
се
моћи
Синиша
згодан
дохватити
пут
за
Сврљиг
и
део
Тимок
.
Марина
радо
дочекати
и
предусрести
Синиша
.
Чињаше
она
се
да
ипак
јесам
у
свет
тако
тешко
живети
као
што
она
јесам
понекад
изгледати
.
али
Синиша
,
отворено
изјављивати
да
долазити
захвалити
Марина
и
да
у
дом
њен
слободно
испити
пехар
вино
,
не
сакрити
да
он
јесам
жао
што
не
моћи
дуго
остати
у
гостољубив
домаћица
.
тај
као
да
жацнути
Марина
и
она
стрепити
да
она
и
овај
прилика
не
измакнути
учинити
све
што
моћи
за
себе
.
зато
,
кад
она
у
одаја
њен
кула
на
поглед
леп
раван
моравички
Синиша
рећи
како
у
овај
лепота
и
морати
цветати
само
тако
мило
цвеће
,
Марина
ставити
све
на
коцка
и
испрекидан
говор
отворити
душа
свој
Синиша
.
—
замак
се
плести
и
добро
сплести
око
ти
да
она
ни
твој
витешки
снага
не
могадне
избегнути
,
рећи
Марина
Синиша
и
устати
са
столица
.
једва
савлађивати
узбуђеност
свој
,
Марина
погледати
пун
жар
свој
жудња
Синиша
који
се
још
не
надати
сав
што
долазити
већ
стајати
до
прозор
и
слушати
њен
реч
.
—
ја
спасти
ти
,
војвода
,
и
можда
тај
убити
себе
.
—
Госпођо
,
не
разумети
твој
реч
,
тргнути
се
Синиша
.
—
Тешко
ја
јесам
рећи
,
јер
јесам
реч
лак
за
тегоба
дух
мој
,
али
чути
ја
,
војвода
.
имати
један
сунце
који
јесам
тама
што
јесам
бити
настати
у
живот
мој
разгонити
,
јер
јесам
синути
необичан
сјај
.
имати
један
небо
који
ја
се
видити
ведар
и
леп
и
у
који
ја
се
указивати
пут
за
вечан
али
земаљски
блаженство
.
војвода
,
ја
ти
спасти
јер
ти
волити
!
Синиша
се
пренути
,
јер
тај
чути
у
тренутак
кад
и
јесам
баш
појмити
на
један
мах
шта
Марин
хтети
да
он
казати
.
њен
он
исповест
изненадно
затећи
и
он
осетити
како
јесам
и
јесам
узбуђен
.
—
Синиша
,
ја
ти
волити
!
поновити
Марина
и
савладан
осећање
и
узбуђеност
дрхтати
као
лист
који
се
спремати
да
са
грана
за
ветар
полет
.
—
ти
јесам
мој
избавитељка
,
прибрати
се
Синиша
и
прихватити
она
оба
рука
који
он
јесам
она
пружити
.
ти
хвала
што
јесам
данас
жив
!
—
Нећу
тако
.
тај
јесам
мало
.
Жив
јесам
што
јесам
ја
драг
,
што
бити
и
ја
с
ти
очи
склопити
.
—
—
ах
,
ал
’
да
јесам
знати
.
—
—
знати
јесам
,
знати
,
и
опет
ти
морати
рећи
.
знати
јесам
да
се
други
живот
нада
да
он
ти
усрећити
,
знати
јесам
да
и
јесам
можда
ићи
на
сусрет
тај
,
али
зар
јесам
моћи
друкчије
?
данас
не
бити
ти
бити
жив
али
не
бити
ни
ја
бити
.
А
она
?
ко
знати
.
—
—
не
,
моћи
тај
говорити
.
—
Хоћу
јер
морати
.
она
ти
волити
,
али
њен
љубав
јесам
мој
љубав
,
њен
љубав
грејати
али
не
сагоревати
као
мој
дан
живот
овај
.
—
дати
реч
.
—
—
узети
јесам
натраг
.
—
не
моћи
.
—
узети
јесам
натраг
.
Нашој
срећа
тада
не
стајати
ништа
на
пут
.
Синиша
,
ја
хтети
твој
љубав
заслужити
!
—
Добра
госпођа
!
рећи
она
Синиша
опет
занети
њен
узбуђеност
.
—
ако
јесам
мало
—
ево
!
и
Марина
клечати
пре
но
што
јесам
Синиша
моћи
придржати
.
—
не
дизати
ја
док
ја
не
казати
реч
који
очекивати
и
који
ја
моћи
усрећити
.
са
бачен
кос
низ
леђа
светло-румена
лик
и
сјајан
плав
очи
који
казивати
јачина
њен
жудња
,
и
груда
,
пун
груда
који
се
љуљати
као
усколебати
мора
—
Марина
у
тренутак
заљуљати
сталност
Синишин
,
прикупити
к
себе
рука
који
бити
у
његов
рука
те
чисто
прићи
ближе
Синиша
.
он
заустити
да
она
,
узрујати
па
и
јесам
румен
,
одговорити
али
он
поглед
падати
на
очи
Маринине
,
смотра
у
икона
на
зид
крин
и
љиљан
—
невиност
—
у
рука
богомати
па
кад
она
страсно
,
стезати
он
рука
,
готово
прошаптати
:
—
узети
реч
натраг
!
он
она
,
издржати
борба
осећај
,
прибрано
одговорити
:
—
не
моћи
!
не
моћи
и
—
хтети
!
Марина
скочити
као
ранити
звере
:
—
ах
!
али
јесам
снага
издати
и
она
се
,
готово
немоћан
,
спустити
на
столица
а
глава
она
клонути
на
мишица
леви
рука
који
се
на
зид
ослањати
.
—
С
бог
,
добротвор
и
злотвор
мој
!
доста
гласно
рећи
Синиша
и
изићи
брз
корак
.
одјек
његов
корак
низ
камени
степеница
бити
јесам
се
већ
са
сав
изгубити
кад
Марина
доћи
себе
и
видити
да
јесам
она
на
очи
бити
проврети
суза
тежак
очај
.
остати
још
мало
тако
,
мислити
о
онај
што
се
сада
збити
,
па
онда
устати
,
блед
али
строг
лик
,
и
бацити
поглед
по
одаја
око
себе
,
погледати
на
место
где
јесам
бити
клекнути
па
се
мало
стрести
и
полугласан
прозборити
:
—
досад
добротвор
,
одсада
само
%
—
злотвор
!
Још
тај
јесам
дан
поуздан
коњаник
понети
од
Марин
писма
ћесар
Угљеша
.
у
писма
Марина
,
подсећати
Угљеша
ко
јесам
бити
и
колико
јесам
за
он
учинити
њен
покојни
господар
Бан
Крајиновић
,
казивати
Угљеша
ко
јесам
Синиша
и
чији
јесам
род
па
он
опомињати
да
се
чувати
нов
замак
који
он
Радич
Поступовић
тако
вешто
сплеће
.
Ћесар
се
силно
изненадити
,
гневно
јесам
задрхтати
и
поћи
из
Прешево
у
Ниш
.
на
пут
он
срести
порука
од
деспот
да
бити
сав
требати
да
се
наћи
на
страна
Муса
,
млад
брата
цар
Мусулмана
који
она
позивати
да
са
он
у
савез
оборити
цар
дренопољски
.
Можда
јесам
Хамза
бег
бити
поколебати
појава
Мусин
,
тек
Синиша
не
моћи
са
свој
посланство
успети
те
се
вратити
брзо
натраг
.
у
Липовац
већ
застати
позив
деспотов
за
војна
у
савез
с
Мус
%
.
Још
јесам
успети
да
отићи
до
Ниш
али
—
залуд
.
само
он
стар
дворанин
један
који
јесам
знати
тајна
свој
млад
госпођа
Злата
моћи
рећи
толико
:
да
јесам
ћесар
наредити
сваки
опрезност
према
липовачки
војвода
,
да
јесам
Злата
дуго
плакати
и
молити
се
бог
и
да
јесам
сав
отићи
некуда
.
у
тај
јесам
стигнути
до
Сталаћ
и
војска
деспотов
који
се
имати
и
Синиша
са
свој
придружити
.
доцне
јесам
бити
за
свако
даље
разбирање
и
Синиша
поћи
на
крваво
разбојиште
са
крвав
и
тежак
рана
на
срце
свој
.
двадесети
поглавље
Бранка
имати
сав
позив
.
далеко
тамо
на
домак
Цариград
припремати
јесам
се
одсудан
битка
између
два
цар
турски
два
брата
родити
.
у
табор
један
од
она
стећи
се
бити
и
војска
српски
са
сав
главни
војвода
свој
и
са
главар
раздељен
земља
српски
:
деспот
Стевана
,
ћесар
Угљеша
кнез
Вук
и
браћа
Бранковић
.
А
на
дом
остати
мир
али
и
стрепња
за
ратник
који
водити
зао
судба
свој
род
не
моћи
се
ни
одморити
честито
у
дом
свој
.
тако
се
стишати
и
у
град
Бовну
,
кад
војвода
Михаило
Ђурђевић
отићи
на
бојиште
.
у
град
јесам
бити
потпун
тишина
па
она
јесам
тек
покадшто
реметити
жагор
који
бити
се
на
трг
подигнути
.
али
и
он
,
такав
какав
јесам
,
казивати
јасно
да
јесам
ратни
доба
,
јер
нити
бити
на
избор
купље
за
продаја
ни
обилат
купац
да
јесам
купити
.
мали
и
поготово
незнатан
посада
који
јесам
моћи
у
град
остати
држати
град
бодро
и
на
опрез
,
нити
се
велик
врата
моћи
на
бедем
видети
отворити
ни
мост
преко
ров
спустити
.
А
колико
јесам
бити
потребно
за
обичан
веза
међу
град
и
подграђе
моћи
се
с
мање
труд
проћи
мали
врата
поред
озбиљан
стражара
.
у
град
јесам
остати
и
госпођа
војвода
Ђурђевић
а
уз
она
и
—
Злата
који
јесам
Угљеша
,
полазити
опет
тако
хитно
на
војни
,
овде
склонити
.
Прошло
јесам
већ
бити
прилично
време
од
како
јесам
Злата
у
Бовну
,
кад
,
у
туга
свој
зажелити
друштво
већ
раније
поменути
Бранка
поћерка
бовански
цариник
Марка
.
видети
јесам
Бранка
кад
јесам
Злата
доћи
с
отац
свој
у
Бован
,
видети
јесам
како
се
ћесар
јесам
вратити
без
кћер
,
чути
јесам
да
јесам
у
град
неки
млад
владика
—
и
знати
јесам
да
јесам
тај
сестра
тек
у
сан
слободан
погледан
Јанка
Угљешић
.
сирот
девојка
јесам
бити
првина
ићи
трг
,
гледати
свађа
па
и
бојити
,
обилазити
околина
,
па
јесам
и
у
град
горе
толико
пута
одлазити
.
невоља
више
пута
нагнати
да
се
смести
показати
,
очврснути
и
слаб
девојка
и
дух
и
тело
,
шта
се
стар
цариник
искрено
радовати
.
један
дан
ући
Бранка
у
град
и
заискати
да
јесам
пуст
пред
гошћа
—
Злата
,
носити
она
велик
низа
планински
јагода
.
од
тај
доба
Злата
тражити
и
сам
Бранка
,
и
њен
добар
душа
заволити
овај
сирота
и
од
незнатан
род
девојка
.
колико
јесам
пута
Бранка
поруменети
у
лице
кад
Злата
споменути
свој
брата
;
колико
се
пута
побојати
издати
јесам
срце
који
тако
јако
почети
да
куцати
;
колико
ли
јесам
пута
Злата
свој
пријатељица
чудно
гледати
како
се
сам
са
себе
борити
да
тајна
сакрити
!
злато
јесам
после
неки
време
казати
Бранци
свој
доживљај
,
тужити
се
на
судбина
и
заједно
јесам
оплакати
последњи
догађај
.
—
„
ја
знати
,
кћер
,
“
тако
ја
јесам
рећи
отац
кад
јесам
хтети
овамо
поћи
%
,
„
да
јесам
ти
уверити
да
бити
ти
тек
Синиша
,
војвода
липовачки
,
срећан
учинити
.
и
ја
јесам
тако
мислити
и
не
бити
се
много
устезати
дати
сав
благослов
.
али
јесам
он
род
који
јесам
за
наш
дом
погибаон
.
он
ми
више
хтети
праг
прекорачити
.
“
Јадајући
се
тако
Бранци
,
Злата
се
тужити
да
ништа
више
јесам
сазнати
за
Синиша
нити
он
јесам
ишта
моћи
поручити
.
—
Ко
знати
да
ли
хтети
он
сав
тај
ја
у
грех
уписати
!
он
ја
сад
можда
мрзети
и
називати
невера
!
Тешећи
јесам
колико
јесам
и
чим
јесам
моћи
,
Бранка
једном
повести
Злата
наниже
преко
трг
у
клисура
па
онда
у
разговор
поћи
уз
Моравицу
,
залазити
у
познат
клисура
,
кроз
који
се
тако
дуго
пробијати
Моравица
.
Бранка
доста
вешто
скакати
с
један
камен
на
други
,
водити
Злата
те
она
показивати
шпиља
где
се
рак
завлачити
,
%
причати
о
орао
који
прелетати
крш
и
о
многи
млин
који
ту
близ
почињати
на
Моравици
и
трајати
,
учестан
,
дуж
цео
клисура
.
тако
доћи
до
први
брана
,
засновати
дебео
балван
више
који
се
у
два-три
ред
издизати
међу
коље
преплет
с
оба
страна
засути
крупан
камење
.
А
кад
већ
бити
ту
,
Бранка
позвати
Злата
да
видити
и
први
млин
.
злато
бити
већ
доста
вољан
и
разговоран
,
те
радо
поћи
са
Бранка
и
даље
.
пред
мали
али
од
јак
брвно
срезан
млин
над
који
се
издигнути
кров
од
кровина
горети
јесам
ватра
а
на
клада
јесам
до
она
седети
млинар
и
доста
гласно
разговарати
са
—
Аризом
.
како
јесам
чичица
,
млинар
,
бити
глув
,
помагати
се
рука
правити
од
она
левак
код
уво
који
се
на
сваки
говор
Аризов
окретати
к
он
и
поново
запиткивати
.
старац
се
јесам
бог
знати
од
кад
никуд
макнути
одавде
па
он
сав
свет
бити
оно
мало
помељар
што
се
ка
он
наврнути
.
А
од
неки
он
време
чешће
свраћати
и
Ариз
па
бивати
да
ту
и
заноћити
.
Баш
уз
млин
подигнути
се
велик
и
стар
рачваст
врба
тај
надвишавати
млин
стајати
као
заштитник
више
он
.
али
се
и
она
губити
према
страна
овај
,
овде
доста
тесан
,
клисура
и
изглед
као
знак
за
оне
,
који
имати
у
млин
посао
силазити
са
главног
пут
,
што
се
вити
поврх
леви
страна
клисурина
,
па
се
спуштати
узан
и
мало
удесан
пут
низа
страна
у
сам
Моравицу
и
преко
она
стизати
у
млин
.
кад
опазити
Злата
и
Бранка
,
обојица
се
нагло
дигнути
.
Млинар
познати
да
јесам
из
град
,
који
и
млин
припадати
па
не
знати
шта
да
чинити
ући
у
млин
а
Ариз
се
упутити
за
он
.
Злата
и
Бранка
стигнути
до
млин
,
Бранка
закуцати
на
врата
па
она
онда
сам
отворити
.
Млинар
се
мало
помести
али
опет
скинути
капа
и
покоран
стати
пред
она
.
—
помоћи
бог
,
чика
!
поздрав
он
Бранка
.
Чича
дигнути
рука
да
јесам
метнути
на
уво
,
али
се
присетити
да
не
требати
,
збунити
се
па
лагано
,
развлачити
,
одговорити
:
—
Окреће
се
,
окретати
!
—
имати
ли
доста
послати
?
опет
упитати
Бранка
.
—
ако
,
ако
!
одговорити
чича
.
—
добар
јесам
сиромах
,
али
не
чути
,
рећи
Бранка
Злата
који
благ
поглед
чисто
желити
помоћ
старац
.
за
тај
Бранка
рећи
млинар
:
—
Добра
јесам
наш
нов
владика
!
и
показати
рука
на
Злата
.
старац
разумеде
и
проговорити
:
—
бог
хвала
!
—Њен
јесам
родитељ
велик
ћесар
Угљеша
додати
Бранка
.
старац
и
тај
чути
,
али
не
знати
шта
хтети
друго
рећи
већ
поновити
:
бог
хвала
!
Ариз
се
који
досад
стајати
у
дно
млин
и
неугодан
гледати
девојка
,
пренути
и
стегнути
оба
песница
.
—
сад
јесам
готово
!
одјекнути
он
у
душа
,
и
он
више
не
скидати
,
у
потаја
,
очи
са
Злата
.
девојка
се
мало
после
кренути
преко
река
и
уз
онај
пут
што
ићи
млин
изићи
на
главни
пут
куда
хтети
венац
озго
права
у
град
Бован
.
са
она
изићи
навише
и
млинар
па
се
онда
вратити
млин
,
а
девојка
поћи
град
у
весео
разговор
.
али
она
недалеко
од
град
очекивати
у
заседа
Ариз
.
Чим
јесам
се
из
млин
кренути
,
Ариз
одмах
похитати
познат
он
стаза
и
пролаз
да
она
на
пут
пресрести
,
али
стрменит
осека
не
давати
он
изићи
на
пут
нигде
пре
већ
тек
близ
град
.
скривен
под
диваљ
врежа
што
се
испети
око
један
изданак
више
омањи
стена
,
Ариз
стајати
на
сам
обронак
и
чекати
она
.
срце
он
од
умор
нагло
ударати
а
у
рука
он
стајати
његов
поуздан
нож
.
мало
за
тај
чути
да
неко
ићи
и
познати
да
јесам
оне
.
приправити
се
и
кад
,
ићи
путем
што
туда
савијати
и
мало
доле
косо
и
према
Моравици
падати
у
подграђе
,
наићи
Злата
,
који
јесам
ићи
напред
,
искочити
у
један
скок
пред
она
Ариз
на
јесам
леви
рука
зграбити
за
њен
десни
рам
.
злато
цикнути
и
несвестан
се
повести
да
пасти
.
у
Ариза
заблистати
нож
.
—
тат
!
убица
!
викнути
Бранка
,
па
,
и
сам
преплашити
,
измахнути
рука
и
како
јесам
ићи
неколико
корачај
за
Злата
пустити
из
рука
камен
који
звизнути
Ариза
посред
чела
.
Ариз
јекнути
и
отићи
стрмоглав
с
обронак
доле
у
крш
;
нож
он
остати
горе
,
а
Бранка
прискочити
и
придржати
Злата
.
ДВАДЕСЕТ-ПРВО
поглавље
клетва
стигнути
свој
.
први
гласник
са
бојиште
на
који
се
сударати
Бајазитов
син
да
одлучити
на
ко
јесам
од
она
царство
бити
јесам
благоразумни
и
поуздан
војвода
Радослав
.
он
отићи
Оливера
у
Београд
куда
се
надати
затећи
или
преухитрити
те
дочекати
деспот
.
Дошавши
,
Радослав
одмах
причати
Оливера
крвав
догађај
.
—
бити
јесам
као
што
јесам
,
превисок
госпођа
,
предвиђати
и
очекивати
,
говорити
Радослав
.
Бајазитов
син
Мехмед
створити
посао
свој
брата
Мусулману
,
цар
дренопољски
.
тако
јесам
,
ваљда
,
сам
господ
хтети
,
да
се
и
они
почети
међу
себе
крвити
.
Мусулман
не
дати
Мехмед
мирно
царовати
у
азиски
страна
,
већ
он
хтети
загорчати
и
одузети
земља
тај
послати
на
он
војска
.
али
ни
Мехмед
не
скрстити
рука
,
већ
подговорити
млад
међу
браћа
,
Мус
,
да
ићи
у
грчки
,
дренопољски
,
страна
и
да
сатирати
Мусулмана
.
Мус
,
љут
Мус
,
узити
војска
и
богме
доћи
.
он
још
позвати
,
као
што
знати
,
и
висок
деспот
и
кнез
Вук
и
Бранковић
и
ћесар
Угљеша
па
и
војвода
Богдана
,
јужног
господар
.
и
они
отићи
,
јер
деспот
држати
да
јесам
добро
што
се
злотвор
међу
себе
клати
,
а
Вук
и
Бранковић
—
хе
,
ко
знати
шта
ли
они
мислити
!
—
Али
и
Мусулман
се
не
дати
лако
.
он
се
спријатељити
и
учинити
завет
са
цариградски
цар
.
и
војска
,
богме
два
силан
војска
,
стати
један
према
други
.
—
ама
рећи
за
кнез
Вук
и
Бранковић
!
ти
већ
знати
како
јесам
проћи
.
Божја
воља
...
—
стигнути
она
клетва
!
болно
али
мирно
проговорити
Оливера
.
—
Кнез
Вук
сести
и
написати
писма
цар
Мусулману
и
нудити
он
се
да
опет
бити
пријатељ
.
али
тај
писма
не
отићи
ко
јесам
намењен
већ
Муса
,
љут
Муса
,
пасти
у
рука
.
тај
јесам
бити
баш
у
очи
бој
.
зовнути
Мус
деспот
па
он
рећи
,
а
очи
он
севати
од
љутина
:
„
кад
се
вратити
,
све
што
јесам
сад
твој
брата
нек
бити
твој
;
ја
хтети
он
да
погубити
јер
јесам
ухватити
његов
издајнички
писма
.
“
А
добра
се
душа
наш
деспот
опет
сажалити
на
брата
и
одговорити
он
у
Муса
и
подвезати
се
за
његов
верност
.
него
Вук
баш
учинити
што
јесам
наумити
,
и
још
исти
ноћ
са
свој
и
Лазарем
Бранковић
пребећи
Мусулману
.
сутра
дан
јесам
зором
почети
крвав
битак
.
Што
хтети
ти
говорити
за
деспот
и
за
ми
!
%
Војска
цар
дренопољски
не
моћи
да
се
одржати
.
и
деспот
и
челник
Радич
и
ћесар
Угљеша
и
војвода
Синиша
и
други
наш
разнети
јесам
на
свој
мач
као
ветар
дим
што
разносити
.
али
,
тај
не
бити
наш
кривица
.
Мусулман
заћи
за
леђа
и
разбити
осталу
војска
Мусин
.
Мус
утећи
у
балкански
горе
а
деспот
са
свој
и
ћесар
Угљеша
отићи
у
Цариград
.
и
тај
цар
Манојло
лепо
примити
деспот
,
и
поново
он
венчати
венац
деспотски
,
јер
јесам
говорити
,
онај
први
венац
добни
не
од
он
,
цар
,
већ
од
његов
намесник
док
јесам
цар
далеко
море
путовати
.
одатле
се
на
добар
корабљима
кренути
море
,
и
деспот
рећи
да
хтети
походити
влашки
војвода
Мирча
и
са
он
се
договорити
,
па
онда
доћи
овамо
.
—
Али
се
кнез
Вук
и
Лазар
побојати
да
она
деспот
не
узети
земља
,
па
поискати
од
Мусулмана
војска
да
они
пре
освојити
и
сав
деспотство
.
он
она
дати
,
и
они
тако
и
по
други
пут
поћи
са
турски
војска
против
деспот
.
али
ни
бог
не
праштати
увек
.
Наиђу
они
на
Мус
који
]
е
опет
прикупити
повећу
војска
.
Мус
она
разбити
и
обојица
ухватити
.
„
како
да
он
судити
?
“
питати
Мус
свој
људи
,
па
као
звер
рикнути
на
Вук
.
Тешко
бити
тај
гледати
онај
који
заједно
с
Вук
допасти
ропство
а
још
имати
при
себе
скривен
оружје
,
па
се
за
он
и
машити
.
тада
Вук
рећи
:
„
скривити
јесам
господа
,
нек
бити
воља
његов
!
бити
миран
!
“
као
да
тај
дирнути
мало
и
љут
,
без
срце
,
Мус
,
тај
се
узити
за
часак
премишљати
.
тада
повикати
гневно
његов
веран
и
управити
мач
на
Вук
:
„
да
он
јесам
у
Цариград
побећи
,
ја
бити
доиста
победити
;
погубити
он
!
“
и
погубити
он
,
госпођа
,
а
људи
добар
дух
и
наш
закон
узети
он
и
погрепсти
у
шума
тихо
и
нечујно
...
после
мали
