глава
први
у
који
Аника
,
поводом
смрт
свој
муж
,
остајати
удовица
.
док
други
писац
обично
свршавати
свој
роман
тај
,
што
неко
убити
,
отровати
,
или
он
просто
пуст
да
умрети
,
дотле
код
ја
,
услед
потреба
да
имати
у
овај
роман
један
удовица
,
умрети
њен
муж
одмах
у
почетак
сам
роман
.
али
,
да
бити
се
видети
да
ја
тај
ствар
јесам
нарочито
удесити
,
ево
,
испричати
све
редом
како
јесам
од
почетак
бити
.
дакле
,
Алемпије
из
Прелепница
држати
јесам
Аника
из
Крман
.
Крманчанин
јесам
грдно
зажалити
кад
се
Аника
дати
у
Прелепница
.
Рекоше
:
„
пустити
леп
девојка
тај
отићи
у
други
село
;
зар
ја
јесам
имати
момак
за
она
?
!
”
тако
рећи
сав
Крманчанин
,
а
само
неки
Јаша
,
за
ко
казати
да
никад
не
остављати
реч
да
она
не
накачити
реп
,
вео
,
уз
тај
јесам
додати
:
„
неки
јесам
,
нек
јесам
у
Прелепница
,
нек
и
тамо
кој
’
пут
ноћевају
капетан
!
”
А
тај
јесам
као
хтети
малко
да
прочачкати
ствар
који
јесам
се
у
село
већ
давно
и
давно
заборавити
.
Још
само
баба
Кан
и
данас
,
кад
хтети
да
причати
ма
што
из
прошли
време
,
па
макар
тај
бити
и
прича
о
онај
Јоцков
батал-воденици
у
Прелепница
,
сваки
пут
хтети
почети
свој
прича
овако
:
„
Још
док
бити
Мага
(
а
Мага
јесам
Аникин
мајка
)
млад
,
док
оно
код
ми
у
село
често
спавати
капетан
,
кад
јесам
по
срез
откуда
ићи
,
за
Јоцков
се
воденица
говорити
да
не
смести
млети
среда
и
петак
...
”
уосталом
,
за
баба
Кан
се
знати
да
хтети
да
рећи
лош
реч
и
за
мртвац
,
кад
доћи
ноћу
да
он
чувати
,
а
за
Јања
се
знати
да
јесам
због
један
лош
реч
изести
двадесет
и
пет
батина
усред
варош
пред
начелство
,
док
јесам
још
бити
батинати
,
бог
да
она
простити
.
моћи
јесам
најпосле
говорити
шта
јесам
ко
хтети
,
али
Алемпије
и
Аника
проживети
јесам
два
и
по
година
баш
лепо
.
Шта
више
,
они
бити
и
још
два
и
по
,
или
можда
и
много
више
година
проживети
врло
лепо
,
да
не
потегнути
Алемпије
те
умрети
.
не
моћи
се
баш
у
тврдо
казати
од
шта
јесам
Алампије
умрети
.
један
вео
што
јесам
пасти
с
крушка
,
други
вео
јесам
,
него
од
зао
очи
,
а
трећи
вео
:
јесам
ни
тај
,
него
од
зао
рука
.
А
како
тај
некако
све
на
један
излазити
,
тај
бити
се
готово
и
моћи
утврдити
од
шта
јесам
умрети
,
ако
само
испричати
цео
догађај
.
када
се
из
тај
прича
избацити
све
онај
што
јесам
дометнути
рођака
и
пријатељ
,
још
онај
ноћ
кад
јесам
чути
покојник
,
остајати
овакав
гол
истина
:
Алемпије
јесам
добити
позив
да
отићи
срески
капетан
,
где
јесам
имати
да
се
узети
на
одговор
што
јесам
погдекад
имати
обичај
да
у
туђ
забрана
насећи
по
који
кола
дрво
.
па
,
како
хтети
човек
да
продангубити
читав
дан
у
варош
,
да
он
не
бити
бадава
бити
,
намислити
да
понети
и
мало
воће
те
да
узгред
продати
.
он
јесам
тај
врло
лепо
замислити
и
једино
што
бити
он
донекле
моћи
покварити
рачун
тај
јесам
,
што
он
немати
свој
воћњак
.
да
бити
и
тај
незгода
отклонити
,
он
се
упутити
с
кош
у
туђ
воће
и
попети
се
на
крушка
.
Пољак
он
међутим
спазити
,
свући
он
са
крушка
и
тако
он
душмански
испребијати
,
да
јесам
једва
до
кућа
доћи
.
отад
ухватити
неки
бољетица
у
груди
,
и
први
време
кашљати
јесам
онако
сасвим
мушки
,
а
затим
почети
као
макнути
.
па
онда
,
Божа
ја
простити
,
јесам
више
ни
кашљати
,
него
јесам
мање
више
шиштати
и
сав
јесам
тако
тихо
говорити
као
да
јесам
рад
ники
да
увредити
.
кад
хтети
што
да
казати
,
а
он
просто
шаптати
као
какав
Божји
угодник
.
јесам
много
ни
боловати
,
највише
месец
дан
.
А
лечити
се
сиромах
свакојако
,
али
,
кад
јесам
што
писати
,
шта
вредити
тај
лек
!
гасити
јесам
он
четири
пут
угљевље
,
попити
јесам
два
ока
пелена
,
метати
јесам
метла
под
јастук
,
пребацити
јесам
ватраљ
преко
кућа
,
купати
се
у
вода
са
седам
извор
,
облачити
јесам
кошуља
неки
баба
из
не
знати
који
село
,
који
се
јесам
никад
удавати
,
али
—
бадава
,
бити
јесам
писан
,
и
тај
,
бити
јесам
писати
колико
од
страна
усуд
у
књига
судбина
,
толико
исто
и
од
страна
пољаков
по
ребро
Алемпијев
.
А
кад
и
судбина
већ
почети
да
водити
овако
дупли
књиговодство
,
те
да
на
два
страна
писати
,
онда
шта
вредити
тај
лек
!
Алемпије
јесам
дакле
свакојако
морати
умрети
,
ако
низашто
,
а
оно
за
љубав
писац
овај
роман
који
,
на
пакост
,
још
у
први
глава
требати
један
удовица
.
Сахранише
лепо
Алемпије
,
а
Аника
удовица
без
и
један
дете
.
немати
она
још
ни
двадесет
и
три
година
,
а
леп
и
снажан
,
рећи
бити
човек
моћи
да
понети
у
сваки
рука
по
један
момак
и
да
он
олако
дигнути
за
један
колено
.
многи
јесам
због
тај
сумњати
да
она
јесам
нешто
тући
по
који
пут
покојник
,
али
тај
јесам
бити
:
они
јесам
одиста
лепо
живети
.
свега
пет
шест
пут
за
тај
два
и
по
година
ако
он
јесам
ухватити
за
гуша
,
бацити
он
под
нога
и
месити
као
да
он
јесам
у
наћве
положити
а
не
на
земља
.
али
и
у
тај
случај
,
кад
бити
покојни
Алемпије
,
онако
мало
строже
,
викнути
:
,
,
јаој
,
Аника
,
пуштати
по
бог
!
”
,
она
бити
он
таки
пустити
.
А
и
какав
јесам
бити
Алемпије
према
она
!
он
мали
,
недорастао
,
жгеба
,
а
она
,
болан
,
израстао
као
јаблан
.
образ
она
руменити
,
пун
крв
,
као
да
свагда
мрсити
,
а
држати
јесам
,
бог
ја
,
сваки
и
најмањи
пост
.
ама
у
сав
јесам
бити
тако
некако
од
бог
удесити
,
да
она
јесам
баш
и
доликовати
да
бити
удовица
.
оно
што
јесам
о
пратња
и
први
субота
мало
нешто
плакати
,
ни
мало
она
јесам
искварити
ни
очи
ни
лице
,
већ
остати
леп
да
не
моћи
ока
одвојити
од
она
.
Што
казати
у
село
:
„
давно
јесам
имати
овакав
удовица
,
овакав
удовица
као
за
поп
створити
!
”
,
тај
јесам
,
дабоме
,
тако
уз
реч
рећи
,
а
у
ствар
немати
од
тај
ништа
,
осим
ако
се
моћи
за
зло
узети
што
поп
Пера
свратити
по
који
пут
код
Аника
да
јесам
тесати
.
сваки
друга
моћи
бити
се
тај
и
замерити
,
али
поп
,
као
духован
лице
,
тај
се
никако
не
моћи
замерити
.
једино
ако
поп
пристати
уз
тај
гледиште
да
јесам
и
поп
човек
;
онда
,
разумети
се
,
моћи
бити
се
погдешто
и
замерити
поп
.
тако
,
на
пример
,
моћи
бити
се
поп
замерити
што
никад
јесам
ићи
у
Аникин
кућа
док
јесам
Алемпије
бити
жив
.
премда
се
и
ту
моћи
поп
оправдати
,
јер
тада
јесам
имати
ко
да
тесати
;
нити
јесам
Алемпије
имати
зашта
тешити
код
жива
Аника
,
нити
јесам
Аника
имати
зашта
тешити
код
жив
Алемпије
.
А
најзад
,
што
хтети
поп
да
се
правдати
.
Скупштинари
полагати
рачун
свој
бирач
;
рачунополагач
Главној
контрола
,
а
поп
једино
бог
моћи
полагати
рачун
,
и
тај
на
,
небо
,
а
на
земља
баш
ники
изузимати
свој
жена
.
бог
јесам
додуше
добар
рачуноиспитач
,
али
изгледати
да
не
моћи
да
стигнути
сам
,
те
још
увек
имати
стар
непрегледан
рачун
.
Жена
,
напротив
,
она
стигнути
,
стигнути
увек
да
прегледати
и
стар
рачун
као
и
нов
.
ма
како
ви
вешто
склопити
рачун
,
она
хтети
увек
наћи
ма
какав
„
неоправдан
издатак
”
.
да
ли
јесам
поп
Пера
имати
такав
„
издатак
”
видети
у
идући
глава
овај
роман
,
у
који
хтети
и
многи
други
важан
ствар
да
се
открити
.
глава
други
По
село
Прелепница
шушкати
се
којешта
,
а
тај
што
се
шушка
моћи
бити
управо
послужити
као
предговор
овај
роман
.
Прелепница
јесам
мало
сести
.
Већ
трипут
до
сад
подносити
јесам
предлог
народни
Скупштини
да
се
прогласити
за
варошица
,
и
док
јесам
тај
предлог
пропадати
,
дотле
јесам
Прелепница
све
више
напредовати
.
три
пут
јесам
до
сада
цео
Прелепница
прелазити
из
партија
у
партија
,
само
да
бити
стећи
срески
канцеларија
,
и
опет
јесам
тај
некако
мимоићи
.
сад
јесам
се
становник
Прелепница
договорити
да
се
поделити
у
три
странка
те
ако
бити
се
тако
нешто
помоћи
.
село
легати
у
равница
,
под
шумовит
осоје
,
а
квасити
он
два
поточић
.
на
једном
јесам
од
она
камени
ћуприја
са
који
се
слазити
у
чаршија
,
ако
се
тако
назвати
онај
ред
кућа
од
који
јесам
један
бакалница
,
један
механа
,
један
берберница
,
где
јесам
берберин
уједно
и
налбантин
.
на
други
поток
,
тамо
под
село
,
легати
она
Јоцков
воденица
што
јесам
већ
одавна
батал
,
те
сад
у
она
,
по
одобрење
општина
,
седити
неки
сиротица
Савка
,
колико
да
имати
кров
над
глава
.
становник
село
Прелепница
сав
јесам
красан
људи
,
а
ако
који
имати
и
какав
махнути
,
човек
јесам
,
јесам
анђео
.
кмет
Мића
,
на
пример
,
заиста
јесам
добар
и
дух
и
срце
;
он
јесам
тако
рећи
отац
свој
сељанин
а
не
кмет
.
пазити
свако
,
нити
хтети
ко
учинити
што
неправо
.
па
опет
имати
један
мали
мана
:
волити
окусити
од
државни
порез
него
не
знати
шта
.
и
тај
јесам
што
не
бити
имати
од
шта
да
живити
,
већ
као
из
неки
начело
.
Вели
:
,
„
Доста
,
бог
ја
,
и
држава
ми
заједати
!
”
А
не
моћи
се
казати
да
он
тај
хтети
да
утајити
,
Божа
сачувати
.
напротив
,
кадгод
он
притегнути
господин
начелник
те
кад
већ
видити
да
хтети
на
сила
бог
на
суд
да
он
отерати
,
а
он
извадити
из
свој
сопствен
џеп
па
платити
.
образан
и
поштен
човек
,
па
велим
:
„
Што
бити
’
ја
ићи
на
суд
;
волити
поштено
платити
,
него
се
вући
по
суд
!
”
поп
Перин
јесам
мана
његов
жена
.
поп
здрав
,
снажан
,
личити
пре
,
Божа
ја
простити
,
на
тобџијски
наредник
,
него
на
поп
,
а
његов
жена
сув
,
џгољав
.
поп
јесам
за
она
велим
:
„
сврачица
”
,
а
по
који
пут
савити
прст
у
песница
и
показати
коштан
зглавак
па
велим
:
„
Ева
,
бог
ја
,
овакав
јесам
она
леђа
!
”
да
не
бити
пак
неко
казати
да
тај
поп
,
као
свештени
лице
,
не
приличити
да
говорити
о
леђа
свој
жена
,
ваљати
одмах
да
казати
како
тај
поп
не
говорити
у
црква
,
Божа
сачувати
,
он
црква
поштовати
и
у
црква
јесам
прав
светац
.
једанпут
само
за
време
служба
што
јесам
клисара
опалити
шамар
у
олтар
,
па
тај
тако
одјекнути
и
шкрипнути
,
да
јесам
побожан
хришћанин
мислити
да
се
отварати
врата
олтарски
.
Што
се
учитељ
тицати
,
он
и
не
припадати
село
тј
.
утолико
што
и
не
излазити
нигде
у
свет
.
он
за
себе
велим
да
јесам
научити
,
па
зато
нигде
из
школа
не
излазити
.
моћи
бити
се
за
ћата
Пај
Јеремић
казати
да
јесам
такође
врло
научити
,
јер
нигде
из
кафана
не
излазити
,
али
тај
ћата
не
примати
да
он
се
казати
.
он
велим
:
„
ако
јесам
научити
видети
се
тај
у
свој
време
,
а
не
трпити
да
ја
се
казати
!
”
овај
ћата
бити
јесам
каплар
у
сталан
кадар
,
па
за
један
„
хтети
”
одлежати
јесам
година
дан
апсити
,
јер
„
по
војнички
закон
немати
„
хтети
”
—
велим
он
—
а
ја
,
бог
ја
,
и
бог
хтети
казати
хтети
кад
нешто
јесам
права
!
”
(
А
тај
„
хтети
”
састојати
се
у
тај
,
што
јесам
из
неки
писма
командиров
извући
банак
.
после
јесам
бити
отворити
као
неки
мали
дућанчић
,
па
кад
он
се
на
артикл
ракија
показати
много
расход
,
онда
јесам
управо
тај
артикл
учинити
ти
ни
на
други
артикл
јесам
бити
приход
.
па
кад
јесам
један
дан
сав
артикл
попити
,
затворити
дућан
,
обићи
сав
онај
који
јесам
он
бити
дужни
,
а
заобићи
онај
који
јесам
он
по
који
сумица
дуговати
,
па
отићи
„
по
еспап
”
како
тада
рећи
.
и
од
тада
пет-шест
година
јесам
он
нигде
бити
.
он
казати
да
јесам
тај
време
провести
у
„
Немачка
”
и
много
се
шта
научити
.
кмет
и
сада
казати
,
кад
по
који
из
село
приметити
да
ћата
много
пити
:
„
Па
неки
пити
колико
хтети
;
бити
јесам
по
свет
па
јесам
видети
,
и
тамо
људи
пити
,
и
тај
још
какав
људи
!
”
А
једанпут
он
јесам
и
сам
кмет
приметити
да
јесам
пијан
,
али
он
ћата
велим
:
„
ако
јесам
пијан
,
видети
се
тај
у
свој
време
,
али
не
примати
тај
да
ја
се
казати
!
”
имати
она
који
казати
да
јесам
ћата
учен
од
учитељ
,
јер
јесам
видети
много
свет
и
знати
много
да
причати
.
он
јесам
вид'о
људи
што
јести
жаба
.
„
Немац
јести
,
гледати
јесам
свој
очи
!
”
—
А
јесам
ли
истина
,
бог
ти
,
ћата
—
питати
Радоја
крња
—
да
Талијан
јести
змија
?
—
истина
јесам
,
казати
ћата
,
гледати
јесам
свој
очи
.
нудити
ја
,
казати
:
извол'те
сињор
Панто
(
сињор
,
тај
код
она
значити
господин
)
,
извол'те
казати
,
а
ја
велим
неки
,
хвала
,
јесам
при
апетит
!
апетит
,
знати
,
талијански
хтети
рећи
стомак
.
тако
она
казати
,
а
мислити
се
у
себе
:
ићи
,
беда
,
да
јесам
ја
се
јести
змија
,
остати
бити
ја
у
Србија
па
бити
бити
богат
човек
.
—
А
како
она
правити
,
бог
ти
,
ћата
?
—
питати
меахнџија
,
па
пљеснути
ћата
по
раме
онај
тежина
кретање
рука
,
који
у
општи
кредитор
спуштати
рука
на
рам
свој
дужник
.
—
како
?
...
с
лук
.
Припрже
мало
лук
и
тако
...
метнути
још
нешто
да
мирисати
...
и
тако
,
уопште
,
ћата
јесам
знати
да
много
из
свет
да
причати
.
А
кад
се
још
и
напити
,
заборавити
како
јесам
тај
трезан
причати
,
па
сав
друкчије
и
опширан
.
једанпут
,
тако
празник
неки
,
па
где
хтети
народ
после
литургија
него
у
механа
,
јер
тај
дан
поп
Пера
јесам
баш
говорити
слово
у
црква
и
проповедати
како
јесам
благдан
за
тај
управо
,
да
се
хришћанин
и
телесни
и
душеван
одмор
.
добар
паства
отићи
јесам
сав
са
служба
у
механа
,
колико
да
се
душеван
одмор
,
а
паства
јесам
затећи
тамо
ћата
мање
више
већ
одморен
душеван
.
Ћата
јесам
баш
причати
како
јесам
свој
очи
гледати
човек
како
летити
као
тица
.
имати
три
„
шраф
”
,
два
испод
пазухо
и
један
испод
трбух
,
и
тај
ћата
показати
где
бити
од
прилика
стајати
сав
три
„
шраф
”
.
—
прво
одвити
она
два
шраф
испод
пазухо
,
цврр
...
цврр
...
цвррц
...
па
он
се
развити
крило
,
па
онда
онај
шраф
испод
трбух
врррр
...
вр
...
врррц
...
па
он
се
нешто
измеђ
’
нога
надути
—
тако
нешто
као
мешина
,
а
везан
уже
за
земља
,
па
тек
...
ту
кад
видити
ћата
да
јесам
радозналост
слушалац
довести
до
врхунац
,
а
он
полако
,
читав
десет
минута
,
испијати
чашица
...
—
Кажи
,
Арса
,
нек
ја
донети
још
један
!
Арса
,
дабоме
,
наручивати
.
-
па
тек
,
пуф
...
нешто
учинити
и
почети
она
мешина
измеђ
’
нога
да
се
надимати
и
одушивати
,
а
крило
као
у
тица
...
отићи
,
отићи
,
отићи
...
Марка
,
казати
!
—
смести
ли
сваки
?
—
питати
Радоја
крња
.
—
Ко
он
знати
!
Кажу
ја
Немац
:
извол'те
сињор
Панто
,
пробати
ви
(
сињор
,
знати
,
код
она
значити
господин
)
а
ја
рећи
:
хвала
,
а
жао
ја
јесам
и
сад
,
требати
јесам
да
пробати
.
—
То
јесам
баш
требати
!
—
додавати
двојица
тројица
.
и
тако
јесам
ћата
причати
док
јесам
он
слушати
.
А
слушалац
јесам
један
по
један
одлазити
,
а
последњи
јесам
остати
Радоја
крња
.
кад
јесам
остати
сам
,
Радоја
он
се
поверљиво
приближити
,
сести
за
његов
сто
,
поручити
он
ракија
па
хтети
тек
почети
;
—
овај
,
ћата
...
тај
јесам
тако
рећи
научен
човек
.
—
ако
јесам
научити
,
видети
се
тај
у
свој
време
,
а
не
примати
да
ја
се
тај
казати
!
—
велим
он
ћата
,
па
завући
оба
рука
у
џеп
од
прслук
.
—
молити
,
молити
—
додавати
Радоја
крња
—
ја
нешто
друго
хтети
да
ти
казати
.
—
Извол'те
,
казати
.
—
Па
,
ето
,
да
ли
ти
знати
куда
јесам
отићи
поп
из
црква
?
—
не
знати
.
ако
јесам
код
Аника
?
—
јесте
.
бог
ја
,
али
имати
нешто
повише
што
ја
хтети
да
ти
казати
.
А
ваљати
знати
да
јесам
Радоја
крња
бити
удовац
,
и
да
јесам
крњ
,
наћи
бити
досад
себе
други
,
ал
’
овако
,
чекати
само
где
хтети
који
удовица
да
остати
,
па
и
ту
обично
он
покварити
посати
они
што
тесати
удовица
.
—
Шта
имати
повише
?
—
А
што
јесам
јутрос
кмет
бити
у
црква
?
—
Па
зар
он
ја
знати
—
одговарати
равнодушно
ћата
и
лупа
празан
чаша
у
сто
на
Радојев
рачун
.
—
и
он
јесам
јутрос
,
за
време
служба
,
бити
код
Аника
,
а
по
село
се
казати
да
он
тај
јесам
првипут
што
ићи
.
—
кмет
?
!
—
план
ћата
и
лупити
песница
о
сто
—
а
зашто
он
тај
крити
од
ја
?
испити
још
један
па
се
љутит
дигнути
.
Радоја
крња
остати
весео
у
механа
да
платити
ћатин
једанаест
чаша
,
а
ћата
отићи
као
бесомучан
залупити
врата
.
глава
ТРЕЋА
у
који
Аника
,
без
икакав
нарочит
разлог
,
рађати
мушки
дете
на
тринаест
месец
по
смрт
свој
муж
.
Прошло
јесам
доста
дан
одонда
како
јесам
Радоја
крња
говорити
ћата
у
механа
о
кмет
и
поп
,
тај
се
ћата
онолико
наљутити
.
љутити
се
ћата
отатада
још
неколико
пута
те
изгледати
да
јесам
се
он
и
кмет
као
некако
попреко
гледати
.
А
Радоја
крња
ни
отад
јесам
остати
миран
,
већ
јесам
и
даље
шушкати
и
бушкати
и
говорити
по
село
којешта
.
Међутим
,
поп
јесам
хтети
ни
да
се
освртати
на
тај
.
само
једанпут
,
и
тај
више
онако
благо
и
очински
,
пребацити
јесам
тај
Радоја
и
рећи
он
:
—
ако
ти
само
још
једанпут
чути
да
лајати
којешта
за
ја
,
сатерати
ти
сав
зуб
у
грло
,
и
хтети
ти
дати
више
навора
у
црква
,
тај
да
знати
!
А
Радоја
крња
,
као
што
бити
и
сваки
други
побожан
парохијан
,
рећи
поп
:
—
Оно
,
кад
бити
црква
бити
пиљарница
,
а
наворати
празилук
,
и
моћи
бити
ја
и
дати
и
не
дати
.
А
мој
зуб
,
поп
,
кад
већ
сићи
у
грло
,
онда
некако
ни
твој
читати
хтети
ти
бити
тесан
,
него
хтети
да
сићи
преко
нос
и
преко
уш
;
а
ако
лајати
поп
,
у
школа
јесам
научити
још
док
јесам
ти
бити
учитељ
!
Поп
као
паметан
човек
не
одговорити
Радоја
ништа
,
само
што
бацити
један
тужан
,
сажаљевајући
поглед
на
Радоја
,
као
на
„
изгубљен
овца
”
који
јесам
кадар
чак
и
поп
да
набити
чита
на
уш
.
Међутим
се
за
Радоја
не
моћи
рећи
да
јесам
бити
„
изгубљен
овца
”
;
пре
бити
се
готово
моћи
рећи
да
јесам
он
бити
„
изгубљен
ован
”
,
јер
откад
он
се
,
ево
,
измакнути
и
трећи
удовица
,
тај
остати
без
нада
да
хтети
се
кадгод
моћи
,
и
он
оженити
,
почети
да
бучити
по
село
толико
,
да
јесам
већ
и
кмет
са
ћата
размишљати
:
како
ли
бити
он
се
моћи
скратити
рог
.
најпосле
,
ко
бити
се
још
у
село
обзирати
и
на
Радојев
реч
,
да
се
само
јесам
десити
нешто
други
.
бити
велик
празник
,
мислити
Благовести
,
тај
се
сабрати
народ
у
Прелепница
чак
и
из
други
село
.
А
кад
се
тако
збрати
народ
,
поп
Пера
хтети
пропустити
прилика
да
проговорити
који
у
црква
.
имати
један
пет-шест
година
како
се
поп
Пера
прохтети
да
бити
народни
посланик
,
те
отад
чешће
проговорити
у
црква
.
рај
из
Крман
чак
казати
једанпут
пред
многи
:
„
и
истина
јесам
људи
,
умести
бити
поп
Пера
да
ми
вајдисати
!
”
па
онда
и
многи
други
јесам
тако
мислити
,
али
,
што
јесам
главно
,
тај
јесам
,
што
јесам
и
поп
Пера
тако
мислити
.
од
тај
доба
ићи
поп
Пера
чешће
и
у
механа
.
у
механа
јесам
погдекад
лупити
песница
о
сто
и
узвикнути
:
„
они
горе
не
знати
шта
народ
требати
,
а
немати
ко
да
она
казати
!
”
А
више
црквен
беседа
и
овај
јесам
уметнути
:
„
народ
требати
да
имати
добар
заступник
и
пред
бог
и
пред
земаљски
власт
.
добар
заступник
пред
бог
изнети
он
народни
молитва
,
а
добар
заступник
пред
земаљски
власт
изнети
и
бранити
народни
жеља
!
”
дакле
,
и
на
Благовести
говорити
јесам
поп
Пера
беседа
,
а
у
тај
беседа
важан
јесам
што
јесам
хтети
да
казати
:
да
на
напуштен
њива
сав
требати
да
делати
заједнички
.
(
код
овај
се
реч
Радоја
закашљати
,
а
поп
одржати
реч
тај
он
после
не
дати
нафора
.
)
То
што
јесам
хтети
да
казати
,
поп
јесам
врло
лепо
казати
,
и
свршити
се
божји
служба
,
па
сав
изићи
лепо
у
порта
црквен
,
и
ту
као
људи
застати
ти
хтети
неко
проговорити
овај
а
неки
оно
.
ту
поп
Пера
,
кмет
и
један
одборник
;
тај
кмет
из
село
Буринце
,
па
онда
Рајко
,
бивши
кмет
,
тај
дућанџија
Јов
,
па
Исајло
из
Драјковце
и
још
други
.
јесам
само
у
тај
друштво
механџија
и
ћата
;
они
јесам
у
механа
сваки
на
,
сав
посао
.
сести
под
кестен
,
што
се
лепо
разгранати
пред
црква
:
поп
,
Исаило
,
и
кмет
,
а
остати
ко
стајати
те
се
ослонити
на
штап
,
а
ко
донети
камен
тај
сести
на
он
.
припалити
цигара
и
луша
тај
се
упустити
у
разговор
.
Исајло
из
Драјковце
причати
како
јесам
чути
од
људи
,
који
јесам
бити
у
чаршија
,
да
у
Русија
имати
колера
,
па
се
повести
реч
о
тај
,
и
дућанџија
испричати
на
дугачак
и
на
широко
како
јесам
брат
његов
дед
умрети
од
колера
„
као
пила
”
.
Вели
:
„
Часком
,
брата
,
тек
погледати
ми
све
редом
што
јесам
бити
тамо
,
(
ја
јесам
бити
мали
)
,
па
се
ухватити
рука
за
трбух
и
умрети
!
”
после
већ
проговорити
јесам
неки
реч
и
о
чума
,
али
поп
она
обавестити
,
велим
она
:
—
Чума
,
брата
,
тај
не
постојати
.
не
моћи
се
историјски
доказати
да
постојати
;
тај
више
онако
у
народни
песма
!
кмет
из
Буринце
причати
опет
како
хтети
да
се
увести
неки
нов
прирез
за
наоружање
,
велим
,
причати
он
јесам
писар
из
срез
.
поп
Пера
,
разумети
се
,
налазити
да
,
као
човек
који
помишљати
на
посланички
место
,
требати
да
казати
свој
,
па
велим
:
—
Што
се
тицати
наоружање
,
тај
јесам
утврђен
потреба
,
само
ја
јесам
за
прирезни
систем
наоружање
!
ту
попов
реченица
каза
кмет
друкчије
т
.
ј
,
он
јесам
и
за
наоружање
а
и
за
прирез
,
а
ми
јесам
већ
из
раније
познат
да
овај
кмет
волити
прирез
.
после
овај
разговор
,
одборник
поменути
како
бити
требати
црква
окречити
,
али
,
како
ники
ништа
на
тај
не
рећи
,
опет
обрнути
реч
те
о
овај
те
о
онај
,
и
готово
се
наразговарати
и
дигнути
се
на
нога
,
тај
хтети
да
поћи
мало
до
попов
кућа
,
а
приближити
она
се
Радоја
крња
па
:
—
помоћи
бог
,
срећан
празник
!
ама
тај
Радоја
рећи
некако
журно
чим
јесам
доћи
,
иначе
он
ићи
понајлак
и
гегати
кад
ићи
.
па
и
тај
што
јесам
честитати
празник
друкче
јесам
некако
казати
,
сав
се
смешити
,
и
као
задовољан
јесам
и
пакостан
јесам
и
једак
јесам
.
—
бог
тај
срећа
дати
!
—
вео
он
сав
.
—
Дај
Божа
—
одговарати
Радоја
—
овај
ми
празник
донети
добра
сав
!
дати
Божа
,
да
ми
година
бити
берићетан
,
овца
ми
се
јагњити
,
крава
ми
се
телити
,
па
чак
и
удовица
,
дати
Божа
,
рађати
сав
мушки
деца
!
—
па
тај
Радоја
изговорити
као
да
држати
чаша
у
рука
,
а
пакосно
се
смешити
и
гледати
сав
ред
.
поп
као
нешто
прогутати
,
па
онда
се
прибрати
и
почети
као
у
шала
:
—
е
,
е
,
ти
тај
баш
ређати
и
као
здравити
!
А
ко
здравити
?
Радоја
се
и
даље
смешити
па
велим
:
—
и
здрав
,
боме
!
—
е
па
,
неки
јесам
на
здравље
!
А
сад
'
ајдемо
до
попов
кућа
па
и
да
испити
,
—
додати
кмет
па
се
окренути
и
отпочети
малопређашњи
разговор
како
бити
требати
заиста
окречити
црква
.
—
А
зар
,
бог
ви
—
узвикнути
Радоја
за
она
—
зар
не
знати
шта
јесам
нов
?
—
јок
!
—
казати
Исајло
.
—
До
ти
ако
хтети
да
ми
казати
?
—
Хоћу
,
дабоме
да
хтети
да
ви
казати
,
јер
вредно
јесам
да
чути
,
вредно
јесам
да
чути
бео
свет
а
некмоли
старешина
народни
и
црквен
!
—
па
на
тај
два
реч
„
народни
”
и
„
црквен
удар
”
јак
глас
и
намигнути
и
код
један
и
код
други
.
—
Па
—
наставити
Радоја
—
удовица
Аника
родити
јутрос
,
родити
мушки
!
поп
се
направити
као
да
јесам
чути
,
већ
почети
да
намицати
чита
на
чела
и
питати
:
—
ама
који
родити
,
јесам
л
’
она
Савка
?
—
јесам
Савка
,
попити
,
већ
Аника
,
удовица
!
поп
прогутати
оно
што
бити
и
првипут
прогутати
,
(
бити
да
он
јесам
мало
заиграти
колено
,
али
се
под
мантија
не
видити
)
па
онда
погледати
кмет
,
кмет
поглед
одборник
,
одборник
поглед
дућанџија
Јов
,
а
дућанџија
Јов
,
као
млад
у
друштво
,
поглед
у
земља
.
најпосле
дигнути
глава
дућанџија
Јов
па
велим
:
—
Па
неки
она
јесам
срећно
,
хтети
ваљда
на
бабиње
,
'
ајдемо
поп
!
—
ама
људи
;
,
таман
сад
година
и
месец
како
она
умрети
муж
Алемпије
!
—
тако
хтети
бити
,
година
и
месец
—
додавати
поп
сасвим
озбиљно
,
као
да
он
неко
питати
.
—
Баш
се
сећати
,
велим
,
као
данас
,
јесам
он
бити
помоћ
.
А
добар
јесам
бити
покојник
,
само
што
јесам
имати
поган
рука
.
Радоја
се
сад
окренути
Исајло
,
па
велим
:
—
Рађају
ли
,
бог
ти
,
у
ви
удовица
тринаест
месец
по
мужевљев
смрт
?
—
ама
тај
хтети
бити
неки
ђавољи
посао
!
—
велим
Исајло
.
—
зар
он
тај
тај
јесам
ухватити
крај
,
кмет
?
—
Ко
,
ја
?
—
питати
кмет
.
—
ухватити
јесам
,
како
да
јесам
ухватити
!
—
е
,
па
,
зато
јесам
кмет
—
додавати
Радоја
—
да
пазити
да
не
пасти
неки
срамота
на
село
,
као
и
поп
што
јесам
зато
ту
,
да
пазити
да
се
народ
не
искварити
и
да
не
преступити
закон
Божје
!
Међутим
,
док
јесам
тај
Радоја
говорити
,
поп
јесам
једнако
размишљати
,
да
јесам
баш
данас
требати
у
црква
да
говорити
о
тај
,
како
на
запуштен
њива
требати
сав
заједнички
да
делати
;
па
онда
,
размишљати
јесам
о
тај
,
како
јесам
кмет
ужасно
глуп
,
јер
сад
кад
јесам
требати
макар
шта
да
казати
а
он
ћутети
,
па
најзад
пасти
он
на
памет
и
тај
,
како
бити
заиста
требати
црква
окречити
.
и
сав
јесам
тај
некако
брзо
проћи
кроз
његов
памет
,
тај
јесам
ни
чути
шта
се
даље
говорити
.
Диже
затим
глава
,
па
рећи
Исајло
и
кмет
из
Буринце
:
—
не
бивати
овде
да
разговарати
,
’
ајдемоте
до
мој
кућа
.
много
ја
забринути
овај
ствар
.
тај
се
јесам
никад
у
Прелепница
догодити
.
'
ајдемоте
,
браћа
,
до
ја
!
у
истина
и
отићи
.
А
Радоја
отрчати
у
механа
да
и
тамо
јавити
новост
,
а
одатле
хтети
после
на
бунар
да
казати
жена
;
а
сићи
хтети
још
и
до
воденица
,
јер
хтети
и
тамо
бити
штогод
народ
,
па
хтети
најзад
ићи
и
од
капија
до
капија
,
а
тешко
да
хтети
поћи
и
у
који
други
село
.
глава
ЧЕТВРТА
из
који
хтети
се
свако
уверити
да
ситан
узрок
често
моћи
имати
крупан
последица
.
Мог
ли
бити
ситан
ствар
но
што
јесам
четврт
кила
месо
колико
,
рећи
,
имати
један
новорођенче
?
и
ето
,
тако
ситан
ствар
мал
’
тај
јесам
донети
крупан
и
недогледан
последица
у
село
Прелепница
.
о
сам
догађај
,
који
се
десити
у
прошли
глава
овај
роман
,
испочетка
се
само
шапутати
погдешто
и
ники
,
сем
Радоја
крње
,
јесам
смести
онако
на
сав
глас
да
казати
шта
мисао
.
погдекад
само
,
у
кафана
,
ако
ко
уз
полић
казати
онако
што
из
далек
и
подмигнути
ока
на
суседни
сто
.
али
невоља
настајати
тек
од
час
кад
се
жена
дочепати
такав
тугаљив
веста
.
онај
јесам
преносити
,
увеличавати
јесам
,
и
тај
све
некако
лепо
и
углађено
.
Зађу
,
на
пример
,
по
кућа
,
па
почети
разговор
сасвим
из
далек
,
о
скупоћа
,
о
млад
,
о
квартир
,
па
тек
,
и
тај
онако
сасвим
узгред
,
навити
на
тај
како
јесам
тај
и
тај
муж
отерати
жена
.
или
,
ако
не
тај
прилика
,
а
оно
у
црква
,
за
време
онај
дуг
„
и
...
”
у
херувика
.
јер
,
ваљати
знати
,
да
тај
„
и
...
”
сав
богомољац
сматрати
као
пауза
кад
се
моћи
погдешто
и
проговорити
.
дакле
за
време
тај
пауза
сусетка
хтети
рећи
сусетка
:
„
колико
се
молити
бог
за
себе
,
толико
и
за
свој
комшика
Перка
.
не
знати
колико
јесам
тај
несрећан
жена
и
шта
трпити
од
свој
муж
.
не
волити
,
знати
да
од
ја
изаћи
тај
реч
,
али
ја
јесам
жао
.
па
,
за
бог
,
комшика
јесам
,
морати
човек
да
волити
свој
ближњи
!
”
и
сав
тај
некако
увити
,
обући
,
као
и
да
јесам
хтети
да
казати
.
у
село
тај
многи
друкчије
бивати
.
стати
Станојка
на
вратница
па
дозив
свој
комшика
Пауна
,
који
јесам
рећи
у
шљивик
:
—
Пауна
,
о
,
Пауна
!
-Ој
!
—
јесам
ли
чути
шта
се
велим
за
Аникин
дете
?
—
јесам
!
—
Кажу
:
личити
на
поп
.
—
ама
моћи
грешити
душа
!
—
Јес
’
,
бог
ја
,
вео
:
пљунут
поп
,
само
да
метнути
епитрахиљ
па
да
служити
!
тако
рећи
Станојка
Пауна
,
а
Стамена
Живка
довикивати
са
пласт
сена
тај
се
орити
ливада
све
до
друм
.
—
Живка
,
о
Живка
!
Чу
ли
ти
за
онај
Аникин
дете
да
личити
на
кмет
?
—
А
ја
чути
—
одговарати
Живка
с
друм
—
на
дућанџија
!
и
тако
се
гласно
почети
већ
по
цео
село
да
узвикивати
и
да
довикивати
.
Испочетка
не
хтети
ни
један
жена
да
отићи
Аника
,
него
још
сваки
окретати
глава
кад
проћи
крај
њен
кућа
,
а
после
,
сваки
редом
поћи
да
обићи
сиротица
,
кобајаги
да
јесам
даровати
,
севап
радити
,
а
у
ствар
само
зато
да
се
свој
рођеним
очи
уверити
на
који
дете
личити
.
А
како
се
који
отуд
вратити
,
причати
све
више
расти
те
се
испредавати
читав
чудо
.
најпосле
,
жена
као
жена
,
мало
она
бити
што
свој
прича
нагрдити
поп
,
кмет
и
дућанџија
Јов
и
не
знати
још
ко
,
него
сваки
опазити
на
дете
и
по
нешто
што
на
њен
муж
личити
па
кад
се
вратити
напопастити
сиромах
.
тако
,
на
пример
,
Стана
Ивков
дочекати
грешан
Ивка
још
на
вратница
:
—
Стана
—
велим
он
—
Ивка
,
да
ти
нешто
загледати
очи
!
—
Ена
,
јесам
л
’
излудити
?
—
ишчуђавати
се
Ивка
.
—
Па
да
видити
и
јесам
.
него
откуд
у
ти
очи
као
у
онај
тамо
?
...
—
ама
у
ко
?
—
у
онај
Аникин
!
А
Ивка
она
показати
шаку
колико
да
она
укратко
казати
како
мрзети
објашњење
,
те
Стана
заћутати
.
тај
тако
Ивка
,
а
за
Радован
Кнежевић
вео
да
јесам
фљиснути
жена
по
нос
зато
што
он
рећи
да
јесам
у
Аникин
дете
нос
као
у
он
;
док
за
Спаса
Видојковић
казати
чак
да
јесам
изгрувати
жена
песница
у
леђа
,
и
ако
он
она
јесам
казати
да
леђа
детињати
личити
на
његов
,
него
она
се
само
учинити
да
јесам
она
уста
сличан
.
па
онда
мало
по
мало
почети
један
други
:
„
Па
тај
јесам
ја
казати
овај
!
”
А
она
она
:
„
А
тај
јесам
ја
казати
овај
!
”
ти
узети
да
,
се
и
свађати
,
па
да
се
пљувати
и
да
се
хватати
за
кика
.
настати
права
чудо
и
брука
по
село
.
и
да
јесам
остати
само
на
жена
,
ни
по
јад
,
него
се
и
људи
позавађати
.
прво
се
,
вео
,
завада
кмет
и
ћата
.
Још
одмах
после
онај
разговор
са
Радоје
крња
,
кад
он
јесам
Радоја
казати
да
јесам
кмет
за
време
служба
божји
бити
у
Аника
,
ћата
јесам
пребацити
кмет
:
—
А
тај
,
кмет
,
тако
?
—
Шта
јесам
тако
?
—
место
у
црква
,
а
ти
тамо
у
Аника
.
Хоће
да
ти
пукнути
брука
,
а
капетанов
уш
допирати
и
до
наш
село
,
јер
упамтити
:
што
велик
чиновник
тај
велик
уш
!
—
ама
,
шта
ти
тај
ја
!
—
као
бунити
се
кмет
.
—
То
што
ти
казати
!
—
велим
ћата
.
тај
јесам
водити
такав
разговор
онда
још
,
а
сад
,
кад
већ
пукнути
брука
,
доћи
измеђ
’
она
и
до
мало
оштар
реч
.
—
рећи
ли
ја
ти
,
кмет
,
сав
хтети
се
тај
чути
у
свој
време
.
—
А
шта
тај
?
—
бунити
се
кмет
.
—
Па
овај
брука
!
—
велим
ћата
.
—
немати
ту
никакав
брука
.
ја
ту
Аника
тако
рећи
и
не
познавати
.
Сећам
се
покојни
Алемпије
,
приапсити
јесам
он
два
три
пут
,
али
она
не
знати
.
—
други
ти
тај
,
кмет
!
јесам
ја
лудити
Тиосав
па
да
ја
превијати
хладан
крпа
.
знати
ја
ти
сав
траг
.
—
знати
и
ја
твој
!
—
избрецнути
се
кмет
.
—
е
,
кад
знати
,
кмет
,
—
план
ћата
—
а
ја
хтети
онда
један
други
поћи
по
трага
,
па
шта
који
бог
да
!
и
после
тај
разговор
кмет
и
ћата
сасвим
ућутати
,
скоро
као
и
да
се
не
познати
.
па
онда
кмет
се
завадити
и
са
дућанџија
Јов
.
велим
он
:
—
ти
јесам
Аника
давати
на
вересија
.
—
јесам
!
—
велим
Јов
.
—
Па
немати
рабош
у
који
јесам
бележити
.
—
немати
—
велим
Јов
.
—
дабоме
да
немати
,
јер
јесам
другачи
рабош
имати
,
а
не
као
што
приличити
честит
трговац
.
Ена
ти
сад
,
твој
се
рабош
породити
.
да
јесам
бележити
,
не
бити
се
породити
.
Ида
,
па
узети
дете
!
—
ама
,
откуд
ја
?
бунити
се
дућанџија
.
—
да
ко
хтети
?
јесам
л
’
признавати
да
јесам
она
давати
онако
...
на
вересија
?
...
—
Па
јес
’
,
ал
’
ја
тај
...
јербо
имати
милостив
срце
.
—
е
,
па
кад
имати
милостив
срце
,
а
ти
узети
дете
.
твој
јесам
!
—
е
,
па
,
знати
,
кмет
,
—
додијати
и
дућанџија
—
ако
хтети
тако
,
знати
се
чији
јесам
тај
дете
.
мој
вересија
јесам
јачати
него
твој
власт
.
—
То
да
ја
јесам
више
казати
!
—
планути
сад
кмет
.
—
Теба
хтети
ни
да
казати
него
капетан
,
на
ислеђење
!
—
узвикнути
дућанџија
,
а
кмет
понова
план
и
опсовати
он
оно
што
власт
,
по
познат
националан
обичај
,
псовати
свој
грађанин
.
и
од
тај
доба
ућутати
дућанџија
и
кмет
па
ни
добар
дан
један
други
да
казати
.
кад
јесам
тај
чути
поп
,
а
он
стати
уз
кмет
тај
се
посвађати
и
он
са
дућанџија
,
а
дан
затим
,
план
и
свађа
између
поп
и
кмет
.
и
тај
јесам
свађа
боме
бити
доста
дебео
.
Дође
кмет
у
поп
па
почети
лепо
пријатељски
:
—
Дошао
јесам
,
попити
,
да
разговарати
шта
хтети
с
овај
?
—
који
?
—
питати
поп
.
—
са
овај
брука
што
пуцати
по
село
.
—
А
шта
се
тај
ја
,
кмет
,
тицати
!
јесам
тај
мој
брига
већ
твој
,
те
свако
нека
носити
свој
брига
!
—
ама
како
?
—
згранути
се
кмет
.
—
Па
тако
,
брата
,
тај
јесам
општински
брига
!
јесам
,
да
казати
,
да
јесам
пасти
звоно
са
црквен
звонара
,
него
наћи
се
дете
у
општина
,
е
,
па
општина
неки
и
бринути
брига
.
—
ама
,
јесам
тај
...
не
казати
—
почети
кмет
онако
шеретски
—
али
,
к'о
велим
,
и
црква
јесам
имати
сав
део
.
—
какав
црква
,
какав
део
?
—
моћи
да
се
правити
луд
,
попити
!
—
почети
кмет
отворен
карта
.
—
Још
се
покојни
Алемпије
јесам
ни
охладити
у
гроб
,
а
ти
јесам
већ
почети
да
трчати
тамо
у
Аника
.
Поп
планути
очи
,
а
затрести
се
брада
.
—
ама
зар
ти
ја
?
зар
ти
?
А
цео
село
знати
,
док
јесам
ја
недеља
служити
служба
божји
,
ко
јесам
бити
у
Аника
.
јесам
ти
ни
срамота
:
власт
,
хришћански
власт
,
а
никад
у
црква
јесам
навирити
.
—
Вал
и
да
он
не
навирити
ако
хтети
ти
за
ја
да
се
молити
бог
!
—
А
што
као
,
кмет
,
не
бити
се
ја
моћи
молити
бог
за
ти
,
сем
ако
јесам
тај
грех
толики
да
ти
требати
десет
владика
и
три
патријарх
да
ти
измолити
у
бог
!
—
јесам
за
тај
,
попити
,
него
што
јесам
твој
грех
велик
.
зар
ти
да
се
молити
бог
за
ја
,
а
затећи
јесам
тај
страстан
недеља
да
јести
чварак
!
—
ако
јесам
она
и
јести
,
кмет
,
мој
јесам
чварак
бити
,
а
јесам
јести
као
тај
државни
порез
!
е
,
код
тај
реч
заиграти
кмет
рибић
на
мишица
,
па
стегнути
мало
јак
батина
који
он
јесам
бити
у
рука
,
али
се
уздржати
и
само
додати
:
—
’
ајд
,
’
ајд
,
поп
,
неки
јесам
живити
и
здравити
,
ал
’
дочекати
ја
да
ти
видити
обријати
.
—
не
знати
,
све
моћи
бити
на
овај
свет
,
ал
’
да
хтети
ја
дочекати
ти
да
видити
букагије
на
нога
,
тај
знати
као
што
знати
оченаш
.
и
код
тај
се
реч
растати
смртно
завађен
два
добар
пријатељ
,
поп
и
кмет
.
од
тај
доба
поп
не
држати
више
никакав
беседити
у
црква
,
па
и
не
виђати
се
много
,
једва
ако
отићи
до
црква
па
права
кућа
.
Дућанџија
Јов
и
не
излазити
из
дућан
на
разговор
.
кмет
и
не
ићи
више
у
механа
,
а
ћата
и
не
избијати
из
кафана
.
Радоја
крња
сад
се
још
више
прилепити
уз
ћата
па
он
дошаптавати
много
што-шта
и
плаћати
он
редовно
.
ето
тако
се
завадити
цео
село
и
добар
пријатељ
у
он
,
и
тај
да
са
шта
,
него
ни
са
шта
.
због
један
ситница
од
литар
месо
.
глава
пета
Крштење
.
ни
дан
данас
се
не
знати
тачно
да
ли
јесам
тај
план
сковати
ћата
и
Радоја
крња
заједно
,
онако
уз
полић
ракија
,
или
јесам
тај
сам
Радоја
пасти
на
памет
:
тек
он
се
један
дан
дигнути
па
права
горе
Аникин
кућа
и
закуцати
на
врата
.
Аника
јесам
трпети
Радоја
крња
,
јер
јесам
знати
да
јесам
олајавати
по
село
,
али
кад
доћи
,
што
хтети
,
не
моћи
он
отерати
.
Уђе
Радоја
,
разгледати
по
соба
,
опазити
дете
на
поњава
,
па
хтети
се
тек
окренути
Аника
:
—
знати
ја
,
Аника
,
да
ти
ја
не
марити
,
али
ако
,
у
невоља
се
познати
пријатељ
.
Познаћеш
ја
,
па
хтети
видети
да
ти
ја
зло
не
мислити
.
Аника
ћутети
,
јер
не
знати
шта
она
мисао
рећи
Радоја
.
—
згодити
ти
се
,
ето
,
дете
—
наставити
Радоја
—
па
,
ево
већ
три
недеља
,
а
држати
он
некрштен
у
кућа
.
—
Па
крстити
он
!
—
рећи
осорно
Аника
.
—
Крстићеш
,
ја
,
али
у
цео
село
не
моћи
наћи
кум
.
они
твој
пријатељ
срамотити
се
да
се
назвати
кумов
дете
,
а
ако
хтети
они
,
боме
хтети
ни
други
да
се
примити
.
Аника
на
тај
јесам
мислити
досад
,
али
она
се
сад
учинити
да
јесам
одиста
тако
,
и
обратити
пажња
на
Радојев
казивање
.
—
А
ја
велим
—
настављати
Радоја
—
велим
:
што
,
ако
јесам
оно
без
отац
,
опет
јесам
тај
божји
душица
.
грехота
јесам
стидети
се
божји
закон
.
па
,
велим
,
баш
севап
јесам
прихватити
сироче
.
ето
,
рећи
,
ићи
ја
Аника
,
па
кад
други
хтети
,
ја
хтети
дете
крстити
.
Аника
чисто
изненадити
овај
доброта
Радојево
и
,
како
она
,
од
порођај
до
овај
разговор
,
готово
ники
јесам
пријатељски
реч
рећи
,
тај
она
се
допасти
Радојев
предлог
тај
пристати
без
реч
и
још
он
рећи
:
—
хвала
ти
к'о
брата
!
и
тако
овај
подмукао
план
Радојев
испасти
бити
потпуно
за
рука
да
јесам
он
само
умести
ћутати
.
али
одмах
слегнути
у
механа
,
наручити
сав
који
тамо
затећи
по
чокањ
ракија
,
те
кад
он
радознало
запитати
што
частити
,
а
он
хтети
у
сав
глас
:
—
окумити
ја
она
сирот
Аника
што
имати
дете
без
отац
,
па
велим
,
за
такав
кумство
права
јесам
да
платити
част
.
и
тај
се
зачас
просути
по
село
да
хтети
Радоја
крња
кумовати
дете
,
те
сав
ударити
у
гласан
смех
кад
тај
чути
.
само
поп
,
кад
и
до
он
глас
допрети
,
не
ударити
у
гласан
смех
.
он
на
против
проћи
жмарац
по
цео
тело
и
по
мантија
.
он
уједанпут
изићи
пред
очи
чин
крштење
при
ко
,
шта
више
,
он
морати
и
чинодејствовати
.
он
видити
лепо
гомила
свет
у
црква
,
који
јесам
Радоја
чак
и
из
други
село
срикати
.
потегнути
у
црква
и
мало
и
велик
и
што
бити
доћи
у
црква
и
што
не
бити
.
па
онда
Радоја
крњ
кум
,
те
сав
нагађати
зашто
се
он
примити
.
он
бити
извесно
наденути
дете
или
попов
или
кметов
име
.
па
већ
'
ајде
,
ништа
тај
,
али
кад
свештеник
требати
дете
да
записати
у
протокол
„
крешчајемих
”
,
па
кад
доћи
да
запитати
:
„
ко
јесам
он
родитељ
?
”
—
а
на
тај
питање
одговарати
кум
,
—
да
бог
сачувати
шта
бити
сав
тај
прилика
моћи
Радоја
крња
да
казати
пред
онолики
народ
.
сав
тај
пасти
поп
на
памет
и
затрести
се
мантија
на
он
,
и
под
мантија
он
заиграти
срце
као
у
зец
кад
загледати
у
пушчани
цев
.
и
забринути
се
поп
,
у
толико
пре
што
немати
с
ко
да
се
посаветовати
,
ни
с
ко
да
се
забринути
,
јер
јесам
се
,
као
за
пакост
,
сав
који
бити
тај
брига
требати
заједно
да
бринути
завадити
међу
себе
.
поп
увидити
да
она
јесам
слога
у
овако
тежак
тренутак
потребан
но
ма
кад
раније
,
и
сетити
се
да
јесам
он
и
по
свој
свештенички
чин
позвати
да
мирити
људи
међу
себе
,
па
се
дигнути
и
поћи
у
кмет
који
он
јесам
љут
увредити
.
кмет
он
попреко
погледати
кад
ући
к
он
у
канцеларија
,
али
поп
почети
благо
и
тихо
,
као
прав
хришћански
проповедник
.
он
најпре
напоменути
кмет
како
„
само
слога
Србин
спасавати
”
и
уз
тај
додати
онај
стих
:
„
слога
расти
мали
ствар
,
а
неслога
сав
покварити
”
,
па
се
онда
позвати
и
на
оно
:
„
Ко
ти
ископати
око
?
”
—
„
брат
!
”
—
„
зато
јесам
тако
дубоко
”
;
па
он
онда
испричати
и
онај
прича
како
јесам
један
цар
на
самрт
звати
седам
син
и
узети
седам
шибљак
,
па
јесам
најпре
тај
седам
шибљак
везати
у
један
сноп
и
дати
син
да
он
преломити
,
и
ни
један
он
јесам
моћи
преломити
,
а
кад
јесам
шибљика
по
шибљика
одвојити
засебно
,
сваки
се
лако
преломити
.
поп
јесам
као
тај
хтети
да
казати
да
јесам
он
један
,
кмет
други
шибљика
,
а
дућанџија
и
ћата
трећи
и
четврти
.
најзад
да
бити
кмет
потпуно
убедити
,
поменути
он
и
пропаст
српски
царство
на
Косово
са
неслога
велможа
.
овај
јесам
последњи
кмет
толико
узбудити
,
да
јесам
свој
рођеним
очи
видети
капетан
срески
као
Бајазит
,
а
она
четворо
:
себе
,
поп
,
дућанџија
и
ћата
,
како
легати
мртав
на
Косово
као
Југовић
.
и
кмет
,
који
јесам
чак
и
при
преглед
каса
тврд
срце
бити
,
наићи
суза
на
очи
,
пружити
рука
поп
и
пољубити
се
.
Чим
јесам
тај
свечан
чин
обавити
,
они
се
дигнути
заједно
те
у
дућанџија
са
који
ствар
,
изглед
,
јесам
ићи
тако
тешко
.
са
неколико
хришћански
реч
он
поп
освојити
тај
сав
пружити
један
други
рука
.
е
,
али
сад
јесам
бити
на
ред
ћата
,
за
који
јесам
се
прибојавати
да
он
хтети
лако
преломити
,
а
јесам
моћи
ни
макнути
без
он
.
бацити
она
у
брига
нарочито
тај
што
она
кмет
саопштити
да
јесам
ћата
у
последњи
време
навалити
нешто
да
ићи
у
варош
.
стога
се
дигнути
сав
тројица
те
у
судница
ћата
.
Затекоше
он
,
узјахати
столица
,
пухати
и
звиждукати
и
назвати
он
бог
.
Ћата
се
изненадити
кад
она
видити
заједно
,
и
одмах
се
окренути
кмет
реч
:
—
Слушај
,
кмет
,
хтети
сутра
да
ићи
у
варош
!
—
Добра
ићи
,
—
почети
кмет
благо
и
љубазно
.
—
Ева
дати
тај
мој
коњ
!
—
Нећу
твој
коњ
,
рамати
на
један
нога
.
—
молити
ти
,
ћата
—
увијати
кмет
—
баш
да
рамати
на
оба
нога
,
па
опет
,
тај
бити
бити
увреда
за
ја
кад
не
бити
узети
мој
коњ
.
—
ама
што
јесам
увреда
за
ти
кад
коњ
рамати
?
—
сасвим
увреда
,
ћата
.
рамати
он
или
не
рамати
,
јесам
ту
у
питање
коњ
,
него
ја
.
ја
хтети
покрхати
све
четири
нога
мој
коњ
,
али
хтети
да
ја
вређати
.
ту
се
сад
умешати
поп
и
додати
:
—
ја
мислити
,
ћата
,
ако
кметов
коњ
рамати
,
не
рамати
кмет
.
—
Па
хтети
ваљда
кмет
јахати
?
—
не
,
ал
’
моћи
он
ни
вређати
због
један
коњ
.
—
Па
добра
де
,
добро
,
ето
,
хтети
он
вређати
.
Узећу
његов
коњ
!
—
попустити
ћата
.
кмет
се
учинити
да
јесам
сад
згодан
тренутак
да
се
користити
ћатин
попустљивост
,
па
почети
сасвим
меко
и
слатко
:
—
А
бити
л
’
тај
ми
казати
,
ћата
,
што
хтети
сад
у
варош
?
јесам
л
’
хтети
да
пазарити
што
,
или
да
се
провести
,
или
ићи
моћи
бити
капетан
?
—
и
овај
последњи
реч
кмет
нагласити
и
бацити
значајан
поглед
на
поп
и
дућанџија
.
Ћата
ћутети
и
не
одговарати
ништа
.
—
Зашто
кобајаги
—
настављати
кмет
—
не
бити
ја
,
као
брата
,
или
једном
реч
као
кмет
,
казати
шта
хтети
код
капетан
?
—
Чуће
се
тај
у
свој
време
!
—
одговарати
ћата
свој
омиљен
реченица
.
—
ама
знати
ја
да
хтети
се
тај
чути
,
али
—
зашто
ти
тај
не
бити
ја
рећи
као
свој
сав
?
поп
опет
прискочити
свој
говорнички
дар
кмет
у
помоћ
.
Вели
:
—
Ћато
,
брата
,
зло
јесам
време
наићи
.
искреност
јесам
ишчезнути
међу
људи
,
а
злоба
се
зацарити
.
А
на
искреност
почивати
и
породица
и
општина
и
држава
...
—
знати
ја
,
попити
,
на
шта
ти
навијати
!
—
прекинути
он
ћата
.
—
е
,
па
,
ако
знати
у
толико
боље
!
—
прихватити
поп
.
—
онда
рећи
јесам
,
јесам
ли
лепо
да
бити
овако
завадити
и
отуђити
један
од
други
,
а
толико
брига
имати
који
требати
заједно
да
носити
.
ето
,
видити
,
и
ја
јесам
се
измирити
међу
себе
,
а
знати
колико
и
ти
чествовати
и
волити
.
па
зашто
да
се
ти
одвајати
од
ми
?
Ћату
збиља
дирнути
тај
попов
реч
,
погледати
она
сав
ред
и
видити
она
како
јесам
забринути
и
утући
,
па
он
се
ражалити
као
да
јесам
својта
.
размислити
мало
,
размислити
,
па
,
хтети
рећи
кмет
:
—
Знаш
шта
јесам
,
требати
ја
један
педесет
динар
;
да
л
’
ја
моћи
дати
из
онај
прирез
?
—
Па
моћи
,
ћата
,
што
да
не
моћи
.
прирез
јесам
мој
па
да
казати
да
не
моћи
.
А
хтети
у
варош
?
—
Нећу
!
—
такав
ти
хтети
!
—
кликнути
кмет
,
загрлити
ћата
,
отворити
каса
,
турити
рука
у
прирез
и
дати
он
педесет
динар
.
после
већ
,
изгрлити
се
и
остати
и
на
ћатин
предлог
отићи
у
механа
.
како
у
механа
јесам
бити
ники
,
тај
јесам
смести
и
мало
гласније
говорити
,
те
чим
први
чокањ
пасти
на
сто
,
изнети
поп
и
брига
који
она
морити
.
—
така
и
така
ствар
,
—
велим
—
Радоја
крња
се
окумити
са
Аника
,
па
хтети
сад
у
недеља
да
донети
дете
у
црква
да
он
крстити
!
и
онда
исказати
све
што
се
моћи
десити
и
какав
брука
моћи
настати
.
поп
јесам
тај
говорити
сав
,
али
јесам
у
ствар
гледати
права
ћата
у
очи
и
тај
поглед
који
бити
рећи
:
„
Ћато
,
брата
,
шта
ти
казати
на
тај
?
”
—
ја
не
знати
шта
бити
се
ту
моћи
радити
—
узити
права
кмет
да
размишљати
.
—
мањ
’
ако
бити
бити
какав
закон
по
који
бити
се
моћи
забранити
Радоја
да
кумовати
.
—
не
моћи
да
бити
такав
закон
нити
он
јесам
бити
,
пошто
Радоја
јесам
иноверац
—
објашњавати
поп
.
—
Шта
ти
онако
мислити
,
ћата
?
—
запитати
кмет
.
Ћата
се
замислити
,
замислити
се
,
а
сав
нестрпљиво
упрети
поглед
у
он
.
најзад
он
слегнути
раме
па
рећи
:
—
не
остајати
ништа
друго
него
да
извршити
државни
удар
!
—
како
тај
,
брата
,
ћата
?
—
запитати
забринут
поп
,
који
јесам
једини
у
друштво
знати
шта
јесам
тај
државни
удар
.
—
е
,
па
тако
!
—
објашњавати
ћата
и
наручивати
нов
чокањ
.
—
јесам
л
’
хтети
Радоја
у
недеља
да
крстити
?
—
Јес
’
!
—
велим
кмет
.
—
А
јесам
л
’
данас
среда
?
—
Јес
’
—
одговорити
поп
.
—
А
моћи
ли
сутра
ујутру
,
о
јутрењи
,
да
се
крстити
дете
?
—
питати
даље
ћата
.
—
Мог
,
како
да
не
моћи
!
—
одговорити
поп
.
—
е
,
онда
,
чути
!
—
настављати
ћата
,
а
сав
начуљити
уш
и
чисто
се
прибити
ближе
он
.
—
сутра
ујутру
,
о
јутрењи
,
тај
поп
бити
у
црква
,
а
тај
кмет
пошљи
Среја
Биров
у
Аника
неки
отићи
и
неки
казати
:
послати
кмет
да
се
одмах
донети
дете
у
црква
да
се
крстити
,
јер
не
смести
,
по
закон
хришћански
,
и
даље
остати
некрштен
.
ако
Аника
нешто
запети
па
рећи
:
Крстић
он
Радоја
у
недеља
,
неки
Среја
казати
:
у
недеља
поп
хтети
бити
у
село
,
а
Радоја
јесам
позвати
и
ено
он
чекати
у
црква
.
—
Па
онда
?
—
учинити
поп
који
почети
да
бивати
јасан
државни
удар
који
јесам
ћата
смислити
.
—
Па
онда
,
неки
Среја
у
име
општина
крстити
дете
!
—
Јес
’
,
бог
ја
!
—
сванути
прпа
и
растерати
он
очас
брига
са
чела
.
—
Вал
,
ћата
,
и
владика
бити
моћи
бити
са
тај
памет
.
—
ето
,
овако
нешто
не
бити
умести
смислити
ни
Главна
контрола
!
—
додати
кмет
,
који
јесам
због
прирез
Главна
контрола
изгледати
увек
као
нешто
најстрашније
у
земља
.
Дућанџија
,
не
знати
шта
бити
казати
,
а
у
знак
одобравање
,
наручити
пола
литар
ракија
одједном
.
—
А
како
бити
бити
—
додавати
кмет
уз
далек
разговор
—
да
општина
одредити
и
који
име
да
се
да
дете
?
—
То
ти
јесам
рђаво
,
кмет
,
—
прихватати
поп
—
јер
моћи
бити
Среја
,
на
пример
,
из
поштовање
према
ти
као
кмет
,
да
да
дете
твој
име
.
—
таман
—
учинити
кмет
престрављено
и
сад
он
сам
бити
још
јасније
колико
јесам
паметан
бити
што
јесам
тај
питање
постакнути
.
—
ја
мислити
—
зинути
сад
првипут
дућанџија
—
да
видити
у
календар
који
јесам
светац
сутра
па
тај
име
да
он
дати
.
Поп
се
учинити
овај
предлог
умесан
,
па
одмах
завући
рука
у
џеп
од
мантија
,
извући
један
масан
календар
и
почети
да
он
прелиставати
и
да
шврљати
прст
по
он
.
застати
на
четвртак
,
прочитати
па
рећи
:
—
Трофим
!
—
е
,
па
,
ето
,
да
он
дати
име
Трофим
!
—
пристати
дућанџија
.
—
какав
Трофим
,
мора
—
велим
ћата
па
да
се
смејати
цео
село
.
него
,
избрати
он
неко
честито
име
.
после
већ
почети
да
падати
предлог
,
те
Павао
,
те
Тодор
,
те
Вићентије
,
те
изређати
се
читав
низ
леп
и
честит
име
,
али
се
ни
код
један
не
задржати
,
јер
се
увек
наћи
да
у
село
имати
по
који
који
носити
такав
име
па
да
не
бити
нешто
тај
после
дигнути
дрека
.
најзад
хтети
неко
поменути
име
„
Милић
”
и
застати
на
он
.
промислити
сваки
за
себе
и
наћи
да
у
село
немати
баш
ники
који
носити
тај
име
,
тај
и
остати
при
тај
.
и
одиста
,
сутрадан
о
јутрењи
,
бити
све
онако
како
јесам
ћата
удесити
.
Изврши
се
државни
удар
изненадно
тако
да
,
кад
Радоја
крња
пред
подне
чути
да
јесам
тај
јутро
дете
крстити
а
он
писнути
као
гуја
у
процеп
:
—
од
како
јесам
сунце
и
месец
јесам
бити
велик
насиље
но
што
јесам
овај
:
отимати
човек
кумство
.
ни
Турчин
тај
јесам
чинити
,
а
ево
шта
доживети
под
слобода
и
у
свој
рођеној
држава
!
...
глава
Шесто
у
који
се
дешавати
нешто
шта
се
јесам
надати
читалац
,
но
шта
се
јесам
надати
ни
одбор
општина
прелепнички
у
овај
се
прича
,
све
досад
,
јесам
појављивати
општински
биров
Среја
,
не
зато
што
он
уопште
немати
обичај
да
се
појављивати
,
већ
просто
зато
,
што
писац
сав
до
овај
глава
јесам
бити
потребан
.
Иначе
,
Среја
имати
баш
тај
леп
обичај
да
се
појавити
и
зван
и
незван
,
па
бити
тај
на
вече
или
о
слава
или
на
ручак
и
даћима
.
тај
све
тај
пре
,
што
Среја
и
себе
убрајати
у
„
општина
”
.
он
важно
велим
парничар
за
потрица
:
„
не
моћи
друкче
,
како
јесам
права
,
тако
јесам
и
пресудити
!
”
—
иако
јесам
он
за
тај
време
,
док
јесам
кмет
и
одборник
судити
,
метати
за
зима
купус
у
каца
ћатин
,
који
стајати
у
предсобље
судница
.
тај
Срета
,
дакле
,
спустити
се
један
леп
божји
четвртак
,
као
без
дух
,
низ
онај
брдашце
,
под
који
јесам
бити
Јоцков
воденица
и
,
сав
задуван
,
једва
стигнути
до
општински
судница
,
улетити
у
канцеларија
,
преврнути
успут
тестија
с
вод
и
нагазити
ћата
на
нога
,
па
онда
дрекнути
,
као
да
јесам
неко
он
нагазити
на
нога
.
кмет
се
збунити
,
па
како
јесам
и
иначе
један
акт
већ
по
сат
потписивати
,
тај
бити
близу
крај
,
а
остати
он
само
још
онај
цртица
да
превући
преко
слово
ћ
,
тај
у
онај
забуна
,
разумети
се
,
место
цртица
он
ископати
перо
читав
бразда
на
акт
.
Ћата
пак
,
без
обзир
што
он
јесам
Среја
стати
на
жуљ
,
потегнути
сав
акт
известан
парница
и
бацити
она
о
земља
,
што
јесам
он
чинити
само
у
прилика
кад
јесам
озлоједити
на
ко
од
парничар
.
Међутим
,
како
овде
јесам
бити
такав
случај
,
тај
се
ћата
одмах
прибрати
и
почети
да
скупљати
расут
акт
,
а
кмет
скочити
на
нога
и
кроз
стегнут
грло
викнути
на
Среја
:
—
Шта
јесам
,
брата
,
што
урлати
?
—
побећи
ноћас
,
—
једва
издувати
Среја
.
—
Ко
,
мора
?
—
она
!
кмет
,
видити
да
се
ужурбаност
Срејин
не
тицати
никакав
комисија
,
који
бити
стигнути
у
село
ради
преглед
рачун
о
прибран
порез
,
добити
снага
и
храброст
,
и
сад
већ
почети
онако
одлучно
,
како
и
доликовати
његов
положај
:
—
дакле
,
ко
јесам
у
ствар
побећи
?
—
она
...
Аника
—
велим
Среја
.
—
Па
добро
—
додати
кмет
равнодушно
—
неки
бежати
,
добро
јесам
и
учинити
,
неки
она
јесам
срећан
пут
!
—
сасвим
!
—
додати
и
ћата
.
—
