штови
изгледати
,
кад
се
захукати
.
–
да
богмити
,
да
бог
ја
,
кад
јесам
се
и
ви
женски
успалити
за
омлатином
!
-
велим
поп
смешљив
;
а
госпођа
Јеца
он
видити
,
да
јесам
сад
већ
мек
од
памук
.
–
Омлатина
омладина
,
алезајнц
(
сав
један
)
,
Стефана
;
Јелена
хтети
певати
на
село
и
ићи
хтети
са
ја
у
Карловци
на
свечаност
.
јесам
л
да
ти
јесам
права
?
у
гост
хтети
код
Тинка
.
време
јесам
.
јесам
лепо
,
што
ја
толико
већ
,
како
јесам
заједно
,
јесам
водити
к
она
.
Поп-Стевина
Јелисавета
погладити
једном
рука
поп
по
брада
,
а
други
он
насути
у
чаша
хладан
теочинац
и
насмешити
се
на
он
.
он
јесам
загрлити
око
врата
,
издигнути
чаша
спрам
свећа
.
Мислиш
,
безброј
рубина
раздробити
се
у
чаша
,
па
горети
.
А
поп
гледити
у
она
као
стар
зналац
,
па
се
смејати
.
Видиш
он
само
,
трести
се
гојазан
,
зачкиљити
очи
и
развући
он
се
брк
,
ал
не
давати
глас
од
себе
...
док
она
двоје
тако
у
стаклен
ходник
уживати
летњи
вече
у
разговор
и
теочинац
,
Јелена
јесам
у
свој
соба
.
Неје
палити
свећа
.
отворити
широм
прозор
,
па
село
поред
прозор
.
наслонити
главица
на
рука
,
па
мирисати
мирисан
вечерњи
чист
ваздух
.
поглед
она
се
отети
на
осветљен
два
прозор
у
онај
леп
кућа
с
онај
страна
поток
.
тај
она
јесам
мио
за
сав
време
,
како
устати
,
па
док
не
легнути
.
овај
час
радовати
се
Јелена
цео
дан
.
Што
ближе
тај
доба
,
она
срце
сав
јаче
куцати
.
А
кад
већ
доћи
,
и
да
сести
на
сав
прозор
,
несташан
ђаволак
с
леви
она
страна
у
груди
хтети
зар
да
искочити
;
толико
се
пута
захукати
,
доћи
јесам
већ
под
грло
,
а
тај
се
отети
тек
само
дубок
уздисај
.
срце
бити
на
тај
уздисај
тежак
да
полетити
.
ох
,
полетети
бити
Јелена
и
душа
и
тело
!
али
морати
да
он
притискивати
рука
.
понда
скочити
са
столица
,
проћи
два
трипут
по
соба
.
и
опет
долетити
на
прозор
,
па
одмах
упрети
поглед
опет
на
осветљен
она
два
прозор
с
онај
страна
поток
у
леп
тамо
кућа
.
тамо
јесам
вечерас
Бранко
и
Јован
.
Чим
јесам
вечерати
,
доћи
јесам
Јован
по
Бранка
,
па
јесам
отићи
к
учитељ
.
неки
јесам
време
ходати
бити
ван
село
.
и
сад
,
ето
,
сести
и
разговарати
се
,
како
хтети
што
боље
да
удесити
село
,
што
он
спремати
.
до
јако
бити
учитељ
обично
узети
свој
виолина
,
те
до
неки
доба
изводити
из
она
какав
мелодија
.
Јелена
бити
се
занети
за
она
,
тај
бити
час
удесити
,
па
тихо
певушити
уз
уздрхтао
звук
,
час
бити
пустити
срце
на
воља
,
па
бити
се
слатко
,
слатко
исплакати
.
али
она
криво
,
што
вечерас
тај
немати
.
Осећа
ужасан
празнина
,
па
она
криво
на
цео
свет
.
мало
још
потрајати
,
па
се
пријатељ
разићи
.
испред
учитељев
стан
зачути
се
у
три
пут
.
–
Лака
ноћ
!
Јован
и
Бранко
се
одвојити
.
и
отићи
сваки
свој
пут
.
Јелена
притворити
капак
на
прозор
и
увући
се
унутра
.
ники
јесам
неје
приметити
,
не
само
што
се
и
сам
за
време
скрити
,
већ
и
пун
сен
округао
багрем
,
један
од
онај
,
што
јесам
засађен
у
ред
пред
поп
-Стевином
кућа
,
са
сав
сакрити
од
месечина
,
па
поклопити
цео
прозор
као
по
поруџбина
.
Бранко
проћи
поред
прозор
,
ући
у
двориште
и
отићи
у
свој
соб
.
из
онај
леп
кућа
с
онај
страна
поток
зачути
се
диван
мушки
тенор
.
Јелена
познавати
тај
глас
.
Учитељ
запевати
Бранков
песма
:
„
гусле
мој
,
овамо–
те
мало
!
“
Девојче
од
мах
стати
опет
на
прозор
.
„
ој
,
пуно
јесам
и
препун
срећа
!
“
подвикнути
учитељ
из
сав
срце
,
е
,
заиста
хтети
он
и
поверовати
,
да
он
срце
хтети
већ
да
пукнути
од
срећа
.
Јелена
задрхтати
.
провиривати
нестрпљиво
иза
капак
на
прозор
.
у
тај
умукнути
учитељев
глас
.
Свећа
се
угасити
,
а
иза
она
два
прозор
завладати
мртав
мрак
.
Девојче
се
са
сав
дати
на
прозор
,
мислити
,
полетети
.
на
једаред
зачути
тих
корак
под
прозор
;
али
,
рећи
бити
,
још
већма
чути
,
како
она
јако
и
нагло
бити
родити
срце
.
но
ипак
осетити
,
да
неко
близу
застати
и
куцнути
у
капак
.
капак
се
дигнути
.
испод
он
провирити
најпре
мали
бео
ручица
;
па
се
од
мах
за
она
указати
мио
главица
са
црн
пун
кос
и
у
глава
два
гарав
ока
.
Учитељ
се
стискати
уза
зид
под
сен
.
дохватити
бео
пружен
ручица
,
па
јесам
притискивати
на
жедан
свој
усна
.
Дрхће
Јеленин
рука
,
као
да
јесам
трести
тролетница
.
–
Јелица
,
–
шаптати
учитељ
,
–
што
дрхтати
?
Јелена
не
умести
да
одговорити
.
грло
она
јесам
стегнути
.
немати
снага
да
проговорити
;
а
не
осећати
се
моћан
ни
толико
,
да
узети
свој
рука
на
траг
,
нити
да
његов
стиснути
,
већ
он
јесам
подати
,
па
јесам
он
љубити
и
миловати
по
мио
воља
.
–
Бојиш
ли
се
можда
ко
?
—
опет
учитељ
.
Јелена
једва
промуцавати
:
–
од
кад
ви
чекати
.
–
Душа
,
зар
још
„
ви
?
Јелена
се
застидити
,
–
не
срдити
се
;
моћи
да
се
срдити
.
ја
се
увек
забунити
.
–
прелетети
бити
бити
;
али
јесам
моћи
пре
.
–
ја
бити
ти
чекати
цео
ноћ
.
–
Верујеш
,
да
хтети
доћи
;
јесам
л
?
–
јесам
никад
слагати
.
Кнежевић
она
и
опет
узити
обасипати
ручица
пољубац
.
–
Мата
јесам
допустити
,
да
долазити
на
певање
,
–
велим
Јелена
;
али
ја
јесам
жестоко
заповедити
,
да
избегавати
с
ти
разговор
.
–
за
што
,
душа
не
знати
.
ја
не
разумети
њен
понашање
.
али
јесам
страшно
љут
на
ти
.
–
јесам
јесам
л
она
се
исповедила—
питати
јесам
учитељ
.
–
јесам
.
не
смети
.
бојити
се
,
забранити
бити
ја
са
сав
,
да
се
и
састати
с
ти
...
·
да
она
казати
,
кад
се
вратити
из
Карловци
са
свечаност
!
–
ја
хтети
она
јесам
рећи
.
–
не
ни
по
што
.
не
,
бар
док
јесам
ту
Бранко
.
Учитељ
се
замислити
.
–
Шта
мислити
?
ваљда
јесам
доћи
амо
,
да
мислити
!
приповедати
штогод
,
–
велим
он
девојче
љупко
,
па
он
привући
себе
рука
.
–
Кажи
ја
штогод
лепо
,
као
што
ти
умети
.
–
он
јесам
од
неки
доба
врло
заћутати
.
–
Ко
?
–
Бранко
.
–
Па
,
он
највише
ћутети
.
само
кад
се
препирати
о
шта
с
чик
,
онда
видити
,
да
умести
и
више
који
рећи
.
али
увек
Бранко
имати
права
.
–
да
,
да
,
Бранко
имати
права
,
да
бог
ја
,
–
рећи
Кнежевић
и
тргнути
рука
.
–
Шта
јесам
ти
?
–
питати
изненада
Јелена
,
па
не
пуштати
рука
.
–
господа
универзитетлија
увек
имати
права
,
дакако
!
у
тринаест
школа
поцрпсти
онај
кашика
сав
мудрост
.
–
и
мати
он
давати
за
права
.
–
е
,
онда
за
цео
имати
права
.
Јелена
не
примећивати
горак
подсмех
у
учитељев
реч
.
–
ја
волити
,
кад
се
он
с
чик
пустити
у
разговор
,
–
опет
хтети
она
–
он
јесам
тако
добар
!
јесам
ли
да
јесам
Бранко
добар
?
–
Врла
добар
.
–
и
мати
он
волити
.
–
наравно
,
наравно
.
и
ви
,
дакако
,
госпођица
,
приметити
Кнежевић
и
истргнути
свој
рука
.
Јелена
хтети
да
проговорити
,
али
она
застати
нешто
у
грло
,
па
гледити
само
учитељ
упитљив
поглед
.
–
ви
се
заиста
,
госпођица
,
врло
добро
забављати
,
–
пребацивати
она
учитељ
;
–
у
вече
са
ја
,
а
дању
с
господин
Бранка
.
Девојче
бризнути
у
плач
.
–
Мата
ја
увек
говорити
,
како
требати
да
јесам
пријатан
с
он
и
искрен
.
ја
и
не
моћи
друкче
низак
.
А
он
и
заслуживати
,
да
јесам
човек
с
он
искрен
.
па
ја
он
и
волити
као
брата
.
тај
јесам
друго
што
.
Божа
мој
,
за
што
јесам
на
један
пут
така
?
–
иза
рогаљ
се
зачути
певање
.
Учитељ
се
тргнути
.
–
збогом
!
Разговараћемо
се
.
–
Пође
.
–
Јелена
не
чути
песма
или
не
хтети
да
јесам
чути
.
–
Милана
!
–
Вича
Кнежевић
,
а
глас
она
прекинути
јецање
.
–
Учитељ
се
не
освртати
.
–
Мил
!
–
задрхтати
опет
њен
глас
по
вечерњи
тишина
.
нем
одзив
.
само
видити
,
како
учитељ
одмицати
,
и
чути
,
како
оштро
корачати
...
иза
рогаљ
се
помолити
неколико
сеоски
момак
и
девојка
.
бити
код
крста
на
игранка
.
па
се
враћати
кућа
и
певати
:
„
кад
јесам
Бранко
умир'о
Србадија
заклињ'о
:
Пренес'те
ја
кости
мој
Стражилово
мој
,
–
еј
!
тамо
имати
нога
птица
,
мој
песмарица
,
тамо
имати
бео
вила
Раширила
крило
,
–еј
!
Стајић
стати
на
прозор
,
па
недахнимице
слушати
ту
народни
песма
.
не
узимати
на
ум
,
како
јесам
жалосни
тај
стих
,
како
јесам
непоетичан
казан
тај
мисао
;
само
он
мило
,
што
видити
,
да
народ
знати
за
Бранка
,
да
јесам
и
народ
осетити
жеља
Бранков
.
тај
вече
хтети
он
остати
у
леп
спомен
из
живот
у
Брајковац
...
кад
јесам
Јован
доћи
кућа
,
поћи
и
Ната
и
Катица
,
да
спавати
.
Катица
отићи
најпре
,
да
још
једаред
разгледати
по
кућа
,
јесам
ли
све
у
сав
ред
.
А
Ната
ући
у
Даринчин
соб
.
надвирити
се
над
Даринка
и
Зорка
.
Прекрстила
она
обојити
изнад
глава
.
и
за
тај
опет
на
прст
изићи
из
соб
...
у
тај
јесам
и
Бранко
легати
.
Почео
бити
да
читати
.
Нашао
негде
на
орман
пре
неколик
дан
још
неки
стар
књига
.
кад
стресати
с
она
прашина
и
отворити
јесам
,
а
тај
„
Живот
и
прикљученије
Димитрија
Обрадовић
нареченога
у
калуђерство
Доситеј
:
он
и
с
тај
списат
и
издати
.
"
како
се
обрадовати
тај
књига
!
Још
кад
јесам
ићи
у
први
гимназијски
разред
,
мати
бити
,
кад
свршити
свој
школски
задаћа
,
искупити
деца
,
што
јесам
бити
код
она
у
стан
,
па
бити
поред
народни
песма
и
други
ствар
читати
по
нешто
и
из
„
мезимац
"
или
из
„
басна
"
тај
неумрли
мудрац
српски
.
тај
књига
узети
Бранко
и
вечерас
да
читати
.
али
,
као
обично
,
кадгод
јесам
,
бити
телесни
бити
душеван
,
уморан
,
вечерас
тек
више
из
навика
,
да
нешто
прочитати
,
пре
него
што
заспати
.
него
вечерас
он
се
не
да
да
читати
ни
колико
иначе
у
оваки
прилика
.
пред
очи
он
лебдити
лик
Даринчин
;
а
у
сав
жила
осећати
све
тај
јаче
,
што
више
о
она
мислити
,
неки
бујност
,
па
он
се
час
разливати
као
милота
,
час
он
дигнути
,
да
некуд
зар
полетити
...
мало
за
тај
,
па
јесам
цео
село
у
сан
.
осванути
дан
,
када
јесам
ваљати
отпочет
и
Брајковачкој
омладина
,
да
се
спремати
,
како
хтети
у
сав
скроман
село
прославити
спомен
велик
песник
.
·
Још
пре
него
што
хтети
учитељ
Кнежевић
распустити
деца
из
школа
,
ходати
испред
школски
зграда
Даринка
,
Јелка
,
Бранко
,
Јован
,
а
уз
она
трчкати
и
мали
Зорка
.
и
њен
срдашце
куцати
необично
живо
,
јер
видити
,
да
се
радити
око
начело
,
што
она
,
ако
и
не
моћи
да
схватити
,
ипак
осећати
,
да
јесам
лепо
и
добро
,
кад
сена
само
толико
радовати
тај
Јелена
и
Даринка
,
Бранко
и
Јован
,
него
она
и
мати
и
тетак
Ната
одобравати
и
хвала
смер
.
А
велик
јесам
њен
радост
,
што
хтети
у
тај
велик
свечаност
и
онај
да
суделовати
.
пре
него
што
хтети
синоћ
деца
полегати
,
у
кућа
сека-Катиној
неје
ви
бити
о
други
шта
реч
већ
о
прослава
Бранка
Радичевић
у
Брајковац
.
Зорка
неје
дати
ни
о
шта
други
да
се
говорити
,
него
о
тај
.
Синоћ
јесам
већ
доучити
све
,
што
неје
бити
потпуно
знати
.
само
хтети
јесам
донде
још
Јован
и
Даринка
поучити
,
где
требати
да
раширити
рука
,
где
да
она
метнути
на
груда
,
где
да
она
скрстити
,
а
где
глас
да
јак
говорити
,
где
опет
тише
,
и
тако
даље
.
данас
јесам
неколико
пута
питати
и
братац
и
сеја
,
кад
хтети
,
за
бог
,
већ
једаред
тај
почети
?
али
Јован
се
одсмејати
и
одговарати
се
,
као
да
имати
још
време
.
А
Даринка
опет
нем
кад
.
него
јесам
ипак
по
неки
пут
исправити
и
опоменути
,
где
како
требати
.
но
за
тај
Зорка
морати
да
трчкати
за
она
из
соб
у
соб
.
у
Даринка
ући
цео
дан
неки
немир
,
па
ићи
по
кућа
,
као
да
нешто
тражити
.
до
подне
јесам
још
како
тако
и
проћи
;
него
после
подне
се
отегнути
као
цео
дан
.
једва
дочекати
,
да
црквењак
зазвонити
на
вечерње
.
понда
јесам
изаћи
на
улица
,
да
видити
,
–
кад
хтети
поп
Стеван
проћи
и
вратити
се
на
вечерњи
.
но
колико
она
збиља
стати
до
поп
-Стевана
,
ето
,
неје
ни
приметити
,
да
он
и
не
отићи
на
звоно
у
црква
;
неје
ни
приметити
,
да
у
Брајковац
звонити
радним
дан
на
вечерњи
,
ако
у
општи
и
звонити
,
но
највише
тек
за
тај
,
да
бабица
и
кум
,
ако
бити
се
десити
тај
дан
какав
крштење
,
знати
,
кад
она
требати
донети
дете
,
да
он
поп
Стева
увести
у
свет
православље
и
у
књига
крештајемих
.
Иначе
црквењак
одзвонити
,
па
хајд
опет
кућа
или
у
виноград
за
свој
посао
,
ако
не
отићи
у
поп
-Стевину
сеница
,
где
овај
чекати
,
да
он
се
јавити
,
имати
ли
тај
дан
какав
дужност
,
тај
јесам
,
да
ли
јесам
тај
донети
дете
те
и
тај
млад
или
жена
на
крштење
.
као
да
сунце
Даринка
синути
,
кад
углед
Јелена
,
како
журити
она
.
дакле
,
већ
јесам
тај
време
,
да
се
ићи
на
певање
!
па
колико
Јелена
угледати
,
толико
пред
она
истрчати
.
Јелена
још
неје
никад
тако
црн
јутро
осванути
као
данас
.
заспати
ноћас
у
плач
тек
око
неки
доба
,
па
јесам
спавати
као
мало
дете
.
али
кад
се
пробудити
,
па
се
сетити
синоћњи
разговор
свој
с
Милана
на
прозор
,
као
да
јесам
нож
пробости
кроза
сред
срце
,
па
она
се
стиснути
терет
,
сињи
терет
.
цео
дан
се
тужити
мати
,
да
јесам
бости
глава
.
А
кад
поћи
на
певање
,
па
јесам
мати
хтети
да
задржати
због
главобоља
,
велим
,
да
јесам
сад
са
сав
проћи
.
колико
јесам
и
Даринка
узрујати
,
ипак
приметити
,
како
јесам
Јелена
блед
па
уздрхтао
.
–
Шта
јесам
ти
–
питати
други
други
,
кад
се
поздравити
и
пољубити
.
Јелена
не
знати
,
шта
да
одговорити
.
стати
она
очи
,
па
упрети
поглед
у
Даринка
.
–
не
знати
,
–
једва
промуцати
.
понда
додати
живље
:
–
да
видити
само
!
и
узити
Даринчин
рука
,
па
јесам
притиснути
на
свој
срце
.
А
срце
она
лупати
,
да
пробити
груда
.
–
јух
!
као
да
јесам
се
уплашити
?
–
приметити
Даринка
.
Јелена
она
у
један
мах
у
мало
не
пасти
на
груда
,
да
она
све
испричати
,
да
она
се
изјадати
,
да
се
заплакати
у
њен
загрљај
,
па
да
обадва
плач
.
и
бити
тако
,
можда
,
бити
,
да
не
наићи
госпођа
Ната
,
те
Јелена
доћи
к
себе
,
да
јесам
пољубити
у
рука
.
наравно
,
госпођа
Ната
питати
,
шта
она
ради
мати
.
и
тако
прећи
реч
на
са
сав
сухопаран
ствар
.
Даринка
отворити
врата
на
други
соба
.
стати
на
врата
,
па
викати
Јована
:
хајде
,
братац
.
време
јесам
!
Јован
се
протегнути
на
канабе
.
оставити
неки
тумач
казнени
поступак
,
што
он
читати
,
на
страна
,
па
поглед
у
сав
сахат
.
имати
још
време
!
куд
ви
се
журити
?
е
,
како
ти
само
!
А
не
знати
,
да
немати
још
много
до
недеља
?
ви
јесам
мушки
увек
тако
комотан
!
тако
и
чикати
!
само
да
он
ники
не
дирати
!
–
нашалити
се
и
Јелена
.
где
јесам
Бранко
?
–
питати
Јован
,
па
тек
сад
пребацити
нога
,
да
устати
.
Чина
ја
се
,
писати
нешто
.
остати
јесам
у
свој
соба
,
–
одговорити
Јелена
.
не
водити
тај
брига
за
господин
...
Бранка
.
он
хтети
већ
доћи
,
–
рећи
Даринка
,
па
се
као
тргнути
и
поцрвенити
,
кад
приметити
,
да
јесам
споменила
тај
име
на
свој
уста
.
А
осетити
,
да
она
јесам
ипак
криво
,
што
неје
и
он
доћи
,
што
неје
наћи
за
вредно
,
да
доћи
најпре
овамо
,
па
сав
заједно
да
ићи
.
понда
мислити
,
а
што
и
да
доћи
он
амо
?
ваљда
он
се
тицати
когод
овде
?
па
она
опет
сада
у
једаред
тешко
,
колико
она
мало
час
бити
криво
...
најпосле
се
наћи
сав
пред
школски
зграда
и
чекати
,
да
учитељ
распустити
деца
из
школа
.
Прижегло
летњи
сунце
,
а
они
ходати
под
штит
.
Даринка
и
Јелена
се
ухватити
под
рука
.
за
она
ићи
Јован
с
Бранка
.
она
два
ћутети
.
Јелена
мислити
о
сав
јад
,
а
Даринка
–
ко
да
јесам
знати
?
Још
да
се
јесам
Зорка
рашћеретати
око
она
,
ићи
бити
као
осуђен
.
јутрос
јесам
,
–
говорити
Јован
Бранка
,
–
зуцнути
мати
,
како
бити
бити
,
да
остати
код
кућа
,
па
да
прихватити
економија
.
Бранко
он
радознало
погледати
.
као
да
јесам
узети
озбиљно
,
–
додати
онај
.
мислити
и
јесам
тако
,
–
приметити
Бранко
.
у
тај
ето
још
један
млад
човек
,
па
се
прикључити
друштво
.
Вели
,
кад
се
поздрав
с
мушки
и
женски
:
Чина
ја
се
,
пожурити
јесам
се
раније
,
него
што
требати
.
па
боље
пре
не
?
после
,
–
одговорити
Јован
.
али
се
овај
привући
уза
женскиња
.
Прођоше
један
пут
дуж
зграда
,
а
он
не
умести
да
почети
разговор
.
Хоће
и
наш
село
да
се
прославити
,
–
бити
он
први
реч
.
од
она
два
не
знати
,
који
да
прихватити
реч
.
опет
хтети
он
:
само
да
ми
послужити
лепо
време
!
да
бог
ја
!
–
одговорити
Даринка
,
тек
да
из
учтивост
рећи
што
,
кад
већ
Јелена
не
прихваћати
.
у
планина
,
знати
,
моћи
лако
да
се
променити
за
час
киша
пљуснути
,
–
примећивати
онај
.
бити
бити
штета
,
–
опет
хтети
Даринка
.
опет
ићи
,
па
ћутети
.
тај
јесам
млад
Брајковачки
трговчић
,
Јеша
Дабижић
.
по
опаљен
лице
и
испуцан
рука
видити
се
,
да
јесам
вредан
човек
.
не
бити
ники
рећи
,
да
јесам
Јеша
бити
некад
први
момак
међу
трговачки
омладина
у
варош
.
али
проћи
вашар
!
Дошао
кућа
,
да
прихватити
очев
радња
,
па
се
упети
из
петин
жила
,
да
порадити
,
те
подигнути
сермија
.
тек
не
моћи
,
ето
,
ни
он
,
да
пропустити
,
ада
се
и
јесам
не
умешати
у
струја
,
што
се
заошинути
онај
година
по
српство
.
бити
јесам
он
некада
у
варош
сталан
члан
певачки
друштво
и
аранжер
толики
село
и
беседа
.
знати
он
,
дакле
,
шта
јесам
тај
српство
и
родољубље
,
а
од
како
се
знати
,
исповедати
се
за
члан
српски
омладина
и
народњачки
странка
,
те
држати
редован
и
народњачки
новина
.
него
знати
Јеша
,
да
спојити
и
практично
са
леп
.
млад
човек
јесам
,
до
дух
,
и
жељан
друштво
на
село
.
А
време
он
јесам
,
да
помишљати
и
на
тај
,
како
бити
добро
бити
,
да
довести
домаћица
у
свој
кућа
.
па
тај
јесам
прилика
,
као
и
мало
да
се
боље
познати
.
Попин
Јелена
...
до
дух
,
за
госпођа
Јелисавета
говорити
не
знати
овај
оно
.
али
девојка
неје
лош
прилика
за
сеоски
трговац
.
тај
јесам
сад
и
тај
варошкиња
,
Даринка
.
познати
се
с
она
у
недеља
,
кад
јесам
изаћи
из
црква
:
познати
се
поред
Јована
.
колико
он
,
...
а
и
мати
он
као
пустити
у
уш
.
Ида
,
синак
,
–
велим
.
–
помешати
се
и
тај
мало
међу
свет
.
и
онако
слабо
имати
кад
послати
са
себе
раван
...
Вараш
се
,
мој
Бранко
,
ако
мислити
,
да
код
ја
јесам
тај
озбиљан
намера
,
–
надовезати
Јован
на
разговор
сав
с
Бранка
,
кад
она
оставити
млад
тржа
.
–
просто
,
ја
се
мој
позив
не
допадати
.
ја
јесам
за
адвокат
.
Положи
сав
испит
најпре
;
понда
хтети
мо
се
разговарати
,
–
одговорити
он
Бранко
.
Јован
мало
поцрвенити
,
па
затрептати
очи
.
Бранко
и
јесам
осетити
,
како
јесам
оштро
тај
рећи
,
па
не
хтети
ни
да
он
поглед
у
очи
.
али
тек
опет
додати
:
па
ако
онда
тај
учинити
,
скинути
ти
шешир
до
земља
.
моћи
да
се
и
на
ти
применити
оно
:
ко
мрзети
да
радити
,
тај
јесам
вечито
незадовољан
са
свој
позив
,
и
знати
увек
милион
разлог
да
набројити
против
правац
,
који
јесам
поћи
.
Изађе
учитељ
,
па
она
све
позвати
,
да
отићи
у
његов
соб
.
сад
хтети
ја
деца
пустити
.
него
морати
мало
и
школа
отворити
,
да
ући
чист
ваздух
унутра
.
А
моћи
тамо
баш
и
учити
.
пријатније
јесам
ходати
на
чист
ваздух
.
али
женски
гонити
неки
радозналост
,
да
завирити
у
соб
мушкарац
неожењен
.
Даринка
,
до
дух
,
мисао
,
тај
јесам
брат
,
Јован
,
па
,
како
он
хтети
.
не
хтети
се
,
ваљда
,
показати
не
знати
какав
.
Јелена
претрнути
.
Учитељ
се
на
она
тек
осврнути
.
али
ники
не
приметити
њен
неприлика
,
јер
сад
ево
и
бележник
са
благајник
,
а
са
бележниковица
ићи
општински
писар
.
с
други
страна
доћи
црквењаков
син
,
колар
у
село
,
са
свој
сестра
,
два
можда
,
по
добар
певачки
члан
у
Брајковац
.
он
обично
држати
леви
певница
,
а
учитељ
десни
.
она
водити
опет
сав
певачица
у
Брајковац
,
па
знати
и
црквен
скоро
као
и
брат
она
.
и
тако
се
искупити
прилично
друштванце
за
певачки
збор
.
сав
тај
учитељ
покупити
и
наговорити
,
да
се
здружити
.
Одоше
у
учитељев
соб
Највише
се
обрадовати
тај
баш
Јован
.
у
прочеље
између
оба
прозор
висити
у
учитељев
соба
лик
Бранка
Радичевић
.
Учитељ
он
већ
набавити
,
уоквирити
и
украсити
он
соб
.
али
тај
јесам
и
једина
слика
у
цео
соба
.
уза
зид
јесам
постеља
и
на
она
виолина
.
насред
соб
сто
,
и
по
он
разбацати
тај
књига
,
тај
хартија
,
мастионица
,
перо
,
истрињен
дуван
,
палидрвце
и
тако
даље
.
у
угао
поред
пећ
пар
ципела
,
а
о
зид
висити
о
клинац
један
чакшире
,
стар
шешир
и
зимски
капут
.
Иначе
јак
упад
у
очи
празноћа
и
неред
,
какав
волити
млад
нежењен
.
Мушкарци
понудити
женско
онај
два
столица
,
што
се
зблизниле
у
учитељев
соба
;
а
од
она
неки
поседати
на
одар
,
други
стајати
.
–
требати
да
оженити
овај
наш
учитељ
!
--
приметити
госпођа
бележниковица
,
или
што
јесам
наићи
на
така
неред
,
или
што
јесам
ту
Јелена
,
па
да
јесам
пецнути
.
–
ви
јесам
срести
рука
,
госпа
,
–
ухватити
Дабижић
као
у
шала
.
–
ја
бити
ви
се
радо
бацити
под
окриље
.
–
гле
,
гле
грчета
!
–
нашалити
се
писар
.
–
Били
?
од
кад
се
ја
окљувати
,
па
...
–
за
ти
бити
штета
бити
.
ти
јесам
родити
само
за
себе
,
већ
за
...
виши
позив
,
–
пребацити
Јеша
писар
,
ал
не
знати
,
говорити
ли
збиља
или
из
шал
.
Оженићете
се
и
покајати
се
!
–
уплести
се
бележник
хладнокрван
,
а
завијати
смотак
.
–
но
!
Натарошу
!
–
укорити
он
његов
леп
и
милостив
половина
.
(
као
бојаги
,
ту
јесам
варошкиња
.
)
понда
додати
опет
с
прекор
:
–
шта
ти
фалити
не
знати
,
шта
бити
и
с
ти
бити
,
да
се
јесам
оженити
.
Даринка
се
смешити
,
ал
готово
и
не
разумети
,
шта
овај
говорити
.
она
јесам
и
тај
друштво
и
така
разговор
нешто
нов
.
Јелена
гдегод
стати
,
осећати
,
да
стајати
на
жеравица
;
па
час
на
један
прозор
час
на
други
.
гледати
преко
тамо
насвојити
прозор
.
млад
колар
стати
до
одар
,
па
се
не
мицати
.
А
уза
он
његов
сестра
,
па
се
као
снебивати
у
тако
господски
круг
.
Бранко
узети
виолина
,
па
превлачити
гудало
по
она
.
Писар
се
загледати
у
лик
што
висити
у
прочеље
.
Јован
упрети
поглед
у
бележниковица
.
.
А
бележниковица
приметити
тај
,
па
намештати
,
као
бајаги
,
шишка
на
чела
,
те
испод
рука
погледати
у
он
.
Бележник
остати
дужан
одговор
свој
жена
,
па
mir
nichts
,
dir
nichts
,
ни
лук
јести
ни
на
лук
мирисати
,
узити
да
припасти
смотак
.
и
госпођа
бележниковица
се
наместити
у
пол
окренут
Јована
.
Ђенијалан
лик
!
сваки
црта
на
он
ђенијалан
,
...
прав
песник
!
тај
јесам
песник
!
-
приметити
писар
,
нагледати
се
Бранков
слика
,
па
мисао
,
ала
јесам
научни
нешто
казати
.
ники
не
одговорити
ништа
.
.
данас
јесам
ту
и
Даринка
,
па
се
свако
трудити
,
да
се
што
боље
представити
варошкиња
.
Бележник
се
не
да
извести
из
свој
кола
,
већ
велим
:
овај
наш
уча
моћи
бити
,
бог
ја
,
спремити
који
боца
вино
.
А
?
Шта
велим
,
Јована
?
јесам
ружан
,
–
одговорити
Јован
.
–
него
тај
бити
он
добро
проћи
с
ми
.
хајде
,
да
ја
дати
донети
,
па
да
ја
он
почастити
!
ја
јесам
за
тај
!
-
прихватити
млад
трговац
.
Синоћ
јесам
бити
отићи
Марка
у
нов
сад
,
–
проговорити
једва
жедан
благајник
.
–
ако
јесам
доћи
,
за
цео
јесам
донети
и
који
боца
из
Варадин
.
ја
јесам
он
рећи
,
до
дух
,
да
се
спремити
за
село
,
–
дочекати
исто
тако
и
жедан
писар
.
онда
хтети
после
певање
код
Марка
,
–
пресуда
бележник
,
–
да
он
сефтеисати
нов
еспап
.
Бранко
се
и
не
обазирати
много
на
она
.
Неје
он
ни
стати
до
овај
врста
људи
,
из
тај
се
,
по
његов
уверење
,
не
да
већ
више
ништа
ни
учинити
.
Нечему
много
добар
нада
се
он
од
сам
народ
.
па
хтети
да
и
сав
говор
,
што
имати
да
он
држати
на
Брајковачком
село
,
удесити
за
прост
народ
.
Хоће
–
да
он
казати
,
ко
јесам
бити
Бранко
Радичевић
,
шта
он
вредити
за
наш
народ
и
шта
значити
овај
величање
његов
спомен
.
око
тај
он
се
мислити
највише
и
врсти
.
да
се
обазрети
на
оваки
слушалац
,
овај
хтети
или
пљескати
или
хтети
се
запити
,
па
он
не
хтети
ни
слушати
,
те
ипак
викати
живети
;
а
нити
хтети
он
хтети
нити
умести
довољно
разумети
.
Дође
он
на
памет
и
Даринка
.
Чудновато
!
од
њен
суд
као
да
највише
стрепити
.
не
за
тај
,
што
бити
се
бојати
,
да
она
више
знати
,
него
он
;
него
што
се
,
не
знати
ни
јесам
за
што
,
нада
,
да
хтети
она
највише
и
поклонити
пажња
онај
говор
,
што
претпостављати
више
и
ум
и
срце
у
женскиња
,
који
моћи
да
се
истински
одушевити
за
нешто
.
Нешто
он
говорити
,
да
тај
девојче
имати
осећај
и
више
свест
него
у
сваки
обичан
.
А
,
да
одушевљење
њен
неје
изнудити
ни
чим
до
прав
занос
за
идеја
,
и
права
српски
љубав
за
свој
,
тај
он
говорити
искреност
на
њен
лице
,
тај
он
сведочити
бистар
она
поглед
и
неусиљен
понашање
,
у
тај
он
утврђава
њен
српски
васпитање
кућеван
и
школски
.
но
,
што
код
сав
тај
не
падати
он
ни
на
ум
,
да
приметити
,
тај
јесам
,
како
од
неки
доба
не
моћи
ни
о
шта
да
мислити
,
а
да
у
један
не
помишљати
и
на
тај
девојче
.
па
кад
неје
уз
она
,
сав
бити
да
она
јесам
што
ближе
,
све
имати
нешто
да
разговарати
с
она
.
А
кад
јесам
у
друштво
,
заборавити
,
шта
јесам
хтети
,
али
осећати
,
да
јесам
питом
према
она
,
ако
и
не
примећавати
,
како
јесам
тај
необично
брзо
доћи
.
док
јесам
учитељ
доћи
,
бележник
,
благајник
,
писар
и
други
певач
већ
јесам
се
договорити
,
како
хтети
после
певање
на
пива
„
код
разбијен
канта
“
.
тако
у
Брајковац
звати
Марков
крчма
,
бојаги
,
из
шал
.
тај
јесам
име
добити
отуд
,
што
јесам
писар
(
кад
се
први
пут
опити
у
она
,
а
тај
јесам
бити
прво
вечати
,
како
се
скрасити
у
Брајковац
)
декламовати
онај
познат
песма
Мита
Поповић
о
браца-Анти
.
А
благајник
и
бележник
од
тај
доба
,
чим
се
мало
ђорнути
,
одмах
терати
писар
,
да
она
декламовати
„
онај
о
разбијен
канта
“
.
Кнежевић
бити
озбиљно
схватити
свој
дужност
као
учитељ
певање
и
ликовођа
певачки
збор
.
само
се
поздрав
са
певач
,
те
одмах
дохватити
виолина
,
па
поћи
од
један
до
други
,
да
она
огледати
глас
.
Мушкарце
знати
и
од
пре
,
шта
који
певати
моћи
.
особито
добро
познавати
писарев
тенор
,
који
бити
диван
бити
,
да
кроз
грло
неје
пропустити
већ
толико
силно
пива
,
бео
и
црн
вино
и
сав
,
што
рећи
онај
,
осим
петролеум
.
но
он
јесам
,
тај
јесам
,
писар
јесам
уверити
,
да
Србин
јесам
за
тенориста
.
јер
тенор
не
спадати
у
особина
српски
народ
,
него
јесам
тај
особина
јужњак
,
и
тај
пар
екселанс
Талијан
.
Срба
јесам
за
средњи
глас
.
Бас
–
тај
јесам
,
мој
брајко
,
баћушка
Рус
...
Баћушка
Рус
јесам
сваки
рођен
басиста
.
зарасти
у
лице
,
здепаст
,
вратат
,
прсат
,
плећат
,
–
па
тај
јесам
и
грло
,
...
мој
брајко
!
за
тај
благајник
уживати
,
што
моћи
да
мечити
као
„
прав
Рус
велим
за
он
увек
писар
.
једаред
он
приметити
:
Ваши
стар
морати
да
јесам
порекло
из
Русија
.
благајник
укрљештити
очи
у
он
,
као
да
се
уверити
,
да
ли
се
овај
шалити
ил
’
озбиља
бенетати
.
окром
шал
!
Шта
?
мислити
јесам
могућ
ви
,
можда
,
и
не
знати
,
али
у
стар
време
одселити
се
одавде
неколико
хиљада
српски
породица
у
Русија
.
побећи
,
да
бог
ја
.
додијати
она
овде
гоњење
за
вера
као
и
у
Турска
,
па
се
просто
одселити
у
Русија
,
па
тамо
населити
*
нов
Србија
.
зар
ви
тај
не
знати
?
моћи
ви
дати
,
па
да
читати
.
па
ја
мислити
,
можда
се
који
породица
вратити
опет
из
Русија
у
Фрушку
Гор
.
ставити
ипотезу
–
можда
баш
ваш
.
гле
,
мај
,
зар
тај
јесам
могуће
?
А
по
Дарвинов
теорија
потомак
наслеђивати
особина
свој
предак
.
ма
колико
да
писар
вагати
у
Брајковац
као
ишчитан
глава
,
ипак
не
мој
бележник
да
се
тај
прилика
одржати
,
а
да
не
приметити
,
бити
што
не
трпити
толико
разметање
свој
потчињен
,
било
да
тек
,
што
у
Брајковац
казати
,
„
избацити
“
:
кад
јесам
тај
Дарвин
измислити
,
и
да
јесам
човек
постати
од
мајмун
,
моћи
ко
исто
тако
измислити
,
да
јесам
постати
од
медвед
.
Судећи
по
наш
писар
,
имати
права
Дарвин
;
а
онај
други
теорија
лако
јесам
доказати
по
Брајковачком
благајник
.
Начелник
,
стар
пензионирац
,
који
се
десити
тај
прилика
у
друштво
код
разбијен
канта
,
мало
не
пукнути
од
смех
.
Општински
благајник
помислити
на
тај
,
да
и
писар
збијати
само
шал
с
он
,
те
скочити
на
он
.
и
да
не
бити
тај
начелник
и
бележник
,
бити
медвед
угњавити
мајмун
.
тако
приповедати
доцније
сам
бележник
у
Рума
„
код
орао
“
.
„
у
мало
“
,
казати
,
„
не
угњавити
руски
медвед
талијански
мајмун
,
да
се
не
наћи
ми
неколико
људи
.
“
од
тај
доба
пазити
писар
добро
,
како
хтети
изводити
свој
теорија
и
стављати
ипотезе
.
па
он
данас
не
падати
на
уман
да
се
смејати
,
када
благајник
почети
урлати
разнети
глас
,
поводити
се
за
учитељев
виолина
.
али
кад
бележниковица
закрештати
,
не
мој
да
одушевљено
не
приметити
:
диван
алт
,
милостив
!
диван
алт
!
са
женскиња
јесам
ликовођа
имати
највише
послати
,
особито
са
Јелена
.
стати
учитељ
спрам
она
,
да
,
бојати
,
огледати
и
њен
глас
,
а
озбиљан
,
ни
да
брк
мигнути
.
Јелена
се
стиснути
,
па
не
пуштати
глас
.
пре
бити
у
овај
пар
бризнути
у
плач
.
Госпођице
,
молити
ви
,
мало
јаче
...
·
слободан
,
–
храбрити
јесам
Кнежевић
.
она
погледати
у
он
.
Очи
она
се
насмешити
.
А
из
грло
се
отети
неки
клик
-
ни
налик
на
онај
глас
,
што
она
он
он
показивати
на
жица
.
Бранко
се
баш
разговарати
с
Даринка
.
Јован
прећи
бележниковица
,
па
се
упустити
у
разговор
.
она
он
корити
,
што
јесам
само
једаред
бити
код
она
,
од
како
јесам
доћи
од
горе
.
он
се
опет
извињавати
,
да
још
неје
доспевати
,
али
не
хтети
више
пропустити
.
Писар
мотрити
свако
,
како
певати
,
као
човек
,
који
хтети
све
да
разумевати
;
па
јесам
мотрити
и
Јелена
.
благајник
седити
,
па
посматрати
све
око
себе
.
мали
Зорка
,
како
стати
у
један
угао
,
као
да
се
закопати
.
само
да
она
не
бити
ко
рећи
,
да
ту
немати
за
она
место
!
млад
трговац
се
окљувати
,
како
бити
и
он
прећи
у
разговор
с
Бранка
и
Даринка
,
да
се
и
он
„
помешати
међу
свет
“
,
док
јесам
он
сав
остати
иначе
обичан
и
свакидашњи
;
па
се
врсти
око
она
двоје
и
кечити
она
сваки
реч
.
колар
са
свој
сестра
стајати
до
зид
.
па
чак
се
и
она
двоје
тргнути
како
попин
Јелена
вриснути
.
А
коларев
сестра
отети
се
,
бог
ја
,
у
шака
и
један
:
„
хи
!
“
и
остати
сав
погледати
онамо
.
ако
крик
Јеленин
и
неје
бити
по
онај
нота
,
који
јесам
млад
учитељ
навити
на
свој
виолина
,
познати
јесам
ипак
,
да
јесам
одјекнути
с
онај
жица
,
који
јесам
навити
синоћ
у
Јеленин
срце
онај
свој
понашање
.
–
Добра
јесам
,
–
рећи
и
потајно
се
насмехнути
.
А
Јелена
одланути
.
но
јесам
полити
румен
до
иза
уш
,
кад
приметити
,
како
се
сав
окренути
њози
.
Бележниковичину
ока
неје
се
отети
тај
њен
забуна
ни
учитељев
осмех
,
па
намигнути
на
Јована
.
–
тај
хтети
бити
сват
!
–
пришанути
он
с
пун
уверење
,
кад
уграбити
прилика
.
–
не
веровати
,
–
одговорити
Јован
.
–
зар
ви
ништа
не
знати
?
–
Шта
?
–
Бележниковица
он
погледати
,
као
да
он
не
веровати
.
Вели
:
знати
део
комшилук
,
само
не
знати
поп
Стеван
и
ви
;
а
и
пошиница
јесам
већ
омирисати
.
–
–
Неће
госпођа
.
Јоца
тај
·
допустити
,
по
што
она
јесам
на
рамени
глава
.
–
Предомислиће
се
.
у
тај
повикати
учитељ
:
дакле
,
да
прећи
на
учење
.
глас
јесам
распоредити
,
моћи
даље
!
први
женскиња
!
—
А
ја
?
–
повикати
писар
и
бележник
.
благајник
поглед
учитељ
,
што
значити
,
да
и
он
тај
питати
.
–
ви
хтети
после
она
доћи
на
ред
,
–
одговор
и
онај
.
–
хајдмо
ја
дотле
на
пива
!
–
предложити
бележник
.
–
благајник
одмах
устати
.
–
Писар
већ
дохватити
шешир
.
–
Хоћете
ли
и
ви
?
—–
шанути
бележниковица
Јована
.
–
куд
сав
Турчин
,
–
одговорити
овај
.
А
она
повикати
:
–
јесам
чути
,
натарош
:
или
сав
ил
’
ни
ви
!
–
сав
!
сав
!
–
чути
се
више
глас
,
а
највише
писарев
.
Учитељ
и
сувише
добро
познавати
енергија
Брајковачке
интелигенција
.
А
бог
ја
неје
баш
ни
обичан
ствар
за
Брајковчанин
пива
,
па
још
у
боца
.
господа
он
иначе
пити
тек
кад
отићи
у
Рума
,
у
Ириг
,
у
Митровица
,
или
и
даље
куд
у
варош
.
Неје
што
се
Марка
боја
,
да
бити
он
,
сачувати
Божа
,
ускисао
,
кад
бити
он
и
чешће
доносити
;
него
што
редовно
по
један
од
Брајковачке
господа
частити
осталу
,
па
тако
један
по
један
остати
редован
Марка
дужан
и
сваки
одбити
тек
од
рачун
,
што
он
он
по
каткад
с
ко
имати
.
Шта
,
дакле
,
остати
учитељ
паметан
,
него
да
слегнути
раме
,
па
да
се
и
он
придржати
„
начело
“
Брајковачкога
благајник
:
„
куд
сав
Турчин
,
...
"
тако
се
свршити
први
певачки
поука
Брајковачкога
збор
.
за
вече
поп
Стеван
крупан
мисао
.
ники
реч
да
проговорити
.
само
госпођа
Рашићка
хтети
да
јесам
нешто
необично
сладак
.
и
досад
јесам
бити
мед
пред
Бранка
,
али
сад
као
да
хтети
да
се
сав
разлизати
.
Чак
он
јесам
одушевљено
говорити
о
пренос
песников
и
још
више
:
одобрити
и
тај
,
да
јесам
учитељ
Кнежевић
ваљан
учитељ
,
ма
колико
да
јесам
избегавати
,
да
леп
реч
рећи
за
он
пред
кћерка
.
моћи
бити
и
у
варош
где
бити
славан
човек
,
–
рећи
госпођа
Јеца
.
други
реч
,
а
тај
бар
мислити
:
„
путовати
,
игуман
...
"
на
добар
јесам
место
,
–
одговорити
опет
на
тај
Бранко
.
–
у
село
јесам
ми
исто
тако
потребан
ваљан
учитељ
,
као
и
у
варош
,
ако
не
још
и
потребан
.
ето
,
он
јесам
кратак
време
ту
,
па
видити
,
да
он
и
сељанин
јако
уважавати
,
јер
слушати
његов
реч
.
мој
синак
,
–
уплести
се
поп
Стеван
,
–
а
да
што
јесам
ја
ту
већ
двадесет
и
толико
година
?
!
Учим
ја
тај
и
говорити
.
од
како
јесам
Брајковац
и
*
Брајковчанин
,
јесам
имати
таки
школа
,
као
сад
.
требати
да
имати
на
ум
,
да
јесам
ја
месни
школски
надзиратељ
.
Тужи
ја
се
,
сиромах
,
само
,
да
он
неко
опањкавати
код
власт
,
па
сваки
час
добијати
некакав
налог
,
–
велим
Бранко
.
–
Чина
ја
се
,
да
јесам
већ
тражити
други
место
.
из
његов
данас
разговор
чисто
бити
тај
морати
помислити
.
и
попасти
,
и
Рашићка
,
и
Јелена
забезекнути
се
на
тај
Бранков
реч
.
Поп
и
Рашићка
се
и
нехотице
погледати
.
свако
,
наравно
,
по
сав
рачун
.
права
бити
и
имати
,
–
приметити
Рашићка
.
–
штета
јесам
за
он
,
да
се
потуцати
и
пребијати
по
село
.
ја
тај
и
опет
казати
.
оно
јесам
да
и
у
варош
моћи
бити
опет
само
учитељ
,
али
друкчије
се
ценити
тамо
такав
човек
.
неки
не
мислити
само
,
да
и
тамо
јесам
свештеник
стар
од
он
бар
у
црква
,
–
рећи
поп
.
–
А
Јелена
не
смести
ништа
да
казати
,
већ
сагнути
глава
,
па
стати
гутати
,
као
да
она
нешто
засести
у
грло
.
Бранко
као
да
не
хтети
више
о
тај
да
говорити
.
и
сав
заћутати
.
–
и
опет
свако
мислити
на
сав
рачун
...
–
требати
мислити
даље
од
нос
,
–
проговорити
поп
Стеван
одлучно
и
као
да
неко
љутито
хтети
да
укорити
,
а
опет
да
изгледати
и
као
очински
савет
...
после
вечера
отићи
госпођа
Рашићка
с
Јелена
„
за
посао
“
.
остати
јесам
ујак
с
нећака
.
–
да
,
да
,
требати
помишљати
на
свој
будућност
,
–
проговорити
парох
;
понда
се
непосредно
обратити
на
Бранка
:
–
јесам
ли
ти
кад
о
тај
помишљати
?
–
Мојо
будућност
бити
ја
само
наставак
прошлост
мој
.
рад
,
тај
ја
чекати
.
–
рад
,
рад
!
сав
ја
радити
.
Човек
,
кад
помишљати
на
свој
будућност
,
–
велим
опет
парох
,
–
не
замишљати
увек
сам
себе
,
праотац
наш
Адам
имати
јесам
у
рај
свега
,
па
опет
он
бити
дуго
време
,
чамити
јесам
,
док
јесам
добити
свој
половина
,
свој
Ева
.
Бранко
се
насмехнути
:
–
Док
ја
доћи
до
свој
Ева
,
протећи
хтети
доста
Дунаво
.
–
мој
синак
,
не
требати
ни
тај
баш
тако
далеко
одлагати
.
ко
јесам
рано
легати
и
рано
се
оженити
,
јесам
се
покајати
.
не
хтети
се
,
ваљда
,
угледати
на
тај
наш
учен
и
неучен
доктор
,
што
траћкају
свој
драгоцен
време
у
левентовање
.
Поштен
човек
требати
да
помишљати
на
породица
.
–
Поштен
човек
требати
најпре
да
се
побринути
,
како
хтети
издржавати
породица
свој
.
–
не
мислити
,
ваљда
,
да
хтети
вечито
ђаковати
?
Бранко
одмахнути
глава
:
–
То
јесам
за
ја
,
за
сад
бар
још
,
тек
само
празан
разговор
!
сад
већ
не
моћи
поп
Стеван
,
да
омладински
ћурдија
не
одгрнути
,
те
не
показати
свој
стар
ћуд
.
па
да
о
шта
ви
омладина
разговарати
,
кад
се
састати
?
–
како
кад
.
–
водити
туђ
брига
.
–
То
радити
беспослен
жена
.
не
хтети
тек
рећи
тај
за
омладина
.
–
А
да
шта
јесам
друго
тај
ваш
деран
политика
него
туђ
брига
?
–
Општа
ствар
неје
туђ
ствар
,
него
свити
ми
и
сваки
појединац
подједнако
.
–
синак
,
тај
јесам
тек
само
празан
нагваждање
,
дангуба
и
беспослица
.
А
сума
сумарум
:
завађати
брата
с
брата
,
син
с
отац
,
и
тако
даље
.
ко
седити
с
мир
,
тај
јесам
добро
.
бог
божји
,
цар
царев
,
па
мир
!
–
А
ми
?
–
Принесенија
јадити
,
повељеније
творити
.
–
понда
?
–
ја
тако
,
од
како
се
знати
,
па
хвала
бог
!
А
видити
,
како
пролазити
ти
,
који
викати
:
слобода
,
...
народни
права
,
...
аутономија
,
...
избор
,
...
сабор
!
требати
ви
Стратимировић
и
Бах
.
какав
слободан
штампа
?
грдити
свој
старешина
,
исмевати
свој
светиња
.
тај
јесам
зар
слободан
штампа
!
размахнути
се
поп
Стеван
,
па
заборавити
,
какав
он
јесам
задаћа
задати
за
вечерас
.
Вук
длака
мењати
,
али
ћуд
никада
.
никада
свој
век
неје
поп
Стеван
помишљати
,
да
хтети
бити
кадгод
и
проводаџија
,
па
,
ето
,
под
старост
дотерати
и
дотле
.
Мучна
улога
!
неблагодаран
занат
!
ама
зло
јесам
почети
,
још
горе
не
започети
.
Госпођа
Рашићка
хтети
да
он
век
појести
,
што
до
сад
већ
неје
говорити
с
нећака
свој
о
тај
.
А
он
опет
зазирати
и
од
„
омладинац
“
,
као
да
метати
на
коцка
не
знати
шта
.
стати
поп
-Стевану
ипак
доста
до
тај
,
да
он
сестрић
бар
лепо
мислити
о
он
,
као
да
се
осећати
нешто
крив
,
што
јесам
и
он
и
мати
он
тако
одбити
као
блато
с
нога
,
па
бити
зар
колико
толико
тај
да
загладити
.
Неје
имати
свој
сталан
уверење
,
ни
док
он
јесам
бити
жив
његов
покојни
стаза
;
а
поред
Јеца
немати
никакав
.
но
да
потрајати
овако
даље
,
ишчаурити
бити
се
из
он
под
старост
,
Божа
опростити
,
„
омладинац
чист
крв
“
.
сад
се
чисто
тргнути
,
кад
видити
,
да
јесам
заорати
дубоко
опет
на
свој
стар
бразда
.
изгорети
поп
Стеван
између
два
ватра
.
ако
у
гора
вући
,
ако
у
село
Турчин
.
ако
хтети
натраг
,
ту
јесам
Скила
,
мати
,
који
бити
да
удомити
свој
дете
,
његов
Јелисавета
;
ако
хтети
напред
,
наићи
хтети
на
Харивду
,
на
омладинац
,
који
он
моћи
исмејати
за
„
мудар
“
реч
.
Лакше
бити
он
бити
,
чинити
он
се
,
на
архијерејски
служба
придика
какав
исплести
;
а
неје
ни
у
Брајковац
,
од
како
јесам
доћи
ту
за
свећеник
.
бранка
дуг
време
поред
такав
разговор
са
свој
ујак
,
па
се
дигнути
,
да
ићи
.
куда
журити
?
седити
,
да
разговарати
,
–
задржавати
он
попасти
.
–
јесам
се
честито
ни
поразговарати
,
како
јесам
ту
.
тај
јесам
истина
.
А
ко
јесам
тај
крив
?
као
да
и
један
и
други
избегавати
интиман
разговор
.
Бранко
бити
тешко
и
доћи
у
Брајковац
,
на
ујаков
позив
,
ујак
за
љубав
,
да
неје
ту
и
Јован
и
да
не
осећати
збиља
потреба
,
да
се
одморити
.
готово
да
јесам
бити
већ
и
заборавити
на
ујак
;
а
кад
он
се
и
сетити
,
неје
имати
повод
,
да
се
загревати
љубав
какав
према
он
.
поп
Стеван
,
опет
,
ако
се
и
приволети
на
Рашићкин
наваљивање
,
да
довести
Бранка
кућа
,
ако
јесам
тај
сматрати
и
као
неки
начин
,
да
бити
сав
стар
грех
према
сестра
и
сестрић
загладити
,
осећати
се
туђ
према
он
,
туђ
,
јер
и
онај
сроднички
пажљивост
бити
већ
нестати
у
себичному
његов
срце
,
туђ
,
јер
предвиђати
,
да
она
и
мишљење
и
назор
делити
ужасан
провалија
.
нуз
тај
и
зазирати
од
он
,
да
он
кадгод
не
пребацити
,
па
још
,
можда
,
пред
госпођа
Рашићка
,
што
јесам
небрат
према
сестра
.
тај
страх
се
,
до
дух
,
доцније
опростити
,
јер
као
да
јесам
омирисати
,
да
Бранка
карактер
не
бити
тако
што
никад
допустити
.
али
сад
опет
баш
тај
сталност
,
тај
строгост
и
озбиљност
у
карактер
Бранков
улевати
он
тај
јак
зазор
,
зазор
,
што
он
осећати
слаб
према
моћан
,
што
он
осећати
кривац
према
онај
,
чији
се
суд
боја
,
ако
јесам
и
уверити
)
да
он
„
круг
његов
“
не
моћи
побркати
.
–
седити
!
–вели
опет
попасти
Бранка
,
–
не
да
се
насути
вод
у
решето
,
–
одговорити
онај
.
–
Баш
имати
важан
разговор
с
ти
.
Бранко
се
изненадити
.
спустити
се
на
место
,
где
јесам
седети
бити
,
а
ништа
не
велим
.
-
е
,
сад
ићи
никад
,
поп
-Стеване
!
–
Хоћу
да
ти
женити
.
Бранко
избечити
очи
у
он
.
гледати
он
,
па
не
знати
,
да
ли
да
се
одсмејати
као
на
шал
или
да
примити
као
истина
.
-
поп
Стеван
,
бог
ја
,
не
показивати
ни
мало
воља
за
шал
.
тако
сухопаран
човек
и
не
знати
,
шта
јесам
шал
.
поп
Стеван
јесам
осетити
поглед
Бранков
,
па
,
ако
он
јесам
образ
иначе
и
моћи
доста
да
поднети
,
сад
се
наћи
у
велик
неприлика
.
Чисто
не
смести
да
он
гледати
постојано
у
очи
,
и
,
што
он
се
давно
и
давно
неје
придесити
,
–
поцрвенити
,
е
,
полити
он
,
бог
ја
,
румен
до
иза
уш
.
на
једаред
бити
Бранка
све
јасно
,
пукнути
он
пред
очи
као
–
понор
...
у
Марков
крчма
„
код
разбијен
канта
“
рашћеретати
се
гостити
,
па
и
не
мислити
кућа
;
него
де
један
,
де
још
један
и
таман
сад
наручити
,
да
она
Марков
домаћица
испржити
који
пила
.
и
Марка
се
,
ено
,
већ
вијати
са
живина
по
широк
двориште
.
Марка
јесам
јунак
,
који
знати
и
рећи
и
утећи
,
као
и
на
страшан
место
постојати
,
па
не
жалити
,
ето
,
ни
крв
пролити
,
кад
зажелити
тај
његов
гостити
и
рачунити
.
А
тај
јесам
сав
,
ту
јесам
Брајковачко
цео
певачки
друштво
,
осим
Бранка
,
Даринка
,
Јелена
,
колар
и
његов
сестра
.
млад
грк
,
Јеша
Дабижић
,
отпоручити
јесам
мати
још
пре
један
сахат
и
јаче
,
када
он
јесам
по
један
дечко
звати
нешто
у
дућан
,
јер
чекати
муштерија–
поручити
јесам
,
да
хтети
„
сад
одмах
“
доћи
,
па
јесам
устати
већ
бити
и
поћи
.
али
јесам
баш
доћи
у
разговор
занимљив
тема
при
чаша
пива
,
његов
мио
тема
,
о
тај
,
како
и
за
што
наш
народ
пропадати
;
Јеша
волити
да
„
политизирати
“
,
особито
још
кад
наићи
на
паметан
човек
.
за
што
?
мој
господин
,
ето
,
за
што
!
–вели
Јеша
.
–
мој
конкурент
,
онај
Јуда
код
црква
,
доћи
јесам
пре
три
четири
година
.
Наша
славан
црквен
општина
дати
он
јесам
свој
кућа
под
кирија
.
сигуран
платиша
!
Наш
Србин
мисао
,
тај
јесам
наш
,
па
не
морати
плаћати
.
А
туђинац
тај
не
моћи
рећи
.
дакле
,
општина
он
јесам
дати
свој
кућа
,
на
добар
место
у
село
.
данас
сутра
,
ако
не
отићи
у
варош
,
да
тамо
отворити
велик
радња
,
ево
мој
нос
,
ако
не
назидати
у
сред
Брајковац
леп
кућа
с
магазин
.
ко
јамчити
,
да
он
наш
поштен
општинар
не
хтети
баш
и
продати
ту
свој
кућа
,
...
разумети
ли
ја
:
кућа
српски
црквен
православан
општина
одмах
уз
ребро
српски
православан
црква
!
Жалост
,
мој
господин
доктор
!
Жалост
!
...
А
знати
ли
,
шта
радити
наш
браћа
Срба
?
сав
листа
пазарити
код
Јуда
.
Жене
красти
од
свој
газда
храна
,
па
џак
вући
Јуда
,
тај
дати
буд
за
што
,
као
да
имати
слеп
миш
под
праг
,
или
она
мед
залагати
.
па
шта
она
давати
за
тај
Јуда
?
Шта
мислити
бофл
,
сам
бофл
,
господин
мој
,
...
ђубар
!
...
он
ви
ни
гусак
наш
појести
не
хтети
,
док
јесам
не
почивути
.
А
наш
жена
,
...
и
људи
,
и
сав
,
чак
и
поп
Стева
,
српски
православан
свештеник
,
...
сав
куповати
код
он
,
код
Јуда
,
и
мед
за
божићни
чесница
и
зејтин
за
кандило
,
што
хтети
да
припасти
пред
свој
светац
...
тај
јесам
грозно
,
господин
мој
.
тај
требати
да
знати
наш
учењак
,
па
о
тај
да
писати
.
да
,
о
тај
!
требати
писати
књига
за
народ
,
требати
учити
народ
да
држати
новина
,
па
да
се
учити
,
да
видити
,
да
знати
,
да
чути
...
Просвета
,
просвета
!
не
помагати
тај
књига
,
–
велим
он
Јован
.
–
немати
просвета
,
где
народ
не
стајати
економни
добра
.
за
тај
јесам
ви
ту
,
па
учити
народ
,
...
да
,
учити
он
!
требати
сав
да
он
учити
!
ја
тај
увек
казати
,
а
тај
хтети
и
јесам
урадити
:
требати
више
учен
људи
да
се
помешати
у
народ
,
у
маса
.
ви
имати
иначе
потпуно
права
.
ал
...
Јован
јесам
сад
још
већма
доћи
до
тај
уверење
,
да
требати
да
остати
код
кућа
.
требати
народ
поучавати
.
А
ко
хтети
тај
,
ако
не
хтети
учити
људи
?
и
онако
јесам
за
он
адвокација
.
Неје
он
нарав
за
тај
.
тај
,
адвокат
и
онако
имати
већ
и
сувише
.
А
у
државни
служба
,
опет
,
не
да
се
пропевати
,
чим
осетити
,
да
љубити
сав
народ
...
Бележник
засветлити
очи
,
па
намигивати
на
писар
,
—
знак
,
да
позивати
онај
,
да
декламовати
песма
о
браца–
Анта
и
разбијен
канта
.
дакле
жив
скакати
изнад
нула
,
тај
јесам
,
бележник
јесам
„
ухватити
шпиц
“
.
Писар
као
да
се
нешто
очемерити
вечерас
,
па
јесам
мрзовољан
.
кадгод
пити
млад
пива
,
а
он
се
нешто
стужити
.
онда
он
јесам
његов
виши
позив
на
срце
и
на
језик
.
Тужи
се
на
цео
свет
.
млад
човек
не
да
се
прилика
,
да
створити
себе
будућност
.
особито
јесам
уметност
у
ми
Срба
права
сироче
.
ко
јесам
највише
позвати
,
да
ширити
просвета
у
народ
који
син
Талија
,
–
глумац
,
апостол
народни
!
па
како
стајати
у
тај
?
Жалосно
!
да
се
заплакати
!
.
.
бости
он
,
да
богмити
,
што
јесам
понизити
;
а
понизити
јесам
,
страшно
понизити
.
Човек
родити
за
виши
позив
немати
готово
ни
свој
име
данас
.
писар
,
писар
и
сам
писар
,
од
кудгод
ко
ићи
.
е
,
па
тај
бости
!
он
,
који
јесам
научити
да
с
позорница
,
занесен
небесан
задах
,
презирати
цео
свет
.
ох
,
позорница
!
Шта
јесам
ти
сад
опет
,
нотарош
?
–
питати
он
госпођа
бележниковица
.
–
пустити
момак
!
јесам
човек
увек
расположен
,
да
други
забављати
.
господар
начеоник
,
стар
пензионирац
...
и
опис
ту
.
господин
бележник
јесам
наћи
,
да
јесам
вредно
,
да
он
се
јавити
,
е
јесам
Марка
донети
пива
.
А
писар
опет
наћи
јесам
за
вредно
,
да
јесам
свој
ножни
тај
глас
однети
до
висок
место
свој
претпоставити
власт
у
Брајковац
.
е
,
па
и
господар
начеоник
,
човек
иначе
мирољубив
и
добричина
,
па
доста
и
у
година
,
и
он
већ
ратоборан
.
Нешто
он
подигнути
са
столица
,
па
се
узврпољити
.
Хоће
да
се
певати
.
Друштво
требати
само
да
певати
.
А
он
погинути
за
млад
друштво
.
него
да
не
увредити
ко
,
ако
бити
други
замолити
,
да
запевати
,
први
јесам
почињати
.
обадва
рука
пружити
преко
сто
,
па
изнад
чаша
давати
такат
.
данас
јесам
доба
рад
,
општи
рад
!
–
развикати
се
Јован
с
Дабижић
.
–
Па
радити
ли
се
?
код
ви
радити
?
...
радити
се
,
да
,
али
свако
за
себе
.
огрезнути
јесам
у
гнилости
.
немати
ни
родољубље
,
ни
самопрегоревање
.
Наша
се
интелигенција
покварити
...
да
јесам
још
ми
учитељ
,
који
издирати
за
ви
све
,
слободно
бити
моћи
рећи
,
да
јесам
народ
јесам
себе
напустити
,
–
додати
Кнежевић
.
–
и
још
се
од
ми
захтевати
,
да
потпомагати
и
књижевност
,
да
куповати
и
растуривати
књига
,
да
...
како
ко
проговорити
,
зинути
на
учитељ
и
свештеник
.
господа
свештеник
се
чинити
и
невешт
,
а
ти
,
уча
,
издирати
за
народност
,
па
кад
ти
требати
дат
хлеб
,
„
дати
бог
!
“
Јеша
зинути
у
Јована
,
па
само
клима
глава
у
знак
,
да
сав
одобравати
.
у
тај
начеоник
,
као
да
она
тројица
тамо
и
немати
,
запевати
свој
мио
,
тихо
,
по
сав
начин
,
тек
само
да
да
арија
:
дух
време
сад
јесам
така
,
за
слобода
с
дигнути
сваки
.
бео
вила
орити
глас
:
устајати
,
Србин
!
и
у
борба
звати
ми
:
устајати
,
Србин
!
благајник
као
да
се
замислити
за
свој
чаша
,
па
гасити
не
тицати
ни
живити
разговор
између
Јована
и
Дабижић
,
који
отићи
и
учитељ
у
помоћ
,
–
ни
оштро
супрушки
објашњивање
између
бележник
и
бележниковица
,
који
тако
узети
бранити
писар
,
да
се
овај
јесам
од
туга
неки
у
мало
не
заплакати
.
–
ни
песма
начеоников
.
тек
када
он
начеоник
гурнути
на
оно
:
„
устајати
,
Србин
!
“
–
тргнути
се
,
а
кроз
храпав
грло
,
загушен
пивушина
,
једва
он
пробити
медвеђи
глас
,
ухватити
тек
последњи
:
„
устајати
,
Србин
!
“
Учитељ
одустати
на
тај
од
политички
и
економни
питање
,
па
стати
код
„
чича
“
,
(
тако
Брајковчанин
звати
свој
општински
начеоник
,
)
намигнути
на
бележник
,
па
запевати
звонак
извеџбан
глас
:
„
Јечам
жети
Гружанка
девојка
...
"
збиља
,
да
се
занети
!
–
Жено
,
мир
!
–
повикати
бележник
свој
супруга
,
скрунити
последњи
остатак
у
свој
чаша
,
па
се
извалити
у
столица
,
да
слушати
.
сад
престајати
сваки
субординација
према
свој
„
генералан
команда
“
.
–
доктор
,
–
окренути
се
Јована
–
окајати
се
,
молити
ти
,
тај
грчета
.
тај
не
хтети
бити
паметан
ни
за
длака
...
но
,
но
,
...
почети
бележниковица
.
у
тај
она
писар
у
крај
сто
стиснути
рука
из
захвалност
,
што
он
тако
мушки
бранити
.
–
ох
!
тај
јесам
дивно
!
–
прошапутати
милостив
његов
заштитница
,
па
одговорити
свој
штићеник
опет
притисак
рука
,
и
занети
се
–
за
песма
,
па
пасти
у
неки
сентиметалност
и
кокетан
поглед
у
Јована
.
Чак
и
Јован
умукнути
.
А
Јеша
кад
немати
с
ко
да
политизирати
,
и
сам
пар
,
да
јесам
најпаметније
слушати
песма
.
добар
чича
подигнути
глава
к
певач
,
па
он
показати
место
уза
себе
.
–
ту
ја
сести
,
синовац
!
А
Кнежевић
пуштати
глас
где
силан
,
где
тише
,
да
се
као
талас
час
дигнути
,
час
спустити
.
и
благајник
.
~
Ена
он
,
стрићи
уш
!
кренути
и
он
!
–
пришапута
писар
милостив
госпођа
бележниковица
.
(
и
за
писар
,
дакле
,
хвала
бог
,
добар
знак
,
да
се
раскравити
,
кад
,
ето
,
хтети
да
се
шалити
.
)
А
благајник
се
разведрити
мало
онај
мрк
лице
,
зарасти
у
црн
густ
брада
.
Марка
дотрчати
,
па
стати
код
врата
,
па
слушати
.
–
Дивна
идеја
од
ви
,
господин
бележник
,
да
овде
вечерати
!
–
клицати
Дабижић
,
кад
Кнежевић
испевати
песма
.
–
Дивна
идеја
!
·
и
сад
тек
сести
на
свој
место
,
одакле
се
бити
пре
један
сахат
кренути
,
да
ићи
у
дућан
на
позив
материн
.
–
Марка
!
Чашу
пива
!
ево
Марка
.
Вели
:
и
пилић
јесам
готов
.
па
ако
јесам
по
воља
,
господа
,
да
донети
сада
радованца
.
–
Врла
добро
!
–
проговорити
писар
.
–
Пива
чисто
стужити
човек
.
–
да
,
да
!
за
вече
радованца
!
-
пристати
сав
у
глас
.
благајник
мисао
:
„
Ништа
лепше
од
добар
пива
.
ал
куд
сав
Турчин
.
мисао
,
но
он
мрзети
,
да
и
толико
говорити
.
–
Синовче
,
да
ти
пољубити
,
–
рећи
чича
учитељ
и
привући
он
глава
,
те
он
цмокнути
у
чела
...
–
господа
,
–
