минуливреме
,
приближавати
к
Мицко
.
страх
и
гњев
прожмати
душа
Мицкову
,
бити
он
жао
што
не
видити
непријатељ
свој
,
што
не
моћи
да
се
очи
у
очи
погледати
и
шта
ли
он
још
све
јесам
падати
на
ум
.
овакав
јесам
двобој
бити
тежак
искушење
.
Мицко
наћи
полуга
и
брзо
стати
на
нога
,
ослушкивајући
да
тај
јесам
варак
,
да
тај
јесам
уображење
.
корак
се
приближавати
и
неједнак
тапат
,
као
онај
код
пијан
човек
бити
све
јасан
.
заклон
иза
који
се
Мицко
бити
склонити
бити
јесам
онај
осветљен
простор
мислити
да
ако
овај
невидљив
прилика
коракнути
на
осветљен
простор
,
да
јесам
полуга
одмах
ударити
па
ма
ко
тај
бити
.
—
Ко
јесам
тај
што
ићи
?
викнути
Мицко
раздражити
.
корак
престати
и
опет
завладати
мртав
тишина
.
—
Ко
јесам
,
говорити
?
узвикнути
Мицко
.
—
ја
јесам
Али-Милева
!
—
рећи
непознат
тром
и
слаб
глас
.
—
А
шта
хтети
овде
у
тамница
?
—
Заточеник
јесам
,
као
можда
тај
што
јесам
.
—
моћи
да
прећи
овај
светао
место
јер
хтети
се
борити
док
један
од
ми
не
пасти
.
—
Нећу
пријатељ
—
остати
овде
.
тако
јесам
обојица
стајати
до
сутра
дан
у
подне
,
и
сваки
најмањи
шушањ
који
бити
један
учинити
бунити
бити
други
.
сутра
дан
у
подне
када
сунчев
зрак
управни
падати
осветлити
бити
мало
велик
простор
у
тавник
.
за
време
сав
ратовање
Мицковога
стајати
јесам
више
пут
на
мртав
стража
али
никад
овако
безоружан
и
у
такав
близина
непријатељ
.
ни
реч
више
јесам
говорити
сваки
јесам
ћутао
и
са
велик
зебња
очекивати
јесам
онај
час
када
хтети
се
моћи
погледати
,
један
други
се
појадити
и
потужити
.
Ноћ
проћи
на
мир
.
осванути
дан
,
и
најзад
доћи
и
тај
жељен
час
,
доћи
подне
.
—
Изађи
на
светлост
непознат
човек
,
—
рећи
Мицко
.
—
моћи
се
љутити
,
пријатељ
,
ја
јесам
сужањ
као
и
тај
.
Али-Милева
се
приближити
к
отвор
и
Мицко
он
добро
промерити
од
глава
до
пета
.
бити
јесам
тај
страшно
велик
људина
.
лице
он
бити
обрасти
у
кос
и
брада
,
измождити
и
оронути
,
очи
усахнути
и
само
се
по
оштар
црта
видити
да
јесам
тај
изможден
тело
некад
располагати
велик
снага
а
ватрен
поглед
казивати
храброст
и
одлучност
,
који
ни
после
толики
тамновање
јесам
моћи
изчезнути
.
—
ја
јесам
Али-Милева
рећи
непознат
човек
.
ја
јесам
бити
харамбаша
који
јесам
у
овај
земља
задавати
страх
и
трепет
злотвор
слобода
.
бити
јесам
браниоц
нејач
.
Мицко
јесам
слушати
овај
реч
,
а
искуство
он
јесам
казивати
да
овај
људи
никако
не
веровати
.
Вис
јесам
пута
искусити
неверство
и
лукавство
такови
делија
,
више
јесам
пута
падати
у
тежак
околност
где
он
јесам
чак
и
живот
о
конац
висити
.
сваки
дан
приближавати
јесам
се
један
други
,
сваки
дан
,
учвршћивати
се
пријатељство
између
овај
два
јунак
.
али
Мицко
јесам
бити
припремати
на
сваки
напад
Али-Милевин
.
после
шесто-месечног
заједнички
тамновање
почети
тек
ковати
план
како
хтети
и
на
који
начин
да
побећи
из
овај
тамница
.
Мицко
јесам
после
овај
време
бити
уверити
у
пријатељство
Али-Милеве
—
план
јесам
бити
склопљен
.
—
Слушај
ја
Мицко
!
ако
ја
избавити
овај
беда
ја
ти
се
клети
сав
на
свет
,
да
хтети
тај
здрав
и
читав
довести
у
хришћански
народ
на
мора
.
мој
јесам
чета
још
јак
и
мој
хтети
она
долазак
још
више
охрабрити
.
када
самном
поћи
чувати
те
они
као
кап
водити
на
длан
.
добро
Али-Милева
ја
ти
давати
свој
јуначки
реч
да
хтети
ти
избавити
.
овакав
посао
јесам
бити
лак
.
Једини
начин
на
који
бити
се
моћи
избавити
бити
бити
,
да
копати
дугачак
лагум
,
како
бити
бар
на
десет
метар
од
кућа
чувареве
моћи
избити
.
алат
за
овакав
посао
бити
јесам
само
она
гвозден
полуга
који
јесам
Мицко
у
затвор
наћи
.
колико
јесам
труд
требати
док
се
овај
посао
свршити
моћи
сваки
помислити
.
после
дуг
саветовање
како
хтети
и
на
који
начин
,
који
правац
да
копати
отпочети
већ
раније
започети
Мицков
посао
—
да
копати
лагум
.
Мицко
јесам
свој
снажан
мишица
дубоко
гурати
гвозден
полуга
у
земља
одваљивати
комад
по
комад
земља
а
Али-Милева
јесам
у
скута
свој
хаљина
са
велик
вредноћа
носити
земља
у
дубина
тамница
.
с
време
на
време
јесам
морати
прекидати
посао
.
управник
апсана
она
јесам
често
обилазити
,
изгледати
он
и
сувише
загонетан
ствар
да
се
Турчин
и
Србин
никако
не
свађати
.
тај
бити
по
његов
искуство
већ
давно
наступити
да
јесам
оба
осуђеник
Турчин
—
јер
се
осуђеник
свађати
с
време
на
време
више
из
досада
.
улаз
у
лагум
бити
у
један
мрачан
угао
тамница
и
кад
год
бити
стража
долазити
,
они
бити
ради
сигурност
затрпавати
улаз
земља
како
бити
отклонули
сваки
сумња
од
себе
.
тај
контролисање
трајати
јесам
неки
известан
време
и
онда
она
оставити
сасвим
на
мир
.
врло
јесам
ретко
улазити
бимбаша
у
тамница
.
Прође
по
неколик
месец
док
се
који
од
озлојеђен
правоверан
сетити
да
обићи
убица
свет
пророк
и
да
тај
прилика
уживати
у
несрећа
и
бедити
његов
.
мирно
и
нечујно
продужавати
јесам
они
сав
посао
утркивати
се
у
издржљивост
.
онај
гробну
тишина
реметити
бити
само
разговор
између
она
и
по
кад
и
кад
кратак
поздрав
зорин
.
такав
неуморан
рад
трајати
јесам
два
и
по
година
,
за
који
јесам
време
много
уздах
и
очајан
узвик
из
груда
овај
два
заточеник
проламати
кроз
одаја
овај
страшан
тамница
.
све
што
јесам
лагум
бити
дуг
у
толико
јесам
расти
нестрпљење
њихов
и
са
грозничав
жудња
очекивати
јесам
онај
дан
кад
хтети
се
моћи
винути
слободно
у
свет
.
Што
јесам
лагум
бити
дуг
у
толико
јесам
мржња
према
Турчин
бити
веће
.
један
дан
почети
Мицко
снажно
дубити
земља
као
са
неки
убеђење
да
хтети
свршити
лагум
.
и
Али-Милева
бити
нешто
орати
за
посао
,
ни
реч
јесам
прословити
.
у
једанпут
узвикнути
Мицко
:
—
Али-Милева
спасти
јесам
!
—
Шта
говорити
,
драг
пријатељ
?
—
Спасена
јесам
кад
ти
велим
,
ходити
па
видити
,
овде
хтети
сада
копати
на
површина
земља
.
Мицко
јесам
копати
наићи
на
отвор
један
други
одаја
који
јесам
бити
врло
висок
и
пун
пепео
.
Али-Милева
се
бити
обрадовати
мислити
да
јесам
излаз
готов
али
кад
видити
да
требати
износити
пепео
јесам
он
баш
мило
бити
.
–
—
заједно
хтети
носити
!
рећи
Мицко
.
—
ја
мислити
да
хтети
за
неколик
дан
моћи
да
изнети
цео
овај
пепео
!
рећи
Али-Милева
.
—
еј
,
драг
мој
пријатељ
имати
ја
и
неколик
недеља
послати
док
овај
пепео
изнети
.
—
бог
јесам
добар
,
он
хтети
ми
дати
толико
још
снага
да
мо-можемо
изнети
овај
пепео
рећи
Али-Милева
.
—
на
посао
драг
мој
пријатељ
,
време
пролазити
.
и
опет
настати
рад
удвојен
снага
и
одушевљење
.
за
непун
два
недеља
изнети
онај
половина
пепео
,
више
она
јесам
нужан
бити
да
износити
.
и
у
овај
тако
важан
посао
сневати
о
слобода
јесам
ни
опазити
да
она
настојник
стражити
пуштати
кров
отвор
само
водити
.
Четири
мешиница
са
вод
стајати
јесам
код
отвор
а
ни
један
мешиница
са
урма
.
она
јесам
бити
потребно
да
одлазити
на
отвор
због
урма
.
они
јесам
имати
један
гомила
заштеђен
урма
тај
јесам
онако
у
пролаз
узимати
с
гомила
и
јести
.
много
јесам
они
премишљати
из
какав
узрок
онај
она
дати
само
вод
а
урма
не
.
Помишљали
јесам
на
сав
,
и
тај
на
оно
најгоре
што
моћи
бити
.
—
Али-Милева
ја
се
чинити
да
хтети
да
ми
уморити
глад
.
—
Па
пас
један
,
зар
јесам
моћи
тај
ранијеучинити
.
—
ја
имати
толико
урма
да
се
моћи
три
месец
хранити
,
а
за
тај
време
хтети
,
ако
бог
да
бити
међу
свој
—
рећи
Мицко
са
неки
поуздање
.
један
вече
седети
јесам
они
око
отвор
и
разговарати
јесам
о
лепота
који
сваки
од
она
код
кућа
имати
.
у
једанпут
чути
се
као
да
неко
плакати
и
јецати
над
отвор
.
Изгледаше
као
да
јесам
ни
мало
удаљен
место
одакле
допирати
плач
,
и
јецање
и
од
тада
готово
сваки
дан
чути
се
плакање
поједини
људи
а
по
неки
пут
и
урлик
читав
породица
.
једно
жалити
за
други
а
сав
живо
.
—
ја
не
моћи
да
замислити
шта
тај
моћи
да
бити
међу
она
,
—
рећи
Мицко
.
—
да
јесам
полудети
овај
горе
:
рећи
Али-Милева
.
—
не
дати
Божа
да
тај
бити
јер
ми
хтети
бити
онда
добро
.
сваки
дан
чути
се
јаук
и
плач
,
изгледати
као
да
јесам
цео
варош
обузети
неки
жалост
.
један
дан
чути
се
запевање
над
отвор
,
тежак
узвик
изнемоћи
женски
.
—
Али-Милева
,
морати
да
јесам
међу
Арапин
велик
мука
.
Чујеш
ли
,
да
баш
над
отвор
неки
женски
плакати
.
ко
ли
тај
моћи
бити
?
—
Мицко
драг
,
„
Белушко
“
сав
морати
изгинути
.
—
Ко
јесам
ти
?
—
узвикнути
Мицко
.
—
ја
јесам
Зора
,
зар
ја
не
познавати
?
—
какав
ли
ви
тај
невоља
давити
?
—
Несрећа
јесам
велик
,
овладати
јесам
глад
,
пола
варош
изгинути
од
глад
.
—
Грозни
јесам
казна
Божија
.
—
Чуј
ја
Мицко
—
рећи
Зора
кроз
плач
.
бог
ми
јесам
казнити
и
тај
грозно
.
Наиђоше
неки
скакавац
па
ми
цео
усев
појести
.
од
глад
људи
сав
поумирати
.
—
Слушај
ти
ја
Зора
—
рећи
Мицко
.
Дође
сад
време
да
и
ја
твој
породица
чинити
добра
.
зато
што
јесам
ти
ја
бити
добар
и
давати
јесам
ја
поред
онај
што
јесам
ја
давати
зликовац
,
још
много
више
урма
тај
јесам
ја
остављати
на
страна
и
сада
имати
толико
да
ви
моћи
за
неки
време
изранити
.
Кажи
твој
да
за
она
имати
храна
овде
код
ја
.
од
тај
час
бити
јесам
Мицкова
тамница
једино
место
из
који
јесам
добијати
храна
цео
породица
зорин
.
сваки
дан
Мицко
јесам
кроз
отвор
на
уже
везивати
читаво
завежље
урма
,
за
исхрана
њен
породица
.
сваки
дан
благодарити
он
јесам
Зора
за
оваки
доброта
.
Варош
сам
изгледати
јесам
као
какав
поприште
велик
бојиште
,
хиљадама
људи
лежати
јесам
онесвестити
од
глад
и
они
јесам
издисати
у
велик
мука
.
Мицко
јесам
од
Зора
сазнати
за
овај
страшан
стање
међу
Арапин
и
са
велик
воља
копати
јесам
лагум
.
—
Али-Милева
?
рећи
Мицко
.
ја
јесам
спасити
ако
за
овај
време
док
глад
трајати
ископати
лагум
.
бити
вредан
и
храбар
,
па
хтети
скоро
бити
у
слобода
.
—
какав
бити
тај
милост
Божија
бити
,
кад
бити
се
моћи
ослободити
овај
напасти
.
и
заиста
јесам
трајати
ни
два
недеља
а
лагум
бити
већ
готов
.
Копања
она
јесам
врло
добро
испасти
за
рука
јер
лагум
излазити
иза
један
рушевина
и
доста
далеко
удаљити
од
настојников
кућа
,
где
јесам
и
стража
бити
.
један
дан
доћи
из
Цариград
неки
Ибраим-Ефенди
бимбаша
.
из
неки
политички
разлог
бити
за
казна
преместити
у
овај
крај
.
Пошто
јесам
сазнати
за
Мицко
,
да
већ
толико
време
легати
у
затвор
захтевати
јесам
да
видити
тај
човек
који
јесам
моћи
да
издржати
толики
мука
.
и
тешкати
се
врата
на
хапсана
један
дан
отворити
,
на
који
се
појавити
човек
ведар
поглед
и
умиљат
лице
,
у
богат
рухо
обући
.
оваки
јесам
посета
изненадити
Мицко
и
његов
други
Али-Милеву
.
Свеж
ваздух
у
велик
количина
струјити
јесам
нагло
у
тамница
и
Мицко
ухватити
несвестица
.
Осећаше
као
неки
хладноћа
,
као
да
он
јесам
са
цео
тело
дигнути
велик
терет
који
он
јесам
са
свити
страна
подјенако
притискати
.
А
груда
јесам
он
бити
празнити
,
дисати
јесам
све
јаче
,
изгледати
јесам
као
да
не
моћи
дисати
.
—
Човече
,
јесам
ли
жив
,
—
викнути
ефендија
на
турски
језик
.
ники
ни
реч
не
одговорити
,
само
се
моћи
чути
дубоко
дисање
,
који
јесам
тужно
одјекивати
кроз
пуст
одаја
.
—
јесам
ли
живити
,
одговарати
—
рећи
ефендија
арапски
језик
.
обојица
заточеник
држати
јесам
још
несвестица
ни
један
не
моћи
ни
реч
одговорити
.
најзад
викнути
ефендија
на
српски
језик
:
—
јесам
ли
живити
,
казивати
,
ја
јесам
ваш
пријатељ
.
као
кроз
сан
чути
јесам
Мицко
овај
реч
,
на
лице
он
јесам
лебдети
осмех
радост
и
освета
лагано
јесам
долазити
к
себе
.
ко
јесам
ти
?
узвикнути
Мицко
тром
глас
.
—
ја
јесам
ваш
пријатељ
!
рећи
ефендија
.
Мицко
једва
устати
на
нога
и
нихати
се
тамо
амо
као
пијан
,
доћи
до
пред
сам
врата
.
ефендија
јесам
са
чуђење
посматрати
Мицко
,
ни
у
сан
не
бити
човек
моћи
замислити
да
један
жив
створ
моћи
издржати
такав
мука
.
Мицко
јесам
бити
и
страшно
погледати
.
лице
он
бити
бледо
зарасти
у
брада
и
кос
,
очи
усахнуо
а
трепавица
јесам
он
дрхтати
од
слабост
.
—
пријатељ
!
рећи
Мицко
.
—
ја
јесам
овде
у
овај
јазбина
затворити
имати
два
година
и
за
цео
време
мој
тамновање
ни
једанпут
јесам
излазити
напоље
да
дисати
чист
ваздух
,
да
топлота
сунце
осетити
.
да
јесам
ма
шта
учинити
ники
ја
толико
не
бити
казнити
—
тај
јесам
моћи
чинити
само
људи
без
срце
и
без
дух
,
такови
нитков
као
што
јесам
Арапин
.
—
моћи
да
грдити
,
драг
пријатељ
на
арапски
језик
,
говорити
грчки
или
српски
—
хтети
ни
ја
ни
ти
добро
бити
.
—
неки
ја
убити
,
ја
јесам
иначе
већ
два
и
по
година
у
гроб
.
—
ходити
изаћи
,
ники
ти
ништа
не
смести
.
—
ја
јесам
јесам
имати
још
један
Турчин
—
рећи
Мицко
очајно
.
—
јесам
ли
он
жив
?
—
До
сада
јесам
бити
,
можда
он
јесам
овај
чист
ваздух
до
сада
убити
;
Али-Милева
!
викнути
Мицко
.
сав
јесам
ћутали
,
управник
казамат
трудити
се
сав
сила
да
доказати
ефендија
како
јесам
бити
принудити
да
Миц-
овако
затворити
наводити
Мицкове
грех
међу
који
бити
велик
,
убиство
њихов
пророк
.
Мицко
јесам
отићи
у
дубина
апсански
и
после
четврт
час
тек
извести
јесам
Али-Милеву
пред
ефендија
који
јесам
једнако
хватати
несвестица
.
—
поред
сав
овај
јесам
ипак
страшно
?
рећи
ефендија
надзорник
хапсана
.
водити
она
у
надземни
тамница
,
доста
јесам
бити
на
мука
.
неколико
Арап
готово
изнети
Мицко
и
Али-Милеву
на
рука
.
Што
јесам
више
бити
изложити
сунце
несвестица
бивати
сав
веће
и
на
заповест
Ефенђије
одвести
она
у
тамница
чији
јесам
прозор
бити
застрт
поњава
.
обоје
јесам
бити
глув
а
очи
она
не
моћи
трпети
светлост
.
ефендија
она
јесам
лечити
из
милосрђе
јер
се
јесам
моћи
заклети
да
и
он
хтети
допасти
такав
јад
.
са
себе
јесам
бити
понети
коњак
и
кинин
,
јер
јесам
знати
да
Европљанин
морати
у
овај
крај
прележати
грозница
.
Очински
се
старати
за
она
а
упоредо
са
он
неговати
она
јесам
и
Зора
.
поред
овакав
нега
обојица
се
почети
опорављати
.
повратити
она
се
бити
вид
и
слух
и
сваки
дан
постајати
сав
крепак
и
здрав
.
зор
јесам
бити
сретан
,
она
јесам
уживати
што
јесам
Мицко
у
беда
помоћи
цео
породица
да
не
умрети
од
глад
,
она
јесам
бити
сретан
што
јесам
њен
родитељ
увидети
ђа
тај
јесам
човек
без
срце
као
што
јесам
цео
варош
говорити
а
нарочито
онда
,
када
јесам
Мицко
убити
њихов
светац
.
сваки
дан
обилазити
она
јесам
у
тамница
ефендија
храбрити
обојица
,
и
стотинама
пута
говорити
она
јесам
,
како
ничији
сила
јесам
за
дуго
.
ефендија
и
Зора
бити
јесам
једини
свакодневан
гост
Мицкови
и
ефендија
се
јесам
моћи
начудити
,
откуда
да
један
Арапка
имати
толико
љубав
према
један
Европљанин
,
и
распитивати
јесам
,
како
јесам
и
на
који
начин
тај
љубав
зачети
.
после
неколик
недеља
доћи
у
тамница
управник
варош
и
видети
ефендија
рећи
он
званичан
глас
:
—
Добра
јесам
,
сам
јесам
доћи
у
тамница
.
од
данас
јесам
по
налог
везиров
роб
и
несмеш
нигде
из
овај
тамница
.
—
Шта
рећи
?
ја
,
ја
,
роб
?
—
узвикнути
ефендија
огорчено
.
—
ја
ти
казати
,
не
шалити
се
наредба
јесам
такав
.
—
Добра
,
од
данас
сам
роб
твој
Божа
,
видити
ли
докле
ићи
инат
један
човек
!
молити
ти
се
дати
ја
снага
да
моћи
издржати
овај
горак
казна
.
—
ја
ти
рећи
заповест
и
надати
се
да
хтети
слушати
од
сада
мој
наредба
—
рећи
управник
и
отићи
на
врата
.
—
и
твој
сила
хтети
за
дуго
бити
—
рећи
ефендија
презрив
глас
.
завладати
јесам
тајац
ники
од
она
јесам
за
неки
време
ни
реч
проговорити
,
сав
јесам
бити
пренеразити
овај
наредба
.
Мицко
као
и
увек
почети
јесам
сумњати
у
истинитост
управников
реч
.
изгледати
он
јесам
као
да
јесам
тај
ствар
само
варак
и
гнушати
се
подлост
турски
.
Прође
један
дан
,
други
па
и
трећи
али
ефендија
никако
не
пуштати
на
слобода
а
понашање
стражара
према
он
бити
јесам
готово
горе
него
према
Мицко
и
други
његов
.
и
тек
после
месец
дан
Мицко
се
уверити
да
овај
јесам
обмана
,
већ
да
јесам
ефендија
заиста
заробити
.
пре
заточење
бити
ефендија
весео
и
пријатан
,
али
после
онај
наредба
управников
бити
јесам
ћутљив
и
невесео
.
по
цео
дан
тек
ако
бити
само
по
који
реч
проговорити
.
по
он
сам
видети
се
,
да
он
тај
гристи
и
мучити
што
јесам
робијати
.
туг
он
бити
сасвим
уморити
и
он
јесам
слабити
сваки
дан
тако
,
да
јесам
једва
моћи
устати
са
онај
јадан
робијашки
лежиште
.
—
Мицко
ти
јесам
сретан
од
ја
—
рећи
ефендија
један
дан
слаб
глас
.
—
Зашто
бимбаша
?
—
ти
бар
имати
један
душа
који
ти
волити
,
а
ја
,
ја
јесам
бедан
,
ја
ники
не
смести
да
волити
.
ни
мајка
ни
отац
,
не
ники
не
смести
мој
име
да
споменути
пред
стран
човек
.
—
не
бојити
се
бимбаша
ја
јесам
и
поред
љубав
много
грозан
мука
доживети
.
—
ако
икад
доћи
у
Цариград
не
мој
а
да
не
поздравити
отац
мој
.
отићи
код
он
и
подавати
он
овај
марама
.
Мицко
јесам
ћутећки
примити
марама
изгледати
он
јесам
да
ефендија
у
болест
бунцати
,
те
он
с
тај
ништа
јесам
одговорити
.
неколико
дан
после
овај
разговор
ефендија
се
јако
разболети
и
у
бунило
дочепати
млеко
који
он
јесам
сваки
дан
следовати
испити
он
на
душек
и
за
тај
издати
.
на
вика
Али-Милеве
да
јесам
ефендија
умрети
,
доћи
старешина
стража
и
уверити
се
,
да
јесам
ефендија
заиста
преминути
,
јавити
одмах
управник
варош
.
по
заповест
управников
умрли
ефендија
свући
хаљина
у
затвор
и
извршити
сав
што
она
њихов
вера
налагати
.
Мицко
се
користити
тај
прилика
и
прикрити
јесам
хаљина
ефендијин
,
рачунати
,
да
хтети
он
ма
када
оне
требати
.
Мицко
и
Ала-Милева
остати
опет
сам
да
робовати
,
док
јесам
год
ћеф
управник
варош
.
сваки
од
она
волити
бити
да
сутра
умрети
,
него
да
се
овако
и
даље
мучити
.
—
Алах
он
јесам
спасти
—
рећи
Ала-Милева
.
—
бог
молити
,
неки
ја
пре
жив
узети
,
него
да
се
још
оволико
мучити
,
колико
јесам
се
мучити
—
рећи
Мицко
очајнички
.
—
Слушај
ја
Мицко
!
ја
се
све
бојити
да
Арапин
не
наћи
тај
хаљина
ефендијин
;
јер
ако
тај
бити
вратити
ми
и
опет
тамо
где
јесам
и
бити
.
—
не
бојити
се
,
што
хтети
ми
вратити
у
онај
тавницу
,
јер
кад
тамо
доћи
,
онда
хтети
кроз
наш
лагум
,
ко
јесам
толико
време
са
велик
напор
ископати
,
побећи
у
свет
.
ја
бити
баш
и
желети
да
ми
опет
тамо
преместити
.
сада
јесам
оздравити
и
моћи
подуг
време
издржати
а
да
не
клонути
.
—
Имаш
права
драг
пријатељ
!
али
како
хтети
тај
да
учинити
да
ми
Арапин
опет
вратити
у
онај
страшан
тамница
.
—
оставити
ти
тај
ја
,
мој
хтети
ја
бог
помоћ
.
ја
хтети
се
већ
сетити
на
који
тај
начин
требати
учинити
.
—
Добра
,
ја
јесам
већ
уверити
да
јесам
тај
човек
бистар
и
да
разумети
тај
ствар
.
два
месец
после
смрт
ефендијин
проћи
,
а
још
никако
јесам
моћи
да
пронаћи
начин
како
хтети
се
и
на
који
начин
вратити
у
онај
исти
апсана
где
јесам
толико
јад
и
чемер
доживети
.
глад
јесам
још
једнако
давити
људи
и
Зора
један
дан
ући
у
апсана
снужден
и
невесео
,
па
што
никад
до
тада
довести
и
свој
два
мали
синчић
.
Мицко
јесам
бити
тронути
кад
јесам
видети
деца
свој
.
и
ако
јесам
мелез
ипак
јесам
осећати
неки
очински
љубав
и
дужност
спрам
деца
па
и
спрам
Зора
.
Зора
пасти
на
колено
пред
Мицковим
нога
и
кроз
плач
јецати
запевајућим
глас
рећи
:
—
господар
мој
,
ја
хтети
умрети
од
глад
,
урма
више
немати
у
затвор
,
а
скакавац
обрстеше
сваки
лист
.
помагати
тако
тај
бог
помоћи
!
—
Зора
,
ти
добро
знати
да
јесам
ја
увек
бити
твој
пријатељ
,
па
хтети
ти
и
сада
помоћи
.
али
тражити
од
ти
један
услуга
да
ја
учинити
.
—
сав
хтети
учинити
,
само
ми
спасти
.
—
Ида
,
одвести
ту
деца
кућа
па
доћи
сам
,
имати
с
ти
нешто
важно
да
разговарати
.
—
ићи
и
доћи
хтети
!
рећи
Зора
затварати
врата
.
зор
јесам
као
срна
скакутати
дуж
улица
права
кућа
свој
.
за
непун
четврт
час
бити
јесам
она
опет
у
апсана
код
Мицко
и
Али-Милеве
.
—
Чуј
ја
Зора
!
ја
јесам
осудити
да
умрети
у
затвор
,
тај
сам
знати
;
зато
ти
молити
учинити
ја
један
мали
услуга
.
—
Хоћу
драг
господар
мој
,
рећи
Зора
умилан
глас
.
—
сад
хтети
да
видити
да
ли
ја
волити
,
или
не
—
пазити
добро
шта
хтети
ти
казати
!
овај
јесам
хаљина
онај
ефендија
који
јесам
умрети
овде
у
тамница
.
тај
хтети
хаљина
кад
мислити
да
јесам
најбоље
узети
и
однети
она
кућа
свој
и
чувати
она
тамо
све
док
ја
не
преместити
у
онај
,
доњи
тамница
.
кад
ја
тамо
одвести
бацити
ја
она
кроз
онај
отвор
.
ако
ништа
друго
,
хтети
бар
да
уживати
кад
умирати
,
хтети
да
јесам
обући
кад
ићи
бог
на
истина
.
—
сав
хтети
учинити
драг
„
Белушко
“
мој
само
ми
спасти
од
глад
.
—
Казаћеш
отац
да
говорити
управник
заточење
да
ми
преместити
у
доњи
хапсана
и
пошто
бити
тамо
одмах
први
дан
бацити
ја
овај
хаљина
кроз
отвор
.
урма
имати
још
доста
,
хтети
остати
гладнети
.
—
Хоћу
,
драг
Мицко
,
сав
хтети
тако
извршити
као
што
јесам
ја
казати
—
рећи
Зора
.
—
да
ти
неко
не
зауставити
због
овај
хаљина
—
упитати
јесам
Мицко
.
—
Неће
,
сав
ја
познати
—
бити
уверити
да
хтети
—
рећи
Зора
,
дочепати
хаљина
и
отићи
.
—
пазити
шта
радити
,
мој
јесам
а
и
ваш
глава
у
торба
—
рећи
Мицко
претећи
глас
.
сутра
рано
зором
нешто
се
стража
узнемирити
.
као
да
јесам
неки
чудноват
стање
код
она
наступити
.
Чуло
се
како
грдити
и
псовати
,
али
се
никако
не
моћи
разазнати
ко
грдити
.
после
дуг
гунђање
и
псовка
моћи
се
по
разговор
разазнати
да
јесам
један
међу
она
умрети
од
јак
грозница
.
врата
се
отворити
и
у
апсана
ући
један
војник
под
оружје
.
после
мали
предговор
рећи
она
:
да
морати
отићи
у
онај
затвор
где
јесам
и
пре
бити
.
Мицко
и
Ала-Милева
почети
он
молити
да
она
не
враћати
више
у
онај
гробница
али
се
војник
не
дати
умолити
.
ники
од
стражара
јесам
моћи
ни
помислити
да
јесам
тај
жеља
Мицкова
.
ники
јесам
моћи
ни
сањати
,
какав
план
имати
Мицко
и
Али-Милева
.
после
подуг
опирање
поћи
испред
војник
права
у
онај
хладан
гробница
,
где
она
за
дуго
сунчан
зрак
не
бити
озарити
,
да
јесам
већ
имати
готов
лагум
.
Још
јесам
ни
прећи
праг
врата
се
опет
затворити
а
шкрипати
кључ
у
зарђан
брава
тужно
одјекивати
кроз
пуст
одаја
апсански
.
дуго
јесам
и
дуго
Мицко
и
Али-Милева
прислушкивати
да
бити
се
уверити
да
ли
јесам
војник
отићи
испред
врата
.
и
већ
за
читав
сат
јесам
ники
улазити
они
похитати
права
улаз
у
лагум
,
да
прегледати
још
један
лагум
.
—
Али-Милева
,
ићи
ти
провући
се
кроз
лагум
и
видити
да
немати
где
год
да
се
поправити
.
А
ја
морати
пазити
на
отвор
док
доћи
Зора
—
рећи
Мицко
.
—
Добра
,
ја
хтети
сав
добро
испитати
.
Мицко
јесам
бодар
ока
пазити
на
отвор
не
бити
ли
се
Зора
појавити
са
хаљина
.
тако
седити
крај
отвор
премишљати
јесам
Мицко
о
сав
и
свашта
.
он
јесам
добро
знати
да
ако
он
Зора
донети
хаљина
да
хтети
он
пробећи
из
овај
земља
неопажен
.
само
јесам
сумњати
у
женски
створење
јер
јесам
због
она
више
пута
страдати
па
,
више
пута
јесам
моћи
и
глава
платити
.
време
он
јесам
већ
и
сувише
бити
дуго
и
већ
јесам
почети
очајавати
,
да
он
план
хтети
добро
испасти
.
он
јесам
знати
да
ако
он
само
један
Арапин
из
овај
околина
видити
,
да
хтети
он
одмах
познат
;
и
тада
јесам
свршити
са
живот
.
па
најзад
се
бити
решити
да
путовати
и
без
онај
хаљина
.
ако
јесам
срећа
,
проћи
хтети
,
мислити
он
,
ако
ја
јесам
судити
да
живити
онда
јесам
боље
да
умрети
него
да
се
мучити
.
и
Али-Милева
се
бити
вратити
са
добар
глас
да
јесам
лагум
остати
неповређен
—
сав
бити
удесити
за
бегство
.
—
седити
ти
овде
Али-Милева
а
ја
хтети
да
донети
још
преостали
урма
тамо
у
онај
ћошак
—
рећи
Мицко
и
изгубити
се
у
тмина
.
—
ако
ли
бити
Зора
доћи
викнути
ја
.
Вис
јесам
пута
Мицко
долазити
носити
увек
пун
скута
са
урма
и
сваки
пут
бити
запитати
Али-Милеву
да
ли
јесам
долазити
Зора
.
на
сваки
питање
добијати
јесам
одговор
да
јесам
долазити
.
Читаву
гомила
урма
донети
јесам
Мицко
крај
отвор
и
кад
јесам
последњи
пут
просути
урма
на
гомила
са
бол
у
душа
узвикнути
.
—
ах
,
женски
никад
јесам
бити
искрено
!
—
—
моћи
тако
да
говорити
Мицко
!
ко
знати
да
ли
јесам
моћи
да
доћи
овамо
,
а
да
јесам
ники
не
видити
.
—
познавати
ја
добро
женски
душа
—
рећи
Мицко
љутит
.
Али-Милева
јесам
заћутати
,
јер
јесам
видети
да
јесам
Мицко
љут
.
обојица
јесам
размишљати
сневати
сан
о
драг
слобода
.
о
шта
јесам
и
моћи
други
сневати
?
сваки
од
она
имати
јесам
доста
пар
за
живот
,
сваки
јесам
од
она
уживати
и
трпети
велик
оскудица
,
и
један
и
други
знати
јесам
за
топлу
,
страстан
љубав
.
слобода
она
јесам
за
сада
бити
велик
светиња
,
у
слобода
бити
бити
кадар
сада
и
велик
мука
издржати
.
Мицко
јесам
нервозно
шетати
тамо
амо
,
и
са
велик
нестрпљење
очекивати
долазак
зорин
.
подне
јесам
већ
одавно
превалити
а
Зора
још
немати
,
почети
обојица
већ
да
губити
нада
да
хтети
и
долазити
.
али
баш
у
сумрак
кад
се
ноћ
већ
хтети
спустити
чути
се
глас
зорин
на
отвру
:
—
Мицко
,
јесам
ли
ту
?
—
овде
јесам
змија
један
!
—
опростити
драг
„
Белушко
“
мој
,
јесам
моћи
пре
да
доћи
.
ево
тај
хаљина
,
велик
сам
страх
претрпети
док
јесам
амо
доћи
.
—
пустити
ја
узак
да
ти
дати
урма
—
рећи
Мицко
заповедајући
глас
.
и
Мицко
извадити
онај
свилен
марама
,
који
јесам
добити
од
ефендија
,
напунити
јесам
урма
и
свеже
јесам
за
конопац
.
—
Дижи
овај
урма
и
однети
она
твој
,
а
овај
марама
чувати
као
спомен
од
ја
.
ИИИ
.
део
.
бегство
Мицко
и
Али-Милеве
.
—
Чуј
ја
Али-Милева
!
рећи
Мицко
.
—
сада
доћи
час
да
онај
дат
реч
испунити
.
кад
одавде
сретно
побећи
,
мој
јесам
живот
у
твој
рука
.
ако
јесам
намеран
да
ја
живот
узети
,
онда
ја
боље
оставити
овде
да
и
даље
овако
таворити
.
—
Душа
мој
не
имати
мир
,
као
Европљанин
капа
на
глава
,
ако
ти
се
што
десити
док
јесам
ја
с
ти
...
—
Добра
,
ево
мој
рука
,
неки
ми
милостив
господ
сачувати
сваки
несрећа
—
рећи
Мицко
.
тај
јесам
бити
последњи
реч
,
који
тужно
одјекивати
по
одаја
тамница
,
изгледати
да
се
она
више
заклињати
.
сав
бити
спремити
за
бегство
,
урма
,
мешина
с
вод
само
јесам
Али-Милева
морати
чекати
да
Мицко
обући
хаљина
покојни
ефендија
.
сваки
минут
бити
дуг
као
дан
,
нестрпљење
јесам
расти
ужасан
брзина
.
—
ја
јесам
готов
—
рећи
Мицко
—
полугласан
.
—
на
нога
сада
у
име
пророк
—
рећи
Али-Милева
.
—
у
име
Свемогућег
господа
бог
,
ја
полазити
с
ти
,
молити
бог
да
ми
сачувати
сваки
несрећа
—
рећи
Мицко
полугласан
.
тајац
јесам
опет
завладати
,
само
се
тапат
корак
чути
,
кроз
пуст
одаја
корачати
јесам
они
до
у
одаја
где
јесам
почињати
лагум
.
Мицко
се
ту
прекрсти
и
први
ући
у
лагум
,
Али-Милева
за
он
.
из
лагум
чути
се
само
дубоко
дисање
два
јунак
,
који
с
велик
нестрпљење
очекивати
час
када
хтети
бити
у
слобода
.
Мрачне
одаја
остати
празан
и
пуст
,
у
она
се
можда
још
за
дуго
хтети
чути
човечији
глас
.
најзад
доћи
и
до
одаја
који
бити
пола
напунити
пе-пепелом
и
ту
јесам
опазити
место
кроз
који
ако
сретан
прођа
,
добити
слобода
и
нов
живот
.
са
велик
напрезање
почети
Мицко
да
се
пењати
одупирати
се
лакат
и
колено
.
и
кад
јесам
изаћи
на
површина
земља
Али-Милева
бити
већ
на
пола
пут
.
у
душа
Мицковој
виђати
се
радост
и
зебња
,
он
јесам
бодар
ока
посматрати
и
прислушкивати
сваки
па
и
најмањи
звук
.
и
Али-Милева
бити
већ
на
површина
земљин
.
прегледати
јесам
у
брзина
товарити
на
себе
,
да
ли
јесам
мешиница
са
вод
и
урма
цео
а
Мицко
бити
још
извући
крив
сабља
посматрати
јесам
са
осмејак
на
лице
,
да
ли
хтети
моћи
још
у
овај
тренутак
да
послужити
.
—
Мицко
,
од
сад
па
за
пет
сат
бити
у
табор
мој
људи
—
рећи
Али-Милева
шапутати
.
—
моћи
ни
час
да
губити
јер
јесам
сада
пет
минута
вечност
.
напред
у
име
бог
рећи
Мицко
тихо
.
и
они
се
као
тигар
,
кад
на
лов
поћи
,
упутити
у
пустиња
заклањати
се
прво
иза
рушевина
а
после
јесам
сваки
па
и
најмањи
џбунић
употребљавати
као
заклон
,
док
најзад
не
доћи
у
права
пустиња
где
ништа
немати
сем
жарки
песак
.
Сунчана
зрак
бити
тако
врео
да
јесам
сунце
на
пушкомет
близина
.
Варош
изгледати
као
да
јесам
сав
становник
пијан
,
са
сваки
кућа
само
јесам
се
белити
застор
на
прозор
.
по
оваки
врућина
,
кад
јесам
сваки
Арапин
савладати
умор
Мицко
и
Али-Милева
дати
се
у
бегство
да
се
избавити
ропство
или
да
погинути
.
јесам
имати
кад
да
говорити
међу
себе
,
жеља
код
обојица
бити
један
те
исти
.
слобода
,
и
ништа
друго
.
Марш
јесам
трајати
непрекидно
три
сат
и
тек
после
три
час
ходати
наићи
на
вод
.
с
велик
опрезност
испитати
онај
оаза
да
се
случајно
ко
од
варошанин
не
налазити
на
оаза
,
па
кад
се
уверити
да
ники
немати
прићи
те
се
мало
одморити
.
после
непун
пол
сат
наставити
они
опет
пут
,
али
јесам
сада
бити
храбар
и
издржљив
.
на
лице
она
се
моћи
видети
да
јесам
блажити
и
срести
.
прекид
јесам
бити
,
јер
јесам
Али-Милева
после
један
сат
иза
оаза
показивати
Мицко
поједини
знак
близу
село
и
тај
он
јесам
учвршћивати
жудња
за
место
спас
.
на
пол
сат
пред
сам
село
Али-Милева
показивати
Мицко
,
чак
чадор
у
који
жив
породица
његов
.
—
не
журити
Мицко
,
овде
ти
ни
кос
на
глава
хтети
фалити
,
—
рећи
Али-Милева
.
—
ако
јесам
тако
,
неки
тај
бог
платити
—
рећи
Мицко
.
они
јесам
се
све
више
и
више
приближавати
село
,
Али-Милева
и
Мицко
бивати
сав
радостан
.
у
први
чадор
на
крај
село
ући
обојица
.
Домаћин
она
погледати
зачудити
и
устезајући
отпоздравити
она
,
али
убрзо
бити
његовај
забуна
крај
.
—
Али-Милева
,
јесам
ли
ти
—
викнути
домаћин
.
—
ја
јесам
драг
пријатељ
!
за
кратак
време
хорити
се
напољу
и
готово
у
сав
чадор
име
Али-Милева
!
Жене
и
деца
посматрати
овај
два
јунак
као
полубог
а
људи
сматрати
за
част
да
код
сваки
домаћин
бити
гостити
.
на
пола
пута
кроз
село
дотрчати
јесам
и
породица
Али-Милевина
;
радост
и
суза
бити
се
стопити
у
срце
сваки
члан
његов
породица
.
и
отац
и
мајка
посматрати
Али-Милеву
ко
бити
већ
и
ожалити
како
поносно
корачати
кућа
свој
.
на
лице
родитељ
Али-Милевиних
моћи
се
упознати
она
блаженост
и
љубав
који
се
развијати
полако
према
свој
већ
ожаљен
син
.
пријатељ
уз
пријатељски
поздрав
надовезивати
и
по
који
питање
тако
да
јесам
бити
већ
уморан
од
силан
поздрављање
и
одговарање
.
—
ја
јесам
уморан
од
силан
путовање
—
рећи
Али-Милева
мајка
свој
.
—
ја
и
пријатељ
мој
требати
одмор
.
—
заповедати
синути
мој
,
ја
хтети
ти
слушати
—
рећи
отац
Али-Милевин
.
после
кратак
пут
кроз
село
доћи
у
чадор
отац
Али-Милеве
.
све
што
јесам
у
кућа
имати
најбоље
од
јела
нудити
јесам
Али-Милеви
и
Мицко
али
они
јесам
врло
мало
јести
,
јер
она
тек
сад
бити
умор
сколити
и
очи
она
се
сам
затварати
.
мајка
Али-Милевина
наместити
она
постеља
и
они
се
завалити
да
мало
отпочинути
први
пут
сам
у
слобода
окружити
пријатељ
који
бдијаху
над
она
.
цео
јесам
село
долазити
и
сваки
распитивати
о
здравље
Али-Милевином
.
друг
његов
се
храбрити
,
у
душа
она
се
почети
развијати
јунаштво
и
сваки
јесам
од
она
умести
као
очевидно
да
испричати
по
један
доживљај
из
живот
Али-Милевиног
,
трудити
се
,
да
и
себе
уврстити
као
јунак
.
Јунаштво
и
ратоборство
обузети
јесам
цео
чадор
сваки
чељадића
јер
она
доћи
воће
,
њихов
дичан
Али-Милева
.
у
тај
узбуђење
ники
јесам
ни
помишљати
на
Мицко
,
сваки
јесам
само
мислити
о
Али-Милеви
.
Ноћ
се
бити
већ
разастрети
,
цео
се
становништво
крај
свој
огњиште
разговарати
о
Али-Милеви
.
тај
ноћ
бити
читав
збор
млад
људи
и
девојка
у
кућа
Али-Милевиној
.
Али-Милева
и
Мицко
бити
већ
устати
,
жагор
који
јесам
радознао
сељак
производити
с
време
на
време
јесам
дозвољавати
да
дуже
спавати
.
на
глас
,
да
јесам
Али-Милева
са
свој
други
устати
,
и
да
се
разговарати
са
родбина
и
пријатељ
свој
доћи
и
стар
и
млад
и
женски
и
мушки
у
посета
.
сваки
јесам
са
понос
изговарати
име
Али-Милева
.
настати
јесам
општи
весеље
и
Мицко
почети
мало
по
мало
задобијати
сељанин
,
распитивати
о
он
ко
јесам
и
шта
јесам
.
али
Милева
одговарати
само
да
јесам
тај
поштен
човек
и
да
само
он
имати
да
благодарити
што
јесам
сад
међу
свој
.
тај
јесам
бити
доста
,
па
да
Мицко
постати
љубимац
свити
сељанин
,
називати
јесам
он
пријатељ
и
тешко
онај
,
који
бити
он
само
прст
дотакнути
.
весеље
јесам
трајати
до
неки
доба
ноћ
,
девојка
играти
,
са
грациозан
покрет
певати
диван
песма
надметати
се
који
хтети
лепше
играти
и
певати
.
Мицко
она
јесам
посматрати
,
па
и
нехотице
доћи
он
Зора
на
ум
.
Сећао
се
он
минули
дан
,
сећати
се
зорин
страстан
љубав
—
познавати
јесам
он
колико
и
како
силно
љубити
пустињски
вила
.
срце
он
заиграти
у
груди
посматрати
како
овај
диван
млад
девојка
играти
,
мислити
да
не
додиривати
земља
нога
.
обуздавати
јесам
осећај
свој
—
познавати
јесам
себе
једнако
јесам
наваљивати
да
ићи
на
спавање
говорити
,
како
јесам
веома
уморан
.
и
тек
после
пол
ноћ
разићи
се
сељак
сваки
свој
чадор
.
—
не
смети
дуго
спавати
,
ваљати
ми
зором
путовати
—
рећи
Али-Милева
.
—
и
ја
тако
мислити
—
одговорити
Мицко
.
Али-Милева
наредити
браћа
свој
да
спрема
оружје
два
брз
камила
,
храна
и
вод
и
да
сав
тај
бити
рано
пред
зор
готово
,
а
Мицко
и
он
лећи
да
се
одморити
.
зором
рано
опростити
се
Али-Милева
са
родбина
а
такође
и
Мицко
па
узјахати
камила
поћи
на
пут
.
пут
јесам
бити
пријатан
сав
док
сунце
опет
јесам
почети
жарити
.
под
таки
жарки
сунчан
зрак
клонути
бити
и
велик
јунак
.
они
јесам
храбро
путовати
напред
.
Мицко
јесам
бити
у
стање
да
поднети
и
велик
мука
,
само
кад
бити
помислити
на
слобода
чији
сласт
и
благодет
уживати
ево
само
два
дан
.
дан
јесам
пролазити
и
сав
јесам
мање
бити
опасност
,
да
хтети
она
моћи
власт
ухватити
.
тако
јесам
проћи
седам
дан
путовање
.
седми
дан
доћи
у
један
арапски
племе
Товарик
.
овај
јесам
бити
једина
оаза
после
овај
дуг
пут
.
Али-Милева
јесам
знати
да
овај
племе
мрзети
племе
из
који
јесам
он
,
али
јесам
морати
да
свратити
да
узети
вод
и
храна
.
—
Мицко
бити
присебан
,
овај
ми
моћи
напасти
,
али
да
тај
не
бити
бити
ја
хтети
се
послужити
лукавство
.
тај
хтети
бити
бимбаша
и
терати
ја
као
заробљеник
.
—
Добра
Али-Милева
—
рећи
Мицко
.
—
и
они
се
са
велик
обазривост
прикрасти
Арапин
,
како
бити
она
изненадити
свој
долазак
.
арап
читав
племе
настанити
око
оаза
у
свој
чадор
одавно
јесам
имати
оваки
гост
и
кад
јесам
овај
двојица
наићи
сав
јесам
се
чудити
,
да
један
бељац
терати
Арапин
као
роб
.
Али-Милева
она
поздрав
по
њихов
обичај
и
почети
она
разлагати
како
јесам
онај
царски
бимбаша
и
великодостојник
.
изгледати
јесам
као
да
јесам
примити
овај
за
истина
и
већ
јесам
са
неки
поверење
почети
прилазити
странац
.
у
једанпут
чути
се
глас
један
Арапин
.
—
То
јесам
лаж
!
тај
бео
који
хтети
да
представљати
бимбаша
тај
јесам
робијати
из
Мурзук
.
и
цео
се
племе
узрујати
сав
потрчати
у
чадор
,
дочепати
стрела
.
фијук
стрела
почети
,
а
Али-Милева
одговорити
први
пуцањ
из
пушак
.
двојица
пасти
,
и
Мицко
опасти
у
гомила
и
обор
такође
двојица
остати
се
разбегнути
.
у
велик
брзина
напунити
тулум
с
вод
и
урма
и
наставити
пут
даље
.
кад
јесам
бити
већ
далеко
од
оаза
запитати
Али-Милева
Мицко
.
—
бог
ти
,
откуда
те
онај
Арапин
познавати
?
—
ја
не
знати
,
али
морати
да
јесам
бити
у
Мурзук
кад
ја
ухватити
.
—
бог
хвала
тај
не
погинути
који
од
ми
,
а
уверити
јесам
да
и
онај
који
бити
остати
жив
не
бити
лако
бити
.
и
човек
чврст
воља
морати
бити
да
клонити
на
пут
кроз
оваки
пустиња
.
пред
сам
мрак
доћи
код
један
пећина
и
решити
да
се
ту
одморити
.
—
Али-Милева
бити
ти
на
стража
до
поноћ
а
ја
хтети
да
спавати
,
па
хтети
тај
онда
сменити
па
ти
спавати
!
—
Добра
,
пристајати
,
ја
се
и
онако
не
спавати
.
Мицко
легати
и
не
проћи
неколико
тренутак
,
почети
он
већ
сан
хватати
.
Још
у
први
сан
чути
јесам
Мицко
неки
шиштање
али
се
јесам
обазирати
на
тај
јер
,
јесам
мислити
да
јесам
тај
уображење
.
Пошто
јесам
већ
подуг
спавати
пробудити
се
па
опет
чути
неки
шиштање
.
—
Али-Милева
чути
ли
тај
како
нешто
шиштати
.
Слушај
само
.
—
ја
не
чути
ништа
,
ти
се
чинити
!
Шта
имати
овде
?
ја
не
видити
ништа
!
—
погледати
над
пећина
изгледати
ја
да
нешто
шиштати
.
Али-Милева
узети
пушак
,
запети
за
ороз
и
поћи
на
пећина
.
посматрати
јесам
и
десно
и
лево
.
сав
јесам
бити
мирно
,
у
цео
јесам
околина
владати
гробна
тишина
.
страх
бити
сваки
варошанин
Европљанин
морати
хватати
од
оваки
нем
тишина
.
—
Баш
ништа
немати
овде
—
рећи
Али-Милева
.
—
Добра
онда
сићи
и
чувати
стража
ја
хтети
тај
после
сменути
.
Али-Милева
се
скинути
и
отићи
опет
на
свој
место
.
Ветрић
јесам
лагано
помало
дувати
нихати
лишће
на
палма
.
и
поноћ
се
већ
приближавати
,
тај
јесам
Али-Милева
познавати
по
звезда
.
—
Али-Милева
—
рећи
Мицко
трљати
очи
.
—
ти
јесам
добро
разгледати
на
стена
морати
да
имати
неки
животиња
.
ја
више
хтети
да
спавати
.
—
Добра
,
онда
тај
стражара
,
па
хтети
имати
кад
да
разгледати
цео
стена
.
до
зор
имати
@card@
сат
,
тај
јесам
довољно
време
да
разгледати
цео
околина
.
Мицко
стати
на
стражарно
место
а
Али-Милева
легати
крај
свој
камила
и
заспати
мртав
сан
.
Мицко
јесам
бити
радознао
да
видити
шта
имати
на
стена
,
и
немогућ
одолети
свој
радозналост
попети
се
на
стена
.
у
један
крај
испод
један
велик
камен
опазити
јесам
змија
необичан
величина
.
одмах
помислити
да
пуцати
на
она
,
али
не
смети
се
решити
на
тај
корак
јер
јесам
бити
сигуран
да
хтети
јесам
сада
моћи
да
погодити
.
брзо
се
скинути
са
стена
и
саопштити
Али-Милеви
шта
јесам
видети
.
—
овде
ми
онда
не
вредити
остати
,
морати
да
бегати
.
—
јесам
ли
опасан
змија
?
—
не
дати
тај
бог
да
ти
она
загрлити
.
онда
знати
да
јесам
свршити
.
Мицко
и
Али-Милева
узјахати
свој
камила
и
продужити
пут
кроз
пустиња
,
прво
врло
полако
да
не
бити
змија
изазвати
да
она
јурити
.
десет
дан
јесам
тако
путовати
по
пустиња
и
ништа
она
се
немило
више
јесам
десити
.
после
десето-дневног
пут
доћи
у
један
арапски
племе
Туба
.
људи
из
тај
племе
имати
кожа
жуто-црне
маст
и
веома
јесам
питом
и
добар
људи
.
Мушки
јесам
убрадити
марама
сав
до
јагодица
и
само
она
се
очи
видити
,
а
женски
међу
тај
ићи
слободан
без
марама
на
лице
.
ту
се
Мицко
и
Али-Милева
снабдети
са
храна
и
вод
одмарати
се
неколико
дан
и
онда
продужити
пут
даље
.
Што
се
више
приближавати
мора
сав
јесам
бивати
радостан
и
издржљив
.
пут
јесам
бити
по
песак
и
камењар
.
махом
јесам
путовати
дању
,
а
вијугати
јесам
по
странпутица
да
она
не
бити
сусрећали
људи
,
и
тако
јесам
пут
продужавати
.
први
дан
имати
јесам
довољно
храна
и
вод
,
али
последњи
два
дан
нестати
јесам
вод
и
храна
.
Страшна
се
бура
осми
дан
подигнути
.
Песак
се
на
неки
место
у
облик
стуб
подизати
к
небо
,
атмосфера
постајати
све
више
и
више
загушљив
.
—
Мицко
!
—
рећи
Али
Милева
—
само
ми
бог
моћи
сада
спасти
!
—
ја
се
надати
у
помоћ
господњи
—
рећи
Мицко
.
—
ваљати
ми
брзо
терати
камила
да
наћи
бар
какав
место
где
и
најмање
брежуљак
имати
.
—
Али
видити
да
и
камила
хтети
да
јурити
као
пре
!
у
тај
тренутак
опазити
Мицко
кроз
магла
од
песак
неки
четвороножни
животиња
.
—
Али-Милева
,
видити
ли
онамо
као
да
неки
курјак
трчати
к
ми
!
—
где
?
—
у
правац
твој
камила
!
—
права
на
ми
.
—
Кажи
твој
камила
да
легнути
.
Мицко
и
Али-Милева
рећи
арапски
камила
да
легнути
и
онај
полегнути
по
песак
.
—
пуцати
Мицко
!
—
рећи
Али-Милева
.
—
ако
јесам
ти
више
пута
ловити
по
оваки
време
,
боље
бити
бити
да
ти
пуцати
.
Пушка
из
Али-Милевине
рука
одјекнути
и
животиња
се
прострети
на
песак
.
Приђоше
она
и
Али-Милева
рећи
да
јесам
тај
курјак
и
да
он
само
џигерица
ваљати
за
јела
.
Али-Милева
извадити
нож
распарати
јесам
и
извадити
џигерица
,
и
метнути
јесам
у
торба
.
—
у
исти
правац
ваљати
ми
ићи
у
који
јесам
курјак
трчати
,
сигурно
јесам
да
тај
у
близина
имати
какав
пештера
.
—
да
не
залутати
ако
се
бити
враћати
?
—
запитати
Мицко
.
—
ја
јесам
пустињски
син
моћи
се
бојати
!
само
напред
.
Камила
појурити
у
правац
у
који
јесам
курјак
хтети
да
трчати
.
за
непун
четврт
час
стигнути
заиста
у
један
пештера
.
на
поље
јесам
сав
више
и
више
беснети
олуја
на
поједини
место
створити
се
читав
брег
од
песак
.
Камила
лећи
крај
пештера
и
глава
увући
у
пештера
а
Мицко
и
Али-Милева
ући
у
дубина
пештера
.
—
ту
хтети
се
одморити
и
сачекати
док
овај
холуј
не
прећи
—
рећи
Али-Милева
.
—
Кажи
ја
Али-Милева
искрено
,
колико
ми
дан
ваљати
путовати
,
до
Триполис
?
—
ако
бог
да
,
за
четири
дан
бити
у
Триполис
.
—
Али
видити
Али-Милева
да
ми
јесам
нестати
храна
и
вод
,
а
жега
јесам
ужаснути
!
—
Можда
хтети
наићи
где
на
вод
.
—
ја
се
само
у
бог
надати
!
рећи
Мицко
.
холуј
јесам
једнако
беснити
.
пред
пештера
се
нагомилати
песак
,
изглед
,
као
да
хтети
затрпати
улаз
,
а
камила
се
све
више
измицати
у
пештера
,
као
да
се
и
онај
предвиђати
страховит
бура
.
—
Али-Милева
!
—
рећи
Мицко
.
—
ако
овако
дуже
потрајати
ја
хтети
овде
умрети
од
жеђ
и
глад
!
—
ја
веровати
да
ти
јесам
тешко
али
се
морати
трпети
.
и
ја
јесам
тешко
,
као
урођеник
,
а
камо
ли
ти
.
после
два
сат
бура
јесам
престати
а
ваздух
се
почети
мало
по
мало
да
чистити
и
место
онај
пешчан
облак
указати
се
дивно
азуран
небо
.
ни
један
облачак
не
бити
на
хоризонт
онај
дивно
чисто
плаветнило
,
уливати
вера
и
нада
.
Али-Милева
изаћи
из
пештера
,
посматрати
небо
—
дуго
јесам
гледати
на
сав
страна
и
као
урођеник
доћи
јесам
до
закључак
да
скоро
хтети
бити
ветар
.
—
ја
ти
веровати
!
снага
ја
већ
почињати
напуштати
,
али
ја
хтети
се
можда
држати
још
који
дан
.
да
поћи
у
име
бог
.
они
се
спремити
,
узјахати
свој
камила
и
поћи
.
смет
од
песак
променуше
површина
Сахара
.
где
јесам
пре
ветар
бити
равница
,
сада
се
уздизати
мали
велик
хум
и
невешт
путник
врло
бити
лако
моћи
залутати
.
Али-Милева
јесам
навикнути
на
овај
промена
и
јесам
он
моћи
ништа
да
сметати
оваки
промена
.
Мицко
јесам
ићи
за
он
,
не
разбирати
куда
и
камо
.
путовати
јесам
цео
ноћ
и
пред
сам
зор
заладнило
јесам
тако
да
јесам
обојица
дрхтати
,
а
нарочито
Мицко
који
јесам
иначе
бити
оронути
са
здравље
.
па
чак
и
хладноћа
бити
јесам
много
лакше
сносити
но
онај
јак
врућина
,
који
јесам
Мицко
са
страх
дочекивати
.
Што
се
више
дан
примицати
у
толико
јесам
бојазан
бити
велик
,
јер
Али-Милева
још
јесам
ни
једном
речју
помињати
да
се
бар
нада
да
у
близина
негде
имати
вод
.
сунце
већ
бити
високо
искочити
али
они
још
не
наћи
водити
.
Мицко
почети
малаксавати
нагло
.
када
јесам
Али-Милева
видети
да
Мицко
све
више
и
више
малаксавати
појурити
у
велик
каса
шибати
свој
и
Мицкову
камила
.
пред
сам
подне
Мицко
онесвестити
од
жеђ
и
глад
пасти
са
камила
.
Али-Милева
се
бити
у
први
мах
збунити
,
али
после
се
одмах
прибрати
.
он
скочити
са
камила
и
поставити
Мицко
колико
јесам
моћи
у
сенка
његов
камила
.
свој
јесам
камила
растоварити
па
она
онда
рећи
да
легнути
.
она
легати
а
Али-Милева
извадити
нож
па
јесам
заклати
.
у
бураг
камила
бити
јесам
довољно
водити
.
после
неколик
минута
пошто
се
вод
нихање
кроз
ваздух
мало
охладити
,
дати
Али-Милева
Мицко
онако
млак
да
пити
.
после
два-три
слаб
гутљај
Мицко
се
почети
опорављати
Али-Милева
он
још
и
умити
што
још
више
окрепљавајући
на
Мицко
дејствовати
.
Али-Милева
се
пожурити
да
ствар
који
јесам
са
свој
камила
скинути
метнути
на
Мицкову
камила
,
па
онда
обојица
узјашити
на
камила
и
продужити
путовање
.
—
Буда
храбар
још
за
неколик
час
и
ја
хтети
наћи
вод
—
говорити
Али-Милева
Мицко
.
—
Хоћемо
ли
до
довече
наћи
вод
—
питати
Мицко
.
—
ја
јесам
уверити
да
хтети
јесам
наћи
!
путовати
јесам
што
јесам
брже
моћи
.
Мицко
јесам
прибрати
сав
снага
а
Али-Милева
он
јесам
храбрити
указивати
час
на
један
час
на
други
предмет
који
бити
бити
близу
оаза
.
пред
сам
вече
опасти
Али-Милева
камила
бич
рећи
Мицко
да
јесам
оаза
близу
.
и
камила
већ
уморити
јурнути
понова
у
каријера
и
после
четврт
час
ходати
доћи
на
један
мали
оаза
.
—
Спасена
јесам
!
—
рећи
Али-Милева
.
—
бог
хвала
!
—
рећи
Мицко
.
Али-Милева
са
велик
брижљивост
скинути
Мицко
са
камила
и
положити
он
на
трава
,
затим
у
један
мешина
додати
Мицко
водити
.
Пошто
се
Мицко
напити
водити
растоварити
сав
ствар
са
камила
и
напој
камила
,
па
јесам
опет
натоварити
,
како
бити
сваки
час
,
ако
бити
опасност
запретити
моћи
да
бегати
.
—
овде
ми
се
ваљати
мало
одморити
,
два
час
само
,
јер
још
ноћас
морати
кренути
.
—
Али-Милева
!
оставити
ја
овде
да
мало
спавати
—
и
душа
ја
јесам
већ
уморан
!
—
два
час
имати
време
,
те
ако
тако
поћи
бити
у
сам
зор
у
Триполис
.
—
Добра
,
само
ја
оставити
да
мало
бар
спавати
.
Али-Милева
рећи
камила
да
легнути
а
и
он
јесам
смотати
један
ћебе
и
легати
поред
Мицко
.
настати
опет
тајац
око
оаза
.
само
бити
по
кад
и
кад
дубок
уздах
из
Мицкових
груда
реметити
ту
нем
тишина
.
Али-Милева
јесам
добро
знати
да
хтети
Мицко
после
један
а
најдуже
два
час
опет
да
ожеднети
и
да
хтети
он
жеђ
пробудити
,
зато
јесам
и
он
безбрижно
спавати
.
Али-Милева
се
пробудити
после
два
сат
—
толико
јесам
по
његов
рачун
спавати
.
он
се
пожурити
да
опремити
камила
напунити
мешина
с
вод
и
набрати
колико
јесам
више
моћи
урма
.
када
јесам
сав
бити
готово
пробудити
и
Мицко
попети
он
на
камила
и
онда
продужити
пут
даље
.
Ноћ
бити
диван
.
блед
месец
достојанствено
јесам
гредео
по
чист
плав
небо
хладно
посматрати
сав
што
се
на
земља
дешавати
.
топао
ваздух
чији
бити
се
температура
један
лак
ветрић
с
време
на
време
мењати
,
будити
јесам
осећање
,
као
да
на
вал
ваздушан
пливати
.
Камила
јесам
у
равномеран
каса
трчати
изгледати
као
да
и
не
осећати
товар
на
себе
.
—
Мицко
!
—
рећи
Али-Милева
—
ја
морати
цео
ноћ
путовати
,
јер
како
ја
небо
изгледати
бити
сутра
,
а
моћи
бити
и
у
сам
зор
опет
ветар
.
—
кад
се
морати
онда
напред
!
—
рећи
Мицко
.
и
пред
сам
зор
стигнути
у
Триполис
.
на
крај
варош
бити
становништво
још
у
дубок
сан
.
јер
посао
,
који
јесам
овај
сиротан
становник
обављати
махом
јесам
радити
ноћу
.
лагано
,
као
да
хтети
нешто
да
красти
прилазити
јесам
Али-Милева
и
Мицко
к
варош
.
—
сад
јесам
спасити
!
—
рећи
Али-Милева
.
—
ето
видити
овај
кућа
,
показивати
рука
на
један
кућа
с
десни
страна
,
тај
јесам
кућа
један
мој
стар
пријатељ
.
они
прићи
вратница
и
Али-Милева
скочити
са
камила
и
удар
бич
трипута
по
врата
.
после
неколик
тренутак
изаћи
из
кућа
један
средовечан
Арапин
.
назвати
бог
и
скривати
се
за
један
палма
који
бити
пред
врата
упитати
ко
јесам
.
Али-Милева
он
арапски
рећи
неки
узречица
и
свој
име
.
Арапин
одмах
дотрчати
к
врата
отворити
она
и
љубазно
се
поздрав
са
Али-Милевом
.
Арапин
почети
тихо
говорити
кад
опазити
Мицко
на
камила
.
—
Ко
ти
јесам
овај
?
—
рећи
Арапин
тихо
посматрати
Мицко
са
неки
неповерење
.
—
не
бринути
драг
пријатељ
!
ја
хтети
ти
већ
казати
—
добар
јесам
човек
,
а
сад
ми
дозволити
да
се
мало
одморити
у
твој
кућа
—
рећи
Али-Милева
.
—
ти
знати
да
ти
јесам
мој
дом
увек
бити
отворити
—
рећи
Арапин
.
Али-Милева
прићи
Мицко
и
помоћи
он
да
се
скинути
са
камила
и
пошто
се
Мицко
поздрав
са
домаћин
ући
сав
тројица
у
кућа
.
Домаћин
тај
кућа
бити
стар
пријатељ
Али-Милевин
.
они
јесам
се
познавати
из
рана
младост
,
хајдуковати
јесам
заједно
и
делити
и
зло
и
добро
много
година
.
пре
десет
година
се
овај
домаћин
повући
у
миран
живот
и
сада
он
онај
буран
живот
изгледати
као
бајка
.
сваки
па
и
најмања
епизода
из
тај
живот
бити
он
јесам
драгати
.
Мицко
јесам
домаћин
одмах
сместити
у
један
одаја
да
спавати
а
Али-Милева
и
домаћин
причати
један
други
свој
доживљај
из
младост
изгледати
као
да
се
узајамно
храбрити
и
дражити
да
опет
почети
сав
стар
занат
.
—
Знаш
Али-Милева
—
рећи
домаћин
.
—
Често
пута
кад
повести
по
који
Европљанин
да
он
показивати
пустиња
,
доћи
ја
стар
крв
,
али
тај
само
за
тренутак
,
па
одмах
прећи
!
—
кад
јесам
већ
десет
година
мировати
не
вредити
да
се
опет
крхати
по
пустиња
.
и
ја
мислити
док
се
вратити
кућа
да
се
смирити
.
дуго
јесам
разговарати
о
Мицко
и
његов
судбина
.
Али-Милева
јесам
причати
о
робовање
свој
са
Мицко
описивати
у
тужан
слика
живот
њихов
у
тамница
.
Домаћин
јесам
слушати
немо
посматрати
Али-Милеву
укочен
поглед
а
на
лице
он
бити
се
с
време
на
време
указивати
готовост
за
освета
.
—
Шта
сав
човек
јесам
у
стање
да
издржати
!
?
и
камен
бити
се
морати
распасти
,
али
човек
остајати
жив
—
рећи
домаћин
.
Али-Милева
легати
на
један
простирка
и
заспати
дубок
сан
,
а
домаћин
отићи
у
варош
.
пред
мрак
се
домаћин
вратити
кућа
и
затећи
јесам
свој
гост
где
још
спавати
.
он
прво
пробудити
Али-Милеву
а
овај
Мицко
.
по
свршен
молитва
понудити
она
домаћин
да
вечерати
и
за
вече
Али-Милева
запитати
домаћин
за
неки
Грк
патриота
.
Домаћин
она
дати
реч
да
хтети
Мицко
одвести
код
један
млад
Грк
који
јесам
велик
патриота
.
—
како
видити
побратим
Мицко
ја
јесам
ти
спасти
,
а
мој
пријатељ
хтети
ти
још
одвести
у
кућа
хришћански
.
ја
јесам
одржати
свој
реч
.
—
моћи
тако
побратимити
,
поћи
и
ти
с
ми
и
кад
ја
бити
у
тај
човек
наћи
заиста
патриота
и
добар
пријатељ
,
тек
онда
јесам
испунити
заклетва
свој
.
—
Па
добро
!
ја
јесам
иначе
хтети
,
да
још
ноћас
отпутовати
.
ти
добро
знати
да
ја
мој
чета
чекати
са
велик
нестрпљење
.
—
тако
ти
свега
на
свет
,
моћи
ја
напуштати
,
док
се
не
уверити
да
јесам
заиста
наћи
пријатељ
,
који
се
моћи
поверити
.
средина
варош
бити
оживети
,
по
крив
узан
и
слабо
осветљен
улица
ужурбати
се
бити
свет
да
посвршавати
свој
посао
који
се
на
онај
несносан
дневни
врућина
јесам
моћи
урадити
.
Домаћин
позвати
свој
пријатељ
да
поћи
у
варош
говорити
да
јесам
сад
најбоље
време
.
и
они
се
кренути
неки
узан
побочан
улица
кроз
неки
авлија
и
најзад
стигнути
пред
један
велик
кућа
.
—
овде
јесам
тај
Грк
патриота
—
рећи
домаћин
окренути
се
к
Мицко
—
ући
пријатељ
и
он
хтети
ти
учинити
све
што
моћи
.
А
ја
моћи
ићи
.
—
не
,
тај
никако
!
Али-Милева
,
ти
ја
чекати
ту
пред
врата
и
ники
не
пуштати
док
се
ја
не
вратити
.
—
пристајати
и
на
тај
!
—
рећи
Али-Милева
.
—
ја
отићи
кућа
Али-Милева
—
рећи
домаћин
.
—
ти
знати
где
јесам
мој
кућа
,
па
кад
свршити
посао
вратити
се
код
ја
.
Мицко
се
упутити
у
авлија
и
успење
се
на
један
степеница
који
јесам
излазити
на
један
дугачак
ходник
.
ники
од
послуга
јесам
бити
а
ходник
јесам
бити
осветлити
само
два
лампа
који
јесам
врло
слабо
осветљавати
овај
дуг
ходник
.
Мицко
прислушкивати
не
бити
ли
чути
где
год
разговор
,
свуда
јесам
бити
мирно
,
само
у
дно
ходник
чути
јесам
се
глас
мушки
и
женски
,
изгледати
јесам
као
да
се
препирати
.
као
увек
,
Мицко
јесам
бити
и
овај
пута
предострожан
и
лагано
прићи
врата
да
сазнати
који
језик
укућанин
говорити
.
сав
јесам
говорити
грчки
језик
а
он
јесам
он
врло
добро
владати
.
мало
јесам
размишљати
да
ли
да
ући
или
не
,
али
се
најзад
решити
,
лупнути
на
врата
и
ући
у
соб
.
—
Добра
вече
,
добар
људи
—
рећи
Мицко
.
збунити
и
преплашен
погледати
Мицко
сав
укућанин
—
за
неколик
тренутак
не
рећи
ни
један
реч
.
један
детенце
вриснути
кад
јесам
опазити
Мицко
а
мајка
један
млад
леп
жена
ућуткивати
он
миловати
он
по
образ
.
Домаћин
,
млад
и
интелигентан
човек
који
јесам
седети
у
зачеље
рећи
доста
слободно
.
—
Шта
желити
пријатељ
?
—
не
бојити
се
,
ја
јесам
хрђав
човек
—
рећи
Мицко
тронут
глас
.
—
Па
који
јесам
добро
—
рећи
млад
човек
.
—
ја
мислити
да
јесам
у
хришћански
кућа
?
—
јесам
,
тако
јесам
.
—
ако
јесам
ја
по
Христа
брат
помогни
ја
колико
моћи
.
—
Шта
желити
,
казати
!
—
Мен
јесам
грозан
невоља
дотерати
овамо
—
ја
јесам
тражити
Хришћанина
јер
ја
некрст
гонити
ево
цео
живот
.
—
Драга
пријатељ
и
по
Христа
братити
ја
хтети
тај
помоћ
колико
моћи
.
—
дозволити
ја
да
сести
снага
ја
јесам
сав
малаксати
робовати
по
тежак
тавницама
турски
.
овај
последњи
реч
,
као
да
јесам
цео
друштво
узнемирити
,
али
домаћин
савлађивати
страх
прићи
врата
и
зовнути
слуга
.
слуга
ући
а
домаћин
он
изгрдити
на
турски
језик
како
јесам
моћи
човек
да
пустити
овамо
без
пријава
,
и
заповедити
он
да
остати
у
соба
.
слуга
стати
по
заповест
код
врата
и
непрекидно
јесам
посматрати
Мицко
од
глава
до
пета
.
дуго
јесам
слуга
размишљати
,
изгледати
он
познат
лик
—
као
да
он
јесам
негде
виђати
.
црта
на
лице
бити
он
познати
али
се
ипак
јесам
моћи
сетити
ко
јесам
?
—
јесам
ли
гладан
пријатељ
?
рећи
домаћин
.
—
јесам
гладан
али
сам
жељан
слобода
.
—
Кажи
ја
одакле
јесам
и
шта
јесам
?
—
ја
јесам
из
Македонија
—
Србин
јесам
.
—
Па
добро
,
причати
јесам
како
јесам
допасти
тако
тежак
тавнице
.
—
дозволити
ја
да
зовнути
мој
пријатељ
он
ја
чекати
на
врата
—
рећи
Мицко
.
Домаћин
наредити
слуга
да
зовнути
онај
човек
који
јесам
доле
пред
врата
и
слуга
посматрати
Мицко
изаћи
у
ходник
.
—
за
бадава
слати
слуга
,
мој
се
пријатељ
хтети
макнути
с
место
док
ја
не
доћи
.
—
онда
ићи
па
он
зовнути
а
ја
хтети
да
зовнути
мој
брата
,
да
ти
видити
и
он
јесам
бити
по
тај
турски
затвор
.
Мицко
изаћи
у
ходник
и
кад
доћи
до
пол
ходник
чути
јесам
Али-Милевин
глас
,
како
не
пристајати
да
доћи
у
кућа
.
Идући
тако
кроз
ходник
размишљати
о
брата
домаћинов
,
премишљати
јесам
да
тај
брат
јесам
какав
турски
чиновник
који
хтети
он
опет
лишити
слобода
.
хиљаду
мисао
пролетети
он
кроз
глава
.
Беше
већ
доћи
до
сам
степеница
и
тада
викнути
Али-Милеву
:
—
ода
не
бојити
се
,
у
хришћански
јесам
кућа
.
кад
се
Али-Милева
уверити
да
он
Мицко
звати
он
се
успење
на
степеница
и
прићи
Мицко
.
слуга
она
јесам
пратити
посматрати
обојица
.
Изгледаше
он
као
да
обојица
познавати
.
—
овај
домаћин
отићи
да
звати
свој
брата
,
ја
се
чинити
да
хтети
тај
бити
какав
турски
чиновник
—
рећи
Мицко
Али
-
Милева
на
арапски
језик
.
—
ако
јесам
