протадозвола
да
тамо
и
остати
.
ето
тај
митрополита
Рајачић
с
владика
и
архимандрит
,
са
сав
придворан
калуђер
,
с
прота
и
намесник
и
безбројан
свештенство
обоје
ред
.
звоно
звонити
,
напред
Рајачић
,
огрнути
скупоцен
плашт
стар
патријарх
,
владика
у
свилен
скерлет
,
међу
она
и
ваш
прота
Матија
у
дуг
сед
брада
,
па
посланик
народни
,
па
старешина
војнички
,
па
списатељ
и
професор
,
па
господа
и
великокупац
из
свити
крај
српство
.
Божа
мој
,
рећи
у
себе
:
ко
не
бити
бити
Србин
,
кад
ми
јесам
господ
дати
овако
личан
и
виђен
,
мудар
и
родољубив
.
.
тај
поп
Арон
отворити
,
бурмутица
,
понудити
и
себе
и
мајстор
-
Јована
,
па
наставити
даље
:
—
ни
осетити
јесам
,
драг
мајстор
-
Јована
,
како
служба
проћи
.
Ударише
звоно
,
митрополит
у
митра
и
одјејанију
,
а
за
он
сав
листа
нагнути
у
митрополитски
двориште
.
митрополит
се
испети
на
један
вис
,
а
народ
,
као
талас
око
стена
,
слегнути
се
око
свој
архипастир
.
колико
ока
прегледати
,
гмизати
и
брујити
народ
,
народ
,
народ
.
Рајачић
гледати
по
народ
на
сав
четир
страна
,
а
кад
се
сав
ућутати
,
а
он
испрва
слаб
,
па
сав
јаче
и
јаче
почети
беседити
.
поменути
стар
краљ
и
царев
,
наш
бој
с
Турчин
,
па
позвати
народ
на
устанак
,
да
бранити
свој
права
,
сав
језик
и
вера
,
свој
обичај
.
за
он
говорити
црномањаст
шишкав
човек
,
Јован
Светић
из
нов
сада
,
а
после
он
протосинђел
Каћански
.
не
оставити
ви
тај
на
мир
ни
деспот
Ђурђа
,
ни
Арсеније
патријарх
.
донети
сандучић
,
а
он
вадити
царски
повеља
,
привилегија
,
и
показивати
народ
.
народ
викати
:
„
Шта
јесам
потписати
ћесар
,
неки
ми
и
бити
!
“
Поче
протосинђел
Никанор
:
„
Отеше
ми
деспот
,
узети
патријарх
,
узети
све
.
“
не
оставити
на
мир
ни
цар
Леополд
,
ни
Мари
Терезија
,
ни
Јосиф
ИИ
.
„
сав
што
дати
,
оно
и
узети
“
,
викати
Никанор
,
а
народ
у
један
глас
:
„
Хоћемо
патријарх
,
хтети
деспот
,
хтети
војвода
!
одједанпут
се
из
свити
грло
заорити
:
„
Живео
Јосиф
патријарх
!
Виват
!
“
Најснажнији
издигнути
Рајачић
на
рука
и
показаже
народ
,
он
благосиљати
,
а
народ
,
готово
ван
себе
од
радост
,
кликташ
.
у
тај
мах
хтети
Макрена
да
устати
по
кафа
,
али
јесам
мајстор
Јован
ухватити
за
рука
.
седити
,
жена
,
не
мицати
се
.
кафа
имати
сваки
дан
...
па
онда
,
отац
Арон
?
—
онда
ми
,
као
што
рећи
,
благослов
нов
патријарх
,
па
ући
у
народ
.
Пролазећи
горе
доле
запитати
ми
:
„
Хоћете
ли
,
браћа
,
данас
да
бирати
војвода
?
“
сав
као
из
један
грло
:
„
Данас
!
“
патријарх
викати
:
„
Прекрстите
се
!
“
сав
се
прекрстимо
.
питати
:
„
Хоћете
ли
Србин
или
иностранац
?
“
„
Србин
!
"
викати
сав
без
разлика
.
„
војник
!
“
„
Хоћете
ли
фелдмаршал
Живковић
?
“
питати
патријарх
.
само
што
се
згледати
,
али
ники
ни
један
.
„
Ђенерала
барон
Јовић
?
“
ники
ни
један
.
„
Ђенерала
Тодоровић
?
"
само
што
раме
слегнути
.
на
тај
хтети
патријарх
мало
јак
,
свечан
глас
:
„
А
полковника
Стевана
Шупљикац
?
"
добро
старац
и
не
изговорити
,
а
ја
затутњити
:
„
Живео
војвода
Шупљикац
!
Живео
!
виват
!
живети
!
виват
!
“
разлегати
се
патријаршија
,
разлегати
се
Карловци
.
ми
дати
бог
разоружати
ћесар
,
па
ни
један
ни
чим
не
укресати
,
ал
’
ваш
прота
Матија
само
што
мрднути
обрва
,
а
браћа
Шумадинац
потргнути
пиштољ
и
пуцњава
поздравити
нов
војвода
.
у
тај
исти
мах
ударити
сав
звоно
на
сав
карловачки
црква
,
запевати
:
„
Теба
бог
хвалити
!
"
певати
,
мајстор
-
Јована
,
певати
и
плакати
у
наш
велик
радост
...
тај
свештеник
Арон
потећи
суза
,
а
мајстор
Јован
хтети
бити
нешто
да
казати
Макрена
,
али
он
стегнути
у
грло
,
тражити
марама
,
и
он
плакати
.
професор
Сава
оставити
чибук
и
по
сав
обичај
трти
длан
,
али
сад
много
живље
и
одлучан
.
Гргур
се
занети
и
у
свој
пријемљив
душа
стварати
цео
ту
величанствен
слика
сувремен
српски
историја
.
А
Милан
?
и
Милан
слушати
пажљиво
,
али
из
оно
мало
променити
на
лице
тешко
бити
ви
бити
погодити
,
колико
јесам
говор
свештеников
улегнути
у
његов
душа
.
—
прекинути
,
мајстор
-
Јована
,
почети
отац
Арон
,
пошто
се
мало
прибрати
;
прекинути
с
Маџар
,
а
чинити
ја
се
бити
скоро
и
са
Шваба
квит
.
А
шта
тај
циле-миле
—
лагарија
.
ако
хтети
лепо
,
и
ја
хтети
лепо
,
а
ако
почети
као
до
сада
,
ја
хтети
свој
војводин
привеслати
Србија
,
па
да
бити
што
једном
бити
морати
.
—
Па
да
бити
што
једном
бити
морати
!
поновити
професор
Сава
смешити
се
и
гледати
тај
у
Гргур
,
тај
у
честит
мајстор
Јована
.
—
ту
јесам
,
наставити
отац
Арон
;
тај
јесам
,
далеко
јесам
.
Тешко
јесам
бити
чекати
,
али
се
ето
дочекати
.
Још
који
дан
...
—
Још
који
дан
!
понављати
задовољно
професор
Сава
и
трти
длан
.
—
дабогме
,
још
који
дан
.
док
стигнути
само
војвода
из
Италија
,
док
се
прибрати
,
запитати
се
за
јуначки
здравље
.
Што
бити
бити
,
а
у
напредак
богмити
сваки
свој
.
сад
јесам
наш
судбина
у
наш
рука
,
у
рука
божји
и
народни
одбор
.
и
ја
јесам
ви
у
пододбор
.
—
Живео
!
омакнути
се
Јована
,
куцнути
се
чаша
и
исписати
по
једити
заклопачки
.
—
за
овај
месец
дан
како
јесам
у
Карловци
,
настављати
отац
Арон
,
какав
се
чудо
не
наслушати
о
маџарски
насиље
.
где
стигнути
вешати
и
сећи
,
а
за
себе
остављати
само
згариште
.
сељак
Сима
Илић
ухватити
маџарски
стража
,
бити
он
и
тући
наџак
,
привезати
за
дрво
,
четири
дан
издржати
јадник
на
зима
под
ведар
небо
без
јела
и
пиће
:
тек
петога
дан
смиловати
се
и
убити
мученик
.
Тодора
Ковачевић
,
старац
од
седамдесет
година
,
ухватити
,
привезати
за
дирек
,
девет
дан
обртати
око
дирек
сав
према
сунце
,
док
човек
,
у
велик
мука
,
просто
не
свиште
.
па
помислити
само
,
наставити
отац
Арон
,
пошто
јесам
успети
брзо
прогутати
уздисај
,
помислити
само
:
и
невин
дечица
.
два
млад
девојчица
,
два
млад
Српкињица
отићи
у
башта
да
набрати
цвеће
,
па
певати
неки
патриотски
песмица
.
зао
језик
потказати
,
одвести
дечица
,
чисто
се
грозити
да
изустити
,
и
тај
два
божји
анђелак
обесити
!
мајстор
Јован
треснути
нога
о
тле
,
а
професор
Сава
ударити
скупљен
прст
о
сто
.
Макрена
плакати
,
Гргур
оборити
глава
и
прошаптати
:
„
грозно
!
“
а
Милан
,
озбиљно
и
снуждити
,
метнути
три
прст
леви
рука
на
усна
и
гледати
у
растужен
свештеник
.
—
Шта
да
ви
казати
,
наставити
поп
Арон
,
вољан
да
дати
што
потпун
слика
,
или
да
се
бити
,
или
да
се
селити
.
Шта
хтети
у
кућа
,
где
немати
свој
сухота
.
ту
неки
дан
слати
депутација
Грабовски
у
Варадин
;
не
да
се
бесан
генерал
ни
осолити
.
Наши
се
позивати
на
царски
права
,
на
привилегија
.
„
То
јесам
стар
листина
"
,
велим
генерал
,
„
бити
па
и
проћи
.
“
Наши
доказивати
,
говорити
и
молити
.
не
помагати
доказ
,
не
помагати
молба
.
„
зар
ја
јесам
српски
народ
.
зар
не
смети
ни
живети
као
српски
народ
?
"
сунути
мало
јак
глас
један
депутат
.
„
ја
и
не
знати
да
имати
српски
народ
у
царевина
“
,
викнути
генерал
,
извући
од
некуда
неки
лажљив
мапетина
:
„
Ева
,
показати
ја
овде
,
имати
ли
ту
гдегод
Србија
,
или
српски
народ
.
молити
ви
разгледати
,
разгледати
добро
;
ја
'
ту
видити
само
маџарски
и
аустријски
провинција
.
не
тражити
,
дакле
,
да
бранити
непознат
народ
,
некакав
ваш
Срба
.
Србија
јесам
с
онај
страна
Сава
,
ко
хтети
да
јесам
Србин
—
онамо
!
“
ето
тако
беснити
Грабовски
наш
депутат
.
сав
хтети
тај
имати
,
ако
тај
већ
јесам
читати
у
Вјестнику
.
—
А
патријарх
?
—
сад
јесам
с
депутација
у
Загреб
.
Дочек
сјајан
,
савез
с
Хрват
утврдити
.
Јелачић
се
заклети
на
верност
и
братство
.
патријарх
јесам
читати
,
а
Јелачић
говорити
заклетва
.
и
тај
хтети
подробно
читати
у
Вјестнику
овај
који
дан
.
мајстор
Јован
скочити
:
—
морати
у
Карловци
!
и
ја
!
викнути
и
Сава
исто
тако
одушевљено
.
Гргур
гледати
у
професор
,
а
овај
упрети
очи
у
он
,
као
да
он
питати
:
„
А
тај
?
“
Милан
промишљати
,
а
Макрена
отићи
да
спремити
и
донети
кафа
.
поп
Арон
још
никад
дотле
јесам
бити
у
„
Сербији
“
.
пред
разлазак
уговорити
да
он
мало
извести
.
да
ићи
,
али
што
раније
моћи
,
на
Авала
.
тамо
хтети
и
ручати
,
провести
део
дан
.
и
доиста
,
сутрадан
,
још
на
један
сахат
пред
зор
,
седети
јесам
у
кола
и
возити
се
пут
поред
споменик
.
много
раније
испредњачити
Гргур
и
Милан
.
Милан
имати
пушак
о
раме
;
навика
он
избацити
метак
на
птица
или
кад
се
испети
на
какав
вис
.
Још
добро
ни
сванути
,
кад
стигнути
гостионица
на
Торлак
.
одатле
празан
кола
потерати
кочијаш
к
Бела
поток
,
а
они
,
пречица
,
мало
кроз
шум
,
мало
кроз
поток
,
доћи
до
под
само
сести
а
одатле
уз
брдски
стрмен
,
који
јесам
окрчен
и
испресецан
ограда
.
А
кад
престати
ограда
,
ући
у
честар
.
Пешачки
пут
,
понајвише
песковит
,
вијугати
кроз
онизак
гора
,
с
један
поступан
,
једва
приметан
висоравна
на
други
.
указати
се
нешто
мало
чистина
,
покривен
низак
травица
,
овде
онде
,
осамити
неколико
упавићен
џбунић
,
или
кржљав
и
грбав
глог
,
или
ситнолисни
диваљ
крушка
,
или
просто
трн
.
на
пупчаст
главица
тај
чистина
указати
се
развалина
,
остатак
висок
зид
и
кула
некадашњи
Порчин
град
.
сунце
обасјати
цео
околина
,
наш
путник
стигнути
под
зидина
,
ходити
унаоколо
разматрати
диван
околина
.
нанизати
се
село
око
подножје
као
бисер
око
поносан
грло
невестин
.
Пуше
се
димњак
међу
луг
,
чути
се
стадо
,
далеко
се
видити
пут
,
који
поред
брдо
водити
дубоко
у
Шумадија
,
па
Космај
,
па
Венчац
,
па
Рудник
,
Маљен
,
Повлен
,
Медведник
;
видити
се
и
Цер
,
и
тај
тамо
Срем
,
и
у
Срем
Фрушка
,
а
десно
,
у
далек
северни
хоризонт
,
губити
се
житородан
српски
равница
,
простран
Банат
.
Свештеник
Арон
не
моћи
да
одвојити
ока
од
српски
крај
,
који
се
видити
с
један
страна
до
Морава
,
с
други
до
Колубара
.
сневати
јесам
,
али
никад
у
свој
живот
јесам
видети
толико
планина
овејан
српски
.
како
јесам
земља
мали
на
мапа
,
како
јесам
диван
и
горостасан
,
кад
она
погледати
са
овакав
отворен
вис
као
што
јесам
Авала
.
Учини
он
се
срце
веће
,
крв
никад
тако
топла
као
у
овај
мах
,
сад
јесам
,
као
никад
до
сад
,
пожелети
,
погодити
шта
?
ни
кнез
,
ни
војвода
,
ни
патријарх
,
већ
само
један
скроман
,
а
онако
енергичан
Немања
!
Разгледаше
зид
,
прозор
и
свод
;
пети
се
гдегод
се
моћи
доспети
.
отац
Арон
набрати
невен
између
камење
,
а
горе
на
зид
,
са
један
тисовина
,
који
се
једва
дати
домашити
,
очепити
мали
гранчица
,
и
сав
тај
спрема
да
спомен
ради
себе
понети
.
Међутим
стигнути
Гргур
и
Милан
.
Одморише
се
мало
,
па
заћи
око
град
.
Гргур
пажљиво
разматрати
зидина
,
дигнути
сваки
камичак
необичан
изглед
,
ломити
свако
велик
парац
малтер
,
сваки
цреп
,
сваки
кошчица
,
сваки
необичан
остатак
прошлост
.
Тражи
,
чепркати
.
преносити
се
дух
у
старина
,
а
Милан
док
крочити
мало
низа
страна
,
већ
наћи
некакав
сељак
из
Рушањ
,
који
тражити
стока
,
па
одуљити
с
он
разговор
.
отићи
и
сељак
,
и
Милан
се
опет
удружити
с
Гргур
,
и
обојица
одмакнути
пушкомет
ходати
до
гроб
Порчин
.
Порчин
споменик
,
дугачак
округао
стуб
од
бео
камен
,
пасти
на
земља
.
Поседаше
на
он
.
—
Шта
мислити
,
шта
јесам
говорити
са
овај
сељак
?
упитати
Милан
свој
другар
.
—
говорити
јесам
о
твој
идол
,
о
Вучић
.
—
не
,
питати
јесам
он
:
хтети
ли
деспот
или
војвода
?
ја
он
питати
,
а
он
бленути
,
смејати
се
као
луд
.
—
права
имати
да
ти
се
смејати
.
—
не
смејати
се
он
ја
,
него
ти
и
онај
онамо
код
град
.
марити
он
за
сав
тај
ваш
петљанија
.
волети
бити
он
морити
онај
изгубљен
во
,
него
брадат
патријарх
,
ако
хтети
и
онај
васељенски
из
Цариград
.
—
зато
он
хтети
ни
питати
.
—
да
ко
хтети
питати
?
ваљда
оне
доле
великаш
што
се
клати
о
власт
.
—
ни
сељак
ни
великаш
.
имати
још
доста
Срба
и
осим
она
.
—
ваљда
као
што
јесам
мој
отац
и
професор
Сава
?
—
јесам
,
као
они
,
Милана
,
као
они
.
—
и
ти
хтети
ваљда
с
она
у
Карловци
?
—
куд
бити
,
Милана
;
грехота
јесам
,
овако
млад
,
па
скрштен
рука
.
—
Гргур
,
да
ти
један
казати
...
али
памтити
добро
што
хтети
ти
казати
.
(
ту
се
Милан
још
ближе
примакнути
Гргур
)
.
не
питати
ја
откуд
знати
...
Кажем
ти
да
знати
.
пунктум
.
ићи
,
гинути
,
хтети
дуго
присмакати
онамошњи
слобода
.
Мор
,
мора
—
Аустрија
јесам
Аустрија
,
и
стар
и
лукав
од
свити
,
што
ви
јесам
год
,
жутокљунић
мој
.
Каже
ја
,
али
шта
ми
се
тицати
ко
јесам
казати
,
казати
ти
ја
,
ја
Милан
,
мајстор
-Јованов
син
,
свршен
лицејац
и
данас
сутра
чиновник
.
прокопати
јесам
Милан
све
.
Гргур
он
се
насмејати
.
—
Смејеш
се
,
јесам
ли
?
е
па
смејати
се
,
кад
ти
јесам
за
смејање
.
разумети
ја
добро
,
немати
тај
летина
,
нем
берићет
.
Туђ
јесам
тај
усев
,
па
хтети
ви
јабанац
и
жетва
разјагмити
.
Хоћете
на
лепак
—
ићи
!
ја
знати
,
што
ја
знати
,
имати
рука
работа
...
да
ми
когод
не
чути
.
(
тај
Милан
смотрити
поглед
на
један
и
на
други
страна
.
)
Док
ти
(
говорити
све
тише
и
тише
)
,
док
ти
бленути
у
Штура
,
у
Славјанка
,
дотле
ти
и
ја
и
мутити
по
свој
ревир
,
имати
и
ја
,
као
што
ти
велим
,
свој
парохија
.
ти
и
не
знати
да
јесам
и
ја
постати
...
али
,
дати
ја
реч
,
тако
ја
бог
,
ја
се
себе
не
шалити
.
Гргур
он
пружити
рука
,
он
јесам
мушки
продрмати
.
—
и
ја
јесам
Славјанин
,
чути
ли
,
Славјанин
!
Гргур
он
погледати
зачудити
.
—
Чудиш
се
,
јесам
ли
?
Чудиш
се
?
на
ухо
ти
казати
,
ја
јесам
Славјанин
,
велик
Славјанин
,
велик
него
тај
,
него
професор
Сава
,
него
сав
у
твој
Славјанци
,
али
,
чути
ја
добро
,
што
хтети
да
ти
казати
...
за
Русија
,
онај
велик
и
силан
Русија
хтети
ни
да
знати
.
Русија
,
Аустрија
,
Турска
,
три
једнак
пут
за
слободан
народ
...
и
Русија
јесам
роб
,
и
она
требати
ослободити
...
Руски
јесам
народ
безгласан
,
погажен
—
мужик
!
Русија
јесам
Славјанин
,
јесам
,
јесам
—
ко
опљачкати
свој
рођенога
брата
,
ко
комадати
Пољска
,
и
опет
ти
казати
:
јесам
Славјанин
!
не
морати
знати
где
,
на
Сава
,
на
Врачар
,
на
Теразије
—
где
бити
бити
.
тамо
јесам
тајни
скуп
,
тамо
славјански
комитет
...
—
славјански
комитет
?
питати
Гргур
пун
изненађење
и
чуђење
.
—
А
шта
се
толико
чудити
?
ту
јесам
Пољак
емигрант
,
тај
јесам
све
мудар
,
одабран
глава
.
Нашто
чудити
се
,
ништа
ту
немати
с
небо
,
ништа
„
прејестествено
"
.
комитет
,
тајни
комитет
.
растерати
Славена
у
Праг
,
добро
,
растерати
...
неки
она
Аврам
растерати
и
из
Београд
—
чудан
ја
чудо
,
као
да
јесам
Београд
једини
на
свет
,
као
да
немати
град
и
осим
Београд
...
сав
јесам
закључити
...
деоба
правичан
;
штета
што
мапа
немати
да
ти
повући
тачан
граница
...
Знаш
ли
ти
,
Гргур
,
шта
јесам
тај
конфедерација
?
—
Слушао
јесам
.
—
е
такав
јесам
савез
народ
утврдити
ја
.
јесам
,
и
ја
јесам
бити
на
један
поверљив
састанак
.
доста
кад
ја
јесам
поверити
резолуција
.
Чуј
ја
!
Журимо
се
,
док
ми
јесам
позвати
...
дакле
држава
хтети
бити
четири
:
Пољска
—
сав
земља
стар
пољски
краљевство
;
Чешка
—
сав
земља
Сватоплуков
круна
;
Угарска
са
свој
земља
и
словенски
од
словенски
земља
што
јесам
данас
под
Турска
...
но
,
како
ти
се
свидети
мој
политика
,
брајан
мој
?
река
,
како
ти
се
свидети
?
.
.
—
не
свидети
ја
се
никако
,
рећи
хтети
Гргур
,
после
дуг
и
дуг
размишљање
.
—
не
свидети
ти
се
никако
?
.
.
и
не
моћи
ти
се
свидети
,
почети
Милан
мало
подсмешљиво
...
кад
јесам
пун
глава
болестан
мисао
,
илузија
.
Аустрија
,
Русија
—
слобода
,
утопија
!
—
А
зар
тај
твој
савез
јесам
сањарија
?
—
јок
,
чист
и
јасан
план
,
само
на
посао
.
мудро
смишљено
,
полак
готово
.
пре
сав
морати
бити
...
али
ту
Милан
мало
заћутати
;
—
Шта
морати
бити
?
запитати
Гргур
.
—
Мор
бити
револуција
.
—
револуција
—
где
?
—
у
Београд
.
—
сад
?
—
сад
...
морати
натерати
Вучић
да
се
мирити
с
Обреновић
,
да
довести
Милош
.
Милош
јесам
родити
револуција
.
Милош
хтети
јесам
наново
створити
.
Милош
и
Вучић
морати
се
мирити
...
.
чути
ли
,
морати
се
мирити
,
или
хтети
сав
у
бечки
врећа
,
сав
!
по
дуг
ћутање
проговорити
Гргур
:
—
Милана
!
—
Шта
јесам
смислити
?
—
ја
не
знати
;
ја
не
умети
да
знати
;
ја
,
брата
,
хтети
и
не
моћи
ништа
да
разумети
.
сав
јесам
добро
,
сав
јесам
лепо
,
али
,
ето
јесам
још
неук
,
недовијаран
.
Шта
он
знати
...
преда
ја
трептети
један
звезда
,
а
тај
ја
водити
на
онај
страна
.
ићи
,
ићи
,
ма
знати
тамо
и
кости
оставити
.
ја
да
се
борити
,
а
политика
?
—
нек
она
водити
стар
и
зрео
глава
.
испит
јесам
положити
,
лицеј
цео
довршити
.
Живот
јесам
борба
,
шта
он
знати
,
простити
ја
,
моћи
ја
заборавити
,
ја
,
Милана
сутра
полазити
,
сутра
!
Можда
бити
Милан
имати
шта
и
приговарати
,
можда
бити
он
,
с
гледиште
свој
политика
,
и
одвраћати
,
да
се
у
исти
доба
не
појавити
близу
она
и
остати
друштво
,
који
доћи
да
видити
Порчин
гроб
.
после
неколик
тренутак
сав
заједно
отићи
под
један
велик
дрво
баш
уз
сам
град
,
и
онде
у
хладовина
поседати
око
печен
јагње
.
А
не
требати
ни
питати
:
да
ли
јесам
мајстор
Јован
спремити
довољно
заклопачки
благослов
.
Беше
у
велик
мрак
,
кад
јесам
се
с
торлачки
вис
спуштати
к
Београд
,
у
који
јесам
већ
одавна
горети
упаљен
фењер
.
X
.
после
неколик
дан
јесам
бити
у
Београд
ни
столар
Јована
,
ни
професор
Сава
,
ни
његов
брата
свештеник
Арон
,
па
ни
Гргур
.
сав
јесам
отићи
на
онај
страна
,
у
Карловци
.
Гргур
још
на
лађа
замишљати
себе
лепота
и
величина
столица
патријаршиски
,
и
ма
да
јесам
Карловци
место
и
мало
,
и
не
толико
много
убаво
,
опет
он
се
учинити
и
велик
и
сјајан
,
кад
јесам
први
пут
с
Дунаво
опазити
велик
црква
,
па
бео
низ
кућа
,
а
над
она
,
к
планина
,
непрегледан
виноград
,
па
и
онај
велик
,
округао
капела
на
један
вис
,
у
који
јесам
,
у
прошли
век
,
закључити
с
Турчин
познати
Карловачки
мир
.
народ
прекрилити
улица
;
ту
оружан
борац
,
па
депутат
из
разних
крај
у
разнолик
народни
ношња
,
па
свештеник
,
па
Срба
из
Србија
,
„
Сервијанци
“
,
у
свој
народни
ношња
с
црвен
фес
,
окићен
пиштољ
,
а
још
китњаст
јатаган
,
сабља
и
шишана
.
пролазити
Гргур
горе
доле
,
чудити
се
сремачки
велик
шешир
и
подугачак
гуњ
,
па
онај
опанак
што
она
се
кожа
из
далек
црвен
као
кухан
рак
.
Још
он
необичан
поп
у
шешир
.
с
горњи
улица
слазити
читав
караван
кола
,
долазити
народ
обучен
и
наоружан
,
у
први
кола
велик
тробојан
застава
,
на
она
српски
грб
;
један
певати
:
који
не
знати
,
кад
требати
за
сав
род
умрети
,
јесам
Србин
већ
јесам
изрод
,
тај
хтети
земља
клети
.
други
припевати
:
на
нога
,
Срба
браћа
,
слобода
звати
!
Гргур
гледати
и
слушати
,
груда
он
се
широк
радост
,
који
до
сад
јесам
уживати
,
отворити
уста
да
и
он
с
осталима
привикнути
браћа
„
Живео
!
“
али
он
се
у
исти
мах
отети
поглед
на
магистрат
,
видити
на
он
велик
црвен
двоглавог
орао
,
па
,
као
залити
,
не
пустити
ни
гласак
.
одвратити
свој
очи
од
тај
немио
лик
и
отићи
даље
ка
велик
мраморан
чесма
на
трг
према
велик
гвозден
ограда
од
саборни
црква
.
сутрадан
јесам
Гргур
отићи
проти
Матија
,
Матија
он
послати
Стратимировић
,
а
после
месец
дан
већ
бити
у
ред
онај
борац
из
Србија
,
над
који
јесам
командовати
Стеван
Книћанин
,
бивши
саветник
и
у
тај
доба
главним
одбор
наименован
пуковник
.
Беше
почети
август
,
кад
се
Срба
и
Маџар
прикупити
у
јужном
Банат
.
у
предео
око
Бела
црква
заметнути
се
крвав
бој
.
у
овај
битка
збити
се
чудо
од
јунашва
,
али
се
храбар
.
борити
браћа
из
Србија
.
@card@
август
велик
битак
код
село
Перлез
;
ту
пролити
свој
драгоцен
крв
добар
јунак
,
и
од
тај
пораз
опоравити
се
тек
@card@
август
,
битак
,
у
који
се
прославити
многи
,
а
највише
Панта
Чарапић
,
потомак
славан
наш
Чарапић
из
бео
поток
.
у
овај
други
борба
добити
Гргур
лак
рана
у
нога
.
Однеше
он
у
болница
код
велик
логор
,
у
село
Томашевац
.
Лежи
Гргур
у
болница
,
који
бити
сместити
у
варошки
кућа
,
пружити
увезан
десни
нога
по
дрвен
постеља
,
на
који
јесам
разастрети
овогодишњи
слама
,
леви
спустити
доле
низ
креветац
,
а
глава
нагнути
на
јастучић
од
дебео
платно
,
који
јесам
такође
испунити
слама
.
пред
себе
имати
новина
Вјестник
и
дигнути
она
рука
изнад
глава
,
читати
нов
догађај
.
само
бити
онда
спустити
лист
и
намрштити
се
,
кад
бити
се
на
увезан
нога
појавити
много
јак
бол
.
напољу
јесам
од
јутрос
сијати
и
жарити
јарко
летњи
сунце
,
а
од
подне
почети
се
са
свити
страна
прикупљати
сав
крупан
и
мутан
облак
.
Четврти
јесам
час
по
подне
,
дан
у
леп
јек
,
али
често
преко
село
прећи
тако
таман
облак
,
да
на
онај
мали
прозор
од
болница
ући
толико
тама
у
соб
,
да
се
на
новина
слово
једва
распознавати
.
како
овај
засењавање
почети
учеставати
,
Гргур
спустити
Вјестник
на
столица
до
себе
,
ћуташе
и
гледати
кроз
прозор
напоље
.
Међутим
се
чути
из
даљина
грмљавина
,
муња
учестати
,
по
гдекоји
крупан
кап
бити
у
прозор
;
грмљавина
почети
бивати
сав
јак
и
јак
,
појак
ветар
њихати
дудов
грање
пред
кућа
,
одједанпут
силовито
сенути
,
негде
у
близина
рикнути
гром
,
и
док
се
ужасан
крик
растолегати
по
таван
нагомилан
облак
,
спуштати
се
леп
летњи
кишица
,
који
,
поступно
,
прелазити
у
сав
јак
и
јак
пљусак
.
крупан
капља
шуштати
по
лишће
на
дудов
грана
,
бити
у
окно
прозорски
,
и
као
једар
кукурузни
зрневље
ударати
по
дашчан
кров
.
Киш
падати
,
а
Гргур
,
слушати
и
гледити
кроз
прозор
,
пренети
се
мисао
преко
Дунаво
,
уз
Авала
и
Космај
,
широм
по
Шумадија
.
уставити
се
код
свој
сеоце
на
брдо
,
походити
брижан
родитељ
,
па
се
спустити
,
кроз
браник
,
ливада
уз
река
,
па
из
река
онај
стазица
,
што
правац
водити
у
школа
.
Мишљаше
о
сав
стар
учитељ
Макса
,
о
учитељац
,
и
о
негдашњи
свој
другарица
,
о
Даница
.
успомена
на
она
не
учинити
он
се
никад
тако
драгати
,
њезин
лик
он
затрептати
као
лик
анђео
.
у
тај
мах
,
кроз
малаксао
шуштање
киша
,
зачути
се
велик
звоно
са
томашевачки
црква
,
који
оглашавати
вечерњи
.
он
се
прекрсти
,
молити
се
с
пун
преданост
свој
чист
дух
,
па
у
сав
несебичан
срце
зажелити
свој
другарица
леп
срећа
.
звоно
се
још
дуго
,
час
јаче
час
слабије
чути
,
а
он
,
свршити
молитва
,
и
даље
замишљати
себе
срећа
,
који
бити
,
да
,
јесам
свемоћан
,
обасути
негдашњи
свој
коншколарка
.
о
себе
јесам
мислити
;
у
он
јесам
бити
пун
идеал
,
вишег
тежење
за
срећа
потлачен
српство
и
словенство
,
за
срећа
свој
пријатељ
,
свој
ближњи
.
Мислиће
он
и
о
себе
сам
,
али
тамо
доцније
,
док
се
опште
добро
довести
под
сигуран
кров
,
док
,
док
...
но
Гргур
још
у
себе
и
не
обележити
докле
,
а
врата
од
његов
соб
отворити
се
и
,
на
његов
велик
изненађење
,
ући
унутра
глава
његов
другар
Или
.
—
јесам
л
’
ја
се
надати
,
Гргур
?
викнути
Или
,
пошто
се
руковати
.
—
никад
,
Или
.
Гргур
он
понудити
да
сести
до
он
.
—
знати
,
и
да
ја
не
казати
,
да
ти
се
већ
вртити
по
глава
:
а
какав
ветар
овај
донети
?
ветар
,
дабогме
ветар
.
Живот
,
Грга
,
и
јесам
ништа
него
вихоров
,
а
ја
сламати
који
они
разносити
.
—
јесам
л
’
одавна
из
Београд
?
—
Данас
пети
дан
.
куда
ја
јесам
бити
,
куд
се
јесам
повијати
овај
од
уторник
.
путити
несигуран
,
морати
околиш
.
умало
ја
не
ухватити
маџарски
стража
;
да
не
бити
кукуруз
,
твој
бити
Или
данас
танцовати
између
небо
и
земља
.
Ужасно
,
гдегод
ко
стигнути
,
повешати
.
Шта
јесам
с
твој
нога
?
—
Још
који
дан
...
—
Још
који
дан
?
добро
јесам
,
кад
јесам
горе
.
па
од
сад
бити
паметан
.
не
бојити
се
,
бити
Србље
и
без
наш
крв
.
рат
јесам
рат
,
нужан
зло
.
лепо
јесам
бити
јунак
,
али
јесам
свашта
за
свако
,
јесам
сав
за
сав
родити
.
ти
,
ти
јесам
...
ја
,
знати
ја
,
увек
истина
говорити
...
ти
јесам
увек
бити
онако
,
онако
мимо
ми
...
бити
јесам
...
—
Шта
јесам
бити
?
запитати
он
Гргур
полусмешљиво
,
кад
јесам
опазити
да
Или
запињати
.
—
бити
јесам
,
не
срдити
се
,
бити
јесам
сањати
.
хтети
јесам
нешто
велик
,
нешто
лепше
,
него
и
ја
и
твој
друг
.
и
ја
јесам
се
,
вера
и
бог
,
дуго
колебати
:
да
ли
на
твој
или
Миланов
страна
.
Знаш
ја
,
ја
јесам
као
имела
,
морати
се
прикачити
о
ма
чији
стабло
.
добар
јесам
,
племенит
јесам
,
али
,
не
замерити
,
Миланов
пут
чинити
ја
се
поуздан
.
А
ја
јесам
се
доста
мучити
,
доста
пребијати
од
један
до
други
,
док
јесам
овај
мало
знање
напабирчити
.
и
сад
ја
се
не
тицати
ники
,
ни
књаз
,
ни
патријарх
:
док
ви
расправљати
велик
политика
,
ја
хтети
свој
знање
на
пазар
,
продавати
он
што
скуп
и
што
с
велик
дар
.
А
јесам
баш
ни
празан
,
не
мислити
овде
,
него
овде
(
и
ту
звекнути
по
ћемер
)
.
Мучио
се
,
служити
,
ићи
подеран
и
гладан
,
али
јесам
зато
сачувати
цео
„
благодјејаније
"
од
овај
два
три
година
.
јесам
бог
знати
шта
;
за
мудар
почетак
и
не
требати
више
.
Гргур
хтети
,
покушавати
више
пута
да
говор
дати
други
правац
,
али
се
Или
не
дати
омести
:
он
настављати
даље
:
—
не
бити
ни
овамо
прелазити
,
да
не
бити
добар
рачун
.
донети
јесам
писма
Книћанин
!
сутра
носити
други
натраг
.
бити
јесам
и
код
Блазнавац
и
с
он
јесам
се
познати
.
познанство
,
пријатељство
,
сав
јесам
тај
неки
сорта
ортаклук
.
А
ко
јесам
сиромах
,
к'о
по
бог
ја
,
а
жети
да
се
истрести
из
рит
,
тај
никад
јесам
на
одмет
ортак
.
тај
Гргур
зевнути
.
—
Зеваш
,
досадно
ти
јесам
?
ако
,
ако
...
ја
хтети
да
имати
,
да
лепо
поживети
...
Шта
ја
се
тицати
...
да
,
без
шал
,
знати
ли
да
јесам
чиновник
?
Гргур
он
још
равнодушан
поглед
.
—
Писар
!
са
столица
у
Крушевац
.
где
јесам
цар
Лаза
сабља
,
Или
хтети
перо
.
само
да
јесам
мало
добар
на
концепт
.
Шта
хтети
,
кад
се
јесам
стигнути
све
.
Надокнадићемо
све
.
док
свикнути
само
посао
,
а
после
збогом
Крушевац
,
збогом
начелство
!
отићи
ти
,
Грга
,
у
срез
.
мало
подаље
од
варош
,
од
друм
,
у
паланка
прогамизо
ћифта
,
ни
макнути
,
ни
дисати
.
благословен
село
,
од
сељак
нигде
боље
вајте
под
овај
божји
звезда
;
жилав
,
а
опет
он
моћи
и
’
вако
и
'
наки
.
само
са
он
лепо
,
низ
длака
,
ласкати
он
простота
,
ако
хтети
и
глупост
,
па
готов
посао
,
слуга
,
роб
!
јесам
ли
ја
разумети
,
мој
добар
Гргур
?
Гргур
он
гледати
,
ћуташе
,
и
гризаше
свој
румен
доњи
усница
.
—
Ћутиш
?
бол
?
знати
ја
,
кад
јесам
човек
ранити
,
жиг
,
тиштање
,
штрецање
...
да
извести
на
чисто
;
сума
мој
програм
:
живети
што
лепше
и
лакше
.
доста
јесам
се
мучити
.
да
пасти
на
нос
,
ни
Вељко
,
ни
Доситије
;
ћата
,
секретар
,
начелник
—
уја
!
—
„
пензионер
"
с
црн
низак
капа
,
дугачак
капут
,
ципела
без
обсецати
и
незграпан
кожан
рукавица
у
зимњи
доба
.
Шта
хтети
,
тако
јесам
кола
живот
.
судбина
јесам
судбина
,
а
човек
јесам
срећан
,
док
она
јесам
покоран
.
Послушност
јесам
поредак
,
а
поредак
јесам
мати
сав
,
па
и
угодан
живот
,
власт
,
богаство
,
сав
...
Положај
,
новац
...
да
,
без
шал
,
јесам
ли
се
обратити
попечитељство
?
Гргур
он
погледати
мало
разрогачен
поглед
.
—
Што
ја
гледати
тако
?
наставити
Или
,
не
мењати
тон
ни
ритам
...
питати
ти
:
јесам
ли
послати
„
прошеније
"
ради
служба
?
ако
не
ти
она
,
богме
они
ти
хтети
молити
.
време
јесам
време
,
ветар
,
брз
,
пролазити
.
сваки
дан
јесам
по
један
чанак
,
у
који
,
ма
једанпут
,
ваљати
заитити
свој
кашика
.
Прошеније
,
служба
,
положај
,
па
онда
сањати
колико
тај
срце
искати
,
мој
добар
Гргур
...
А
како
стајати
с
пара
?
без
она
јесам
свуда
зло
,
у
туђина
још
понајгоре
.
који
меџедија
хтети
шкодити
...
Божа
здравље
...
ја
ти
веровати
...
вратити
ја
.
без
писмен
ни
рођеном
отац
;
ти
,
мој
добар
Грга
,
веровати
,
веровати
више
но
сам
себе
.
ту
Или
рука
к
ћемер
,
али
јесам
Гргур
уставити
.
—
хвала
,
хвала
,
Или
,
чувати
,
не
трудити
се
;
јесам
оскудан
,
сав
јесам
дати
бог
.
—
Добра
,
добро
,
наставити
Или
с
приметан
задовољство
што
не
морати
крњити
сложен
фишек
...
рећи
ти
,
да
сутра
полазити
.
не
моћи
писати
,
незгодно
ти
јесам
.
добро
,
казивати
,
побележити
,
па
не
брати
брига
.
ту
извадити
и
отворити
кожан
бележница
.
—
отићи
или
писати
мој
у
село
,
да
јесам
...
не
,
не
...
да
јесам
потпунце
здрав
и
весео
.
Или
забележити
.
—
ако
отићи
до
село
,
спустити
се
и
до
школа
мој
стар
учитељ
.
—
Макса
?
добро
,
забележити
јесам
.
—
пољубити
он
у
рука
.
—
Баш
кад
хтети
.
—
и
учитељка
.
—
не
бранити
,
забележити
јесам
.
—
Па
ја
лепо
поздрав
и
мој
другарица
.
—
другарица
?
упитати
Или
радознало
,
држати
крај
од
плајваз
међу
усна
.
—
Бележи
!
—
Ева
,
бележити
!
—
Даница
моћи
рећи
и
да
јесам
ранити
.
—
дакле
,
име
она
јесам
Даница
...
А
јесам
ли
млад
?
—
Мог
доба
.
—
Нашег
доба
,
прекрасно
!
питати
ти
,
не
морати
бележити
:
а
јесам
ли
леп
?
—
знати
да
јесам
честит
и
добар
...
—
Што
јесам
добро
и
честито
,
онај
јесам
и
лепо
.
не
спадати
на
ствар
,
али
јесам
згорег
свашта
прибележити
.
ту
се
Или
и
нехотице
мало
замислити
.
Поћута
,
па
онда
тих
глас
:
—
Гргур
!
—
но
?
—
Чина
ја
се
да
јесам
увек
бити
паметан
.
—
Па
?
—
Али
јесам
ипак
учинити
један
велик
,
велик
лудорија
.
—
Само
неки
јесам
на
један
.
-
један
али
голем
.
бити
јесам
тај
,
брајан
мој
,
у
неки
рука
будала
.
помислити
само
:
бити
јесам
ти
се
заљубити
.
—
ти
?
—
ја
,
Или
Милетић
,
па
јесам
крити
,
крити
као
гуја
нога
.
али
сам
се
и
находати
ноћу
,
па
све
испод
њезин
прозор
.
па
што
јесам
се
науздисати
,
доста
ја
јесам
за
цео
век
;
једном
јесам
тако
уздахнути
,
да
у
мало
не
угасити
свећа
пред
себе
.
А
знати
ли
,
ко
бити
богиња
?
Миланов
сестра
.
—
Ружица
?
—
Ружица
глава
.
увући
ја
се
под
кожа
,
у
крв
,
у
глава
,
кудгод
крочити
нигде
да
умакнути
од
њезин
сенка
.
узети
књига
,
отворити
,
читати
у
себе
,
читати
на
глас
,
узалуд
,
чинити
ја
се
:
њен
модроплав
очи
вирити
иза
ситан
слово
,
па
ја
мамити
,
па
ја
зачинкавају
.
један
недеља
по
подне
просто
ја
се
смркнути
.
Потрчим
на
Зерек
стар
Гркиња
.
карта
амо
,
проклети
бабускера
!
гледати
и
ја
и
она
.
бројити
,
читати
,
говорити
,
сав
прилика
горе
од
горих
.
бацити
јермилук
,
па
готово
око
јација
пожурити
се
мајстор
-Јовановој
кућа
.
Још
не
бити
стигнути
из
Карловци
.
правац
она
у
соб
.
сам
.
Јуначно
стати
пред
она
и
почети
тачно
љубаван
изјава
,
који
јесам
већ
одавна
бити
спремити
и
на
изуст
научити
.
—
Па
?
—
Па
,
онако
млад
,
па
леп
,
па
паметан
,
али
шта
хтети
,
кад
она
јесам
у
глава
чађав
.
ја
говорити
,
говорити
,
а
она
се
смејати
,
смејати
грохот
.
ја
поновити
свој
мучан
слово
,
црвен
,
знојити
се
,
она
,
ћурак
,
смејати
ли
се
смејати
.
и
ја
ти
загудети
у
други
жица
:
она
се
смејати
,
и
ја
се
смејати
;
почети
се
прћити
,
почети
се
богме
и
ја
дурити
;
подрвенети
,
па
треснути
нога
о
патос
,
и
ја
нога
о
патос
,
па
нагнути
на
врата
,
у
помрчина
.
тај
јесам
да
јесам
бегати
,
као
да
ја
сто
враг
гонити
.
Чујеш
ли
,
Гргур
,
тај
оно
јесам
права
роспија
.
ајаој
,
тешко
ли
јесам
њен
суђеник
,
ала
хтети
он
гуја
ујести
.
-Онако
честит
родитељ
,
па
тако
...
али
сав
бити
па
проћи
.
као
што
видити
,
први
љубав
јесам
ја
сретан
.
зато
се
,
чути
ли
ја
,
хтети
више
ни
заљубљивати
.
А
знати
и
лек
од
љубав
:
оженити
се
.
ту
Гргур
нехотице
мрднути
болестан
нога
;
од
бол
он
се
лице
намрштити
.
по
мали
ћутање
жмирнути
Или
мало
десни
ока
.
—
Па
као
што
ја
рећи
,
Даница
јесам
ваљан
девојка
?
—
права
Српкиња
,
приметити
Гргур
.
—
вредан
?
—
кртица
.
—
здрав
?
—
као
природа
.
—
Лепа
?
—
цвет
.
—
Добра
?
—
босиљак
.
—
А
тај
се
не
мислити
женити
?
—
не
.
—
Ал
’
...
хтети
Или
још
један
питање
,
али
он
не
умеде
,
ни
изговорити
.
Нешто
јесам
хтети
,
али
и
јесам
не
знати
шта
.
—
Па
,
Гргур
,
почети
Или
устајати
.
—
Шта
јесам
Или
?
—
Па
да
полазити
.
—
хвала
ти
.
—
сав
хтети
поздравити
.
—
ја
ти
лепо
молити
.
—
Кажем
ти
:
све
.
ма
како
бити
,
сврнути
у
твој
село
.
Баш
да
видити
и
тај
твој
учитељ
Макса
.
ја
хтети
ти
већ
писати
.
надавати
се
.
ко
знати
,
можда
хтети
ти
данас
сутра
бити
и
у
Београд
.
ствар
ићи
и
тако
и
тако
.
Аустрија
,
стар
лисица
...
велим
ти
,
чувати
се
!
Ништа
ти
не
рећи
за
Милана
.
растурен
комитет
...
и
он
јесам
већ
у
служба
.
за
он
се
не
бринути
...
да
он
поздравити
?
збогом
!
да
ти
отворити
прозор
?
запарати
;
а
како
јесам
на
поље
леп
хладовина
.
красно
вече
;
изведрити
се
;
лак
ноћ
,
Гргур
,
лак
ноћ
!
и
Или
,
затворити
неспретно
врата
,
који
јесам
,
ненамазан
,
врло
досадно
цврчати
,
изгубити
се
у
вечерњи
сутон
.
XИ
.
седити
учитељ
Макса
,
али
пред
он
ни
Александар
царја
македонски
,
ни
Жертве
Аврамов
,
ни
Алексија
божији
человјека
,
јесам
самцит
,
задубљен
у
мисао
,
седити
свој
соба
и
бројити
бројаница
.
Још
исти
она
икона
над
кревет
његов
,
исти
онај
цица-маца
прести
испод
голем
пећ
.
али
се
велик
промена
догодити
на
лик
стар
наставник
;
пре
се
бријати
редовно
четвртком
и
субота
,
а
глете
он
сад
,
пустити
јесам
сед
брада
,
па
ви
он
чисто
тешко
познати
.
према
он
његов
ћерка
Даница
,
у
леп
,
цветан
година
.
густ
кос
свити
у
витица
око
фес
са
црн
свилен
кићанка
.
какав
крупан
црн
очи
испод
висок
чела
,
па
уста
вазда
отворити
,
а
усница
танак
и
отворено
румен
,
висок
поносит
врат
,
а
стас
она
витак
и
достојанствен
.
у
рука
она
шав
,
оборити
леп
мудар
глава
,
и
шија
.
онај
исти
стар
,
сада
још
стар
сат
тиктакати
на
сав
пређашњи
место
,
равнодушно
дочекивати
и
испраћати
неумољив
час
живот
.
А
кад
бити
ући
у
учионица
,
једва
бити
распознати
слово
на
мапа
,
толико
јесам
потамнети
и
местимице
истрти
,
а
скамија
готово
поцрнео
,
пун
урезан
име
од
неколик
ђачки
нараштај
.
патос
се
извитоперити
,
прозор
на
зарђан
шарчица
олабавити
;
она
велик
пећ
испрепуцан
сав
па
жут
земља
а
местимице
и
пекмез
поизлепљивати
,
а
Света
се
Сава
једва
видити
из
свој
црн
оквир
,
толико
он
покрити
неочистљив
прах
,
она
неразговетан
павлака
,
који
за
себе
остављати
време
као
свој
неизгладљив
стопа
.
у
цео
кућа
нем
тишина
.
Ђаци
распустити
кућа
због
берба
.
други
половина
септембар
,
време
чисто
,
топло
,
суво
,
грожђе
у
велик
сазрео
,
а
кукуруз
већ
јесам
ужутети
.
око
вечерњи
звоно
,
отворити
се
школски
вратница
и
у
двориште
ући
два
млад
господин
.
гледати
школски
зграда
,
који
јесам
зид
тако
чисто
бео
,
али
дрвен
кров
од
срезан
клис
на
много
место
попустити
,
па
овде
онде
озеленео
маховина
.
у
отворен
ходник
,
близу
кухински
врата
,
дремати
фамулус
Степан
,
у
дремеж
лула
испустити
,
па
сад
,
тргнути
се
од
цврчање
вратница
,
предигнути
се
нешто
мало
,
и
док
радознало
упирати
поглед
у
изненадан
отмен
гост
,
дотле
леви
рука
пипати
по
земља
и
тражити
свој
разбрибригу
,
да
јесам
опет
намакнути
на
чибучић
у
други
рука
.
млад
странка
,
на
велик
чудо
Степанов
,
не
упутити
се
школа
,
већ
савити
права
под
велик
брест
код
кош
,
да
у
дебео
хлад
мало
одахнути
и
шарен
марама
покупити
зној
са
чела
и
лице
,
„
кад
хтети
овамо
,
други
работа
“
,
прогунђати
спаваћив
Степан
и
наново
се
налактити
на
клупа
,
на
који
јесам
дотле
лежати
.
да
јесам
који
срећом
још
који
дувански
влакно
у
окорео
дуванкаси
,
он
бити
већ
до
сад
у
велик
припалити
.
странка
стајати
у
хлад
,
он
спокојно
лешкати
и
гледати
у
зољеве
,
који
зујати
око
стреха
и
глава
туцкати
о
дрвен
ступчић
;
Даница
,
не
дизати
глава
,
шија
,
а
учитељ
Макса
,
држати
бројаница
,
набрати
чела
,
скупити
смежуран
усна
,
па
мисао
заћи
у
близ
и
далек
прошлост
.
Сећа
се
старац
свега
,
и
ни
један
од
давнашњи
успомена
да
он
развеселити
.
Још
и
данас
,
као
некада
,
радити
брижљиво
;
кад
јесам
за
школски
сто
,
не
чинити
он
се
да
јесам
баш
толико
заћи
у
година
;
још
и
данас
,
као
свакада
,
тачно
се
држати
„
претписанија
"
.
али
ни
из
далек
онај
пређашњи
строгост
,
штап
и
сад-прети
,
претити
и
колико
не
требати
,
али
не
бити
.
Тачан
јесам
у
црква
,
али
бити
се
при
појање
чешће
накашљати
,
а
по
каткад
се
сетити
овај
и
онај
,
па
он
се
једва
чути
глас
,
или
он
се
стегнути
грло
,
или
он
се
толико
овлажити
очи
,
да
не
видити
ни
она
крупан
минејски
слово
,
„
начелан
"
.
долазити
он
и
сад
српски
новина
,
али
,
док
Даница
не
стигнути
да
он
она
прочитати
,
ни
такнути
она
хтети
.
не
толико
слаб
вид
радити
,
наочари
јесам
он
добар
,
поуздан
,
али
он
,
ни
јесам
не
знати
зашто
,
мало
занимати
и
необичан
новост
.
Често
изаћи
пред
школа
,
спреман
да
се
проћи
по
село
,
узети
штап
,
кћер
он
капут
ишчеткати
,
постојати
још
који
часак
или
отићи
и
до
вратница
,
па
се
одједанпут
нешто
присетити
,
вратити
се
.
„
Дај
ја
,
кћер
,
папуча
,
“
рећи
бити
уморен
глас
,
па
се
тај
дан
не
бити
ни
макнути
испод
школски
кров
.
поп
Крста
он
долазити
,
али
не
често
као
некада
,
отежати
јесам
,
а
и
ослабити
,
што
јесам
он
изневерити
зуб
,
али
што
јесам
он
издати
нога
,
једва
пренети
водица
по
нурија
.
у
млад
доба
,
друштво
радити
,
пратити
бити
он
и
учитељ
Макса
,
али
јесам
тај
сад
сасвим
престати
.
и
кад
доћи
један
други
на
поседак
,
говорити
много
мање
него
пре
,
мало
политичар
,
још
мање
се
диспутати
.
некад
бити
се
мало
и
покартати
„
пунишака
"
,
тек
да
видити
ко
хтети
добити
,
али
од
дуг
време
ни
тај
не
„
упражњавати
"
.
А
о
вертеп
ни
спомен
.
А
шта
ли
јесам
стар
учитељ
тако
оцепити
од
свет
?
тај
здрав
старост
чинити
дан
драг
,
сладак
;
врење
и
борење
нестати
,
тихо
,
мирно
тећи
једноличан
дан
,
слатко
као
у
детињство
,
зато
се
многи
старац
,
који
раније
који
доцније
,
„
подетити
“
.
али
строг
наставник
јесам
старост
сломити
,
поразити
он
удар
,
истина
очекиван
,
али
и
сувише
силан
да
се
преболети
:
у
фебруар
он
за
навек
оставити
учитељка
,
срушити
се
стуб
његов
миран
и
„
вредан
живот
.
покојница
јесам
лебдити
над
он
као
над
дете
,
годити
он
сав
навика
,
дворити
он
мање
као
брачни
друг
,
више
као
мати
дете
.
јутром
Макса
ранити
,
готово
први
у
село
,
али
још
ни
довршити
јутрењи
молитва
,
а
већ
се
кава
пухати
на
сто
.
недеља
се
журити
на
јутрење
,
још
прво
звоно
ни
одзвонити
,
а
обучен
учитељка
већ
држати
леген
да
он
полити
,
па
да
он
додати
чист
преобука
.
кад
се
око
подне
вратити
са
час
школски
,
тек
што
попити
ракија
и
на
сахат
куцнути
подне
,
врата
бити
се
отворити
а
учитељка
јела
уносити
.
сав
тај
ред
,
ту
материн
тачност
,
вршити
и
Даница
,
њезин
добар
дете
,
али
тек
тек
,
јесам
дете
што
и
брачни
друг
,
снебивати
се
,
снебивати
се
и
од
свој
рођени
.
тај
Макса
уздахнути
дубоко
,
и
таман
да
спустити
зрнце
на
бројаница
,
а
на
врата
се
зачути
куцање
.
Даница
се
исправити
,
свој
крупан
очи
погледати
према
врата
,
који
се
отворити
и
унутра
ући
оба
млад
господин
,
што
се
дотле
одмарати
у
хлад
под
брестовина
.
обадвојица
лепо
обучен
,
европски
,
само
јесам
имати
вишњев
фес
с
црн
кићанка
од
свилен
ибришим
.
један
сухоњав
,
мање
бео
него
блед
,
чела
висок
,
ока
зелен
,
кос
до
глава
ошишан
,
а
висок
,
за
један
глава
виши
од
свој
други
,
који
јесам
више
дежмекаст
,
округао
образ
,
учешљан
,
готово
зализан
кос
,
руменити
,
али
дебео
усна
,
кроз
који
провиривати
рехав
предњак
.
—
добар
дан
,
господин
учитељ
!
викнути
онај
дежмекаст
,
пошто
обадвојица
поскидати
фес
.
Макса
она
отпоздравити
,
а
непрестано
она
посматрати
свој
упао
очи
.
—
ви
хтети
се
мало
зачудити
наш
долазак
.
опростити
,
путник
.
А
имати
на
ви
порука
.
Гргур
...
Још
онај
дежмекаст
добра
и
не
изустити
име
свој
другар
,
а
Даница
клонути
рука
и
спустити
шав
на
сто
.
лице
она
се
преобразити
,
лепо
,
па
синути
још
леп
белоћа
и
бледило
.
—
ја
јесам
Гргуров
друг
,
полазити
на
свој
„
опредјеленија
“
,
почети
опет
онај
дежмекаст
.
—
молити
за
ваш
чесан
име
,
упитати
Макса
,
пошто
обадва
млад
господин
,
понуђен
,
сести
.
—
Моје
јесам
име
Или
,
почети
опет
дежмекаст
господичић
,
а
овај
јесам
мој
и
Гргуров
друг
,
мајстор
-Јованов
син
Милан
.
путовати
,
ја
,
писар
судски
,
у
Крушевац
,
а
овај
млад
професор
у
Крагујевац
.
тај
Или
погледати
значајан
Даница
.
па
онда
опет
у
учитељ
Макса
.
—
Госпођица
?
—
Мојо
кћер
.
одговорити
Макса
.
—
Даница
,
ако
се
не
варати
.
доносити
ви
поздравити
.
дозволити
ја
да
извадити
мој
бележница
.
Гргур
јесам
још
у
Војводина
.
ратовати
.
и
ја
јесам
по
народни
посао
одлазити
тамо
.
народ
јесам
народ
;
ваљати
он
богме
послужити
.
ево
,
видити
,
прибележити
јесам
баш
његов
реч
:
„
поздрав
мој
стар
добар
учитељ
Макса
,
па
поздрав
мати
и
отац
“
.
тај
говорљив
Или
застати
,
па
очи
око
себе
,
час
у
учитељ
,
час
у
Даница
.
—
Ева
јесам
прибележити
од
слово
до
слово
:
па
„
пољубити
у
рука
и
мој
добар
учитељка
“
...
молити
где
јесам
госпођа
?
сигурно
се
налазити
у
кућа
?
—
јесте
,
у
кућа
јесам
,
промуцати
Макса
,
једва
изговарати
,
у
кућа
,
али
у
вечит
.
сав
се
ућутати
.
Или
спустити
отворен
бележница
предати
се
,
а
Милан
,
ма
да
се
лице
трудити
да
исказати
саучешће
,
опет
не
скидати
ока
с
леп
учитељев
ћерка
.
—
А
шта
знати
,
драг
господин
учитељ
,
сав
хтети
тамо
,
да
бог
поживети
остатак
!
почети
Или
,
прибирати
,
па
,
да
бити
изазвати
други
расположење
,
запитати
:
—
село
Гргуров
јесам
одавде
далеко
?
-—
сат
,
одговорити
,
готово
и
нехотице
,
Даница
.
—
сат
?
па
тај
јесам
ту
...
Шта
велим
,
брата
Милана
,
да
походити
његов
отац
?
пут
јесам
сигурно
леп
?
—
сав
поток
и
кроз
ливада
,
приметити
Даница
.
—
Врла
лепо
,
таман
на
конак
.
Пристајеш
ли
,
Милана
?
Милан
ништа
не
одговорити
.
Даница
не
бити
по
воља
,
желети
јесам
да
походити
онај
двоје
стар
горе
у
село
.
давно
се
Гргур
јесам
ники
јављати
.
—
ићи
,
ићи
,
драг
господин
.
Жао
хтети
она
бити
кад
чути
да
јесам
пролазити
;
а
и
Гргур
хтети
ви
бити
захвалан
.
ви
не
знати
,
шта
јесам
самоћа
.
ви
јесам
сит
свет
,
а
ми
јесам
гостити
догађај
...
али
,
лепо
хтети
ви
молити
,
где
се
Гргур
налазити
?
—
у
Томашевац
.
—
Чудо
не
написати
два
три
редак
свој
родитељ
.
—
јесам
моћи
,
госпођица
.
—
јесам
моћи
?
—
јер
легати
.
—
Лежи
?
—
ранити
.
Даница
заћутати
.
Милан
јесам
опазити
бледило
на
њезин
леп
лик
,
и
док
јесам
Или
смишљати
како
да
пребацити
говор
на
други
обала
,
она
се
,
љубазно
али
усиљено
,
насмехнути
,
узити
служавник
и
отићи
у
кућа
да
спремити
послужење
.
оставити
служавник
на
кухињски
огњиште
,
брзо
отрчати
у
свој
баштица
,
па
кроз
мален
лехица
тамо
к
ограда
,
сагнути
се
и
узабрати
један
лист
од
здравац
,
пољубити
он
,
погледати
преко
ограда
,
а
врео
јесам
сузити
облиш
.
имати
ли
велик
срећа
од
овако
чист
и
невин
суза
,
који
се
за
ми
пролити
?
само
јесам
онај
бити
срећан
на
земља
,
који
јесам
оваки
благо
пожети
.
сав
јесам
друго
наместити
пажња
,
дворба
,
ласкав
или
оштар
,
реч
:
лукав
притворство
,
маштанија
!
да
ли
јесам
и
Гргур
,
мислити
покашто
о
она
,
осетити
и
сам
сладост
од
оваки
суза
?
кад
се
Даница
повратити
и
послужити
кафа
,
Милана
јесам
необично
рука
дрхтати
,
кад
се
машити
за
шољица
.
он
,
вазда
смишљен
,
присебан
,
опрезан
,
гледати
како
јесам
завезати
.
сплести
се
па
ни
један
паметан
,
па
чисто
се
бојити
да
се
мрднути
на
столица
.
Већ
он
нога
мало
поутрнути
,
пребацити
бити
један
преко
други
,
али
,
ма
да
јесам
час
по
намеравати
,
опет
се
не
усудити
мрднути
она
.
овда
онда
,
тек
да
рећи
што
,
умешати
се
у
разговор
,
али
тако
збунити
,
расејано
,
да
јесам
најзад
напустити
и
тај
покушај
,
ућутати
се
,
кад
крадом
а
кад
отворено
погледати
у
леп
домаћица
.
А
Или
?
ма
да
он
се
Даница
допасти
преко
сваки
очекивање
,
ма
да
она
јесам
и
он
чешће
,
дуже
и
дрзак
посматрати
,
опет
се
ни
најмање
не
дати
омести
у
сав
обичан
хумор
.
његов
практичан
разум
,
у
известан
,
врло
одмерен
граница
,
радити
непрестано
,
као
навијен
сат
,
никад
јаче
,
никад
слаб
,
никад
у
висина
,
никад
у
дубина
.
говорити
јесам
о
летина
,
о
време
,
о
покрет
,
о
политика
,
али
јесам
говорити
по
готов
сам
.
Макса
он
се
чинити
и
сувише
озбиљан
,
Даница
снуждити
,
а
Милан
у
овај
прилика
.
колико
и
не
требати
—
политичар
.
ни
слутити
јесам
оно
,
што
се
у
његов
други
зачети
и
нагло
почети
расти
и
бујати
.
сад
он
пасти
на
памет
мисао
:
да
покренути
говор
о
школа
.
сиротан
,
а
радан
,
давати
јесам
кондиција
деца
имућан
Сављанин
.
од
тај
доба
управо
и
водити
свој
порекло
онај
жут
котурић
у
његов
ћемер
.
Тадашње
„
устројеније
јаван
училиштног
наставленија
"
знати
јесам
готово
на
памет
.
—
Па
како
са
школа
?
почети
Или
да
газити
у
густ
честар
тадашњи
примењен
педагогија
.
Макса
поћутати
,
слегнути
мало
раме
,
па
пристојност
радити
рећи
:
„
и
тако
,
и
тако
.
“
—
и
тако
,
и
тако
...
знати
,
знати
,
драг
господин
,
учити
деца
мучан
работа
.
па
још
на
данашњи
време
.
ко
јесам
деца
учити
,
не
знати
шта
јесам
посати
.
ту
требати
стрпљење
,
ђаволски
стрпљење
.
—
требати
,
изустити
Макса
,
док
Или
само
одахнути
.
—
ја
ники
никакав
служба
не
бити
дати
,
ником
,
ни
мој
рођеном
отац
,
док
не
поднети
уверење
да
јесам
ма
година
дан
деца
учити
.
зар
јесам
и
школа
држава
,
а
дечица
народ
,
и
те
какав
народ
?
!
А
учитељ
,
у
један
једити
глава
,
цео
правитељство
.
ја
хтети
се
заклети
,
ево
сад
у
црква
:
теже
јесам
дајанисати
у
школа
него
дрмати
вилајет
.
Учитељу
се
Макса
допасти
овај
избачен
поређење
.
„
искусан
човек
"
,
помислити
у
себе
,
оставити
бројаница
на
сто
до
себе
,
па
поглед
пажљив
у
Или
.
—
Свашта
хтети
свој
пријатељ
,
зналац
,
али
учитељ
требати
да
се
—
родити
.
видити
ја
,
ја
се
јесам
држати
точно
наставленија
.
кад
не
ићи
овако
,
а
ја
онако
,
а
негде
наићи
на
тврд
главурда
,
па
хтети
,
не
хтети
,
морати
и
овако
и
онако
.
—
тако
јесам
!
потврдити
Макса
са
задовољство
и
сав
велик
интересовање
.
—
Па
онда
,
наставити
Или
,
дигнути
прст
у
вис
,
учитељ
морати
бити
строг
!
без
строгост
нем
напредак
.
Лесковац
јесам
лесковац
,
ужасан
,
али
у
рука
наставник
ствар
благословен
,
три
пут
благословен
.
ту
се
Даница
мало
намрштити
,
„
свевидећи
"
око
Илијин
брзо
он
уверити
,
да
јесам
промашити
.
—
прут
јесам
нужан
зло
...
зар
не
мислити
и
ви
тако
,
госпођица
?
окренути
се
Даница
,
намеран
да
поублажити
оштрина
свој
мишљење
.
—
не
мислити
,
одговорити
Даница
одлучно
.
Или
у
мало
не
збунити
оваки
отворен
опозиција
.
—
не
мислити
?
почети
он
,
брзо
,
брзо
смишљати
како
да
наћи
свој
реч
смисао
,
који
јесам
ближе
и
њезин
назор
.
видити
...
видити
...
јесам
...
све
,
као
што
рећи
,
сав
зависити
од
тај
како
се
узети
...
и
оштар
нож
јесам
опасан
,
док
јесам
у
мудар
рука
,
а
туп
орудије
...
узети
,
молити
ви
,
шта
бити
бити
од
деца
,
од
народ
,
да
јесам
прут
,
да
јесам
шиб
?
много
јесам
о
тај
расуждавао
,
прут
јесам
храпав
пут
,
али
водити
добар
,
опак
средство
,
али
благословен
цјел
!
А
цјел
јесам
главно
,
драг
госпођица
,
цјел
!
знати
ли
онај
правило
:
цјел
освештавати
средство
?
сума
'
искуство
,
сума
мудрост
,
јесам
ли
ви
познати
бити
овај
всемирно
правило
?
—
јесам
ја
бити
познат
,
одговорити
Даница
.
али
не
чинити
ништа
,
ја
јесам
жао
мален
деца
,
па
бар
бити
она
поштедити
од
бој
.
—
дакле
јесам
,
госпођица
,
противу
фиргаз
!
Чујеш
ли
,
Милана
?
и
ту
дрмнути
за
рукав
свој
замишљен
друга
,
противу
фиргаз
!
морати
признати
,
госпођица
,
да
јесам
човекољубив
и
од
ја
и
од
Милана
.
али
моћи
се
погордити
,
јесам
у
тај
сам
самцит
,
тај
јесам
исти
мњеније
и
ваш
земљак
.
и
Гргур
бити
хтети
и
ред
у
народ
и
штап
у
ватра
.
тај
Даница
лакнути
на
срце
,
осути
она
се
душа
нешто
и
топло
и
мило
,
па
једва
сакрити
још
јак
дах
,
који
се
почети
отимати
.
—
Шта
се
и
шта
не
бити
хтети
,
мој
драг
госпођица
,
али
шта
хтети
,
кад
не
дозвољавати
околност
,
општи
спокојство
,
поредак
свет
.
Шта
бити
бити
од
педагогија
,
од
држава
?
и
мудар
политика
не
да
се
извести
,
док
се
не
ошинути
.
ево
да
запитати
господин
отац
...
тај
јесам
све
—
година
,
знање
,
искуство
,
један
слово
све
...
рећи
ми
,
драг
господин
Макса
,
шта
бити
бити
од
свет
,
кад
бити
се
сад
прочитати
у
школа
,
у
народ
:
деца
,
браћа
,
немати
више
фиргаз
,
немати
више
батин
...
рећи
:
шта
бити
бити
...
рећи
без
околиш
,
слободно
,
отворено
...
рећи
,
сав
се
покоравати
ваш
разуман
мишљење
...
сав
...
рећи
...
—
бити
бити
,
бити
...
ја
не
знати
шта
бити
управо
бити
,
одговорити
Макса
,
не
моћи
тачно
да
ока-чествује
друштвено
стање
,
који
бити
онда
настати
.
—
знати
шта
бити
бити
,
умешати
се
и
Милан
,
доћи
већ
једном
себе
од
утисак
који
он
јесам
испунити
прост
,
природан
и
леп
појава
учитељев
кћер
.
сав
он
радознало
погледати
.
он
наставити
:
—
бити
бити
тај
што
и
данас
—
ништа
!
Честити
бити
бити
честит
,
а
уље
—
уље
!
бојити
уничтожава
,
а
не
воспитавати
.
Госпођица
имати
права
,
прут
јесам
грозан
.
ја
она
се
гнушати
.
да
ти
повалити
,
драг
Или
?
Или
тренути
само
,
шикнути
мало
кроз
нос
,
па
,
да
сакрити
незадовољство
,
лукав
се
смешкати
.
видити
да
јесам
насести
,
а
већ
он
почети
много
до
тај
стајати
,
да
према
Даница
јесам
противан
мишљење
.
помислити
у
себе
:
„
Зађох
далеко
,
дубоко
јесам
,
али
хтети
испливати
,
скретати
!
"
и
доиста
...
—
Учита
ли
деца
по
наставленију
,
запитати
Макса
,
или
се
још
држати
стар
практика
?
—
Држим
се
,
како
да
ви
казати
...
држати
се
све
више
и
више
наставленија
.
—
права
имати
,
власт
јесам
власт
,
да
јесам
мудар
не
бити
бити
стар
.
ја
само
једно
никако
не
ићи
у
глава
:
не
знати
само
шта
сметати
да
аз
бити
аз
,
а
буки
—
буки
.
казивати
ли
и
ви
име
слово
или
просто
:
аз
—
а
,
буки
—
б
.
ја
не
видити
да
јесам
тај
бог
знати
како
паметно
,
а
јесам
ни
лакше
.
—
Лакше
јесам
,
можда
и
против
свој
воља
упасти
он
у
реч
Даница
.
—
и
лакше
и
природније
,
потврдити
и
Милан
.
Макса
не
рећи
свој
мишљење
.
—
знати
тај
добро
,
знати
,
осећи
се
зловољан
Или
на
Милана
;
све
што
јесам
стар
,
ти
не
ваљати
;
сав
бити
ти
друкчије
,
само
нек
јесам
онако
како
јесам
,
цео
свет
да
заврнути
шија
.
ти
не
питати
,
питати
госпођица
...
допустити
само
да
разложити
.
—
сасвим
излишно
,
приметити
Даница
,
ја
јесам
се
одавна
над
деца
уверити
...
—
јесам
л
’
те
?
ви
јесам
дакле
за
стар
?
—
не
,
сасвим
за
нов
метод
.
Или
као
полити
.
Ћута
,
ћута
,
па
онда
да
бити
преухитрити
:
—
имати
права
,
госпођица
;
стар
или
нов
метод
—
сав
зависити
од
наставник
.
ту
јесам
Или
погодити
где
требати
,
правац
у
центар
кратак
целокупан
Максин
педагогија
.
Макса
,
сав
више
и
више
закачивати
хитар
,
непрекидан
беседа
Илијин
,
и
јесам
доћи
у
