стај
страна
јесам
бити
никакав
брига
;
а
ни
други
брига
јесам
имати
.
са
велик
град
,
гдје
јесам
наука
довршити
,
јесам
он
ништа
везати
.
сваки
година
долазити
јесам
кућа
и
остајати
по
неколик
мјесец
,
па
тако
веза
са
свој
село
остати
јесам
јак
и
непрекидан
.
и
растати
се
са
град
,
са
себе
у
памет
однети
онај
јутро
кад
он
стигнути
лист
из
Америка
.
јурити
он
укратко
писати
да
се
јесам
живо
намучити
док
јесам
на
мјесто
стигнути
,
да
јесам
у
велик
посао
,
а
при
дно
листа
обавјешћивати
он
да
и
он
слати
један
златан
лира
,
што
он
дуговати
,
у
чек
који
слати
мајка
,
захваљивати
он
и
од
сав
срце
он
поздрављати
.
онај
зимњи
јутро
нагло
јесам
дочитати
писма
,
јесам
поћи
на
предавање
и
,
узбуђен
,
пожурити
да
изићи
из
бучан
градски
улица
.
обједовати
јесам
у
крчма
на
пут
.
пред
он
пружати
се
огољети
поље
,
а
далеко
расути
се
густ
магла
као
мора
.
у
посматрање
,
он
јесам
кроз
тај
магла
над
море
сјати
топло
сунце
.
и
ни
студен
,
ни
магла
,
у
који
јесам
као
кроз
окаљан
стакло
гледати
,
не
сметати
он
да
се
занети
и
загријати
за
свој
мјесто
и
да
тврдо
одлучити
да
шта
прво
довршити
наука
,
па
да
се
кућа
к
мора
повратити
.
Довршивши
наука
,
умирити
наћи
се
код
свој
кућа
.
мајка
он
дочекати
дрхтати
од
узбуђење
,
а
отац
,
кад
помислити
да
хтети
он
син
бити
на
дика
,
заборавити
на
трошак
издржавање
.
Подзимњи
промјенљив
дан
пролазити
.
у
она
стишати
се
његов
осјетљив
нарав
у
дуг
шетња
,
у
разговор
са
стар
знанац
,
код
топлога
огњиште
и
свугдје
гдје
се
јесам
живот
осјећати
.
па
се
подавати
сабирање
сопствен
мисао
и
посматрање
сам
себе
,
и
осјетити
се
лак
,
пун
младићки
Милина
.
и
гледати
себе
издвојен
од
биједа
што
у
село
владати
.
добар
једнако
одлазити
у
свијет
и
у
војник
,
а
на
дом
не
остајати
но
старац
,
дјеца
,
бетежна
чељад
и
гдјекоји
младић
што
не
имати
шта
да
у
свијет
поћи
,
или
не
моћи
одољети
срце
и
оставити
сав
родни
крај
.
Ива
затражити
служба
код
судбени
власт
,
мислити
с
увјерење
да
хтети
такови
служба
најбоље
одговарати
његов
нарав
.
у
ишчекивање
наименовање
подавати
се
живот
у
природа
,
посматрати
мора
,
смирај
дан
и
ослушкивати
пиркање
и
хук
вјетар
.
али
на
мах
осјетити
бити
у
себе
потајан
трзавица
и
немир
,
јављати
се
нешто
у
он
што
хтјети
да
његов
снатрење
подати
живот
;
бесвијесно
зажелити
да
проживети
с
море
дан
и
ноћ
.
са
сласт
осјет
задах
безбрижан
живот
,
и
копкати
он
жеља
да
он
се
науживати
и
наситити
.
у
очев
кућа
наћи
јесам
Цирил
;
и
његов
отац
бити
с
имање
посрнути
,
задужити
се
у
отац
он
,
па
,
не
моћи
он
намирити
отплаћивати
дуг
синовљев
најам
;
и
Цирилова
сестра
Ката
долазити
да
према
потреба
послужити
.
један
вече
код
огњиште
осјет
сав
сила
свесрдан
живот
.
док
јесам
отац
поћи
да
спавати
,
са
Цирилова
лице
нестати
озбиљност
и
показати
се
весео
смијех
.
Чељад
,
окупити
око
ватра
,
причати
,
испрвице
смијешан
ствар
,
док
најпослије
не
пасти
ријеч
на
Загорац
Павао
,
што
јесам
отраг
три
година
служити
.
Ива
он
се
добро
сјећати
,
а
сјећати
се
и
онај
кишљив
дан
кад
он
јесам
отац
он
,
срдит
,
протјерати
из
служба
.
—
погинути
к'о
од
шал
!
—
рећи
мирно
сусјед
он
Јоса
,
који
он
бити
у
служба
замјенуо
,
и
исприповједити
вјерно
цијел
догађај
.
Прошлога
лет
,
у
освитак
дан
,
погинути
тај
момак
од
жандарски
пушак
.
преко
ноћ
пазити
јесам
на
стока
,
а
опирати
се
лугар
и
жандар
,
јер
мислити
да
јесам
на
туђ
но
на
свој
;
с
он
бити
јесам
цура
он
Јања
—
обоје
к'о
капљати
млад
.
погинути
у
напон
живот
кад
се
јесам
сунце
рађати
.
—
и
мртав
он
бити
што
видјети
!
—
опазити
Јоса
иза
причање
.
—
А
зашто
јесам
хтјети
прота
закон
,
е
да
нима
сила
у
наш
краљ
?
!
—
примјетити
Цирило
.
—
јесам
дати
на
себе
,
а
друкчије
бити
јесам
мек
к'о
дијета
,
—
бранити
он
Јоса
.
Ива
сажалити
младић
,
а
послије
,
кад
јесам
о
тај
размишљати
у
свој
соба
,
догађај
он
такнути
и
потрести
.
Лежи
,
а
не
спавати
он
се
.
Ослушкује
фијук
вјетар
,
а
у
памет
уоквиривати
он
се
слика
и
њихов
обличје
,
и
мислити
он
се
да
цијелити
догађај
свој
очи
гледати
.
гледати
снажан
момак
који
познавати
,
и
згодан
дјевојче
;
слушати
њихов
пошљедњи
разговор
љубав
дисати
чистити
јутарњи
шумски
ваздух
и
—
гледати
он
у
сунце
мртав
.
Живота
он
заструјати
силан
осјећај
саучешће
и
туга
прама
снага
и
младост
,
и
добар
дио
ноћ
поклонити
његов
успомена
.
јесам
проћи
дуго
време
и
Ива
бити
наименовати
судски
вјежбеником
,
код
ц
.
к
.
котарски
суд
у
варош
.
овај
пут
,
драг
воља
,
опростити
се
са
свој
село
,
јер
осјећати
да
с
она
јесам
претргнути
,
и
да
тек
отсада
почињати
његов
слободан
дјеловање
.
у
варош
наћи
јесам
себе
стан
близу
морати
,
на
доглед
прекојморских
брдина
,
а
хранити
се
у
гостиона
и
у
друштво
чиновник
.
јесам
се
осјећати
туђ
,
јер
јесам
познавати
прилика
варошки
чељад
;
и
ослободити
се
,
па
почети
да
слободно
гледати
живот
у
очи
.
у
уред
додијелити
он
казнени
одјељак
и
тако
усред
зима
отпочети
уједно
нов
начин
живљење
.
Неће
нигда
заборавити
онај
ведар
пуст
дан
када
јесам
,
по
подне
,
иза
обједа
,
полазити
у
шетња
.
пред
он
легати
мора
наоко
уснути
као
дијета
,
по
он
се
косимице
просипати
сунчев
млак
зрака
,
у
који
треперити
и
његов
осјетљив
жиће
;
покој
отпочивајуће
природа
одзвањати
он
у
душа
,
а
око
са
сазнање
продирати
до
у
ситан
ствар
.
па
он
помало
заокупљати
онај
час
надошао
жеља
за
прекоморски
брдина
,
за
лак
сјенка
и
засјенутим
врх
;
а
смирај
дан
стишавати
се
занос
,
и
наступати
лак
сјета
.
гдјекад
ходати
по
поље
да
гледати
рад
у
виноград
и
да
се
разговарати
са
весео
младост
.
одувијек
пољски
рад
чинити
он
се
вредан
и
достојан
човјек
.
тако
јесам
он
дан
пролазити
у
уживање
природа
,
у
сабирање
сопствен
мисао
,
и
задовољство
са
сам
себе
.
али
у
миран
живот
сакупљен
снага
тражити
јесам
одушак
,
тражити
јесам
љубав
,
синтеза
ужитак
,
и
хтјети
да
се
на
сваки
начин
испољити
.
па
ни
весело
сунце
,
ни
чистота
жив
мора
,
ни
сугестија
у
читање
,
ни
сав
угодност
што
она
јесам
осјећати
у
свакидашњи
поезија
здрав
живот
,
јесам
он
моћи
подати
онај
сласт
који
јесам
се
страшно
на
мах
у
он
јављати
,
наметати
се
и
сав
тај
више
дражити
он
.
у
тај
час
сјетити
бити
се
први
свој
љубав
,
који
се
тако
брзо
расплинути
у
свјетлост
роднога
крај
,
у
поље
,
у
Маријин
разборит
појавити
.
али
Мари
јесам
бити
далеко
,
и
не
бити
окусити
сласт
њен
осјећај
,
а
силан
даљина
убијати
јесам
и
гасити
првашњи
чежња
за
она
,
и
пријегорно
пуштати
да
се
заметак
у
душа
он
стишати
.
Зажели
се
и
сеоски
дјевојка
с
који
се
у
село
разговарати
и
шалити
,
а
сада
она
ријетко
виђати
,
и
кад
она
у
варош
погдјекад
срести
,
уклањати
он
се
с
пут
.
један
поподне
,
кад
јесам
хтјео
да
по
обичај
изићи
у
шетња
,
ући
у
соб
он
Цирилова
сестра
Ката
;
мајка
он
јесам
по
она
послати
чисто
рубља
.
у
тила
час
,
док
јесам
угледати
,
у
он
се
нагло
пробудити
оно
што
он
јесам
на
мах
дражити
,
претргнути
он
се
низ
обичан
мисао
и
зажелити
се
смијех
,
весеље
и
дјевојачки
разговор
.
по
соба
,
кроз
прозор
,
сијати
сунчев
зрака
,
и
у
сјајан
пруга
што
се
по
зид
расипати
треперити
сијасет
ситан
ствар
а
с
улица
чути
се
лак
жагор
запослен
чељад
.
—
ставити
на
столица
!
—
рећи
Ива
,
мало
марити
за
рубља
.
Гледајући
јесам
пригнут
,
помислити
да
јесам
сигурно
осјетити
сласт
љубав
,
сјетити
се
да
се
тако
у
село
говорити
.
Младић
што
се
с
она
дуго
гледати
поћи
јесам
у
Америка
,
па
јесам
оданде
писати
она
и
отац
да
се
у
он
не
нада
,
тај
јесам
поздрављати
и
враћати
она
слобода
.
дјевојка
наслагати
роб
,
исправити
се
и
погледати
он
у
очи
.
—
рећи
јесам
ја
да
ви
поздравити
.
збогом
ви
!
—
јавити
се
на
одлазак
.
и
хтјети
да
изићи
,
али
он
крочити
пред
она
.
стајати
један
прама
други
;
он
се
осмјехивати
,
и
чинити
он
се
,
гледати
,
да
јесам
застиђен
.
па
,
она
се
очи
сукобити
и
засјати
,
и
оба
учинити
се
као
да
се
у
она
одбљескивати
пробудити
заједнички
жеља
.
па
он
,
гонити
тај
жеља
и
примамљен
одбљесак
њен
очи
,
зближити
се
к
она
и
—
обгрлити
јесам
.
бесвјестан
осјет
њен
младост
и
дрхтај
и
задах
пут
;
и
поступце
осјећати
се
јачати
.
Живота
се
потрести
,
па
у
загрљај
,
као
да
ишчекивати
врхунац
сласт
,
отупити
.
али
дјевојка
,
осјетити
мушки
воља
на
образ
,
у
очи
и
задах
,
нагло
се
истргнути
из
наручје
.
—
Нимате
ви
од
ја
потрибу
!
—
једва
проговорити
.
—
остати
,
разговарати
!
—
и
стајати
к'о
приковати
на
мјесто
,
бојити
се
да
дјевојка
не
изићи
.
—
остати
!
—
поновити
молећи
глас
.
—
потреба
ја
јесам
од
смијех
,
весеље
,
младост
...
обојити
јесам
млад
...
—
говорити
младић
у
огањ
пробуђен
надошао
љубав
.
—
ви
се
ругати
!
—
и
махнути
она
лако
рука
и
трен
погледати
он
у
очи
.
па
,
угледати
у
она
истина
,
застидити
се
,
и
,
уз
лаган
дрхтај
трепавица
,
обор
очи
к
земља
,
и
бесвијесно
упутити
се
прама
стуба
.
—
не
мислити
ништа
зло
,
не
срдити
се
,
молити
ти
!
.
.
А
видјети
се
,
—
говорити
она
,
и
,
нетремице
,
гледати
за
она
како
низа
стуб
силазити
.
па
се
тај
час
смислити
,
узити
шешир
и
пожурити
за
она
.
ићи
за
она
,
а
у
себе
носити
онај
њен
стид
и
дрхтај
дуг
трепавица
;
не
гледати
ники
,
већ
бесвјестан
за
она
корачати
.
кад
јесам
дјевојка
изићи
из
варош
на
пут
што
у
село
водити
,
пожурити
да
јесам
стигнути
.
она
он
осјетити
за
себе
,
окренути
се
и
—
поћи
лакше
.
Ива
прићи
к
она
и
,
збунити
,
рећи
она
:
—
опет
јесам
се
наћи
!
—
на
ивица
пут
у
присјенак
маслиник
часом
стајати
,
гледе
негдје
у
нешто
неодређено
,
и
ништа
не
говорити
.
до
она
допирати
глас
копач
из
виноград
,
ударац
мотика
,
а
доље
код
мора
неки
камен
туцати
.
—
Али
јемате
ча
рећ
’
?
—
прекинути
она
ћутање
,
но
не
смије
да
он
у
очи
погледати
.
—
Ништа
!
Дођох
тако
...
—
рећи
Ива
узбуђен
и
силом
се
насмејати
.
и
она
се
отети
смијех
,
и
показати
свој
мало
унутра
увити
,
бијел
зуб
иза
румен
узвраћен
горњи
усница
.
—
не
моћи
дангубити
,
—
рећи
навлаш
недужан
и
хтјети
да
кренути
.
—
да
ти
нешто
рећи
!
—
молити
јесам
он
исти
звук
глас
као
и
у
кућа
.
—
Рећи
хтети
ја
други
пут
,
—
насмијати
се
она
,
погледати
он
и
поћи
.
уто
неко
одозго
долазити
.
дјевојка
се
обрнути
к
он
да
видити
јесам
ли
кренути
.
он
схватити
њен
поглед
и
добацити
она
у
хитња
:
—
Доћи
хтети
дома
,
видјети
се
!
дјевојка
не
одговорити
,
већ
боље
пожурити
и
замакати
на
завијутак
кућа
,
између
зелен
маслина
.
насред
пут
младић
стајати
са
неодољив
жеља
у
душа
.
па
полако
враћати
се
и
мучити
се
да
бити
миран
;
хтети
да
стишати
пробуђен
воља
у
замрлој
природа
зимњи
дан
.
А
тешко
он
јесам
;
вући
он
жеља
за
дјевојка
желити
бити
разговор
и
дјетињи
весеље
—
онамо
у
поље
,
насамо
,
између
зелен
маслина
,
прама
сунце
.
тај
дан
,
на
вече
,
у
друштво
,
бити
јесам
разабранији
но
обично
.
кад
се
смирити
,
чинити
он
се
да
јесам
тражен
заклоницу
наћи
;
ваљати
само
да
пожурити
,
да
се
у
она
уселити
;
у
тај
мисао
налазити
задовољство
.
на
вече
доћи
јесам
познат
стар
ђак
сав
универза
,
који
јесам
доктор
звати
.
он
јесам
настран
и
духовит
,
па
он
друштво
срдачно
примати
.
—
Еввива
(
живити
)
!
—
поздрав
друштво
промукао
глас
и
сједе
у
прочеље
сто
.
—
откуд
јесам
доћи
?
—
упитати
он
Ива
,
само
да
нешто
рећи
.
—
ето
,
на
!
—
развикати
се
без
разлог
доктор
.
ти
к'о
и
остати
...
сав
питати
:
„
откуд
јесам
доћи
?
“
зар
ко
ја
за
тај
питати
?
...
и
стати
се
тужити
на
неки
у
варош
што
он
тај
упит
дочекати
.
—
не
љутити
се
!
—
мирити
он
Ива
.
—
не
приговарати
ти
...
познавати
ти
.
уто
гостионичарка
донети
вече
.
Ива
се
залагати
и
замислити
јесам
,
на
мах
гледати
у
ноћ
,
на
врата
што
на
доксат
водити
.
Вечерас
он
јесам
угодно
у
друштво
,
и
сам
соб
изгледати
он
пријатан
но
иначе
.
топло
јесам
,
гледати
на
сјенка
што
се
према
он
на
зид
кретати
и
ослушкивати
жамор
мора
и
шум
из
отворен
продор
,
у
који
сигурно
заметати
се
јужина
.
—
јесам
ли
вид
јести
’
како
она
јесам
онај
враг
,
политички
управитељ
,
мотати
данас
?
—
јавити
се
судбени
пристав
Балић
и
поглед
на
Ива
,
који
јесам
с
он
у
исти
соба
радио
...
—
сигурно
хтети
она
уловити
...
—
говорити
о
данашњи
расправа
?
—
одговорити
Ива
.
—
не
требати
међутим
бити
богзна
како
докучљив
да
се
сјетити
...
Ија
јесам
бити
одмах
начисто
што
јесам
у
ствар
...
али
мислити
да
јесам
бити
зао
намјера
...
—
ви
моћи
узети
ствар
како
хтети
,
али
јесам
закон
јасан
;
јесам
други
,
криво
јесам
свједочити
!
—
о
шта
јесам
говор
?
—
упитати
доктор
.
—
један
обичан
случај
,
—
одговорити
безбрижно
судбени
пристав
.
—
занимати
само
ми
...
—
да
чути
и
ја
!
—
замолити
доктор
.
—
неки
сељак
ударити
други
.
овај
он
тужити
,
љечник
наћи
лак
тјелесни
озледа
...
ето
ви
...
ствар
се
данас
расправљати
код
ја
.
на
расправа
опазити
се
да
сав
шарати
:
и
отац
ударен
и
ударен
и
свједок
...
сигурно
да
јесам
се
договорити
да
се
ствар
забашурити
...
А
бити
да
јесам
свједок
криво
казати
...
—
Међутим
,
—
прослиједити
судбени
пристав
наоко
равнодушно
,
—
ја
ако
немати
доказ
,
мало
ја
се
марити
,
и
таман
хтјети
да
окривљеник
ријешити
,
кад
се
јавити
са
приједлог
политички
управитељ
.
знати
,
он
заступати
државни
одвјетник
—
предлагати
да
се
расправа
одгодити
и
навађати
разлог
...
А
натакнути
црн
наочаре
,
па
упр'о
очи
у
свједок
који
поступце
блиједити
.
А
бити
јесам
за
прснут
од
смијех
...
—
Па
?
—
упитати
доктор
.
—
Још
ништа
,
али
он
мислити
да
јесам
поступак
свједок
и
отац
тужен
кажњив
,
—
прихватити
Ива
.
—
у
сав
се
он
мијешати
!
—
чудити
се
доктор
и
наставити
живље
:
—
А
ја
он
не
бити
слушати
...
он
не
мислити
него
на
зло
.
—
тако
јесам
!
—
потврдити
Ива
,
озловољити
се
.
—
опростити
,
господа
!
—
важно
узити
ријеч
судбени
пристав
,
—
али
у
овај
случај
замјеник
јаван
тај
житељ
имати
права
...
ићи
по
закон
...
—
и
ја
се
чинити
,
—
потврдити
порезни
пристав
Спасић
,
и
једнако
се
потсмјешкује
.
—
наравно
,
човјек
јесам
негда
тешко
,
—
говорити
судбени
пристав
мирно
...
—
и
ја
јесам
мити
строгост
...
па
и
друкчије
наш
положај
јесам
мучан
!
—
рећи
наједном
озлојеђен
,
и
узити
чаша
да
се
напити
.
—
имати
јесам
што
друго
учити
!
—
опазити
доктор
.
—
Што
друго
,
мислити
јесам
м
ја
...
али
неко
требати
да
се
жртвовати
за
народ
...
судац
јесам
ипак
...
—
То
баш
јесам
жртва
!
—
опазити
доктор
,
и
поглед
на
Ива
.
—
Биће
,
—
промуцати
Ива
,
дигнути
се
и
изићи
на
доксат
.
стајати
неки
вријеме
прислонити
на
жељезан
ограда
доксат
и
мисао
на
пошљедњи
ријеч
судбени
пристав
.
„
он
мислити
да
се
жртвовати
!
?
“
помислити
„
он
,
син
сиромашан
сељак
...
.
“
Па
онда
слушати
у
лук
шкрипање
брод
и
шум
валовати
што
запљускивати
лукобран
.
и
ноћ
он
освајати
,
и
из
свој
тајност
носити
он
Катин
очи
,
који
јесам
данас
гледати
;
очи
живити
,
онаков
бој
као
што
јесам
бој
црн
вино
кад
се
при
свијећа
претакати
.
и
мислити
на
она
,
сав
друго
заборављати
;
снатри
о
она
и
гледати
у
свјетионик
што
задирати
дубоко
у
мора
и
бацати
од
себе
црвенкаст
свјетлост
на
немиран
пучина
;
а
даље
отворен
морски
продор
бучити
...
наједном
,
жеља
он
вући
к
она
...
А
ноћ
пролазити
,
он
тај
лијепо
осјећати
;
жао
он
јесам
што
хтети
и
овај
проћи
,
а
да
не
осјетити
у
она
љубав
и
миловање
;
тешко
он
јесам
што
пролазити
,
и
хтјео
бити
да
јесам
се
науживати
...
—
Што
спавати
?
—
с
врата
јавити
се
царинарски
чиновник
.
—
ходити
да
пити
,
плаћати
Спасић
!
—
да
,
како
јесам
пун
новац
!
...
—
викнути
Спасић
.
—
кад
добити
десети
чиновнички
разред
,
пити
...
А
хтети
проћи
дуго
...
па
и
брзо
надати
се
и
девети
,
—
говорити
и
уживати
,
и
једнако
се
потсмјехивати
.
—
пустити
!
—
љутити
се
доктор
.
—
не
разумјети
ви
,
увијек
о
тај
говорити
,
к'о
да
на
свијет
немати
ништа
паметан
.
—
за
ми
и
немати
,
—
одговорити
судбени
пристав
.
—
боље
пити
!
—
јавити
се
к'о
иза
сан
Ива
.
—
дакле
,
ко
плаћати
?
—
Ко
извући
узао
!
—
предложити
царински
чиновник
,
завезати
он
на
убрусац
,
стиснути
он
са
други
три
крај
а
у
шака
па
пружити
први
доктор
да
извлачити
.
доктор
таман
погодити
и
показати
узао
друштво
.
сав
он
клицати
,
а
он
се
дигнути
и
викати
:
—
знати
јесам
:
да
у
ко
хтети
грош
него
у
биједан
Рок
.
кад
платити
,
остати
ја
још
два
шестица
,
—
и
истрести
она
из
новчаник
на
сто
.
кад
се
донијети
вино
,
друштво
се
примирити
.
пити
и
весело
разговарати
.
—
затворити
врата
,
на
промаја
јесам
!
—
јавити
се
наједном
доктор
и
прекинути
разговор
.
—
немати
вјетар
,
пустити
нека
стајати
отворити
,
да
гледати
у
ноћ
!
—
одговорити
Ива
.
доктор
се
премјестити
на
други
крај
сто
.
—
Јеца
ли
чути
,
доктор
,
ко
јесам
именовати
за
претсједника
црковинарства
?
—
навлаш
он
поџизати
царинарски
чиновник
,
малко
вино
угријати
.
—
браво
!
—
стати
доктор
вика
...
па
почети
да
набрајати
сав
што
јесам
чути
о
нов
претсједнику
црковинарства
,
трговац
шјор—
Бепу
...
—
пијавица
!
—
закључити
.
—
у
мора
с
он
!
—
у
мора
!
—
викати
друштво
за
он
,
и
у
тај
име
пити
.
—
да
ви
причати
,
—
наставити
царина
рсак
чиновник
,
—
казати
да
јесам
шјор
бена
већ
дати
направити
посјетница
:
„
Претсједник
црковинарства
“
.
—
он
хтети
тај
вриједити
;
данас
јесам
ионако
сав
трговина
!
—
опазити
доктор
,
и
смије
се
...
—
А
што
јесам
ја
грд
од
он
,
па
ја
не
дати
никаков
част
?
!
...
он
се
тобож
љутити
на
неправда
;
трести
глава
,
и
дуг
црн
кос
расути
он
се
по
чела
,
а
промукао
глас
,
рећи
бити
,
долазити
из
дубина
.
—
ти
јесам
сретати
у
љубав
!
—
шалити
се
Ива
.
—
ја
?
—
као
чути
се
...
—
и
не
знати
што
јесам
поштен
жена
...
—
и
преврнути
говор
:
—
не
чинити
ники
ништа
,
а
сав
јесам
проти
ја
:
распикућа
јесам
,
лијенштина
...
браво
!
ево
носити
господарица
ракија
,
—
претргнути
ријеч
кад
јесам
угледати
гостионичарка
.
па
налити
у
чашица
и
куцати
се
.
—
сада
,
да
ићи
!
—
јавити
се
порезни
пристав
,
пошто
исписати
.
—
ви
јесам
досадно
ако
се
о
бирокрација
не
говорити
,
—
нашалити
се
доктор
.
—
требати
ићи
,
близу
јесам
једанаести
,
—
одлучити
се
и
судбени
пристав
који
бити
задријемати
.
—
сутра
имати
странка
!
—
Дуга
јесам
до
девети
,
—
спазити
Ива
.
—
ако
се
не
испавати
,
јесам
за
посао
...
—
уосталом
,
остати
бити
радо
,
не
туђити
се
друштво
...
ви
најбоље
знати
да
се
не
држати
аристократски
,
—
рећи
и
лијено
се
дигнути
.
за
он
се
дигнути
и
порезни
пристав
;
поздравити
друштво
и
изићи
.
она
троје
што
јесам
остати
ослушкивати
она
корак
низа
стуб
,
и
ћутети
док
тај
корачај
не
уминути
у
ноћ
.
Царинарски
чиновник
пијуцкати
лозовача
и
пухати
.
тај
се
примакнути
доктор
и
свесрдан
он
погледати
у
очи
.
—
Ева
ти
како
живемо
!
—
потужити
се
велим
доктор
Ива
.
—
лијепо
!
—
одазвати
се
царинарски
чиновник
,
и
запјевати
један
бећарски
пјесма
.
—
Ма'ни
!
—
примјетити
Ива
.
—
касно
јесам
!
—
пјевати
из
досада
.
—
пустити
он
!
благо
он
!
—
шаптати
доктор
и
гледати
испод
себе
.
—
да
изићи
!
—
предложити
Ива
.
—
сада
!
камо
?
...
Чекај
да
видити
јесам
ли
кавана
отворити
,
—
говорити
,
царински
чиновник
дигнути
се
и
поћи
на
доксат
.
Враћајући
се
,
одмах
рећи
:
—
не
видити
се
свјетлост
!
—
Па
,
видивши
да
јесам
скленица
празан
,
изићи
уза
стуб
,
у
свој
соб
.
она
двоје
часом
ћутети
,
па
се
најпослије
одлучити
да
изићи
.
код
Ивин
стан
некако
она
јесам
тешко
растати
се
,
па
прослиједити
пут
.
Ванка
у
продор
дувати
јужина
;
једнолик
шум
оданде
долазити
и
пролазити
поврх
кућа
,
даље
у
ноћ
.
ићи
полако
ћутке
,
поред
мора
,
и
закренути
у
увала
у
који
водити
широк
пут
,
јер
се
на
њен
крајан
рт
,
између
чемпрес
и
бор
,
налазити
гробље
.
по
пучина
и
увалити
вјетар
тек
што
ћарлијати
,
и
чути
се
једнолично
котрљање
пијесак
што
он
валити
,
враћати
се
,
за
себе
повлачити
;
и
кад
се
вал
вратити
,
док
не
стигнути
други
,
бијел
се
крај
.
А
у
уш
у
исти
вријеме
једнако
она
одзвањати
хук
вал
што
се
разбијати
о
гребен
шкрапав
рат
што
задирати
далеко
у
мора
и
бранити
увала
од
вјетар
.
стајати
прислонити
уза
зид
ограда
,
и
из
затишје
гледати
у
ноћ
.
кроз
шум
вјетар
на
мах
до
она
допирати
шапатљив
жамор
затресен
грана
морски
бор
.
—
много
пушити
!
—
опазити
Ива
кад
осјетити
оштар
воњ
духан
.
—
зар
да
се
и
тај
оставити
?
—
одговорити
он
,
и
наново
ућутати
.
Ива
гледати
у
он
кад
јаче
повући
,
па
он
жеравица
освијетлити
блиједо
,
напаћен
лице
.
—
ипак
,
лијеп
јесам
живот
!
—
јавити
се
Ива
,
осјетити
у
себе
сласт
ноћ
.
—
зар
ти
јесам
мити
овај
силан
ноћ
,
са
овај
шум
?
—
Мил
?
!
па
да
и
јесам
!
—
насмијати
се
доктор
.
—
колико
хтети
тај
милина
трајати
?
...
А
сврха
свега
?
А
конац
?
—
рећи
нагло
,
као
да
јесам
досада
о
тај
премишљати
.
—
брига
ја
!
...
сада
уживати
,
и
тај
ја
јесам
доста
,
—
одговорити
Ива
с
очит
увјерење
да
говорити
истина
.
—
требати
се
бесвјестан
подати
живот
да
ти
носити
до
крај
,
наставити
усхићено
.
—
благо
ти
!
...
познавати
ти
,
пун
јесам
живот
,
здравље
,
страст
емоција
.
Можеш
да
уживати
.
А
тај
и
јесам
живот
!
и
ја
јесам
давно
за
тај
гинути
.
—
А
тај
јесам
кушати
!
...
—
не
!
ја
јесам
се
заносити
за
утопија
и
јесам
имати
време
да
живем
;
ја
јесам
снатрио
.
али
што
да
ти
говорити
?
у
себе
носити
нешто
непријатељски
,
нешто
што
ја
гонити
напријед
и
не
да
ја
да
се
смирити
.
—
да
јесам
шта
забавити
,
какав
посао
...
—
не
моћи
;
бјежати
од
свијет
,
и
опет
се
к
он
враћати
.
трпити
,
а
никада
јесам
омрзнути
ни
на
ко
!
не
,
ники
ја
јесам
крив
,
а
стар
и
го
јесам
!
Ништа
немати
,
и
не
бринути
се
ни
за
што
!
Учио
јесам
,
мислити
јесам
цијелити
сав
живот
,
а
ништа
не
знати
ни
почетак
ни
сврха
.
—
јесам
се
нигда
прилагодити
живот
,
рад
.
—
прилагодити
!
—
наставити
доктор
и
гласно
се
насмијати
.
—
Теба
се
чинити
да
у
наш
воља
стајати
срећа
!
Кушао
јесам
да
радити
,
али
јесам
моћи
издржати
.
не
моћи
да
радити
онај
што
ја
не
занимати
;
сваки
час
такови
рад
чинити
ја
се
да
ја
јесам
изгубити
за
унутарњи
живот
,
за
мисао
,
за
снатрење
...
и
овако
најмање
трпити
,
као
да
се
туг
расипати
по
свијет
,
у
неограничен
простор
...
па
,
замислити
се
часом
,
наставити
:
—
А
што
ја
на
мах
морити
,
тај
јесам
што
се
у
живот
ништа
јесам
заситити
,
а
већ
јесам
сит
и
уморан
,
и
што
ја
ситница
дражити
.
—
наједном
ућутати
и
поћи
замислити
поред
Ива
.
А
ноћ
пролазити
;
мјесец
се
на
мах
иза
облак
на
ведрина
показати
,
освјетли
она
,
пучина
и
облак
.
гледати
у
небо
,
у
облак
,
како
јурити
,
и
—
на
пут
прождирати
оно
мало
ведрина
.
—
Већ
ја
јесам
досадно
!
—
говорити
доктор
.
—
зар
хтети
подуље
остати
?
—
Најдуже
до
пролеће
...
Беч
,
Беч
!
—
повикати
изненада
,
као
иза
сан
,
и
пожурити
.
—
опростити
,
—
упитати
он
Ива
,
кад
он
стигнути
,
—
ко
у
Беч
живеш
,
од
шта
?
—
паметно
питање
!
—
насмијати
се
он
усиљено
.
—
ваљати
да
живем
;
живем
к'о
и
други
,
с
дан
на
дан
...
—
Мог'о
бити
друкчије
.
—
То
се
разумјети
,
кад
не
бити
овако
живити
,
живити
бити
друкчије
,
и
—
бити
бити
свеједно
!
—
Па
се
окренути
к
он
:
—
А
како
ти
живеш
?
зар
ти
знати
што
ти
сутра
чекати
?
Ућута
и
погнут
глава
ићи
пред
Ива
.
опет
избити
на
обала
.
на
пут
легати
и
лагано
се
мицати
пруга
свјетлост
од
нажганих
лампа
;
у
лук
шкрипа
бродица
и
цвилити
вјетар
кроз
натегнут
коноп
на
јарбол
,
а
шум
што
из
отворен
морски
продор
долазити
себе
носити
тужан
звук
,
к'о
нечији
вапај
за
изгубљен
и
недостижан
,
и
пролијетати
поврх
њихов
глава
,
даље
у
простор
.
—
овај
шум
слатко
ја
успављивати
!
—
велим
Ива
,
и
ухватити
доктор
под
рука
.
—
остати
још
,
слушати
глас
ноћ
!
—
рећи
као
за
себе
.
—
благо
ти
!
—
одговорити
доктор
,
осјетити
како
се
Ива
уза
он
скупљати
.
—
заспати
бити
овако
на
вјетар
,
у
шум
.
—
А
ја
хтети
до
зор
заспати
.
Пушић
.
ма
’
ајде
—
одлучити
се
најпослије
доктор
.
сутрадан
,
у
субота
,
по
обједу
,
кренути
Ива
пут
свој
село
.
ићи
полако
узбрдица
,
а
пратити
он
мора
.
Јужина
дува
,
вал
се
котурати
,
нагањати
и
на
жал
пјенити
се
,
а
враћати
се
,
котрљати
за
себе
пијесак
;
грана
мрк
маслина
пригибати
се
,
трести
,
као
да
неко
к
себе
мамити
,
а
кроз
огољети
смоков
стабло
и
гол
стијена
хуја
,
завијати
и
цвијелити
вјетар
.
његов
нарав
подавати
се
време
.
и
као
што
млак
јужина
мекшати
и
влажити
лишће
маслина
и
ловорика
,
мекшати
и
његов
душа
и
влажити
он
очи
што
сањалачки
гледати
у
напуштен
млак
простор
.
и
снатри
на
јава
у
пун
дан
и
не
моћи
да
се
тај
отети
...
па
и
сада
у
природа
ослушкивати
њен
глас
,
разумјети
она
,
а
тужан
звук
што
се
простор
разлијегати
дирати
он
до
у
душа
.
и
као
кроз
вео
ниже
он
се
пред
очи
живот
,
пун
пуст
осјећај
,
који
се
једнако
бити
и
успављивати
,
па
,
снатрећи
,
доћи
и
до
Ката
.
и
она
се
с
он
и
простор
изједначивати
,
и
њен
јесам
очи
влажан
,
и
њен
јесам
глас
као
узвик
вјетар
,
тужан
што
узалуд
вапити
за
срећом
.
с
бријег
још
једном
погледати
на
пучина
,
као
пренети
се
и
брже
преко
поље
поћи
прама
свој
село
.
издаље
углед
свој
отац
гдје
шетати
на
узвисит
каменит
сједиште
,
пред
дућан
;
његов
јак
прилика
учинити
он
се
к'о
да
спражи
над
,
цијел
село
.
—
здраво
,
господин
судац
!
—
и
хтјети
да
он
крупан
лице
доћи
насмијати
.
Сађе
са
сједиште
;
и
са
син
поћи
у
дућан
.
Пође
иза
банак
и
узети
један
писма
:
—
гледати
ча
брат
писати
!
—
и
гледати
у
писма
,
а
дебелити
он
подбрадак
јаче
отскочити
.
—
Пише
да
се
вино
слабо
продавати
и
да
јесам
трошак
велик
.
—
Па
подигнути
глава
и
поглед
у
син
:
—
Чина
ја
се
да
се
и
он
погосподити
!
—
и
пружити
Ива
писма
.
—
То
јесам
дуг
епистола
.
ко
хтети
све
прочитати
?
А
јесам
ли
мам
дом
?
—
Гори
јесам
!
ма
проштиј
,
јесам
све
разумјети
!
Ива
брзо
прегледати
и
протумачити
на
свој
неки
ставак
који
ни
јесам
јесам
добро
разумјети
.
—
’
Ајда
горети
,
’
ајде
!
—
досадити
се
стар
.
—
Ко
знати
ди
јесам
ти
глава
!
Ива
поћи
у
кућа
;
наћи
мајка
у
соба
до
кухиња
,
поздрав
јесам
,
и
поглед
она
се
љубазно
сусретати
она
.
—
Драго
ја
јесам
да
јесам
доћи
!
—
рећи
он
она
свој
умилан
глас
.
па
к'о
смислити
се
:
—
ма
моћи
задивати
отац
!
љутити
се
да
на
Тријешћу
грести
рђав
посао
,
па
увик
о
тај
мисао
.
—
и
мучити
ти
још
горе
него
прво
!
—
рећи
он
,
и
глас
он
задрхтати
,
па
,
да
забашурити
гануће
,
осмјехом
поглед
у
мајка
.
—
јесам
,
узвик
се
,
ма
ваљати
притрпит
’
!
он
се
мучити
за
сав
ми
!
—
Па
преврнути
говор
:
—
А
трибујеш
ли
ча
?
пој
’
гора
,
наћ
’
хтети
све
како
јесам
и
оставити
.
Ива
погледати
на
врата
.
у
кухиња
,
уза
стар
службеница
,
углед
Ката
.
обрадовати
се
и
унићи
.
она
он
кришом
погледати
,
и
,
к'о
да
он
јесам
невјешт
,
обор
глава
и
хитро
прст
пребирати
у
велик
тежачки
здјела
.
—
Лака
јесам
ви
!
—
рећи
шаљив
жена
.
—
ка
шетати
,
ка
ви
!
—
једва
дочекати
она
његов
ријеч
,
да
јесам
забуна
проћи
.
—
Хоћеш
вечерас
на
бал
?
—
упитати
Ива
наоко
равнодушно
.
—
Хоће
она
се
!
—
промрмљати
старати
,
једнако
запослити
.
—
Неће
ја
пустит
’
брат
,
а
ја
бити
ићи
,
—
одговорити
дјевојка
и
поћи
к
огњиште
да
ватра
потстакнути
.
—
А
тај
поћи
сам
!
ја
хтети
ти
испратити
,
—
рећи
она
Ива
у
шала
.
—
фала
бог
!
—
уздахнути
стар
,
а
дјевојка
учинити
се
као
да
јесам
ни
чути
.
добро
се
смркнути
кад
јесам
тежак
доћи
на
вече
.
прво
јесам
поћи
свој
кућа
да
оставити
оруђе
и
испрати
се
,
а
навлаш
јесам
мало
задоцнити
,
да
не
затећи
укућанин
при
молитва
.
по
вече
Ива
поћи
у
кухиња
међу
чељад
,
а
отац
остати
пушити
код
сто
.
Тежаци
јесам
довечерати
,
па
јесам
засјести
уз
огњиште
.
раздраган
јесам
од
умор
и
вино
,
ма
свеједнако
ишчекивати
још
један
чаша
цијел
.
уто
доћи
и
старати
службеница
из
подрум
са
пун
врч
,
и
дијелити
свако
по
чаша
.
—
да
јесам
овај
црвен
,
не
бити
се
ускопати
!
—
велим
Цирило
.
—
овај
не
гријати
срце
!
—
опазити
стар
Анта
Рајић
,
испити
;
и
махнути
чаша
,
да
излити
остатак
по
под
.
—
Ко
бити
ти
угријати
!
—
ругати
се
Цирило
.
—
Дај
ја
;
оваков
се
хтети
!
—
и
ударити
се
шака
по
прса
.
Ива
стајати
и
хтети
да
сјести
,
премда
јесам
он
нудити
и
одмицати
се
да
он
учинити
мјесто
.
—
сутра
јесам
недјеља
;
моћ
хтети
опочинути
!
—
јавити
се
.
—
бити
ли
вјеровати
?
—
прихватити
Цирило
,
сутра
хтети
ми
бити
горети
живот
.
Бићемо
ка
’
сломити
!
—
А
вечерас
хтети
исто
на
бал
!
—
и
ја
хтети
с
ти
!
—
јавити
се
Ката
.
—
за
тај
јесам
остати
дома
,
—
одговорити
он
осорљив
,
и
одмах
он
се
снуждити
лице
.
—
А
зашто
јесам
не
повести
?
—
смијућ
’
се
запитати
Ива
,
па
наставити
у
шала
:
—
ако
ти
хтети
,
ја
хтети
јесам
испратити
.
—
Ишла
бити
она
,
не
бојити
се
.
ха
,
благо
ви
који
нимате
сестра
.
куга
и
сестра
,
тај
јесам
свеједно
!
Ишла
бити
и
с
Турчин
,
само
неки
јесам
мушки
.
ма
неки
доћи
,
ако
сми
—
запријети
она
и
ућутати
.
—
Пише
ли
тај
стар
син
Петар
?
—
обрнути
говор
Ива
.
—
Јур
давно
не
знати
за
он
,
—
одговорити
стар
Анта
.
—
А
поћи
јесам
у
свијет
одмах
за
Јура
,
—
прекинути
отац
млад
он
син
,
и
поглед
у
Ива
,
мигнути
ока
.
Ива
се
сјетити
да
се
Петар
гледати
с
Ката
,
па
,
отићи
у
Америка
,
да
јесам
оставити
,
и
ућутати
.
А
Ката
се
поодмакнути
,
док
Цирило
гледати
равно
у
пламен
.
—
Дан
,
бацити
чакод
на
ватра
!
—
јавити
се
,
у
очит
забуна
.
кад
се
тежак
разићи
,
Ива
сједе
уз
ватра
;
ћутети
и
гледати
у
пламен
.
отац
зовнути
стар
службеница
да
поћи
с
он
у
дућан
нешто
уредити
,
а
слуга
отићи
у
штала
да
спавати
.
она
двоје
осјет
се
сам
;
и
тај
час
осјетити
и
слушати
пуцкетање
цијепотака
,
завијање
вјетар
у
димњак
.
—
Дођи
са
ја
на
бал
!
—
почети
Ива
,
и
подигнути
пламен
обасјан
глава
,
ишчекујући
одговор
.
—
не
моћи
!
—
отезати
рећи
Ката
.
—
Па
к'о
за
се
надодати
:
—
Што
бити
он
се
још
хтјети
!
он
се
дигнути
,
поћи
к
прозор
и
погледати
напоље
,
у
мрак
,
гледати
и
слушати
хук
вјетар
и
осјећати
ноћ
.
и
жељан
јесам
ноћ
,
сласт
и
миловање
,
силан
воља
он
обвлада
.
уобразити
себе
у
тила
час
она
и
боровик
и
—
дуг
ноћ
.
нагло
се
окренути
к
она
.
—
ја
ићи
—
говорити
она
озбиљно
.
Чекаћу
те
доље
,
код
твој
кућа
!
ионако
јесам
брзо
прост
,
а
имати
нешто
да
ти
рећи
!
—
моћи
ја
чекати
!
—
одговорити
дјевојка
и
гледати
он
у
очи
,
а
глас
она
јецати
.
—
моћи
,
сриће
ви
!
—
Зашто
?
не
бити
луд
!
—
наговарати
јесам
он
,
очито
јесам
немиран
.
—
Видић
ми
.
—
не
бојити
се
!
Приближи
се
к
она
и
ухватити
јесам
за
рука
.
у
тила
час
осјетити
струја
младићки
живот
;
а
у
поглед
,
кад
она
се
очи
сукобити
,
осјетити
објава
љубав
и
—
сав
истина
!
—
дјевојка
обор
очи
,
али
не
моћи
да
сакрити
немир
.
црвен
,
а
горњи
малко
узвраћен
усница
очигледно
дрхтати
.
—
Чекаћу
те
нефаљено
!
—
рећи
најпослије
,
па
,
и
не
дочекати
одговор
,
нагло
изаћи
.
—
куда
хтети
?
—
питати
он
отац
,
угледати
он
у
дућан
.
—
да
се
прошетати
...
—
немати
,
синак
,
ники
ванка
!
—
Поћи
хтети
да
видити
бал
.
—
евала
ти
!
—
презриво
се
насмијати
стар
.
Наћи
хтети
тамо
права
друштво
!
који
бал
?
николик
гладуш
,
голаћ
.
да
ти
измамити
који
литар
вино
.
липа
јесам
ја
господин
!
—
Па
он
рећи
благ
глас
:
—
’
Ајда
спати
,
боље
ти
јесам
!
они
јесам
твој
пар
!
али
син
не
слушати
,
но
бесвјестан
поздрав
и
изићи
из
дућан
.
Чекао
јесам
да
доћи
Ката
,
да
она
се
објаснити
,
и
сав
јесам
заокупити
тај
мисао
.
А
вјетар
хукати
и
ноћ
јак
;
одоздо
,
с
мора
,
јечати
шум
вал
.
Ноћ
и
њен
глас
усељују
он
се
у
душа
,
одзвањати
он
у
чуло
,
и
наметати
он
један
цигли
жеља
:
да
Ката
доћи
.
и
она
долазити
,
у
мрак
гледати
она
стас
.
—
Дођи
к
ја
!
—
дрхтати
од
узбуђење
,
шаптати
она
кад
се
примакнути
.
али
дјевојка
чинити
се
невјешт
,
па
корачати
напријед
.
он
име
за
она
,
пратити
јесам
у
ход
и
у
мисао
,
и
чинити
он
се
да
нигдје
хтети
без
он
.
—
Добра
ви
ноћ
!
—
рећи
кад
јесам
до
кућни
врата
доћи
.
Ива
,
мјесто
одговор
,
ухватити
јесам
изнебуха
за
рука
.
тај
час
осјетити
се
миран
.
А
кад
се
она
обрнути
к
он
,
не
истргнути
рука
из
његов
,
чисто
се
стрести
од
наслућен
сласт
.
—
Пођимо
на
бал
!
—
велим
она
,
само
да
кућа
не
поћи
,
да
јесам
с
ока
не
изгубити
.
—
не
смијем
од
брата
,
—
одговорити
дјевојка
.
—
Слушаћемо
музика
изванка
!
—
Ружна
јесам
ноћ
.
Видић
ми
ко
.
—
не
бојити
се
,
’
ајдемо
!
—
и
повући
јесам
за
себе
.
дјевојка
попуст
,
ћутке
ићи
низа
село
.
мрак
она
крити
,
а
мало
ко
она
сретати
.
у
ход
из
далек
до
она
допирати
звук
хармоника
и
мијешати
се
са
жалосним
звук
вјетар
.
Слушају
и
жамор
глас
и
стругање
нога
по
под
и
негда
зацвијеле
расклиман
капак
,
кад
она
удар
вјетар
стрести
.
гледати
у
расвијетлене
прозор
,
и
неки
вријеме
тако
стајати
.
—
’
ајдемо
и
ја
!
—
Рада
бити
,
да
смијем
.
—
Па
надодати
:
—
Ча
младост
лудовати
!
...
Јужина
јесам
,
бити
се
запотити
!
...
ма
да
се
вратити
!
—
Доврши
пријекорно
.
—
не
још
!
лијепо
ми
јесам
и
овако
...
—
Ча
ми
јесам
фајдити
овако
стат
’
!
—
А
ја
’
ајдемо
,
али
не
кући
!
—
да
куда
?
—
гдје
тај
воља
,
само
да
јесам
заједно
...
’
ајдемо
!
—
велим
она
живље
;
лијепо
јесам
водити
са
себе
.
дјевојка
се
лагано
опирати
и
—
ићи
за
он
.
—
ајдемо
!
—
понављати
он
и
дрхтати
он
глас
,
а
у
глава
он
јесам
усадити
мјесто
гдје
хтети
јесам
повести
.
па
,
у
раздраган
стање
да
она
сав
свој
љубав
и
сласт
што
јесам
осјећати
у
душа
пресадити
,
говорити
она
:
—
Чујеш
како
ми
морити
одоздо
звати
!
Боровак
дахтати
за
нешта
силан
;
не
чути
?
А
ноћ
ми
крити
,
и
њен
шапатљив
глас
пунити
јесам
љубав
...
’
ајдемо
!
—
шаптати
она
,
и
рука
јесам
обухватити
око
пас
.
Већ
се
не
чути
ни
звук
хармоника
,
ни
жамор
чељад
,
а
једнако
ићи
напријед
.
доље
,
код
мора
,
инстинктивно
наћи
заклоницу
од
вјетар
.
Уставише
се
и
прислонити
уз
међу
.
Ћутке
држати
се
за
рука
.
до
она
валити
се
натискују
;
гледати
како
се
пјенити
и
нагло
враћати
и
како
она
духати
они
други
,
што
бесвјестан
немилосрдан
наваљивати
.
А
с
отворен
продор
једнако
долазити
јак
шум
,
прелазити
преко
њихов
глава
,
заустављати
се
у
густ
боровику
и
јечати
силан
вапај
,
у
који
јесам
помијешати
сијасет
жалосних
глас
што
,
у
очај
,
к'о
да
тражити
изгубљен
срећа
...
до
нога
пако
котрљати
се
исплакан
пијесак
и
једнако
нарицати
,
док
он
вал
часом
не
подуши
,
и
опет—
нарицати
.
—
вратити
се
!
—
слушати
он
њен
глас
у
бура
морски
олуја
,
к'о
једину
утјеха
у
жесток
туга
.
—
да
се
вратити
?
А
гдје
бити
ми
љепше
бити
?
!
—
и
привинути
дјевојка
себе
.
стајати
и
ништа
не
говорити
,
а
врућ
дах
младост
скупљати
она
се
на
образ
;
у
ноћни
пустош
боље
отскакати
њихов
живот
,
а
очи
чинити
она
се
да
продирати
у
мрак
и
освјетљавати
он
...
—
лијепо
јесам
овако
!
јесам
ли
хтети
још
отићи
?
—
пустити
ја
!
ви
не
знати
ча
јесам
несрића
!
—
Жалиш
за
Петар
?
—
сјетити
се
Ива
,
да
јесам
понукати
да
говорити
,
јер
он
потрести
њен
глас
што
се
губити
у
бучећем
простор
.
дјевојка
не
одговорити
.
Ива
јесам
ухватити
за
рука
,
али
се
она
отргнути
и
наједном
гласно
заплакати
.
—
Плачеш
?
!
Што
ти
јесам
,
казати
!
—
Ко
знати
ди
јесам
Петар
...
—
кроз
јецање
слушати
њен
глас
.
протрнути
,
па
се
надвити
над
она
да
она
очи
видити
.
и
,
гоњен
самилост
према
дјевојка
,
тјешити
јесам
:
—
моћи
плаката
!
...
он
хтети
се
повратити
из
Америка
,
помирити
се
.
—
да
ја
он
јесам
видити
!
Зашто
ја
јесам
себе
повести
!
бити
бити
с
он
ићи
прика
свита
...
—
мислити
јесам
да
јесам
он
заборавити
...
—
никада
!
А
ча
јесам
збиља
мислити
?
—
упитати
искрено
дјевојка
,
па
наједном
наставити
:
—
Дошла
јесам
,
јер
у
себе
нимам
мир
.
Жедна
сам
љубав
,
а
зар
жедан
знати
ча
радити
?
!
А
јесам
крив
,
хтила
јесам
у
себе
све
сатрти
,
ма
сав
залуду
...
—
заборавити
он
,
и
он
јесам
ти
!
—
Ко
знати
?
—
А
казати
да
ти
јесам
писати
,
да
се
у
он
не
уздати
.
—
нека
,
не
моћи
!
његов
рич
у
’
ја
живити
,
мучити
ја
.
не
спомињати
ја
!
—
јавити
се
јаче
,
и
наново
заплакати
:
вратити
се
!
—
говорити
он
у
суза
,
и
учинити
неколико
корачај
.
—
не
ићи
!
—
успротивити
се
он
.
—
Мислиш
да
јесам
ја
лакше
?
—
и
обухватити
јесам
рука
око
пас
.
дјевојка
једнако
плакати
;
он
јесам
миловати
и
тјешити
,
и
велим
она
:
сјести
на
жало
;
слушати
мора
!
Проћи
хтети
ми
!
Сједе
на
влажан
жал
.
Шум
она
успављивати
.
он
квасити
њен
врућ
суза
,
она
запахњивати
његов
мушки
задах
.
и
у
олуја
слушати
откуцај
живот
.
Ива
гледати
у
небо
,
очи
пратити
облак
,
а
рука
он
почивати
на
њен
прса
.
Очи
јесам
он
отворено
упрети
у
помрчина
;
туг
и
љубав
он
савлађивати
.
—
пустити
!
...
не
моћи
те
прегорити
,
тешко
ја
јесам
!
—
и
упитати
јесам
,
раздражити
:
—
јесам
ли
тај
Петар
овако
миловати
?
—
Петар
мој
!
—
отргнути
се
она
уздах
,
и
потрести
Ива
до
усред
дух
.
Топећи
се
у
суза
,
дуго
стајати
загрљен
.
А
преко
њихов
глава
једнако
вјетар
хукати
,
удар
устављати
се
у
густ
боровику
и
затресен
грана
једнолико
жаморити
о
далек
неугасив
чежња
.
—
сада
да
мирно
разговарати
!
—
тргнути
се
Ива
,
упокојен
сласт
љубав
,
и
загледати
се
у
њен
лице
.
—
о
шта
?
—
одговорити
она
к'о
за
себе
и
—
дигнути
се
.
Диже
се
и
он
.
—
Зашто
бјежати
?
—
упитати
јесам
,
и
осјетити
немир
:
—
зар
се
на
ја
љутити
?
—
и
наново
јесам
загрлити
.
—
пустити
,
касно
јесам
!
—
и
упутити
се
узбрдица
.
на
равница
до
она
,
кроз
вјетар
,
допрети
јак
звук
хармоника
.
—
А
што
хтети
рећи
дома
,
гдје
јесам
бити
?
—
упитати
јесам
забринут
.
—
Увућ
’
хтети
се
у
кућа
,
а
ако
ја
чути
рећи
хтети
да
јесам
бити
код
ви
у
посао
.
Псоваће
,
ма
ча
ја
јесам
већ
брига
!
...
преко
село
пожурити
,
мрак
она
крити
,
и
не
сретати
живити
дух
.
млак
јужина
једнако
се
простор
разметати
,
носити
до
она
шум
отворен
морати
и
на
мах
јак
звук
хармоника
што
се
,
к'о
дјетињи
јецај
,
немоћан
губа
у
мрачан
бучећем
простор
.
—
Добра
ви
ноћ
!
—
шанути
она
,
застати
код
врата
свој
кућа
.
Ива
поћи
к
она
и
ухватити
јесам
за
рука
:
—
рећи
ја
још
штогод
!
—
пустити
ја
!
—
замолити
дјевојка
.
—
Хоћемо
се
сутра
видјети
?
—
упитати
он
узбуђен
.
али
дјевојка
не
одговорити
.
кад
шкринути
врата
,
Ива
стајати
и
ослушкивати
.
дјевојка
полако
затворити
врата
.
он
се
пришуљати
ближе
.
Слуша
њен
ход
у
мрак
.
па
кад
јесам
шуштање
престати
,
повратити
се
немиран
и
ожалошћен
на
улица
.
у
понедјељак
,
дан
судбени
расправа
,
ходити
јесам
ујутро
стар
Анта
Рајић
у
варош
.
с
он
ићи
син
он
Јоса
,
Цирило
и
два
момче
,
оба
син
чобан
Стипе
,
да
се
сав
,
на
позив
,
приказати
суд
.
Друштво
се
чудити
зашто
она
по
други
пут
звати
,
јер
мислити
да
се
ствар
већ
први
позив
довршити
.
стар
Анта
бити
јесам
забринут
:
знати
он
да
суд
за
ништа
не
звати
!
у
пут
наљегнути
на
тежак
што
јесам
у
виноград
копати
на
стог
.
дозивати
се
с
пут
,
а
Цирило
задијевати
шал
један
свој
знанац
.
—
Лака
јесам
за
ти
,
ти
шетати
!
—
одзивати
се
уморан
момак
,
док
стар
немати
време
ни
да
одговорити
,
нити
да
се
испружити
;
бој
се
да
она
окретан
у
рад
не
претећи
.
—
Чисто
ја
јесам
жао
овај
раднога
дан
,
и
срам
ја
јесам
сам
себе
!
—
рећи
стар
Рајић
,
кад
јесам
од
тежак
одмакнути
.
—
овај
ми
јесам
добродошао
да
опочинемо
!
—
окренути
Цирило
на
шал
.
—
Бар
мучити
!
—
окосити
се
стар
.
—
ти
јесам
овај
дангуба
узрочан
.
—
Ева
ти
он
на
!
да
јесам
ја
узрочан
?
криво
јесам
вино
,
вируј
!
—
ма
да
јесам
тај
ча
учинија
!
—
јавити
се
,
гледати
преда
себе
,
Рајић
син
Јоса
.
—
зар
јесам
знати
ча
чинити
?
смести
ја
:
сунце
,
вино
,
труд
...
Дошло
ја
јесам
наједанпут
да
се
тући
и
—
бог
тај
веселити
!
—
Бишеш
удрит
глава
о
зид
,
—
опазити
стар
.
—
знати
,
бити
бити
боље
.
ма
ето
кад
јесам
.
А
учинити
јесам
и
покора
;
платити
јесам
,
а
ти
простити
.
—
јесам
ја
драго
по
суд
се
гонити
,
а
да
је—
не
бити
тај
бити
окрпити
десет
фиорини
.
—
А
ко
знати
како
хтети
бит
’
!
—
јавити
се
један
од
свједок
.
—
Проћи
хтети
липа
,
—
велим
стар
Анта
.
ви
хтети
ка
и
први
пут
рећи
да
јесам
ништа
видити
.
син
хтети
врцати
симо—тамо
.
Нећу
ја
друкчије
.
помирити
јесам
се
,
па
бити
срамота
бити
да
прикршимо
рич
.
мир
јесам
бог
оставити
!
—
рећи
с
увјерење
стар
.
код
крчма
на
пут
уставити
се
.
—
да
попити
по
чашица
ракија
!
—
понудити
стар
Анта
.
—
Нећемо
ја
,
—
јавити
се
стар
Стипин
син
за
себе
и
за
брата
.
—
Дан
ви
!
—
Хоћу
ја
,
хтети
!
—
весело
прихватити
Цирило
,
и
она
троје
сврнути
да
испити
по
чашица
.
пред
суд
чекати
да
откуцати
девети
.
А
кад
јесам
поред
она
проћи
политички
управитељ
,
и
уједно
замјеник
државни
одвјетник
,
упознати
он
,
и
понизно
ја
поздравити
;
Цирилово
насмијати
лице
одједном
се
продуљити
и
уозбиљити
.
са
стрепња
у
душа
улазити
у
велик
зграда
,
стајати
у
ходник
пред
врата
казнени
одјељак
,
и
с
осталим
свијет
чекати
да
на
она
доћи
ред
.
у
тијесан
,
мрачан
ходник
поређати
се
чељад
,
жаморити
и
препирати
се
,
а
очи
упирати
у
врата
од
соб
,
к'о
да
она
одонуд
чекати
бог
знати
што
.
најпослије
отворити
се
врата
и
—
настати
мир
.
Послужитељ
са
натакнут
службен
капа
прозвати
она
да
унићи
.
унилазити
један
за
други
;
растрешен
јесам
и
збунити
,
па
на
први
мах
не
знати
гдје
да
се
смјесте
.
Послужник
за
она
затворити
врата
,
те
одједном
наћи
се
одвојити
од
жамореће
гомила
чељад
.
у
соба
јесам
свијетао
,
јер
сунчан
зрака
кроз
отворен
два
прозор
простирати
се
по
под
и
зид
;
у
њихов
сјај
,
над
њихов
глава
,
треперити
лако
позлаћен
ситнеж
.
с
прозор
на
доглед
јесам
отворено
морити
,
обасјан
сунце
,
живо
,
немирно
,
а
одоздо
,
из
лук
и
с
улица
,
чути
се
глас
морнар
и
запослен
чељад
;
с
поље
долазити
у
соб
и
осјећати
се
снага
и
живот
раднога
дан
.
судбени
пристав
Балић
сједи
за
сто
и
сматрати
она
,
а
замјеник
државни
одвјетник
стајати
прислонити
уз
прозор
;
он
она
гледати
кроз
црн
наочаре
што
он
сакривати
очи
.
сав
—
и
тужитељ
и
тужен
и
свједок
—
досадно
јесам
и
неугодан
.
не
моћи
да
издржати
поглед
у
она
упрети
,
па
она
поглед
бјежати
на
сав
страна
,
а
устављати
се
у
зрака
сунце
и
на
судбени
вјежбенику
Ива
,
који
она
не
гледати
онако
осорљив
као
онај
други
два
господин
.
—
ви
јесам
позвати
по
други
пут
,
—
јавити
се
судац
,
пребирати
по
спис
.
—
знати
ли
зашто
јесам
позвати
?
—
упитати
она
не
дизати
очи
и
једнако
нешто
тражити
по
сто
.
па
,
не
дочекати
одговор
,
наставити
:
—
Оно
што
јесам
први
пут
исказати
сумњив
јесам
,
дапаче
не
само
јесам
сумњив
,
и
очито
јесам
да
јесам
казати
неистина
.
дакле
,
позвати
јесам
опет
,
јер
суд
хтети
да
знати
само
истина
!
—
јесам
ли
разумјети
?
—
рећи
јаче
и
подигнути
глава
са
спис
.
—
господин
,
ја
јесам
мислити
да
јесам
ствар
свршити
.
—
полако
!
—
важно
се
јавити
господин
са
црн
наочари
и
попратити
ријеч
достојанствен
израз
лице
и
заобљен
крет
рука
,
а
и
онако
блијед
лице
учинити
се
још
блед
.
стар
Анта
пресјек
бесједа
и
чисто
устрне
.
—
ти
,
Јоса
,
—
обратити
се
судац
синути
Рајићев
,
—
исприповједити
лијепо
како
јесам
бити
онај
вече
кад
ти
јесам
Цирило
напасти
.
—
Бил
јесам
ноћ
,
—
муцати
Јоса
.
—
јесам
мој
добро
видити
.
ма
река
јесам
проћи
пут
;
чинити
ја
се
да
јесам
он
!
—
дакле
,
ти
мислити
засигурно
да
ти
јесам
он
напасти
,
—
упад
у
ријеч
замјеник
државни
одвјетник
.
—
Биће
.
—
А
бити
ли
се
заклети
?
—
не
моћи
се
заклети
.
—
А
ча
бити
се
клети
?
—
прихватити
стар
.
—
ја
ништа
не
искати
.
А
суд
неки
чинити
по
закон
...
—
Ча
по
закон
?
—
јавити
се
Цирило
.
—
А
јесам
се
намирити
.
—
како
намирити
?
—
пресјек
нагло
замјеник
државни
одвјетник
и
навлаш
скинути
наочаре
,
па
упиљити
поглед
у
он
.
Цирило
се
збунити
и
обор
очи
,
али
свеједно
осјећати
поглед
на
себе
,
што
долазити
као
из
јама
из
његов
очни
удубина
.
Часом
сав
ућутати
.
судац
поглед
стар
писар
—
он
мирно
сједи
и
гледати
у
чист
арак
хартија
пред
себе
.
Ива
јесам
узбуђен
,
па
,
да
прикрити
немир
,
дигнути
се
и
поћи
к
прозор
.
—
како
намирити
?
—
приупитати
и
не
скидати
погледати
с
он
.
Цирило
блиједити
и
кришом
погледати
у
стар
Анта
.
—
дакле
јесам
се
намирити
?
—
јавити
се
судац
.
—
Па
добро
!
—
и
насмијати
се
.
—
колико
јесам
он
дати
?
—
десет
фиорини
,
господин
.
—
дакле
,
ти
јесам
примити
десет
форинта
од
овај
?
—
упитати
судац
стар
Анта
и
крет
рука
показати
на
Цирил
.
—
јесам
,
господин
,
јесам
разлог
да
крити
.
за
толико
,
и
више
,
син
ја
јесам
у
болест
издангубити
.
и
опет
неки
јесам
међу
ми
мир
!
—
А
зашто
тако
јесам
први
пут
рећи
?
—
опазити
замјеник
државни
одвјетник
,
натакнути
наочаре
и
сједе
за
сав
сто
.
—
дакле
,
сада
јесам
о
овај
начисту
,
—
прихватити
судац
и
обратити
се
писар
.
онда
нешто
по
сто
тражити
,
па
се
опет
јавити
:
—
Пошто
јесам
се
намирити
,
наравно
мислити
јесам
како
бити
најбоље
бити
да
се
на
суд
ствар
покрити
?
—
тако
јесам
!
—
велим
стар
Анта
.
—
Која
ја
корист
да
он
суд
затворити
,
па
да
опет
имати
зло
срце
на
ја
и
на
син
ја
.
и
бог
ми
учити
да
један
други
праштати
!
—
тако
,
а
?
—
насмијати
се
господин
са
наочари
.
—
и
онда
ти
јесам
рећи
свједок
.
—
прослиједити
судац
,
—
да
рећи
да
јесам
ништа
видити
?
—
јесам
!
—
рећи
јесам
да
јесам
се
ја
намирити
,
ка
да
ни
ништа
ни
бити
.
—
јесам
ли
ви
наговарати
да
рећи
криво
?
—
изнебуха
упитати
судац
свједок
.
—
јесам
наговарати
;
само
јесам
река
да
јесам
се
нагодити
,
да
се
учинити
на
суд
невишти
,
—
одговорити
стар
.
—
јесам
ли
ви
подмитити
?
—
ми
?
!
—
зачудити
се
браћа
и
отворено
погледати
судац
у
очи
.
—
кад
ви
јесам
ништа
дати
,
зашто
јесам
криво
свједочити
?
—
упитати
замјеник
државни
одвјетник
.
—
јесам
криво
свидочили
,
—
одговорити
оба
брата
у
један
глас
.
—
Чинили
јесам
се
невишти
.
—
Добра
,
кад
јесам
,
а
ви
хтети
се
клети
!
—
прихватити
навлаш
осорљив
судац
и
обратити
се
судбени
послужитељ
који
јесам
на
врата
стајати
да
ужећи
пред
распело
воштаница
.
Послужитељ
ужећи
;
блијед
пламичак
дрхтати
и
блиједити
у
пун
свјетлост
дан
.
сав
се
дигнути
.
замјеник
државни
одвјетник
приближити
се
браћа
и
скинути
црн
наочаре
,
зблиза
,
упрети
она
гледати
из
очни
црн
удубина
,
као
из
јама
.
Браћа
гледати
један
у
други
и
очигледице
блиједити
.
—
ја
јесам
ништа
зло
учинити
;
јесам
,
тако
ја
овај
сунце
ча
ми
све
гријати
!
—
рећи
млад
јецајућим
глас
.
—
Заклећете
се
да
јесам
ништа
видити
!
...
—
ја
се
јесам
хтили
пачати
у
туђ
после
!
—
промуцати
стар
,
—
и
чисто
он
замирати
ријеч
на
уста
кад
погледати
у
крст
између
два
воштаница
.
—
Ал
,
дигнути
три
прст
!
—
наређивати
судац
.
—
ја
се
хтети
клети
!
—
рећи
стар
одлучно
.
—
Нећемо
за
жив
глава
!
—
А
хтети
?
!
—
опазити
господин
с
наочари
,
и
једнако
она
нападан
гледати
.
—
дакле
,
ви
признавати
да
јесам
криво
рећи
...
—
рећи
јесам
,
тако
ми
јесам
свитова
стар
Анта
.
неки
јесам
мир
!
А
мислити
јесам
да
јесам
тај
њихов
посао
.
—
А
не
бити
се
за
сав
благо
овај
свита
криво
заклети
!
—
надодати
млад
.
—
дакле
,
знати
,
видити
јесам
да
јесам
Цирило
ударити
Јоса
?
—
јесам
.
—
Што
ти
велим
?
—
упитати
судац
млад
.
—
ка
и
брат
...
—
дакле
,
видити
јесам
и
ти
?
—
јесам
!
—
тако
,
фала
бог
!
—
и
насмијати
се
замјеник
државни
одвјетник
судац
,
натакнути
наочаре
и
поћи
да
сјести
на
свој
мјесто
.
—
молити
ви
,
добро
пазити
!
—
опазити
судац
,
обрнути
се
прама
писар
.
узети
спис
у
рука
,
па
она
часом
прегледати
и
опет
повратити
писар
.
—
дакле
,
казати
ја
све
што
знати
што
се
догодити
онај
вече
!
—
обратити
се
јесам
дан
стар
брата
.
—
бити
јесам
у
први
мрак
,
ја
јесам
се
с
брата
враћати
с
радња
.
на
раскршће
,
код
крижа
,
наћи
јесам
она
двојица
да
се
свађати
.
Цирило
Јоса
турати
да
грести
дом
.
он
јесам
хтјети
„
Зашто
хтети
дома
?
“
одговарати
.
—
„
Хоћеш
!
“
—
„
Нећу
!
“
Док
Цирило
на
он
замахнути
дршка
од
мотика
.
—
јесам
ли
видити
да
он
јесам
ударити
?
—
Биће
он
ударити
;
јер
јесам
чути
да
јесам
Јоса
јаукнути
.
—
А
што
ти
се
чинити
,
јесам
ли
Цирило
бити
пијан
?
—
Биће
...
копати
се
.
—
Добра
!
—
Диже
се
и
надвирити
над
записник
,
па
се
обратити
млад
брата
.
—
тако
јесам
!
—
потврдити
он
.
—
како
јесам
брат
река
.
—
онда
прочитати
!
—
рећи
судац
старому
писар
.
Писар
пожурити
да
довршити
,
па
прочитати
њихов
исказ
.
—
друго
ништа
?
—
приупитати
судац
.
—
не
!
—
једва
дочекати
браћа
.
—
ето
,
моћи
јесам
тако
и
прво
казати
,
а
не
завађати
суд
у
блудња
,
—
опазити
господин
са
наочари
кад
јесам
довршити
свој
биљешка
.
—
ја
јесам
мислити
да
тај
нима
зло
,
кад
јесам
се
они
помирити
,
—
рећи
стар
брат
.
—
Доста
јесам
већ
!
...
—
пресјећи
господин
с
наочари
и
показати
на
судац
који
помњиво
у
спис
гледати
.
сав
ћутети
.
стар
Анта
поодмакнути
се
и
прислонити
уз
прозор
,
и
гледати
напоље
у
сунце
.
Цирило
пратити
очи
судац
и
покаткад
умиљато
погледати
на
Ива
,
а
кад
он
се
поглед
сукоб
с
његов
,
хтјео
бити
да
он
се
осмјехнути
,
но
не
смије
.
два
син
Стипина
једва
чекати
да
изићи
на
отворен
.
Осјећају
се
више
уморан
но
да
јесам
цијел
седмица
,
с
дан
на
дан
,
тежак
земља
копати
.
наједном
судац
се
дигнути
.
сав
упрети
у
он
гледати
.
прогласити
осуда
:
Цирило
се
осуђивати
на
двадесет
дан
затвор
.
—
колико
?
—
бесвијесно
упитати
Цирило
.
—
двадесет
дан
...
и
зафалити
бог
!
—
А
ја
?
—
упитати
стар
Анта
.
—
Можете
поћи
кућа
,
—
одговорити
јесам
дан
.
—
фала
!
—
рећи
он
,
и
још
једном
погледати
господин
са
наочари
,
који
он
се
потсмијева
.
тај
осмјех
он
убрати
и
учинити
он
се
да
не
слутити
на
добра
.
