Србин
и
хрватица
или
љубав
и
народност
роман
из
народносни
размирица
Срба
и
Хрват
у
Загреб
.
написати
Душан
Рогић
и
.
„
немати
Срба
!
“
—
ИИ
.
двобој
.
—
ИИИ
.
бес
и
лудило
.
—
Ив
.
кајање
.
—
В
.
њен
исповест
.
у
Београд
издање
БРАЋЕ
САВИЋА
@card@
.
цена
@card@
дин
.
или
@card@
новч
.
у
Београд
народни
ШТАМПАРИЈА
љубити
ВОЈОВИЋА
@card@
и
.
„
немати
Срба
“
Госпођица
Злата
Ивковићев
,
кћер
уважен
загребачки
грађанин
,
село
за
гласовир
,
тај
свирати
и
певати
познат
песма
хрватски
песник
Петар
Прерадовић
:
„
Ко
јесам
срце
у
тај
дирн'о
,
тај
јесам
тако
сад
немирно
?
као
тица
у
затвор
—
за
свет
тај
жеља
морити
.
Ниј
’
у
свет
небо
твој
—
мировати
,
мировати
срце
мој
!
не
ударати
тако
јако
,
Разбит
’
моћи
груда
лако
;
преслаб
јесам
измучити
,
А
да
пукнути
без
копрена
,
Бил
б
’
љут
рана
твој
—
мировати
,
мировати
срце
мој
!
...
“
ту
прекинути
свирка
и
,
обузети
неки
занос
,
устати
и
ходати
по
соба
,
говорити
сам
себе
:
„
Данас
ја
ништа
не
ићи
од
рука
.
Нешто
јесам
узрујати
—
узбудити
.
не
моћи
да
седити
на
један
место
.
ал
’
да
!
.
.
тај
јесам
сав
љубав
крив
—
сладак
љубав
!
...
срце
ја
тежити
некуда
,
а
не
знати
ни
само
куда
.
Баш
као
што
песник
велим
:
за
свет
он
жеља
мора
!
.
.
дивно
јесам
казати
—
врло
дивно
!
он
јесам
добро
познавати
срце
људски
.
али
зашто
да
јесам
такав
?
!
Зашто
да
јесам
нестрпљив
?
!
...
мировати
,
мировати
,
срце
мој
!
тај
ти
јесам
пун
срећа
,
пун
радост
!
љубаван
небо
тако
ти
јесам
ведро
,
тако
красно
...
!
сунце
љубав
с
он
ти
дивно
сијати
...
пуно
јесам
срећа
,
јер
—
он
ја
љубити
!
он
ја
љубити
и
—
“
у
тај
закуцати
неко
на
врата
,
и
она
се
тргнути
и
рећи
:
„
слободно
!
“
у
соб
ступити
њен
другарица
,
госпођица
Минка
Банковићев
.
—
Баш
јесам
добро
доћи
!
—
кликнути
Злата
радосно
.
—
ја
јесам
ти
се
данас
пожурити
;
не
моћи
да
седити
код
кућа
—
одговорити
госпођица
Минка
,
руковати
се
са
свој
другарица
.
—
Добра
јесам
учинити
,
јер
ја
јесам
тако
дуго
време
,
да
не
знати
шта
да
почети
и
шта
да
се
забавити
.
—
веровати
ти
.
срце
тај
јесам
немирно
—
једва
чекати
да
доћи
час
,
кад
хтети
се
састати
са
онај
,
који
ти
јесам
мио
на
свет
.
—
ти
добро
погађати
,
драг
пријатељица
.
од
онај
час
,
кад
јесам
се
с
Милана
упознати
,
увек
јесам
нестрпљив
;
срце
ја
јесам
немирно
,
и
срећан
јесам
онда
,
кад
јесам
он
близу
ја
,
—
онда
јесам
задовољно
,
онда
јесам
весело
.
—
кроз
неколик
часак
уживати
тај
срећа
.
Ићи
хтети
у
шетња
у
Тушканац
,
па
хтети
се
састати
с
он
;
он
хтети
тамо
бити
—
јесам
ли
?
—
да
!
тамо
се
често
састајати
.
и
данас
хтети
ја
тамо
чекати
,
и
тај
баш
на
онај
место
,
где
јесам
се
недавно
упознати
—
говорити
Злата
са
особит
живост
и
усхићење
.
—
једва
чекати
,
да
се
и
ја
упознати
с
он
,
и
да
ти
видити
,
како
јесам
срећан
,
кад
с
он
говорити
—
изјавити
Минка
.
—
Данас
хтети
ти
упознати
с
он
.
Видећеш
,
како
јесам
добар
срце
и
мити
у
разговор
.
—
Јака
се
радовати
тај
.
—
А
знати
ли
,
како
јесам
се
ја
с
он
упознати
?
—
рећи
Злата
.
—
како
?
—
кад
јесам
ти
са
свој
мати
отпутовати
у
Италија
,
он
јесам
на
скоро
за
тај
доћи
у
Загреб
.
ја
јесам
он
чешће
виђати
на
шеталиште
.
приметити
јесам
више
пута
,
како
ја
јесам
ватрено
погледати
,
кад
бити
пролазити
поред
ја
.
први
његов
поглед
упити
се
у
мој
срце
,
и
од
тај
час
желети
јесам
увек
он
само
да
видити
.
и
кад
јесам
он
видети
,
бити
јесам
срећан
,
јер
јесам
из
његов
очи
читати
одговор
жеља
срце
мој
.
Наша
јесам
се
срце
већ
тада
разумети
,
а
не
прозборити
јоште
ни
реч
један
с
други
.
—
ти
јесам
ја
и
писати
о
тај
—
приметити
Минка
.
—
да
!
писати
јесам
ти
,
јер
ја
јесам
тешко
бити
,
што
ти
јесам
бити
у
Загреб
,
да
ја
тешити
у
неизвесност
мој
љубав
,
да
окрепљаваш
нада
мој
,
да
хтети
се
испунити
велик
жеља
срце
мој
.
—
ја
бити
ти
заиста
бити
права
и
искрен
пријатељица
у
тај
.
—
како
бити
срећан
бити
,
да
јесам
ти
тада
моћи
рука
стиснут
,
па
ти
поверити
тајна
срце
свој
—
говорити
Злата
,
ухватити
Минка
за
рука
.
—
Срећна
бити
бити
,
да
јесам
се
моћи
с
ти
разговарати
овако
као
сад
,
јер
бити
онда
одлакшати
срце
мој
.
А
онако
—
морати
сав
осећај
стегнути
у
свој
груда
,
неимајући
она
ко
поверити
.
Срећна
јесам
бити
,
кад
јесам
ти
само
писати
моћи
.
—
како
ја
јесам
жао
,
кад
чути
да
тако
говорити
—
изјављивати
Минка
свој
саучешће
,
стискавати
Златин
рука
.
—
То
јесам
сад
проћи
.
сад
јесам
опет
заједно
.
но
да
ти
причати
даље
,
како
јесам
се
с
Милана
упознати
—
Причај
!
тај
ја
јако
занимати
.
—
приметити
јесам
,
да
јесам
он
тражити
прилика
,
да
се
са
ја
упознати
,
а
и
ја
јесам
тај
желети
.
—
Па
тај
јесам
онда
моћи
са
сав
лако
бити
!
ти
јесам
желети
да
се
с
он
упознати
,
а
он
јесам
опет
желети
,
да
се
с
ти
упознати
,
па
онда
јесам
готово
.
—
јесам
тај
баш
тако
лако
,
као
што
се
чинити
.
у
тај
жеља
проћи
много
дан
,
док
се
најпосле
не
догодити
красан
случај
,
који
испунити
наш
жеља
.
—
какав
тај
бити
случај
,
који
јесам
створити
толики
срећа
?
—
питати
Минка
.
—
диван
случај
!
ја
се
и
сад
радовати
,
што
се
тако
догодити
,
—
одговорити
Злата
.
—
А
шта
јесам
бити
?
—
Шетајући
са
свој
мали
сестра
по
Тушканац
,
срести
Милана
,
и
у
онај
час
,
кад
јесам
он
мимо
ја
пролазити
,
пасти
мој
лепеза
на
земља
,
који
ја
ни
сам
не
знати
како
се
догодити
.
он
она
јесам
из
учтивост
подигнути
и
рећи
ја
:
Госпођице
изволети
ваш
лепеза
,
ви
јесам
јесам
овај
час
изгубити
.
—
заиста
красан
случај
—
приметити
Минка
.
—
ја
он
се
захвалити
на
доброта
,
а
он
ја
рећи
,
да
он
јесам
врло
мило
,
што
ја
јесам
тај
услуга
учинити
моћи
.
и
тако
почети
разговор
,
идући
заједати
.
он
ја
се
показати
врло
мити
.
осетити
јесам
да
ја
љубити
исто
тако
,
као
и
ја
он
.
—
ти
јесам
срећан
,
драг
пријатељица
,
и
ја
се
радовати
твој
срећа
.
—
Срећна
јесам
и
од
срце
се
радовати
,
што
имати
ти
,
веран
пријатељица
,
са
који
се
моћи
разговарати
о
срећа
свој
.
—
А
и
он
јесам
за
цео
исто
тако
срећан
,
као
и
тај
,
јер
он
ти
љубити
.
—
Мог
бити
...
А
знати
шта
ја
јесам
рећи
тај
дан
при
растанак
?
—
Шта
?
—
рећи
ја
јесам
,
да
хтети
се
и
сутра
дан
на
исти
место
и
у
исти
доба
шетати
,
запитати
ја
на
тај
:
да
ли
хтети
и
ја
можда
сутра
дан
доћи
у
шетња
у
Тушканац
.
ја
јесам
он
одговорити
,
да
хтети
.
А
и
шта
бити
друго
одговорити
моћи
,
кад
јесам
добро
разумети
тај
његов
питање
.
—
То
јесам
одговарати
жеља
срце
твој
,
јесам
ли
,
драгати
Злата
?
и
ти
јесам
сутра
дан
опет
срећан
бити
.
-
тако
јесам
.
тај
бити
срећан
дан
у
мој
живот
.
дуго
јесам
се
тада
разговарати
.
и
он
ја
јесам
најпосле
изјавити
свој
љубав
,
и
говорити
ја
јесам
доста
о
љубав
и
њен
значај
.
и
утврдити
љубав
,
који
хтети
трајати
,
докле
и
ми
сам
трајати
...
“
на
тај
се
зачути
у
ходник
узрујан
мушки
глас
,
који
рећи
:
„
То
ја
јесам
ужасно
ражљутити
!
“
злато
пренути
и
ућутати
.
Беше
тај
глас
њен
брата
,
који
ступити
у
соб
заједно
са
свој
пријатељ
Ивана
Загорац
.
Поздравише
се
и
руковати
,
те
сести
сав
.
-
А
шта
ти
јесам
оно
„
ужасно
ражљутити
“
,
Зорко
?
Што
јесам
тако
узрујати
?
ти
се
и
сад
још
љутити
,
-
говорити
Злата
свој
брата
Зорка
Ивековићу
,
правник
четврти
година
на
загребачки
университет
.
-
ко
се
не
бити
љутити
!
-
одговорити
Зорко
.
-
А
шта
јесам
бити
?
Шта
се
догодити
?
-
помислити
само
:
Србин
!
а
родити
се
у
Хрватска
!
-
опет
јесам
се
препирати
са
тај
злокобан
Србин
-
рећи
Злата
,
нагласити
нарочито
последњи
реч
.
-
како
се
не
бити
препирати
,
кад
он
човек
не
моћи
доказати
.
он
јесам
себе
увртјети
у
глава
,
да
јесам
Србин
-
и
он
хтети
ти
остати
Србин
,
па
макар
он
како
доказивати
,
да
тај
не
моћи
бити
.
-
тај
јесам
баш
чудноват
људи
;
ја
она
никако
не
трпити
-
приметити
Злата
.
-
А
ко
бити
она
моћи
трпети
-
прихватити
Минка
.
-
ко
бити
она
трпети
,
кад
ми
вређати
наш
хрватски
права
-
умешати
се
Иван
.
-
ја
она
страшно
мрзети
,
ужасно
мрзети
,
-
рећи
Зорко
.
-
Рођени
јесам
у
Хрватска
,
а
не
хтети
да
бити
Хрват
,
већ
Срба
;
па
на
тај
човек
да
се
не
љутити
!
-
надовезати
Иван
.
-
заиста
јесам
тај
чудновато
-
рећи
Минка
.
-
ја
и
Злата
више
пута
јесам
се
о
тај
разговарати
,
и
не
моћи
се
начудити
,
како
тај
моћи
бити
,
да
Срба
имати
у
Хрватска
—
рећи
Минка
.
—
То
јесам
заиста
чудновато
!
—
приметити
Злата
.
—
како
бити
тај
моћи
бити
,
тај
ја
никако
не
разумети
—
зборити
Зорко
.
—
мој
ум
тај
не
моћи
да
докучити
.
Србин
!
а
родити
се
у
Хрватска
!
тај
тај
јесам
смешан
!
па
онда
да
она
човек
не
мрзети
.
сваки
ваљан
Хрват
морати
она
мрзети
!
—
тако
јесам
!
—
одобрити
сав
.
—
Живео
Зорко
!
—
узвикнути
Иван
—
тако
требати
увек
да
бранити
наш
хрватски
народни
права
!
—
Али
онај
хтети
ја
показати
!
—
прихватити
Зорко
.
—
Шта
мислити
,
како
јесам
безобразан
!
ја
он
доказивати
,
да
јесам
он
Хрват
,
јер
јесам
родити
у
Хрватска
,
а
он
ја
рећи
:
„
зар
за
тај
,
што
јесам
родити
у
Хрватска
,
да
морати
бити
Хрват
?
!
тај
не
стајати
,
јер
место
,
где
се
ко
родити
,
не
одлучивати
о
карактер
,
ни
о
име
,
па
на
о
народност
.
кад
бити
тако
бити
,
онда
,
да
јесам
се
ви
у
штала
родити
,
зар
бити
ја
ви
смести
рећи
да
јесам
коњ
!
“
...
Шта
мислити
—
како
јесам
безобразан
!
али
ја
хтети
он
већ
показати
!
Имаће
мој
револвер
послати
!
Показаћу
ја
он
,
како
хтети
он
са
ја
говорити
,
кад
ја
бранити
хрватски
народни
права
!
неки
добро
запамтити
,
кад
јесам
споменути
штала
и
коњ
!
...
на
двобој
хтети
,
да
!
...
јуначки
да
се
огледати
!
Избићу
ја
он
српство
из
глава
!
—
моћи
се
љутити
,
Зорко
.
—
рећи
Злата
.
—
Што
се
љутити
због
тај
?
!
—
Хоћу
да
он
показати
,
с
ко
имати
посао
.
на
двобој
јесам
он
позвати
!
—
на
двобој
!
заиста
?
—
Кликнуше
Злата
и
Минка
у
један
глас
.
—
дакако
!
на
двобој
!
—
ти
се
шалити
само
;
јесам
ти
таки
срце
—
рећи
Злата
свој
брата
.
—
ја
се
никад
не
шалити
.
—
ту
нем
шал
—
приметити
Иван
.
—
манути
се
сад
такав
разговор
;
почети
друго
што
,
—
рећи
Злата
.
—
дабоме
!
Почнимо
друго
што
—
прихватити
Минка
.
—
Злата
,
свирати
ми
у
гласовир
.
—
ако
јесам
сав
по
воља
?
—
молити
,
госпођица
,
ја
уживати
у
свирац
—
рећи
Иван
.
—
свирати
ми
хрватски
корачница
:
„
ој
бановац
,
ој
Хрват
,
хајдемо
!
“
—
предложити
Зорко
.
злато
сести
за
гласовир
и
засвирати
тај
песма
,
Зорко
и
Иван
пратити
јесам
,
певати
и
афектујући
рука
.
кад
јесам
свршити
песма
,
кликнути
Иван
:
„
Живела
!
”
А
Зорко
рећи
:
„
Ивана
,
дати
сад
онај
наш
.
“
Иван
се
ставити
у
важан
позитура
,
спремати
се
,
за
тај
почети
,
те
Зорко
прихватити
,
и
обојица
певати
,
млатати
рука
,
као
да
претити
:
„
Живила
Хрватска
и
њезин
права
,
Чувала
се
изрод
,
славосрпских
глава
!
удрити
,
удрити
,
in
der
štat
,
Славосрбом
штрик
о
врат
!
...
“
—
То
јесам
„
мото
“
наш
програм
!
—
кликнути
Зорко
,
кад
свршити
песма
.
—
То
јесам
„
succus
”
наш
идеја
!
—-
додати
Иван
.
—
Живели
!
—
кликнути
Злата
и
Минка
,
који
јесам
међу
тај
устати
бити
,
те
међу
себе
нешто
поверљиво
говорити
.
—
Живели
Хрват
!
—
узвикнути
Иван
.
—
Живела
велик
Хрватска
!
—
надовезати
Зорко
.
—
господин
Ивана
,
—
рећи
Злата
.
—
ви
хтети
ми
опростити
,
што
ви
морати
ја
и
Минка
оставити
,
јер
морати
ићи
наш
пријатељица
,
који
јесам
посета
обећати
.
—
молити
,
изволети
само
;
обећање
се
морати
држати
—
одговорити
Иван
.
Минка
и
Злата
спремити
се
,
тај
се
опростити
са
Зорка
и
Ивана
,
па
отићи
.
Зорко
,
остати
јесам
са
Ивана
,
рећи
:
„
једва
чекати
,
да
се
приближити
час
,
кад
хтети
се
јуначки
огледати
са
тај
Србин
—
тај
Србин
у
Хрватска
...
да
он
показати
,
шта
јесам
Хрват
!
—
Још
два
сат
и
десет
минута
,
па
јесам
време
двобој
—
рећи
Иван
,
извадити
сат
из
џеп
и
гледити
у
он
.
—
сад
ја
се
ваљати
спремити
на
тај
свет
дело
—
говорити
Зорко
,
па
отићи
у
други
соб
и
донети
револвер
.
—
у
слава
Хрват
и
велик
Хрватска
овај
хтети
се
револвер
данас
хорити
по
Тушканац
.
А
жртва
његов
бити
онај
син
Хрватска
,
који
не
поштовати
идеја
велик
хрватство
.
неки
познати
...
неки
видити
,
шта
јесам
Хрват
кадар
учинити
!
тај
хрватски
сав
хтети
бити
од
алпијски
кршан
гора
до
обала
црн
морати
!
—
Живео
,
Зорко
!
—
Живела
велик
Хрватска
!
—
Живела
!
у
тај
се
зачути
с
поље
,
где
неко
певати
:
„
најпре
требати
скочит
’
,
онда
рећи
:
хоп
!
тако
ја
јесам
каза'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
-
топ
!
хоп
,
хоп
—
поп
!
—
То
јесам
луд
јоја
,
—
рећи
Зорко
.
—
стар
илирац
!
—
прихватити
Иван
.
—
јоја
,
јоја
!
ходити
овамо
!
—
викати
Зорко
.
јоја
се
појавити
на
врата
и
ући
у
соб
скакутати
и
певати
:
„
кад
се
људи
тући
,
она
требати
топ
!
тако
ја
јесам
каз'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
—
топ
!
хоп
,
хоп
,
—
поп
!
хоп
—
поп
!
топ
!
Пресече
јоја
,
лупити
бесно
нога
,
и
стати
као
укопати
пред
Зорка
и
Ивана
,
гледити
она
укочен
поглед
.
—
Шта
јесам
,
јоја
?
—
како
јесам
,
јоја
?
јоја
почети
опет
скакутати
и
певати
:
„
најпре
требати
скочит
’
,
онда
рећи
:
хоп
!
тако
ја
јесам
каз'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
-
поп
!
хоп
,
хоп
—
поп
!
тако
певати
скакутати
он
према
врата
и
отићи
.
—
тај
ништа
друго
не
знати
,
већ
увек
само
:
хоп
—
поп
!
...
хоп
—
топ
!
—
рећи
Зорко
,
кад
јесам
јоја
отићи
.
—
А
шта
хтети
,
кад
јесам
луд
!
—
прихватити
Иван
.
—
пре
неколик
година
јесам
ништа
друго
говорити
,
него
увек
само
о
илирство
.
—
Добра
он
познавати
.
тај
јесам
чувен
илирац
.
—
он
бити
први
међу
онај
,
што
јесам
стварати
илирство
.
—
да
!
он
јесам
бити
покретач
илирство
.
.
хаха
!
да
красан
покретач
!
Зорко
прегледати
револвер
;
отворити
он
,
па
опет
затворити
;
за
тај
он
метнути
у
џеп
.
—
тако
!
сад
јесам
у
ред
!
сад
бити
моћи
ићи
пре
сав
на
који
чаша
пива
.
—
у
слава
велик
Хрватска
!
—
узвикнути
Иван
.
—
Живела
велик
Хрватска
!
--
кликнути
Зорко
.
у
тај
се
показати
па
врата
Станимир
,
слеп
старац
,
отац
Зорков
,
улазити
у
соб
са
мали
Јелка
,
који
он
водити
.
—
Шта
радити
деца
?
—
рећи
он
,
идући
несигуран
корак
уз
свој
кћер
Јелка
,
који
он
за
рука
водити
према
један
наслоњача
.
—
Баш
се
спремати
да
отићи
—
одговорити
Зорко
.
—
А
куда
,
синути
?
—
питати
Станимир
,
доћи
до
наслоњача
и
пипати
јесам
рука
,
да
сести
.
—
за
посао
—
рећи
Зорко
.
—
А
какав
јесам
тај
посати
?
—
запитати
Станимир
,
наместити
се
у
наслоњача
.
—
имати
врло
важан
посао
—
јавити
се
Иван
.
—
А
!
тај
јесам
,
Ивана
!
не
видити
,
па
и
не
знати
да
јесам
ту
.
А
какав
тај
важан
посао
имати
?
...
јесам
ли
тај
истина
што
јесам
чути
?
—
Шта
јесам
чути
?
—
запитати
Зорко
.
—
ако
јесам
истина
,
онда
јесам
лепо
од
ти
.
Чуо
јесам
,
да
јесам
неко
на
двобој
позвати
и
да
хтети
да
се
бити
.
—
Ко
ви
јесам
тај
казати
?
ја
јесам
се
само
пред
Злата
и
Минка
шалити
.
—
ако
јесам
шал
,
јесам
добар
шал
.
синак
,
пазити
шта
радити
.
не
ваљати
бити
нагнути
.
—
не
бојити
се
;
ја
увек
пазити
шта
радити
.
—
и
требати
да
пазити
,
синак
!
Човек
више
пута
у
наглост
учинити
штогод
,
па
се
после
кајати
,
али
доцкан
!
А
ви
млад
људи
данас
врло
мало
размишљати
о
онај
,
што
радити
или
што
хтети
да
урадити
.
—
ја
све
радити
онако
,
како
требати
и
како
морати
да
бити
.
А
у
одбрана
свој
име
и
свој
част
спремати
јесам
сав
учинити
,
што
се
од
ја
очекивати
.
—
Добра
зборити
,
синути
!
само
имати
увек
на
ум
и
тај
,
да
исто
тако
,
као
што
јесам
спремати
да
свој
име
и
свој
част
бранити
,
требати
и
туђ
име
и
туђ
част
да
поштовати
.
тај
јесам
прав
човек
,
који
тако
радити
,
и
тај
хтети
никад
погрешити
.
—
хвала
ви
на
савет
!
ја
сад
одлазити
.
збогом
!
хајдмо
,
Ивана
!
—
збогом
!
—
рећи
и
Иван
старац
.
—
збогом
,
деца
!
само
пазити
шта
радити
.
—
не
бринути
се
;
ја
јесам
људи
!
—
рећи
Зорко
и
отићи
са
Ивана
.
Станимир
остати
јесам
са
Јелка
,
који
седити
близу
он
на
столица
.
—
Чина
ја
се
,
да
мој
син
јесам
искрен
према
ја
—
зборити
Станимир
,
мислити
на
глас
.
—
Нешто
јесам
збиља
наумити
,
па
тајити
од
ја
.
ако
ја
варати
,
и
себе
варати
.
злато
ја
рећи
,
да
јесам
казати
,
да
хтети
на
двобој
да
ићи
.
он
велим
,
да
јесам
тај
само
шал
бити
.
о
,
овај
данашњи
млад
нараштај
са
сав
се
изопачивати
...
.
А
мој
деца
—
мој
деца
!
ја
јесам
слеп
,
па
не
моћи
да
она
упућивати
на
прав
пут
,
као
што
требати
и
као
што
желити
.
о
,
Божа
!
за
што
јесам
ја
вид
одузети
,
да
овако
бедно
живити
на
свет
,
невидећи
сунце
ни
лице
деца
свој
...
у
тај
се
појавити
јоја
и
ући
у
соб
скакутати
и
певати
:
„
кад
се
сламка
свезати
,
Буд
снажан
сноп
!
тако
ја
јесам
каз'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
—
сноп
!
хоп
,
хоп
—
поп
!
и
стати
пред
Станимир
,
гледити
он
мирно
.
—
ти
јесам
тај
јоја
!
—
почети
Станимир
.
драг
јоја
!
Пружи
ја
рука
,
да
јесам
се
дотакнути
.
јоја
пружити
рука
и
руковати
се
са
Станимир
,
па
стати
мирно
крај
он
гледити
сулудаст
.
—
Драга
јоја
,
добар
мој
друг
!
где
јесам
она
леп
време
,
кад
јесам
ми
двојица
срећан
бити
!
боље
јесам
ја
радити
,
но
што
данашњи
нараштај
радити
.
ја
—
илирац
,
проповедати
јесам
слога
и
братство
међу
народни
суплеменик
наш
.
А
данас
!
.
.
данас
место
слога
и
братство
влада
мржња
и
раздор
.
—
јоја
отступити
од
Станимир
и
почети
скакутати
и
певати
:
„
кад
се
сламка
свезати
,
Буд
снажан
сноп
!
тако
ја
јесам
каз'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
—
сноп
!
хоп
,
хоп
—
поп
!
“
тако
певати
скукуташе
он
по
соба
,
па
на
један
пут
дохватити
врата
и
отићи
.
—
о
,
бедан
јоја
!
уздахнути
Станимир
и
дигнути
се
са
столица
.
Јелка
он
прискочити
,
ухватити
он
за
рука
и
извести
из
соб
.
ИИ
.
двобој
Загребачко
шеталиште
Тушканац
легати
одмах
крај
варош
на
брежуљак
,
који
јесам
обрасти
шумски
дрво
.
на
десни
страна
Тушканац
,
кад
се
од
варош
ићи
,
доста
подалеко
налазити
се
један
висоравањ
са
неколик
клупа
,
који
посетилац
ређе
похађати
,
ма
да
јесам
хладовит
и
за
шетња
удесити
.
у
један
крај
тај
висораван
стајати
усамљен
млад
човек
,
који
замишљено
ходати
поред
један
клупа
тамо
и
амо
,
те
час
по
час
застајкивати
,
као
да
бити
хтети
свој
мисао
боље
да
прибрати
.
најпосле
застати
са
сав
и
гледати
околина
,
гора
и
виноград
,
који
се
на
далеко
простирати
.
обузет
занос
мислити
он
:
„
како
дивно
мирисати
овај
предео
,
као
да
рајски
лахор
у
он
летати
!
како
јесам
красан
,
како
питом
брежуљак
овај
!
како
ли
диван
виноград
,
који
јесам
вешт
рука
вредан
ратар
тако
лепо
удесити
,
да
ти
око
у
она
велик
чар
налазити
!
Дарежљива
рука
божији
лепо
јесам
украсити
земља
овај
...
.
па
откуд
пасти
на
такав
земља
клица
раздор
,
клица
неслога
!
у
место
леп
слога
и
љубав
овде
расти
мржња
у
срце
људски
!
...
о
,
красан
земља
,
народ
братски
!
Дођох
овамо
из
далек
крај
,
да
ви
упознати
—
да
упознати
земља
,
красота
овај
,
и
народ
овај
,
врлина
његов
;
да
упознати
једнокрван
браћа
свој
,
потомак
Звонимир
,
негдашњи
слава
Хрватска
,
који
исти
готов
судба
пратити
,
као
и
српски
народ
мој
.
диван
слика
братски
слога
,
братски
љубав
и
заједнички
потпомагање
трептати
пред
мој
очи
као
леп
узор
мој
жеља
.
и
доћи
овамо
,
да
наћи
браћа
и
да
бити
браћа
брат
.
Дођох
у
зао
час
!
јер
пасти
узор
мој
,
срушити
се
диван
слика
и
рушевина
њихов
притиснути
мој
груда
.
место
радост
сузити
ја
на
очи
нагнути
!
место
љубав
братски
—
паклен
зрно
овај
“
(
извадити
револвер
из
џеп
)
„
спремати
се
,
да
прохујати
кроз
груда
и
срце
братски
!
о
бог
!
за
што
јесам
слабост
у
срце
људски
усадити
!
зар
јесам
леп
,
зар
јесам
савршен
створ
разборит
,
поносит
,
узвишен
?
!
.
.
зар
јесам
?
...
ах
!
А
зар
човек
морати
бити
слаб
?
!
.
.
зар
не
моћи
бити
разборит
?
!
зар
не
моћи
бити
узвисити
над
слабост
и
страст
?
!
о
,
моћи
!
.
.
и
такав
хтети
да
бити
ја
...
.
“
из
тај
занос
тргнути
он
веселити
женски
глас
,
који
се
зачути
са
десни
страна
.
—
ох
,
бог
!
чији
тај
чути
глас
!
—
уздахнути
он
,
метнути
револвер
у
џеп
—
То
јесам
Злата
,
узор
мој
у
земља
овај
!
Злата
и
Минка
појавити
се
,
те
он
ићи
пред
она
,
поздрав
она
и
руковати
се
са
Злата
,
рећи
:
„
Мило
ја
јесам
,
што
ви
видити
.
“
—
особито
ја
јесам
мило
—
рећи
Злата
,
па
се
окренути
према
минац
и
представити
она
—
Мојо
пријатељица
Минка
Банковићев
...
господин
Милан
Данчић
.
—
Мило
ја
јесам
,
што
имати
част
—
рећи
Милан
,
руковати
се
са
Минка
.
—
ја
јесам
особито
драго
—
одазвати
се
Минка
.
—
Минка
јесам
мој
веран
пријатељица
—
рећи
Злата
.
—
веран
!
—
прихватити
Милан
—
То
много
значити
.
Срећни
јесам
они
,
који
имати
веран
пријатељ
.
—
Још
од
детињство
бити
увек
такав
;
живити
као
сестра
—
зборити
Злата
.
—
да
!
као
сестра
—
потврдити
Минка
.
—
То
се
заиста
похвалити
морати
—
приметити
Милан
.
—
делити
јесам
увек
искрено
и
сладак
и
тежак
час
—
рећи
Злата
.
—
То
јесам
лепо
.
верност
и
искреност
тај
јесам
леп
врлина
,
који
пријатељ
красити
.
—
верност
и
искреност
,
да
,
тако
јесам
!
—
прихватити
Минка
,
—
А
тај
значити
,
да
никакав
тајна
не
смести
пријатељица
тајити
од
свој
пријатељица
.
—
Тајн
!
—
А
какав
тајана
имати
?
—
упитати
Милан
.
—
Врла
леп
!
А
леп
јесам
међу
сав
она
нов
,
који
ја
јесам
Злата
поверити
и
који
хтети
ја
као
велик
светиња
штовати
.
—
Минка
хтети
бити
анђео
наш
срећа
и
наш
љубав
;
она
јесам
поверити
тај
тајна
свој
срце
—
рећи
Злата
.
—
тако
дакле
?
!
ви
хтети
ми
бити
анђео
хранитељ
—
рећи
Милан
минац
.
—
ја
хтети
уживати
у
срећа
свој
пријатељица
.
А
као
први
знак
мој
радост
и
мој
уживање
у
тај
срећа
бити
мирисав
венац
,
што
хтети
он
сплести
од
диван
онај
цвеће
,
што
се
тамо
онако
лепо
шаренити
.
ја
волити
цвеће
...
.
ићи
да
он
набрати
—
говорити
Минка
и
отскакутати
у
цвеће
,
који
се
виђати
у
близина
на
мали
пољана
.
—
како
јесам
добар
!
—
приметити
Злата
,
—
прав
анђео
!
рећи
Милан
.
у
тај
се
појавити
јаје
,
долазити
са
страна
и
певати
:
кад
се
сламка
свезати
,
Буд
снажан
сноп
!
тако
ја
јесам
каз'о
неки
стар
поп
!
хоп
,
хоп
—
сноп
!
хоп
,
хоп
—
поп
!
тако
певајући
и
скакутати
отићи
даље
,
проћи
мимо
она
.
—
сиромах
јаје
!
—
рећи
Милан
.
—
увек
се
растужити
,
кад
видити
тај
човек
.
он
ништа
не
говорити
,
већ
само
тако
певати
и
скакати
—
зборити
Злата
.
—
ето
шта
јесам
човек
на
свет
—
приметити
Милан
—
Па
још
да
јесам
љубав
...
драгати
Злата
...
ја
јесам
срећан
!
како
се
радовати
,
што
јесам
се
с
ви
састати
!
срце
ја
јесам
задовољно
;
свет
ја
јесам
мио
,
кад
јесам
ви
близу
ја
.
—
ја
јесам
срећан
уз
ви
.
—
ви
ја
љубити
,
Злата
.
—
Љубим
ви
одавно
;
тајно
јесам
ви
љубити
онда
још
,
кад
о
овај
срећа
ни
мислити
смести
јесам
.
—
Мил
Злата
!
исто
тако
и
код
ја
бити
.
ја
јесам
ви
љубити
од
онај
час
,
кад
јесам
ви
први
пут
видети
.
—
ви
ја
љубити
,
и
увек
хтети
ја
љубити
...
.
—
Љубић
ви
као
живот
сав
.
—
и
увек
хтети
ја
веран
бити
?
!
—
и
увек
хтети
ти
веран
бити
,
мити
Злата
!
...
тако
ја
частити
!
тако
ја
понос
!
тако
ја
српски
име
мој
!
злато
пренути
и
ступити
мало
даље
од
он
:
—
ви
јесам
Србин
дакле
!
ох
Милана
!
.
.
ви
јесам
Србин
!
...
ох
,
Божа
!
у
тај
тренутак
зачути
се
у
близина
оштар
глас
,
који
изрећи
:
„
овде
ми
јесам
рочиште
!
“
и
одмах
за
тај
појавити
се
Зорко
и
Иван
.
—
Ева
Србин
,
тај
јесам
!
.
.
чекати
већ
!
сад
хтети
јуначки
да
се
огледати
—
рећи
Зорко
,
спазити
најпре
само
Милана
,
а
за
тај
,
видети
и
Злата
,
рећи
изненађен
:
—
А
откуд
ти
овде
!
који
тај
удес
амо
довести
!
—
Шећемо
се
—
почети
Злата
збунити
.
у
тај
дотрчати
Минка
са
цвеће
у
рука
и
рећи
:
—
Шећемо
се
туда
;
уживати
у
диван
природа
:
а
господин
Милан
ми
јесам
тај
уживање
повећати
свој
леп
причање
.
Зорко
она
погледати
оба
љутит
:
—
С
он
се
шетати
...
.
с
он
зар
?
—
он
с
ви
зар
!
он
...
вук
метати
овца
!
додати
Иван
.
—
господа
,
ви
ја
вређати
—
рећи
Милан
.
—
господин
!
ви
јесам
ја
страшно
увредити
,
и
ја
јесам
ви
за
тај
на
двобој
позвати
.
—
узвикнути
Зорко
.
—
ја
јесам
готов
за
бојити
!
—
ви
јесам
увредити
наш
хрватски
народни
права
.
—
То
не
разумети
,
јер
тај
никад
учинити
јесам
.
—
ви
се
називати
Србин
,
ви
,
који
јесам
у
Хрватска
родити
.
јесам
ли
тај
вређање
народни
права
хрватски
,
који
ја
као
правник
и
ваљан
Хрват
бранити
морати
.
—
То
јесам
празнити
реч
.
ја
као
правник
не
познавати
таки
права
,
који
бити
се
вређати
тај
,
што
се
ја
Србин
називати
.
А
на
против
баш
ви
вређати
мој
име
,
мој
народност
.
—
ви
јесам
дрзак
човек
.
ви
све
порицати
;
ники
не
дати
за
права
!
ви
јесам
Хрват
,
јер
јесам
родити
у
Хрватска
,
а
одрицати
се
свој
име
—
називати
се
Србин
,
дакле
презирати
име
хрватски
.
—
не
презирати
име
хрватски
.
народ
хрватски
мити
ја
јесам
исто
тако
,
као
и
српски
,
јер
тај
јесам
два
братски
народ
,
који
требати
у
слога
и
љубав
да
живити
,
ако
тежити
свој
напредак
и
сретати
свој
.
—
кад
Срба
нестати
,
онда
хтети
Хрватска
срећан
бити
.
А
дотле
хтети
ја
као
Хрват
,
свако
онај
,
који
вређати
и
који
газити
права
хрватски
,
овако
судити
—
говорити
Зорко
и
извадити
револвер
из
џеп
.
Милан
извадити
такође
револвер
и
рећи
:
—
А
ја
хтети
се
од
сваки
обестан
нападач
овако
бранити
!
злато
јесам
међу
тај
преставити
клонути
на
клупа
,
који
се
близу
она
налазити
,
и
дрктати
гледати
,
шта
се
збивати
.
Минка
седити
уз
она
и
у
страх
држати
Злата
за
рука
.
Иван
се
повући
у
страна
и
посматрати
Зорка
и
Милана
,
погледати
час
по
час
густ
облак
,
који
јесам
се
међу
тај
изнад
планина
подигнути
бити
,
те
се
чути
и
грмљавина
и
видети
севање
муња
.
—
на
десет
корак
даљина
—
викнути
Зорко
.
—
на
десет
корак
—
одазвати
се
Милан
.
обојица
држати
револвер
у
рука
.
—
стајати
на
сав
место
—
рећи
Зорко
и
стати
бројати
корак
од
место
где
јесам
Милан
стајати
.
—
један
,
два
,
три
,
четири
,
пет
,
шест
,
седам
,
осам
,
девет
,
десет
—
и
окренути
се
према
Милана
.
—
спремати
се
!
—
ја
јесам
спремати
!
—
Божа
!
шта
јесам
дочекати
—
зборити
Злата
кроз
страх
и
плач
.
—
ох
,
Зорко
брата
!
ох
,
Милана
!
—
сведок
двобој
од
мој
страна
неки
бити
мој
пријатељ
Иван
и
овај
два
женски
створење
—
рећи
Зорко
.
—
мој
сведок
неки
бити
високо
небо
,
што
се
тамо
тако
наоблачити
и
намрштити
.
о
Божа
!
и
небо
се
срдити
...
љутити
се
на
ми
,
који
јесам
ево
дигнути
рука
,
да
страшан
злочин
учинити
—
убица
да
постати
!
—
Хаха
!
ето
кукавица
!
—
потсмехнути
се
Зорко
.
—
убица
да
постати
—
продужити
Милан
,
неслушајући
Зорка
.
—
А
за
што
?
.
.
ни
за
што
други
,
но
из
пуки
мржња
,
који
братски
крвца
хтети
да
пролити
.
тај
јесам
грозно
!
...
тај
јесам
неопростив
!
...
не
,
не
!
тај
ја
не
хтети
учинити
.
мој
ја
савест
тај
не
допуштати
.
—
Хаха
!
тако
говорити
кукавица
,
који
се
смрт
плашити
.
злато
на
тај
улетити
међу
она
и
пасти
на
колено
пред
свој
брата
,
преклињати
он
:
—
Зорко
,
брата
!
преклињати
тај
мајчин
груди
,
који
јесам
ми
једнак
љубав
одојити
,
—
не
чинити
страшан
злочин
!
не
узнемиривати
тих
покој
мајка
наш
,
који
у
гроб
почивати
!
не
проливати
племенит
крв
велик
народни
сродник
наш
.
—
даље
!
даље
од
ја
,
кукаван
женски
створ
—
одгурнути
јесам
Зорко
испред
себе
,
и
она
се
повући
натраг
,
дрктати
и
уздисати
:
—
о
,
мајка
,
где
јесам
да
ја
видити
сада
!
Милан
спустити
доле
рука
,
у
који
држати
револвер
,
и
окренути
према
облак
и
грмљавина
,
који
се
чути
,
зборити
:
-
силан
мржња
у
груди
страстан
зверски
срце
у
човек
стварати
,
страшан
отров
у
он
уливати
,
уништавати
клица
човечанство
,
тај
јесам
кадар
светиња
оскрнит
’
,
који
носити
за
он
спасење
!
...
.
ал
’
зар
човек
тако
слаб
да
бити
,
да
се
под
бес
и
страст
,
да
он
памет
сасвим
преокренути
!
—
не
!
.
.
не
!
.
.
ја
се
не
дати
!
тако
ниско
никад
пасти
не
хтети
.
мој
снага
јачати
бити
морати
.
—
у
тај
дигнути
револвер
изнад
свој
глава
:
—
овај
зрно
створ
паклен
,
што
јесам
брата
мој
намењен
,
да
он
срце
прожећи
у
грудма
,
мој
рука
плав
небо
слати
,
неки
знати
небески
свод
,
да
се
човек
диг'о
над
страст
...
испасти
револвер
према
небо
и
бацити
он
на
страна
.
пуцањ
се
помешати
са
грмљавина
,
који
у
тај
тренутак
затутњити
.
—
А
тај
брата
,
челични
Хрват
,
ево
удрити
у
српски
ја
груда
!
ја
хтети
умрет
’
,
а
ти
срећан
бити
!
али
овај
запамтити
ја
реч
:
док
се
браћа
крвити
међу
себе
,
дотле
душман
обојица
гњечити
!
.
.
ево
груда
!
ево
груда
српски
—
удрити
у
она
,
ако
јесам
ти
мрзак
,
нек
се
причати
по
земља
Хрват
,
да
јесам
братац
свој
убити
брата
!
...
—
такав
реч
за
ја
ништ
не
вредити
.
јесам
Хрват
,
пуцати
за
Србин
...
рећи
Зорко
и
испасти
револвер
на
Милана
.
Милан
се
ухватити
леви
рука
за
десница
и
клонити
на
земља
,
уздахнути
:
Божа
,
опростити
он
!
“
—
ох
Зорко
—
проклети
!
—
узвикнути
Злата
,
и
јецати
клекнути
пред
Милана
.
—
ах
,
Милана
...
.
Милан
дизати
се
грчевито
,
примити
леви
рука
Златин
рука
:
—
хвала
ви
,
госпођица
Злата
...
.
у
тај
се
зачути
са
страна
узрујан
мушки
глас
,
који
се
приближавати
.
Зорко
отрге
Злата
од
Милана
и
ухватити
јесам
под
рука
замакнути
с
она
у
страна
и
побећи
,
а
за
она
и
Иван
и
Минка
.
неколицина
угледан
господа
појавити
се
и
доћи
на
место
двобој
,
где
затећи
Милана
,
који
бити
десни
страна
крвав
од
рана
у
десни
мишица
.
Пошљу
одмах
по
фијакер
и
спровести
Милана
у
болница
.
ИИИ
.
бес
и
лудило
злато
бити
сам
у
сав
соба
,
узрујан
и
немиран
.
Час
сести
на
столица
час
пак
устати
и
ходати
,
говорити
са
неки
грозничав
занос
:
—
Отргоше
ја
од
он
.
Одведоше
он
у
болница
,
а
ја
не
дати
тамо
.
не
дати
да
ићи
с
он
,
да
он
рана
видати
,
мој
рука
мелем
да
превијати
,
о
,
малати
,
ти
јесам
усамити
тамо
!
Туђа
рука
мелем
тај
превијати
;
туђ
рука
твој
рана
вид
...
ох
,
бог
!
...
и
умрети
можда
...
.
од
љут
рана
,
који
ти
задати
рука
мој
брата
...
брата
мој
!
...
о
,
судба
злокобан
,
што
ја
гонити
!
...
што
ја
убијати
!
...
зар
јесам
ја
тај
заслужити
!
брат
—
убица
!
брат
—
душманин
мој
!
...
о
,
Милана
,
ти
можда
сад
и
ја
проклињати
,
оставити
од
свити
,
па
и
од
ја
.
не
!
не
!
не
проклињати
ја
!
ја
ти
јесам
оставити
и
никад
те
оставити
не
хтети
ја
јесам
твој
!
...
твој
док
живити
на
овај
свет
!
...
на
тај
клекнути
на
сред
соб
,
склопити
рука
и
окренути
према
икона
,
који
на
зид
бити
,
говорити
даље
:
—
Божа
,
смиловати
се
!
ти
јесам
силан
,
свемоћан
.
повратити
срећа
мој
,
одржати
живот
Милана
,
звезда
срећа
мој
!
...
звезда
који
хтети
ја
увек
сијати
,
па
и
онда
кад
заићи
испред
ока
мој
...
.
кад
се
спустити
запад
свој
...
.
Свемоћни
бог
!
ја
ти
се
молити
.
оставити
звезда
мој
,
нек
сијати
на
небо
мој
.
не
дати
да
заићи
...
.
светлост
њен
тај
јесам
живот
мој
;
зрак
њен
тај
јесам
срећа
мој
...
па
тај
зрака
да
не
видити
више
!
ох
,
бог
!
ја
она
морати
видети
—
морати
у
она
гледати
!
морати
видети
ма
последњи
отсјај
њихов
!
морати
,
ићи
у
болница
...
устати
нагло
,
доћи
до
врата
,
хтети
да
она
отворити
,
али
она
бити
закључати
.
—
ох
,
бог
!
.
.
о
,
Зорко
—
небрат
!
убица
!
.
.
шта
чинити
са
ја
!
...
затворити
ја
...
.
затворити
...
Плакаше
она
и
кидати
се
од
раздраженост
.
на
тај
се
врата
откључати
и
Зорко
ући
у
соб
:
—
Злата
,
шта
јесам
ти
?
!
Што
ја
толико
мучити
?
!
за
ко
плакати
—
за
Србин
!
Злата
се
окренути
срдито
од
он
:
—
Божа
,
шта
јесам
ти
скривити
!
.
.
о
судба
...
.
о
,
Милана
...
—
Злата
,
умирити
се
.
Вис
да
јесам
тај
име
чути
из
твој
уста
!
заборавити
на
он
,
јер
он
јесам
душманин
наш
,
душманин
велик
наш
идеја
—
велик
Хрватска
.
А
свој
душманин
не
смети
љубити
—
мрзити
морати
!
—
Милана
немрзим
!
да
он
не
љубити
!
.
.
да
он
мрзети
!
о
,
ја
хтети
он
увек
љубити
,
и
тај
ја
ники
забранити
не
хтети
!
Зорко
сести
код
сто
и
наслонити
глава
на
рука
:
—
ти
он
не
смети
љубити
.
тај
бити
бити
срамота
и
за
ја
и
за
ти
.
помислити
само
,
шта
бити
ја
на
тај
рећи
мој
друг
,
поборник
идеја
велик
Хрватска
.
—
о
људи
!
...
јесам
људи
—
звер
!
Учините
све
,
што
год
моћи
!
одузети
ја
слобода
...
.
затворити
ја
!
одузети
ја
све
што
имати
—
све
!
али
осећај
—
она
ја
не
моћи
одузети
...
.
они
легати
дубоко
у
срце
мој
.
с
она
бити
ишчупати
и
срце
мој
.
—
Шта
јесам
дочекати
!
—
уздисати
Зорко
.
—
сестра
мој
да
погазити
име
хрватски
,
да
волити
Србин
,
непријатељ
Хрватска
!
—
о
,
Милана
!
овде
не
познати
племенито
срце
твој
.
не
хтети
да
он
познати
!
називати
тај
непријатељ
свој
,
ти
велик
пријатељ
народ
наш
!
...
Зорко
!
зар
јесам
чути
онај
леп
реч
Миланов
,
онај
племенит
мисао
његов
о
слога
Хрват
и
Срба
?
!
зар
јесам
чути
!
зар
она
не
поштовати
!
о
,
како
ти
јесам
он
надвисити
!
како
се
уздигнути
над
ти
!
зар
тај
не
увиђати
?
—
Доста
!
ни
реч
више
о
тај
!
—
љутити
се
Зорко
.
—
Вис
да
ја
не
споменути
име
његов
!
—
—
да
не
говорити
о
он
?
!
—
—
заборавити
на
он
.
—
да
заборавити
на
он
?
!
—
—
да
!
заборавити
на
он
.
—
То
не
моћи
.
—
моћи
мислити
на
он
.
—
да
не
мислити
на
он
!
?
ко
јесам
још
над
мисао
господарити
моћи
!
ко
јесам
још
мисао
свој
ограничити
моћи
!
ко
?
!
ко
моћи
заповедити
ум
,
да
не
радити
!
ко
моћи
заповедити
срце
,
да
не
куцати
,
и
груди
,
да
не
дисати
!
—
Па
који
волити
,
Злата
!
...
Србин
!
—
Србин
...
да
!
—
непријатељ
наш
!
—
пријатељ
наш
!
—
непријатељ
Хрватска
!
—
пријатељ
Хрватска
,
који
исто
онако
осећати
за
Хрватска
,
као
и
велик
Хрват
.
—
Доста
!
престати
!
доста
јесам
чути
!
—
љутити
се
Зорко
.
на
тај
ући
мали
Јелка
,
сестра
Зорков
и
Златин
,
и
пасти
у
наручати
Злата
.
злато
сести
на
столица
и
држати
Јелка
,
који
она
се
на
крило
наслонити
и
обгрлити
она
.
—
Срећна
јесам
бити
,
док
бити
овако
мали
,
—
говорити
Злата
.
—
бити
безбрижан
и
весео
у
крило
мати
свој
.
А
сад
?
мајка
немати
,
да
она
јад
казати
.
Јелка
плакати
и
стискати
се
уз
свој
сестра
.
—
ни
реч
више
да
не
чути
!
хтети
да
бити
мир
,
—
брецнути
се
Зорко
.
—
ја
не
моћи
мировати
.
ти
хтети
да
ја
унесрећити
!
—
рећи
Злата
.
—
Још
ти
један
пут
опомињати
,
да
престати
о
тај
.
ја
знати
шта
радити
.
радити
оно
,
што
јесам
мој
дужност
,
који
ја
налагати
идеја
велик
хрватство
.
Јелка
,
ходити
са
ја
!
—
рећи
Зорко
,
па
узети
Јелка
за
рука
,
отргнути
јесам
с
крило
Златин
и
отићи
с
она
.
злато
остати
сам
у
соба
,
клонути
јесам
на
столица
,
премишљати
дуго
,
па
онда
на
један
пут
устати
и
као
у
неки
занос
и
бунило
говорити
сам
себе
:
—
Мојо
срећа
за
мало
трајати
.
о
,
Милана
!
тек
што
почети
слободно
у
лице
твој
гледати
,
већ
ти
отргнути
од
ја
.
Раздвојише
ми
...
раздвојити
срце
наш
баш
у
онај
тренутак
,
када
чврст
савез
склопити
.
и
не
дати
ја
,
да
се
с
ти
састати
.
Хоће
да
ми
раставити
за
навек
...
о
,
бог
!
ја
хтети
полудети
!
...
полудети
!
...
онда
бити
ја
дати
за
права
,
кад
бити
полудети
!
онда
бити
се
смиловати
.
онда
бити
она
победити
.
ал
’
онда
бити
доцне
бити
,
кад
бити
полудети
...
полудети
!
А
зар
ја
не
бити
моћи
полудети
па
опет
оздравити
?
!
зар
не
бити
моћи
?
!
...
о
Милана
,
ти
јесам
доказати
,
да
ја
волити
—
доказати
јесам
ја
и
сав
.
А
ја
?
јесам
јесам
ли
ја
доказати
,
да
ти
тако
исто
волити
,
као
тај
ја
?
.
.
о
,
јесам
!
ево
јесам
сав
тај
увидети
,
сав
тај
знати
—
сав
!
али
шта
ти
мислити
о
ја
?
ти
не
знати
јад
мој
—
не
видити
борба
мој
,
па
и
не
познавати
величина
мој
љубав
.
не
знати
за
овај
пламен
,
који
у
срце
мој
тако
силно
пламтити
.
ти
лежати
на
болнички
постеља
,
усамити
,
оставити
.
ти
ја
можда
и
осуђивати
,
мислити
да
јесам
ти
оставити
—
изневерити
!
о
,
Милана
!
ја
закључати
,
да
ти
не
отићи
.
Закључаше
ја
међу
овај
зид
.
—
Окрећући
се
по
соба
доћи
она
међу
тај
до
врата
,
ухватити
за
квака
и
отворити
она
:
—
ха
!
отворити
јесам
!
...
слободан
јесам
...
ићи
...
у
болница
...
ићи
!
—
рећи
она
и
отићи
.
после
неколик
тренутак
ући
у
соб
Магда
собарица
и
зачудити
се
кад
ники
не
наћи
!
—
немати
ники
овде
!
—
чудити
се
она
.
—
Па
ни
госпођица
Злата
јесам
ту
!
сиротица
,
баш
јесам
несрећан
!
Већ
два
дан
нити
моћи
да
јести
,
нити
што
радити
.
А
цео
ноћ
ни
ока
свести
јесам
.
сиротица
!
Разболеће
се
од
туга
и
јад
.
како
ја
јесам
жао
!
она
јесам
тако
добар
;
тако
благ
,
тако
мити
!
.
.
А
тај
наш
млад
господин
Зорко
,
баш
јесам
правити
Зорко
,
јер
готово
увек
у
зор
кућа
долазити
!
...
он
јесам
тако
досадан
!
увек
јесам
напрасит
...
па
овда
се
увек
препирати
и
свађа
о
Србин
.
сав
он
Срба
сметати
,
увек
она
грдити
,
као
да
јесам
тај
последњи
људи
на
свет
.
о
,
бог
мој
!
.
.
тај
мој
Јеврем
,
мој
драг
Јеврем
,
и
он
јесам
Србин
,
—
па
како
јесам
добар
,
како
јесам
поштен
!
он
ја
волити
,
па
хтети
ја
узети
за
жена
.
да
!
узети
ја
за
жена
,
па
хтети
бити
срећан
.
он
јесам
пандур
,
а
ја
хтети
бити
онда
госпоја
пандуровица
,
или
пандурица
-
-
како
ли
се
тај
казати
?
како
јесам
боље
:
„
пандуровица
“
или
„
пандурица
“
?
...
Чекај
...
казати
се
:
генерал
—
генералица
!
.
.
онда
се
морати
казати
:
пандур
—
пандурица
!
дакле
:
пандурица
—
тај
јесам
боље
!
.
.
ја
хтети
дакле
бит
госпоја
пандурица
!
и
тај
кроз
два
недеља
.
да
!
кад
проћи
још
два
недеља
,
онда
хтети
се
венчати
.
Поп
Амврозије
већ
ми
јесам
један
пут
навестити
у
црква
.
Каз'о
јесам
сав
,
да
хтети
се
ја
удати
за
Јеврем
.
о
мој
сладак
Јеврем
—-
и
он
јесам
Србин
!
па
како
он
волити
!
па
како
он
ја
волити
,
ма
да
јесам
Хрватица
!
—
на
тај
ући
Зорко
нагло
у
соб
:
—
где
јесам
Злата
?
камо
јесам
отићи
?
—
питати
он
Магда
.
—
не
знати
.
ја
јесам
јесам
видети
,
—
одговорити
Магда
.
—
куд
јесам
нестати
?
—
рећи
Зорко
и
отићи
у
други
соб
да
видити
,
да
јесам
тамо
.
—
Божа
мој
!
какав
јесам
тај
немир
у
овај
кућа
.
тај
јесам
сав
овај
крив
,
овај
убојица
!
—
зборити
Магда
дигнути
песница
и
претити
према
врата
,
кроз
који
јесам
Зорко
отићи
.
—
Па
ни
стар
господин
нем
мир
због
он
.
Зорко
се
међу
тај
вратити
из
други
соб
и
рећи
:
—
она
јесам
за
цео
отићи
у
болница
онај
несрећник
—
онај
Србин
.
па
за
тај
отићи
журно
.
—
о
,
сирот
госпођица
,
мој
добар
госпођица
!
љубав
јесам
морити
...
љубав
јесам
вући
!
—
рећи
Магда
,
па
и
она
отићи
.
стар
Станимир
,
који
мали
Јелка
водити
за
рука
,
ући
у
соб
:
—
деца
мој
где
јесам
?
Злата
!
Зорко
зар
јесам
овде
?
Јелка
,
дете
мој
,
имати
ли
ко
овде
?
—
немати
ники
,
—
одговорити
Јелка
,
водити
свој
слеп
отац
до
наслоњача
,
где
он
сести
,
питати
:
—
куда
јесам
отићи
?
—
—
не
знати
,
—
одговорити
Јелка
.
—
Злата
,
ћерка
!
где
јесам
?
ходити
отац
свој
!
ходити
добра
,
ћерка
мој
!
.
.
о
,
бог
,
што
јесам
ја
вид
одузети
,
да
не
видити
мио
лице
деца
свој
!
ево
већ
јесам
шести
година
,
како
ја
очи
изневерити
.
Шест
година
наскоро
хтети
се
навршити
,
како
не
видити
рујан
зор
ни
сунашце
,
не
видити
бео
свет
ни
лице
човечији
—
не
видити
лице
мио
деца
свој
.
о
деца
мој
!
и
умрети
,
а
лице
ви
видет
’
не
хтети
!
...
о
,
бог
!
јесам
ли
тај
твој
воља
тако
!
...
тако
зборити
Станимир
тужан
и
невесео
.
Међа
тај
доћи
Минка
,
те
он
рећи
,
да
јесам
Злата
отићи
у
болница
,
а
Зорко
да
јесам
одјурити
за
она
,
да
јесам
натраг
довести
.
Станимир
потрести
тај
вест
,
подигнути
се
са
свој
седиште
,
као
да
хтети
поћи
нагло
некуда
,
но
слепоћа
он
тај
не
допуштати
,
и
он
клонути
опет
на
наслоњача
,
уздисати
:
—
ох
,
бог
!
о
ћерка
—
Злата
,
дете
мој
!
какав
мука
ти
мучити
...
разумети
...
разумети
!
твој
јесам
срце
увек
осетљив
.
—
А
сад
јесам
подлегнути
осећај
свој
,
—
приметити
Минка
.
—
да
!
...
подлегнути
јесам
...
—
и
ники
јесам
за
тај
корети
но
моћи
;
па
и
ви
јесам
зацело
хтети
корети
.
не
моћи
јесам
корети
.
не
смети
јесам
корети
,
јер
њен
јесам
љубав
племенит
.
—
природа
јесам
човек
у
срце
љубав
усадити
.
тај
јесам
закон
природан
.
—
тако
јесам
.
тај
јесам
закон
природан
,
—
прихватити
Станимир
.
—
Тешко
онај
,
који
не
поштовати
закон
тај
!
онај
јесам
нечовек
,
несрећник
!
ја
тај
добро
знати
.
и
ја
јесам
некад
...
о
,
бог
мој
!
ал
’
што
ја
сада
мучити
!
Што
ја
мучити
дете
мој
,
ћерка
мој
!
зар
јесам
тако
морати
бити
?
!
за
што
јесам
довести
у
искушење
невин
дете
мој
?
!
...
она
јесам
тај
заслужити
...
о
син
,
Зорко
!
тај
јесам
тај
крив
...
тај
јесам
узрок
несрећа
њен
.
проклети
свађа
,
тај
шупаљ
политика
млад
нараштај
наш
:
свађа
о
народност
,
раздор
међу
једнокрван
браћа
...
.
свађа
,
—
она
јесам
сав
крив
...
.
на
тај
се
отворити
врата
,
и
Зорко
ступити
унутра
,
вући
Злата
за
рука
:
—
хтети
јесам
у
болница
,
а
ја
јесам
јесам
стигнути
и
натраг
довести
.
—
деца
мој
!
Злата
,
кћер
мој
,
—
зборити
Станимир
кроз
плач
,
дизати
се
са
столица
.
злато
он
пасти
на
груда
и
плакати
:
опростити
ја
.
ја
јесам
несрећан
.
ја
не
господарити
над
себе
више
.
постати
роб
свој
осећај
.
опростити
ја
...
.
—
Опроштено
ти
јесам
,
кћер
мој
.
ја
ти
и
не
крив
.
ја
јесам
тиран
и
не
хтети
тај
да
бити
.
али
свладати
се
,
ћерка
мој
.
умирити
се
.
твој
срећа
јесам
ишчезнути
.
бог
хтети
дати
,
добар
бог
.
—
Мила
отац
,
ја
не
моћи
овај
издржати
.
мозак
ја
бости
;
тежак
бол
мучити
ја
грудати
мој
.
он
хтети
умрети
без
ја
,
—
говорити
Злата
,
клекнути
код
отац
свој
а
очи
она
гледати
укочен
поглед
.
—
прибрати
се
,
драгати
Злата
—
рећи
Минка
,
ухватити
јесам
за
рука
.
злато
одбити
Милкин
рука
и
скочити
,
те
она
све
гледати
узверен
поглед
и
зборити
као
изван
себе
:
—
ја
морати
ићи
тамо
...
.
да
он
уверити
...
он
легати
тамо
сам
...
умирити
!
.
.
па
без
ја
да
умрети
...
да
ја
проклињати
.
А
ви
ја
задржавати
...
не
дати
ја
,
да
он
уверити
...
.
да
мој
реч
јесам
бити
празан
реч
...
—
Драга
Злата
,
не
очајавати
.
он
не
хтети
умрети
,
—
рећи
Минка
приступити
Злата
и
ухватити
јесам
за
рука
.
злато
одбити
њен
рука
и
викнути
бесно
:
—
даље
од
ја
,
душман
!
...
Минка
се
тргнути
од
њен
глас
и
погледати
она
,
и
повући
се
натраг
.
—
Божа
!
крв
се
у
ја
слеђивати
.
Злата
,
ћерка
!
ходити
отац
свој
!
—
рећи
Станимир
уздрхтао
глас
.
—
ја
морати
тамо
где
он
легати
!
он
ја
звати
...
зар
не
чути
!
он
умирити
,
издисати
.
.
и
ја
звати
.
зар
не
чути
!
.
.
пустити
ја
!
—
зборити
Злата
раздражити
,
па
се
дохватити
врата
и
истрчати
из
соб
.
Зорко
одјурити
за
она
.
—
како
она
јесам
глас
чудноват
.
на
један
пут
се
сав
променити
!
—
рећи
Минка
,
па
и
она
отићи
за
Злата
.
—
бедан
дете
мој
—
уздахнути
Станимир
,
клонути
у
наслоњача
.
после
кратак
време
дотрчати
Магда
и
рећи
усплахирено
.
—
Госпођица
Злата
трчати
удица
...
.
трчати
,
а
људи
казати
...
—
Шта
казати
људи
?
говорити
!
Шта
казати
?
—
питати
Станимир
уздрхтати
и
дизати
се
са
седиште
.
—
Кажу
,
да
јесам
полудети
...
—
полудети
!
Божа
!
помоћи
она
!
спасти
дете
мој
,
Злата
мој
...
ћер
мој
!
—
завапити
Станимир
и
нагнути
према
врата
,
а
мали
Јелка
ухватити
он
за
рука
и
извести
из
соб
.
—
сирот
госпођица
...
казати
да
јесам
полудети
!
зар
она
да
полудити
...
добра
мој
госпођица
!
-
уздахнути
Магда
,
па
и
она
отићи
.
Ив
.
кајање
злато
седити
код
свој
гласовир
и
ударати
снажан
прст
,
извађајући
неправилан
тон
.
лице
она
бити
блед
,
поглед
укочити
,
а
кос
у
неред
,
расплести
и
замрсити
пасти
по
груди
и
плећа
.
Почела
јесам
свирати
песма
:
„
Ко
јесам
срце
у
тај
дирн'о
“
—
с
почетак
лепо
и
хармонично
,
но
за
тај
на
једном
прећи
у
чудноват
дисхармонија
и
ударати
јак
прст
,
прелазаше
цео
скала
горе
и
доле
.
па
онда
на
један
пут
устати
и
стати
скакати
тапшати
рука
и
говорити
сам
себе
:
—
права
госпођица
...
права
!
...
ви
красно
свирати
...
ви
јесам
права
вештакиња
...
красно
,
дивно
,
величанствено
!
Штета
што
јавно
пред
публика
не
показати
свој
вештина
!
.
.
заиста
,
велик
штета
!
публика
бити
ви
обожавати
,
дивити
бити
ви
се
.
сав
бити
летети
цвеће
око
ви
из
рука
слушалац
!
па
венац
!
...
венац
!
ни
бројати
она
се
неби
знати
!
.
.
права
!
.
.
права
!
.
.
форати
!
Још
један
пут
!
.
.
форати
!
форати
!
...
Тапшаше
она
сам
себе
,
клањати
се
на
сав
страна
,
па
затим
сести
опет
за
гласовир
и
почети
снажно
ударати
прст
,
и
извађати
поједини
кратак
одломак
доста
правилан
;
по
тај
прелазаше
она
час
у
највише
час
у
дубок
тон
,
и
најпосле
свршити
са
висок
тон
,
ударити
јак
прст
,
па
онда
устати
и
скакутати
стати
по
нов
тапшати
,
говорити
сам
себе
:
—
Госпођице
Злата
,
ја
ви
честитати
!
дивно
!
изврсно
!
Баша
вештина
усхићивати
,
очаравати
...
.
Живела
!
живети
!
по
тај
сести
на
фотеља
и
завалити
глава
:
—
Хахахаха
!
Живела
!
права
!
живети
!
...
клонити
и
лежати
мирно
ћуташе
неки
време
.
за
тај
се
тргнути
,
пренути
као
иза
сан
и
опет
почети
:
—
Шта
јесам
ја
оно
хтети
?
Шта
јесам
оно
бити
?
...
неки
људи
...
.
нешто
јесам
ја
отети
...
ишчупати
одавде
...
и
ту
показати
на
срце
и
стегнути
груда
рука
.
о
људи
,
људи
?
...
А
шта
јесам
људи
?
...
створ
,
који
диван
врлина
имати
!
...
врлина
!
Хаха
!
...
врлина
!
.
.
А
страст
?
.
.
а
слабост
?
...
Хаха
!
страст
,
слабост
!
ко
за
тај
питати
!
ко
о
тај
рачун
водити
!
.
.
Хаха
!
...
А
осећај
?
.
.
а
љубав
?
Хаха
!
љубав
!
.
.
ко
за
тај
још
марити
!
хаха
!
ах
!
и
ја
јесам
љубити
...
али
...
ту
клонити
и
дремати
говорити
даље
испрекидано
:
—
врлина
...
љубав
...
страст
...
слабост
...
шта
имати
више
у
људи
?
...
Чега
!
...
Хаха
!
Чега
?
!
...
.
ко
за
тај
питати
!
...
ко
о
...
тај
...
.
још
...
ра
...
чути
...
на
...
родити
!
.
.
ха
...
ха
...
ха
...
ту
заћутати
,
заспати
у
наслоњача
.
после
неколик
тренутак
ући
Зорко
лагано
у
соб
,
и
спазити
јесам
,
где
спавати
,
застати
.
—
спавати
!
Већ
толико
дан
и
ноћ
јесам
спавати
.
сад
она
се
ипак
смиловати
сан
...
.
она
јесам
памет
оставити
...
полудети
јесам
!
А
ја
јесам
тај
крив
—
ја
,
брат
њен
!
.
.
о
сестра
,
опростити
ја
!
опростити
!
-
-
-
политика
,
хрватски
политика
!
...
родољубље
!
...
идеја
велик
хрватство
!
.
.
,
племенски
свађа
у
домовина
Хрват
—
тај
јесам
узрок
.
о
сестра
,
тај
јесам
жртва
сав
тај
...
Божа
,
смиловати
се
—
избавити
сестра
мој
,
повратити
она
разум
—
разум
она
повратити
!
...
клекнути
пред
Злата
у
даљина
од
два
корак
:
—
сестра
,
опростити
ја
...
.
опростити
брата
свој
!
.
.
—
ти
ја
волити
...
увек
још—
прошапутати
Злата
кроз
сан
.
—
о
,
јадница
!
—
уздахнути
Зорко
.
—
Милана
,
ти
ја
волити
...
љубити
ја
истинит
,
као
и
ја
ти
—
шапутати
Злата
опет
...
—
она
сањати
,
о
он
сањати
.
она
он
во
,
љубити
.
А
ја
хтети
да
угушити
љубав
ту
,
и
ето
шта
јесам
учинити
.
ја
јесам
убица
срећа
њен
.
—
клети
ти
се
живот
свој
.
ја
ти
јесам
изневерити
.
клети
ти
се
.
веровати
клетва
мој
!
—
говорити
Злата
у
сан
,
и
ту
се
дигнути
и
коракнути
према
Зорка
.
—
ох
бог
!
—
уздахнути
Зорко
,
прихватити
Златин
рука
,
који
он
јесам
пружити
.
—
Злата
,
сестра
!
—
узвикнути
Зорко
уздрхтао
глас
.
—
ах
!
—
цикнути
Злата
отворити
очи
и
отргнути
рука
.
—
ти
!
убица
!
убица
!
—
Злата
,
сестра
мој
!
—
преклињати
Зорко
,
устати
.
—
убица
!
...
ти
!
јесам
л
видити
крв
!
—
викати
она
,
и
побећи
у
други
соб
,
од
који
бити
врата
отворити
.
Зорко
клонити
у
наслоњача
,
где
јесам
Злата
седети
:
—
ја
јесам
јесам
унесрећити
,
ја
брат
њен
!
—
крв
,
његов
крв
...
овде
јесам
бити
на
мој
рука
.
ја
јесам
он
љубити
,
и
он
ја
јесам
оставити
крв
!
.
.
овде
на
мој
рука
бити
јесам
његов
крв
,
—
говорити
Злата
у
други
соба
.
—
Божа
,
смиловати
се
,
спасти
сестра
мој
!
—
уздисати
Зорко
.
—
он
ја
јесам
љубити
;
али
крв
—
остати
јесам
на
мој
рука
!
крв
јесам
истећи
,
и
он
јесам
умрети
...
ал
’
не
!
он
,
јесам
умрети
—
он
јесам
убити
!
...
убити
!
-—
плакати
Злата
.
—
она
јесам
себе
уселити
у
глава
,
да
јесам
он
умрети
