држати,
да
хтети
одсудан
битак
бити
на
Овчем
Поље
.
тај
јесам
,
одсудан
битак
између
турски
вардарски
и
српски
војска
.
Турска
јесам
свој
војска
поделити
на
три
главна
бојиште
и
тај
:
тракијски
,
према
Бугарска
;
вардарски
,
према
Србија
и
црн
Гори
и
епирски
према
Грчка
.
но
,
Бугарска
бојити
се
да
хтети
моћи
да
одоле
турски
сила
,
рачунати
,
да
хтети
Турчин
велик
сила
избацити
према
она
,
зато
јесам
хитно
затражити
помоћ
од
Србија
за
опсада
Једрене
.
Пошто
јесам
ђенерал
степа
Степановић
код
крив
паланка
прећи
турски
граница
,
разбити
јесам
Турчин
и
потиснути
она
на
југозапад
.
и
таман
она
јесам
почети
успешно
гонити
не
дати
она
ока
отворити
,
добити
налог
од
врховни
команда
да
променити
фронт
,
тај
јесам
,
да
са
свој
армија
кренути
на
исток
ка
Једрене
у
помоћ
Бугарин
.
истина
,
стар
ђенерал
степа
овај
заповест
јесам
баш
годити
,
да
у
така
тренутак
,
када
јесам
успешно
гонити
Турчин
,
да
она
напуштати
и
да
кретати
други
правац
.
но
,
како
вео
,
интерес
општи
ствар
јесам
тај
захтевати
,
и
он
се
повиновати
претпостављен
власт
.
када
јесам
ђенерал
степа
стигнути
под
Једрене
,
он
се
са
свој
армија
ставити
на
расположење
бугарски
ђенерал
Иваново
,
главнокомандујући
опсадни
војска
под
Једреном
.
армија
ђенерал
степа
заузети
јесам
положај
северо-западно
од
Једрене
,
где
бити
велик
и
јак
утврђење
овај
модеран
утврђен
град
.
Положај
српски
војска
јесам
бити
врло
незгодан
.
А
поред
овај
и
само
време
,
онај
хладноћа
,
киша
и
мраз
отежавати
и
онако
тежак
положај
српски
војска
,
који
доћи
у
помоћ
свој
браћа
Бугарин
.
војник
јесам
становати
у
ископан
земуница
застрт
са
нешто
слама
,
само
да
се
моћи
склонити
од
влага
и
незгодан
време
.
Већ
јесам
четврти
месец
,
како
српски
војска
под
Једреном
стражара
и
чувати
непријатељ
не
дати
он
да
се
макнути
,
оцепити
он
од
осталог
свет
,
хтети
тај
да
он
глад
приморати
на
предаја
.
по
оцена
стручњак
Једрене
бити
неосвојив
град
и
сваки
кап
проливен
крв
бити
бити
узалудан
,
помишљати
,
да
он
на
јуриш
и
снага
заузети
.
Четири
месец
српски
војска
стражарити
мрзнути
,
пропадати
и
упирати
свој
поглед
на
горд
и
утврђен
град
Једрене
.
истина
,
иако
јесам
српски
војска
бити
у
врло
рђав
положај
,
но
ипак
јесам
она
тај
све
са
мало
мука
управо
јуначки
и
српски
сносити
.
пред
себе
јесам
имати
циљ
,
да
показати
свет
,
тај
модеран
Европа
,
да
немати
онај
тврђава
,
који
јесам
човечији
рука
створити
,
а
да
јесам
не
хтети
српски
војник
бити
који
начин
освојити
или
принудити
на
предаја
.
но
,
признати
се
морати
,
да
јесам
бити
и
жртва
.
влага
и
назеб
проузроковати
неки
болест
,
који
стати
глава
многи
српски
војник
,
који
доћи
браћа
Бугарин
у
помоћ
,
а
који
она
се
касније
недостојан
захвалити
.
поред
свој
пожртвованост
,
српски
војник
јесам
племенит
и
у
стање
јесам
да
попити
многи
горак
чаша
који
он
јесам
пружити
од
онај
,
ко
јесам
он
доћи
да
помоћи
и
материјалан
и
крв
свој
.
тако
јесам
под
Једреном
десити
се
и
овакав
случај
:
један
прилика
измешати
се
српски
војник
са
бугарски
и
између
осталих
забава
заподенути
разговор
и
о
јунаштво
.
Бугарин
јесам
сам
по
себе
хвалисав
,
разметати
се
свој
јунаштво
,
наводити
њихов
успех
у
овај
рат
.
но
и
српски
војник
не
остати
дужни
већ
и
они
такође
се
похвалити
са
успех
свој
војска
код
Куманово
,
Прилеп
и
Битољ
напоменути
,
да
јесам
сав
тај
успех
постигнути
за
месец
дан
и
с
права
се
поносити
,
јер
имати
јесам
чим
и
да
се
поносити
.
услед
тај
настати
између
она
мања
препирка
,
не
дати
један
други
,
да
јесам
ко
добар
од
она
.
у
овај
препирка
један
бугарски
војник
,
толико
јесам
бити
дрзак
,
да
јесам
добацити
једном
српски
војник
:
—
Ела
,
братко
!
.
.
А
знати
мора
,
што
бити
на
Сливница
?
...
овај
дрзак
напомена
,
од
страна
бугарски
војник
,
у
овај
доба
,
дубоко
он
јесам
коснути
,
окренути
он
леђа
удалити
се
од
он
с
уверење
,
да
Бугарин
никад
не
моћи
он
бити
брат
и
искрен
савезник
.
поред
овај
случај
,
дешавати
се
још
тма
задиркивање
и
заједање
од
страна
бугарски
војник
према
српски
војник
,
који
она
доћи
у
помоћ
,
да
она
помоћи
и
да
крв
свој
пролити
за
она
.
у
други
један
случај
,
један
бугарски
јесам
војник
добацити
српски
војник
:
—
Па
што
јесам
ви
јесам
?
!
.
.
голотиња
!
.
.
Наш
ве
јесам
цар
купија
за
један
лев
од
комад
.
тај
и
тај
сличан
пребацивање
,
доживљавати
јесам
Срба
али
јесам
сав
мирно
и
ћутно
поднашати
,
јер
јесам
тај
увидети
,
да
тај
говорити
простота
и
необразованост
бугарски
народ
,
знати
,
да
тај
увреда
долазити
од
горе
,
који
јесам
баш
бити
позвати
,
да
тај
народ
образовати
и
да
он
упутити
на
стаза
зближавање
завадити
браћа
,
који
неродољубиви
и
непромишљен
политичар
извести
на
Сливница
.
но
касан
догађај
показати
великодушност
и
пожртвовање
српски
војска
,
који
јесам
с
велик
напор
и
тешкоћа
успети
,
да
свој
неиздржив
и
непрекидан
јуриш
,
освојити
јак
утврђење
Једрене
,
заробити
Шукри-пашу
,
тај
проузроковати
пад
Једрене
,
који
предати
Бугарин
,
као
награда
за
нанет
она
увреда
за
време
опсада
.
А
време
јесам
,
тако
исто
показати
да
истина
и
правда
и
ако
јесам
спорити
,
ипак
,
на
крај
крај
побеђивати
.
неверник
на
супрот
онај
,
кад-тад
предстојати
достојан
казна
.
А
у
много
случај
,
следити
он
чак
пропаст
и
уништење
.
глава
деведесет
други
на
последњи
час
када
јесам
онај
јутро
фијакер
довести
оболео
Ранка
Предраговић
,
стар
Предраговић
и
жена
он
,
бити
се
јако
уплашити
.
Читаву
драг
ноћ
јесам
моћи
ока
склопити
бринути
за
свој
јединац
,
где
јесам
и
шта
јесам
с
он
.
Нарочито
јесам
мати
бити
у
слутња
,
да
хтети
бити
добро
,
знати
да
она
син
још
јесам
издравио
,
те
да
бити
се
моћи
где
у
друштво
задржати
.
А
и
ако
јесам
у
друштво
,
бити
јесам
уверити
,
да
он
тај
хтети
добро
доћи
.
с
тај
јесам
после
пола
ноћ
када
јесам
видети
да
син
не
долазити
,
наваљивати
на
свој
муж
,
да
се
обући
и
да
ићи
да
он
потражити
.
но
,
Предраговић
као
човек
,
опирати
се
тај
,
наводити
она
за
разлог
,
да
тај
нем
смисао
и
да
њихов
син
јесам
мало
дете
те
да
ићи
да
он
тражити
.
А
у
осталом
она
јесам
рећи
,
да
он
немати
појам
где
бити
он
моћи
тражити
,
осим
,
у
ноћни
кафана
,
који
јесам
по
читав
ноћ
отворен
а
тај
опет
он
као
отац
,
не
пристојати
се
,
да
залазити
тамо
и
да
се
могуће
са
свој
син
сусрести
.
овај
убедљив
разлог
донекле
умирити
Предраговићка
,
но
зато
ипак
јесам
моћи
да
заспати
.
и
сам
стар
Предраговић
јесам
бити
у
сумња
и
водити
брига
,
но
ипак
се
задржати
код
свој
разлог
.
када
јесам
Ранко
уз
припомоћ
фијакериста
,
ступити
у
соб
бити
јесам
блед
као
самртник
а
читав
тело
јесам
дрхтати
као
прут
.
сирот
мати
кад
он
јесам
так
видети
,
побледети
јесам
као
восак
,
кроз
болан
крик
:
—
Син
?
.
.
—
изрећи
сав
бол
у
душа
,
а
по
тај
се
занијати
и
да
јесам
стар
Предраговић
,
не
задржати
срушити
бити
се
на
под
.
стар
Предраговић
жена
јесам
привести
столица
а
Ранка
јесам
прихватити
од
фијакериста
,
те
он
јесам
одвести
у
спаваћи
соб
у
који
бити
топло
.
ранка
уз
помоћ
отац
се
скинути
и
легати
у
кревет
окренути
се
зид
.
после
овај
стар
Предраговић
јесам
исплатити
фијакериста
увести
жена
и
положити
на
канабе
,
да
доћи
к
’
себе
и
да
се
примирити
.
затим
јесам
одмах
отићи
по
доктор
Николајевић
,
који
јесам
бити
у
непосредан
близина
.
за
време
тај
,
када
јесам
отићи
стар
Предраговић
по
лекар
стар
Предраговићка
јесам
доћи
к
себе
и
отићи
у
спаваћи
соб
да
надгледати
свој
оболео
син
.
јадан
мати
јесам
покушавати
све
што
јесам
могуће
,
само
да
бити
моћи
удовољити
свој
дете
,
свој
јединче
,
који
она
бити
све
на
свет
.
за
ко
јесам
живети
,
за
који
њезин
срце
куцати
.
Ранко
јесам
бити
окренут
зид
и
тешко
дисати
.
Очи
он
малаксати
бити
полуотворен
.
и
уста
бити
мало
отворити
,
кроз
који
јесам
увлачити
у
себе
ваздух
и
тај
олакшати
тешко
дисање
.
Мата
јесам
неки
време
стајати
крај
он
,
немати
и
укочити
.
поглед
јесам
упрети
у
он
,
а
у
душа
њезин
како
јесам
бити
,
тај
само
она
,
као
мати
,
моћи
јесам
знати
и
осећати
.
најзад
се
нагнути
над
он
,
замотавати
он
у
покривач
,
тихо
и
готово
нечујно
он
шаптати
:
—
Ранко
!
.
.
синути
!
.
.
Шта
ти
јесам
?
рећи
ја
,
мајка
твој
,
шта
ти
бости
—
а
по
тај
она
сузити
грунути
и
овлажити
,
блед
,
као
восак
чела
Ранков
.
Ранко
не
отварати
очи
,
само
јесам
лако
и
готово
неприметно
одмахнути
глава
,
увући
у
себе
велик
количина
ваздух
,
дубоко
уздахнути
и
окренути
се
још
више
зид
.
Предраговићка
видити
тај
,
проћи
јесам
тело
неки
језа
са
страх
,
који
јесам
махинално
подигнути
са
постеља
и
у
трен
јесам
истрчати
на
улица
да
видити
да
ли
она
муж
ићи
.
време
она
се
чинити
дуго
,
здраво
дуго
...
обузети
јесам
нервозно
и
грозничаво
нестрпљење
и
да
јесам
не
бити
срамота
,
хтети
да
полетити
као
онај
мало
дете
до
кућа
лекар
Николајевић
.
на
муж
се
бити
готово
озбиљно
наљутити
,
што
се
толико
дуго
задржати
.
у
оваки
стање
,
у
себе
он
и
осуђивати
да
јесам
немаран
,
да
немати
очински
љубав
према
дете
сав
и
још
тма
она
мислити
се
врсти
у
глава
,
наравно
да
јесам
изоставити
и
по
неки
оштар
критика
и
упутити
на
лекар
,
како
јесам
нетачан
,
немаран
и
сав
узвишен
лекарски
позив
не
вршити
онако
,
како
бити
тај
требати
.
на
улица
бити
истрчати
и
постојати
неколик
секунд
а
одмах
за
овај
бити
се
враћати
болесник
,
ко
јесам
свако
пута
покривач
зашушкавати
.
кад
јесам
трећи
пут
истрчати
на
улица
на
сам
ћошак
улица
,
указати
се
стар
Предраговић
и
лекар
Николајевић
.
ход
она
јесам
бити
не
само
убрзати
,
већ
јесам
просто
потрчкавали
,
тако
,
да
јесам
на
себе
скренути
пажња
мимопролазника
.
но
,
зато
она
јесам
старати
Предраговићка
ипак
дочекати
са
реч
:
—
тај
где
јесам
ако
бог
знати
!
?
...
—
који
баш
ни
мало
не
бити
пријатан
по
лекар
,
јер
она
јесам
Предраговићка
тако
оштро
и
љутит
изговарила
,
као
да
бити
наменити
слуга
или
служавка
,
који
се
на
улица
задржати
дуже
време
и
ако
она
јесам
госпођа
строго
наручити
да
се
журити
.
лекар
Николајевић
јесам
постарији
човек
,
омален
и
добродушан
.
са
лице
он
јесам
човек
моћи
прочитати
добродушност
а
весео
он
старачки
очи
говорити
,
да
јесам
у
млад
доба
морати
бити
друштвен
и
врло
радо
видити
у
сав
круг
,
јер
бити
духовит
хумориста
.
да
бити
прикрити
онај
увреда
,
односно
,
да
бити
донекле
госпођа
Предраговићка
извинути
пред
муж
,
због
њезин
наглост
и
непромишљен
испадати
,
рећи
:
—
не
моћи
госпођа
брже
,
кад
ми
нега
не
слушати
,
отказати
послушност
.
ако
јесам
стати
до
љутња
,
само
се
на
она
моћи
љутити
,
а
на
ми
—
никако
.
—
Рекавши
тај
,
лекар
Николајевић
обрис
нога
и
ући
у
предсобље
пратити
стар
Предраговић
.
када
јесам
лекар
Николајевић
прегледати
Ранка
,
на
његов
се
иначе
весео
лице
,
моћи
приметити
,
да
јесам
ситуација
стање
болесников
врло
озбиљан
.
неки
јесам
време
стајати
замислити
.
после
кратак
пауза
узити
оловка
и
написати
рецепт
и
предати
он
Прерадовић
,
који
он
јесам
испратити
до
врата
са
улица
.
пре
растанак
стар
Предраговић
јесам
задржати
лекар
и
упитати
он
:
—
господин
доктор
,
молити
ви
бити
ја
искренути
и
рећи
ја
отворено
,
какав
јесам
стање
са
болест
мој
син
?
лекар
слегнути
рамени
,
а
израз
он
лице
казивати
неки
неповољност
.
Значи
,
да
се
налазити
у
врло
незгодан
положај
,
пред
овако
отворен
питање
.
заиста
јесам
незгодан
положај
лекарев
.
ако
хтети
истина
изрећи
и
бити
искрен
,
тај
хтети
Предраговић
коснути
,
шта
више
,
моћи
бити
он
као
стар
човек
донекле
шкодити
.
ако
ли
пак
,
не
рећи
истина
,
он
опет
као
поштен
човек
,
не
пристојати
,
да
се
служити
неистина
,
који
он
свој
век
вазда
јесам
презирати
,
а
представник
лаж
,
из
дно
дух
јесам
мрзети
.
неко
се
време
колебати
,
оборен
глава
забадати
сав
штап
у
земља
.
стар
Предраговић
јесам
тај
колебање
лекарев
приметити
,
те
да
бити
он
извући
из
незгодан
положај
,
у
који
се
налазити
лекар
Николајевић
,
најзад
он
рећи
:
—
рећи
слободно
господин
доктор
!
...
Ваше
ћутање
ја
јесам
већ
приправити
на
оно
,
што
хтети
рећи
.
ја
ви
молити
,
рећи
,
моћи
се
уздржавати
.
после
оваки
захтевати
стар
Предраговић
,
лекар
Николајевић
престати
забадати
штап
у
земља
,
подигнути
глава
а
поглед
упрети
у
зеница
стар
Предраговић
и
рећи
доста
хладно
:
—
он
помоћи
немати
...
дан
,
два
...
А
у
сретан
случај
,
овај
недеља
моћи
извући
.
—
за
тај
Николајевић
пружити
рука
стар
Предраговић
,
а
овај
он
као
болник
стиснути
грчевито
:
—
хвала
доктор
!
—
отети
се
из
грло
стар
Предраговић
.
овај
два
реч
одјекнути
тако
тупо
и
пригушено
,
већ
и
онај
сам
изговорити
читав
бол
несретан
отац
.
лекар
окренути
глава
и
упутити
се
брз
корак
пут
свој
стан
,
као
да
јесам
хтети
да
побећи
са
овај
место
,
где
хтети
за
дан-два
да
завладати
туг
и
жалост
несретан
родитељ
;
за
јединац
,
који
она
ето
испред
очи
нестајати
—
ишчезавати
.
Предраговић
пак
,
пун
туга
,
скрушен
и
невољан
повратити
се
у
кућа
.
на
душа
он
се
овај
тренутак
навалити
силан
терет
,
терет
отац
,
родитељ
,
који
јесам
,
ето
,
овај
час
чути
,
да
његов
јединац
,
његов
синути
,
помоћ
нем
.
о
,
како
јесам
тај
тешко
!
...
о
,
какав
јесам
тај
бол
!
...
бол
родитељ
,
који
он
и
сам
не
моћи
изрећи
а
преживљавати
он
.
Човек
јесам
човек
и
остајати
човек
.
колик
снага
,
колико
моћи
садржати
у
себе
;
за
његов
организам
много
јесам
—
премного
.
Баш
тај
снага
,
издржљивост
и
дурашност
,
човек
,
баш
тај
и
чинити
човек
.
због
тај
његов
душеван
снага
и
моћ
и
јесам
достојан
да
се
назвати
господар
свет
.
истина
,
постојати
у
ред
људи
и
слабић
,
који
под
први
ударац
душеван
борба
малаксати
и
подлегати
.
тај
јесам
људи
.
истина
,
тај
име
носити
али
он
не
заслуживати
,
јер
они
јесам
ништа
други
,
већ
само
имитација
људи
.
овакав
мисао
прострујити
кроз
глава
стар
Предраговић
,
који
стигнути
пред
врата
од
соб
.
разведрити
чела
,
осећати
у
себе
моћ
човек
а
не
слабић
.
уверити
јесам
,
да
јесам
овај
случај
и
тренутак
у
који
се
сада
налазити
,
само
искушење
,
који
хтети
да
он
кушати
да
ли
јесам
у
истина
и
он
прав
човек
.
поред
тај
,
знати
јесам
,
да
он
јесам
жена
здраво
болећив
и
осетљив
дух
,
па
он
требати
снага
да
и
она
умирити
и
утешити
.
Још
јесам
затворити
врата
за
себе
,
жена
он
предусрести
са
питање
:
—
Шта
јесам
?
.
.
Шта
велим
?
Предраговић
јесам
у
први
мах
бити
збунити
овакав
изненадан
питање
.
но
,
пошто
се
прибрати
,
полугласно
она
рећи
:
—
Па
,
ништа
.
Вели
,
да
јесам
захладнити
и
ако
се
бити
строго
придржавати
дијета
,
моћи
он
бити
помоћ
...
—
дакле
,
за
сад
јесам
тако
опасно
!
—
узвикнути
Предраговићка
престрашено
тако
гласно
,
да
јесам
Ранка
пробудити
,
који
јесам
баш
онај
тренутак
бити
заспати
.
Предраговић
јесам
због
овај
прекор
:
—
Што
викати
!
?
ето
,
сад
јесам
он
пробудити
,
а
знати
врло
добро
,
да
болесник
,
као
што
јесам
он
,
тешко
долазити
до
сан
.
—
мајка
!
—
простењати
Ранко
јетко
,
избацити
десни
рука
испод
покривач
.
—
Чијем
синути
!
—
одазвати
се
Предраговићка
,
прићи
постеља
и
пригнути
ухо
уз
сам
уста
Ранков
.
—
водити
!
—
процедити
испрекидано
Ранко
,
а
дубок
уздах
отети
он
се
из
груда
.
бити
јесам
сав
у
ватра
.
Предраговићка
се
већ
окренути
да
учинити
синути
по
воља
,
но
у
тај
јесам
стар
Предраговић
задржати
са
реч
:
—
ја
се
чинити
,
да
он
не
бити
требати
дат
вод
,
нарочито
сада
,
када
јесам
у
јак
ватра
.
вод
бити
он
моћи
само
нашкодити
.
—
Па
шта
да
чинити
?
.
.
Видиш
да
јесам
жедан
.
-
одвратити
он
Предраговићка
.
—
не
требати
он
дати
.
Шта
ишта
захтети
болесник
у
болест
,
па
када
бити
она
све
учинити
по
воља
,
многи
бити
само
због
тај
платити
глава
.
А
колико
ја
јесам
познати
,
болесник
обично
захтевати
оно
,
што
она
лекар
строго
забрањивати
.
—
Рекавши
тај
,
стар
Предраговић
бацити
поглед
на
син
,
који
баш
у
овај
тренутак
отворен
очи
,
бити
обратити
сав
пажња
,
да
чути
шта
отац
и
мати
разговарати
.
Чувши
тај
,
Ранко
затворити
очи
,
лице
он
се
намрштити
и
поново
зајечати
:
—
мајка
!
...
водити
!
.
.
изгорети
ја
џигерица
!
.
.
водити
!
.
.
Умрећу
!
.
.
Предраговићка
чути
овај
,
јесам
моћи
да
се
уздржати
,
већ
у
тренутак
ока
излетити
напоље
.
Предраговић
видити
тај
,
сумњив
завртити
глава
а
преко
лице
он
прећи
лак
и
неприметан
осмејак
,
као
да
се
нешта
досетити
.
у
душа
он
јесам
овај
тренутак
нешто
одлакнути
.
у
мисао
јесам
бити
несталожен
.
лупати
јесам
глава
,
како
и
на
који
начин
да
припремити
жена
за
оно
,
што
хтети
неминовно
наступети
.
страховати
јесам
за
жена
,
ако
она
саопштити
онако
искрено
,
као
што
јесам
тај
он
лекар
поверити
;
бити
јесам
тврдо
уверити
,
да
бити
и
онај
јадница
моћи
лако
и
глава
платити
.
он
јесам
сад
лакнути
,
јер
она
јесам
саветовати
,
да
болесник
не
да
водити
.
А
ето
,
она
сад
и
преко
његов
савет
хтети
да
испунити
жеља
болесник
.
овај
он
јесам
баш
добро
доћи
,
да
када
наступити
криза
код
болесник
,
моћи
се
он
као
отац
позвати
и
рећи
она
,
да
њезин
претеран
матерински
љубав
,
изазвати
јесам
криза
.
не
,
не
,
тај
бити
бити
страшно
.
колик
грижа
савест
бити
сирот
мајка
мучити
,
због
овај
,
да
бити
морати
свиснути
од
туга
и
прекор
мислити
,
да
јесам
она
баш
и
уследити
синовљи
смрт
,
не
узимати
као
олакшање
,
да
јесам
она
тај
учинити
из
претеран
матерински
љубав
,
не
дати
дете
да
бити
шта
жељан
у
болест
.
при
оваки
размишљање
Предраговић
се
лице
и
опет
намрштити
а
обрва
јесам
спустити
тако
ниско
,
да
он
се
очи
испод
она
не
видети
.
—
водити
!
...
болно
и
изнемоћи
зајечати
Ранко
,
а
кроз
читав
тело
стар
Предраговић
прећи
неки
језа
.
Још
не
бити
изговорити
читав
реч
,
врата
се
отворити
а
кроз
она
ући
Предраговићка
са
пун
чаша
водити
.
—
Ева
,
синути
,
ево
!
...
потом
он
подигнути
глава
и
пренети
чаша
с
вод
уста
,
који
Ранко
дрхтати
прихватити
и
до
дно
испити
.
Испивши
вод
,
Ранко
уз
помоћ
мајка
легати
на
јастук
и
поново
завалити
глава
окренути
се
зид
.
Предраговићка
постојати
неки
време
гледати
у
син
а
суза
она
овлажити
смежуран
сух
лице
.
Предраговић
устати
са
столица
,
ухватити
жена
за
рукав
и
очи
јесам
позвати
у
предсобље
.
кад
изаћи
у
предсобље
,
Предраговић
она
одмах
пребацити
:
—
Што
јесам
тај
чинити
?
—
како
не
бити
!
зар
да
допустити
да
ја
дете
од
жећи
умрети
!
...
какав
бити
ја
мати
бити
,
када
бити
моћи
да
гледати
да
дете
жедан
у
ватра
мука
мучити
и
да
он
ватра
гушити
.
Рекавши
тај
,
оставити
чаша
на
столица
,
дубоко
и
горко
се
заплакати
...
—
Што
тај
чинити
?
!
јесам
мали
.
—
Утешавао
јесам
Предраговић
,
но
и
он
се
очи
наводити
,
видити
свој
жена
у
очајан
стање
,
у
себе
јесам
тај
њезин
плач
протумачити
,
као
да
јесам
и
она
сам
предвиђати
оно
што
,
хтети
наступети
.
—
како
не
бити
плакати
!
—
јецати
јесам
Предраговићка
.
—
зар
не
видити
болан
,
да
хтети
умрети
!
.
.
—
овај
јесам
реч
изрећи
са
тако
пун
бол
пропратити
она
са
таки
резигнација
,
да
и
тврд
срце
морати
бити
овај
тренутак
омекшати
.
настати
тајац
.
Предраговић
извадити
џепницу
и
убрисати
суза
,
који
он
се
у
тај
тренутак
низ
образ
скотрљати
.
када
се
Предраговићка
примирити
,
муж
примакнути
столица
тик
уз
она
.
—
Жено
!
—
ословити
јесам
он
.
она
подигнути
глава
и
упрети
поглед
у
он
,
као
да
очекивати
неки
новост
или
нешто
,
што
бити
она
уминути
бол
,
који
она
у
овај
мах
духати
раздирати
.
—
Човек
јесам
родити
да
умрети
.
и
ники
на
свет
не
моћи
остати
.
разлика
јесам
само
у
тај
,
што
неко
пре
а
неко
доцније
свршавати
са
живот
.
тај
јесам
све
у
божји
рука
.
на
тај
требати
увек
бити
спреман
.
и
јесам
осећати
као
отац
,
бол
и
терет
,
гледати
он
да
венути
—
да
он
нестајати
.
Жалост
јесам
по
ја
,
као
отац
,
још
и
веће
,
што
баш
у
овај
буран
тренутак
преживљавати
тај
.
о
,
камо
мој
срећа
,
да
јесам
он
са
осталим
син
наш
дичан
отаџбина
пасти
тамо
,
где
се
раскидати
петвековни
ропски
ланац
наш
потиштен
браћа
...
Предраговић
се
поново
заплакати
и
болно
зајецати
:
—
јадно
мој
дете
!
.
Умреће
,
умрети
,
само
пазити
шта
ти
казати
!
.
.
—
умирити
се
!
.
не
плакати
!
—
тешити
јесам
Предраговић
.
—
Кажем
ти
,
да
јесам
сав
тај
у
божји
рука
,
какав
бити
тај
мајка
бити
,
да
ти
јесам
отићи
и
погинути
у
овај
рат
па
да
не
знати
ни
гроб
,
ни
спомен
.
у
толико
ти
моћи
бити
лакше
,
јер
и
ако
умрети
,
бар
хтети
знати
где
почивати
...
—
да
јесам
погинути
у
рат
,
као
мајка
,
Српкиња
,
можда
бити
ја
много
лакше
бити
.
—
Јецаше
Предраговићка
.
—
понос
Српкиња
за
свет
ствар
,
угушити
бити
ја
бол
матерински
.
ал
’
овако
,
тешко
јесам
гледати
како
се
мучити
а
не
моћи
он
помоћ
.
Још
дуго
јесам
Предраговић
тешити
жена
,
који
јесам
с
време
на
време
цвилети
као
сињи
кукавица
.
Већ
јесам
и
подне
одавно
превалити
.
на
јела
,
ники
у
овај
тренутак
,
јесам
ни
помишљати
.
по
подне
доћи
комшија
,
који
чути
да
јесам
Ранко
тешко
оболети
,
свако
она
јесам
тешити
,
уверавати
она
,
да
болест
јесам
тако
опасан
,
и
да
ако
се
ко
разболети
,
не
требати
болест
одмах
тако
трагичан
схваћати
.
наравно
,
сваки
од
она
јесам
говорити
тако
,
а
у
себе
јесам
сасвим
контра
мишљење
бити
.
и
при
полазак
бити
сумњив
завртети
глава
и
у
себе
помислити
,
тај
хтети
дуго
.
око
шест
час
у
вече
,
Ранка
још
веће
позлити
.
Предраговићка
послати
муж
по
лекар
.
овај
јесам
пак
знати
,
да
јесам
сваки
труд
узалуд
,
јер
он
јесам
тај
лекар
Николајевић
отворено
признати
.
но
,
да
не
бити
жена
увредити
,
а
касније
,
да
он
не
бити
пребацивати
,
да
јесам
жалити
да
на
син
утрошити
,
где
јесам
у
питање
његов
живот
.
огрнути
капут
,
узити
штап
и
упутити
се
журан
корак
по
лекар
.
на
поље
бити
мрак
,
а
електрични
сијалица
чкиљити
као
фитиљ
у
кандило
,
тај
осветљавати
улица
у
толико
,
да
се
мимопролазници
не
бити
сударити
.
стар
Предраговић
погурити
,
остављати
за
себе
сијалица
по
сијалица
,
ситан
и
ужурбан
корак
јесам
јездити
пут
стан
лекарев
,
од
ко
не
очекивати
никакав
помоћ
,
болан
,
преболан
синути
његов
.
Предраговићка
јесам
остати
крај
син
,
који
се
тешко
мучити
и
од
бол
јечати
,
као
мало
,
изнемогао
дете
.
поред
она
јесам
још
остати
први
она
сусед
Петровић
,
виши
чиновник
у
пензија
.
када
јесам
видети
у
какав
се
стање
налазити
болесник
,
наћи
се
у
неприлика
и
чисто
бити
волети
да
јесам
ту
.
хтети
јесам
нешто
рећи
ал
’
он
реч
у
грло
заостати
.
у
један
мах
хтети
устати
и
отићи
,
но
ипак
он
задржати
помисао
,
да
тај
не
бити
бити
лепо
,
можда
бити
тај
увредити
свој
први
суседа
,
с
који
јесам
он
тако
лепо
живети
.
Предраговићка
,
који
јесам
читаво
време
бити
нагнути
над
син
,
овај
се
тренутак
подигнути
у
намера
да
који
проговорити
са
Петровић
,
но
Ранко
јесам
покрет
рука
призвати
к
себе
.
она
се
пригнути
к
он
.
он
пружити
сух
рука
према
она
,
загрлити
јесам
и
притиснути
она
врео
пољубац
у
чела
:
—
мајка
!
.
.
слатко
мој
мајка
!
.
.
ја
хтети
...
умрети
!
.
.
Предраговићка
се
затрести
и
почети
грцати
у
суза
:
—
Нећеш
синути
!
.
.
Нећеш
!
.
.
—
кроз
суза
испрекидано
он
и
пригушено
мати
одговарати
.
—
не
плакати
мајка
!
.
.
—
Шаптао
јесам
Ранко
.
—
не
плакати
још
!
.
.
доста
хтети
плаката
...
тај
хтети
ја
и
сувише
жалити
...
али
она
...
она
...
—
иза
овај
реч
окренути
глава
зид
,
отпустити
малаксао
рука
и
јесам
се
заплакати
.
ситуација
јесам
бити
мучан
.
Петровић
,
који
јесам
сав
овај
свој
уш
чути
и
очи
видети
,
бити
јесам
ганути
до
дно
срце
.
Вис
јесам
моћи
издржати
.
устати
са
столица
и
кроз
суза
рећи
:
—
опростити
комшиница
,
ја
више
не
моћи
.
неки
он
јесам
бог
бити
у
помоћ
.
—
По
тај
она
пружити
рука
,
пожелити
она
лак
ноћ
изаћи
пажљиво
затворити
врата
за
себе
.
—
Лака
ноћ
,
и
хвала
—
добацити
он
Предраговићка
,
тај
се
повратити
к
постеља
болесников
,
у
намера
да
сазнати
,
управо
да
она
син
објаснити
ко
јесам
тај
она
,
непознат
,
који
јесам
мало
час
споменути
.
тај
јесам
покушавати
,
али
на
свако
њезин
питање
јесам
.
Ранко
одмахнути
глава
,
не
дати
одговор
никакав
.
у
тај
стигнути
и
Предраговић
са
лекарем
Николајевић
,
који
јесам
преглед
обавити
више
формално
.
но
,
овај
јесам
пута
моћи
сасвим
тачно
утврдити
,
да
болесник
колико
до
сутра
морати
свршити
.
на
полазак
јесам
рећи
,
да
не
требати
ништа
друго
,
осим
онај
,
што
јесам
већ
раније
преписати
.
у
предсобље
јесам
Предраговић
на
ухо
шапнути
:
—
надавати
се
ујутру
...
—
затим
се
поздравити
и
отићи
не
примити
понудити
он
хонорар
.
сав
до
пола
ноћ
,
болесник
јесам
јечати
од
тежак
бол
.
наизменце
призивати
к
’
себе
час
мати
,
час
отац
да
он
помоћи
,
да
он
олакшати
бол
.
сирот
родитељ
!
.
.
тело
и
душа
малаксати
бдијућу
над
јединцом
који
се
мучити
,
а
ко
бити
они
помоћи
и
по
цена
живот
свој
,
само
кад
бити
он
моћи
помоћ
.
после
поноћ
,
Ранко
се
примирити
.
дисање
он
бивати
све
лакше
и
лакше
.
Очи
он
бити
затворити
,
а
надимање
грудни
кош
,
давати
знак
живот
.
Предраговићка
савладати
умор
,
седити
на
столица
склопљен
рука
,
бити
задремати
.
Предраговић
пак
улучити
овај
прилика
,
изићи
у
предсобље
и
унети
свећа
,
који
јесам
из
раније
бити
припремити
.
око
три
час
,
у
даљина
петао
запојати
,
јутарњи
песма
будилник
.
Ранко
отворити
очи
,
који
дотле
бити
једнако
затворити
.
погледати
у
отац
,
који
јесам
стајати
крај
постеља
,
прогутати
пљувачка
и
готово
нечујно
рећи
:
—
водити
!
.
.
—
затим
понова
склопити
очи
.
Предраговић
тихо
,
на
прст
,
отићи
до
сто
,
узити
чаша
и
напој
син
,
који
тек
једва
с
прст
ако
јесам
отпити
.
и
опет
настати
гробна
тишина
...
Предраговић
када
осетити
умор
од
стојање
,
полако
принети
столица
крај
кревет
и
сести
,
налактити
се
на
наслон
од
столица
.
кандило
,
који
јесам
висити
пред
икона
свет
Никола
,
почети
пуцкати
,
треперити
и
догоревати
.
тај
трепет
бацати
сен
на
икона
и
лице
светитељ
,
који
у
овај
тренутак
као
да
јесам
оживети
,
са
израз
бол
и
туга
,
као
да
наговештавати
несрећа
и
жалост
који
хтети
задесити
овај
дом
.
Предраговић
се
тргнути
из
мисао
у
који
бити
сав
утонути
.
Видевши
да
кандило
догоревати
устати
и
угасити
он
.
поново
се
повратити
на
свој
место
и
опет
подлактити
се
на
наслон
столица
,
бацити
се
у
мисао
,
о
живот
,
о
циљ
живот
и
ништавило
његов
.
у
даљина
одјекнути
и
други
појање
будилник
.
Предраговић
се
тргнути
и
бацити
поглед
на
син
,
који
у
овај
тренутак
бити
преврнути
очи
а
уста
он
бити
полуотворен
.
један
дубок
уздах
отети
се
из
груда
Ранков
,
а
одмах
за
овај
отворити
очи
,
бацити
поглед
на
отац
и
мајка
,
а
један
крупан
он
се
суза
скотрљати
низ
образ
.
Предраговић
брзо
узити
свећица
,
припасти
јесам
и
принети
синути
,
који
јесам
већ
и
последњи
ропац
испуштати
са
лак
и
благ
осмех
на
усна
...
Видећи
тај
,
сиромах
старац
зајецати
а
одмах
за
овај
лако
такнути
жена
по
раме
и
кроз
суза
испрекидано
она
рећи
:
—
устати
!
...
Баш
овај
тренутак
јесам
свршити
.
она
се
тргнути
.
Видећи
син
хладан
и
укочен
,
бацити
се
на
он
и
зацвилети
као
сињи
кукавица
...
глава
деведесет
ТРЕЋА
код
Катарина
када
се
пред
вече
Оберкнежевић
вратити
из
кавана
,
бити
јесам
нешто
љутит
.
наљутити
се
бити
на
друштво
,
у
који
јесам
тај
после
подне
седети
.
наравно
,
у
друштво
бити
и
не
Срба
,
који
се
баш
о
Србин
повољан
не
изражавати
.
тако
на
пример
,
неки
из
друштво
јесам
добацити
Оберкнежевић
,
да
Срба
јесам
баш
онакав
јунак
,
како
она
српски
новина
приказивати
и
хвала
.
А
за
разлог
свој
тврдња
јесам
навести
,
писање
супротан
лист
.
узалуд
се
Оберкнежевић
позивати
на
сјајан
успех
српски
војска
код
Преполац
,
нов
пазар
,
Куманово
,
бакаран
гумно
и
Битољ
,
тај
сав
бити
мало
онај
,
који
бити
опсенити
лажан
писање
,
онај
лист
,
који
бити
непријатељски
расположити
према
Србин
и
Србија
.
толико
јесам
терати
у
крајност
,
да
јесам
Оберкнежевић
морати
устати
и
обући
капут
,
до
крајност
љут
,
добацити
она
:
—
е
,
господа
,
ако
ви
јесам
циљ
бити
да
ја
разљутити
,
тај
јесам
и
постигнути
.
али
,
ако
ви
руководити
други
разлог
,
онда
бити
ви
желети
,
да
се
лично
уверити
о
јунаштво
Србинов
!
—
Рекавши
тај
,
Оберкнежевић
се
бити
зацрвенити
као
паприка
,
не
рећи
она
ни
збогом
удалити
се
из
кавана
залупити
врата
за
себе
.
кад
јесам
стигнути
кућа
,
наћи
јесам
писма
забоден
у
вратити
.
имати
већ
неколико
дан
,
како
јесам
јесам
код
кућа
,
јер
он
јесам
жена
отићи
код
тетак
.
њезин
одлазак
јесам
бити
као
неки
врста
демонстрација
,
због
неки
доста
озбиљан
препирка
,
који
се
између
она
,
од
неки
време
чешће
понављати
.
Оберкнежевић
узити
писма
,
откључати
врата
и
припасти
свећа
.
у
први
мах
јесам
мислити
,
да
јесам
писма
од
жена
,
и
отприлике
он
јесам
нагађати
садржина
и
онако
љутит
процедити
кроз
зуб
:
—
сигурно
се
госпођа
тетак
заситити
,
или
тетак
сестричина
.
за
тај
немарно
бацити
писма
на
сто
.
но
,
случајно
спазити
марка
и
жиг
преко
марка
,
на
који
јесам
стојати
у
полукруг
„
Београд
“
.
одмах
узити
писма
,
загледати
адреса
и
познати
рукопис
Стојанчин
.
на
мах
он
се
чела
разведрити
.
Пажљиво
јесам
писма
отворити
а
још
пажљив
он
јесам
садржина
прочитати
.
Пошто
јесам
прочитати
писма
дубоко
уздахнути
и
полугласан
рећи
:
—
бог
ја
,
Стојанка
погађати
.
неки
јесам
,
време
седети
,
премишљати
шта
да
чинити
.
код
Катарина
јесам
већ
престати
од
неки
време
одлазити
,
јер
по
његов
схватање
он
јесам
увредити
.
Премишљајући
тако
,
најзад
јесам
доћи
до
закључак
,
да
бити
требати
да
отићи
до
Катарина
.
писма
он
моћи
служити
као
разлог
,
ако
бити
он
она
што
пребацити
.
А
уједно
бити
моћи
улучити
прилика
,
да
изгладити
и
изравнати
ствар
,
који
јесам
,
ето
отићи
странпутица
.
извадити
часовник
и
погледати
на
он
:
Беше
тачно
шест
час
.
истина
још
јесам
рано
,
али
зими
се
раније
смркавати
,
те
он
се
чинити
,
као
да
јесам
већ
осам
час
.
неки
се
време
окретати
,
као
да
јесам
нешто
тражити
и
пошто
се
уверити
да
јесам
ништа
заборавити
,
запалити
цигарета
,
дунути
у
лампа
и
закључати
врата
за
себе
.
кад
јесам
изићи
на
улица
,
северац
јаче
јесам
пирнути
,
тај
јесам
потсетити
Оберкнежевић
,
да
закопчати
зимски
капут
.
након
четврт
час
стигнути
јесам
пред
кућа
Катаринин
.
јесам
се
дуго
премишљати
,
већ
чим
јесам
стигнути
,
претиснути
звонце
.
за
мало
,
чути
се
кључ
у
брава
,
врата
се
отворити
а
на
она
се
указати
Ержа
,
служавка
Катаринин
,
крупан
,
млад
и
једар
Мађарица
са
село
.
када
јесам
Ержа
угледати
Оберкнежевић
,
бити
се
јако
изненадити
.
она
он
јесам
познавати
као
пријатељ
њезин
госпођа
.
али
знати
јесам
и
тај
,
да
од
неки
она
време
не
посећивати
.
узрок
тај
она
јесам
познати
,
но
,
ипак
јесам
и
она
сам
нешто
мислити
,
да
морати
да
јесам
између
њезин
госпођа
и
Оберкнежевић
избити
какав
сукоб
или
неспоразум
.
—
А
,
откуд
ви
господин
!
—
изненађено
извикнути
Ержа
.
—
јесам
ли
госпођица
код
кућа
?
—
упитати
јесам
Оберкнежевић
.
—
јесте
,
—
одговорити
Ержа
,
несташан
превртати
очи
,
весело
осмехивати
се
на
Оберкнежевић
.
А
тај
јесам
чинити
с
тај
,
што
јесам
научити
,
да
кад
год
она
Оберкнежевић
посећивати
,
овај
увек
бити
и
по
који
пошалица
добацити
Ержа
,
који
јесам
тај
годити
.
па
јесам
и
овај
тренутак
мислити
да
хтети
јесам
Оберкнежевић
који
таки
пошалица
удостојити
.
—
јесам
ли
сам
?
—
упитати
Оберкнежевић
Ержа
.
—
јесам
јесам
...
—
одговорити
Ержа
и
пропустити
Оберкнежевић
да
ући
.
но
,
овај
она
тренутак
не
бити
мило
и
чисто
се
сневеселити
,
што
јесам
Оберкнежевић
тако
озбиљан
,
јер
он
она
још
никад
јесам
такав
видети
.
Закључала
јесам
врата
од
капија
и
отићи
у
свој
соб
.
Катарина
јесам
баш
читати
новина
,
када
јесам
звонце
зазвонити
она
престати
са
читање
,
одбацити
новина
у
страна
,
налактити
се
на
сто
премишљати
ко
тај
моћи
бити
.
у
тај
мах
зачути
се
куцање
на
вратити
.
—
слободно
!
—
одазвати
се
Катарина
,
устајати
са
свој
место
.
на
врата
се
указати
Јов
Оберкнежевић
.
Катарина
јесам
у
први
мах
посумњати
у
сав
очни
вид
.
но
,
када
јесам
Јов
поздрав
са
:
—
Добра
вечати
!
—
и
мало
дубље
се
поклонити
стојећи
на
праг
;
тада
чисто
доћи
к
себе
и
веровати
свој
очи
.
—
клањати
се
,
—
отпоздравити
он
Катарина
лако
климнути
глава
и
учинити
један
покрет
,
који
јесам
садржати
значење
,
да
ући
унутра
.
Оберкнежевић
,
лако
климнути
глава
и
више
у
шала
она
добацити
:
—
ако
јесам
слободно
!
—
а
у
тај
мах
она
погледати
права
у
очи
,
који
Катарина
у
овај
мах
бити
спустити
.
А
уједно
он
јесам
рука
дати
знак
да
сести
.
Оберкнежевић
јесам
бити
изненадити
овако
усрдан
дочек
,
тај
јесам
почети
бивати
слободан
,
скинути
сав
зимски
капут
,
сести
на
понудити
он
место
.
Катарина
уклонити
новина
са
сто
,
сести
и
сам
на
столица
који
јесам
стајати
на
супротан
страна
од
Оберкнежевић
.
—
имати
поздрав
!
—
рећи
Оберкнежевић
,
да
бити
прекинути
тишина
.
—
ја
?
—
Изненађено
упитати
Катарина
,
подигнути
обрва
гледати
у
Оберкнежевић
.
—
ви
,
ви
!
Још
да
знати
од
ко
.
Катарина
бацити
очи
на
страна
,
премишљати
од
ко
бити
тај
моћи
бити
.
након
кратак
премишљање
,
поглед
у
Оберкнежевић
и
завртити
глава
:
—
немати
појам
од
ко
.
у
тај
јесам
Оберкнежевић
извадити
писма
из
џеп
и
пружити
он
Катарина
са
примедба
:
—
надати
се
,
да
хтети
тај
по
рукопис
одмах
и
тај
знати
.
Катарина
узети
писма
загледати
на
адреса
а
преко
лице
она
прећи
лак
осмејак
:
—
од
госпођа
Стојанка
!
.
.
—
много
ви
поздрављати
,
а
богами
и
љутити
се
на
ви
,
што
она
се
не
јављати
.
Вели
,
да
знати
Вашу
атреса
,
имати
бити
да
ви
писати
,
у
неки
важан
ствар
.
Катарина
,
пошто
јесам
добро
загледати
адреса
,
марка
и
поштански
жиг
пружити
писма
натраг
Оберкнежевић
.
—
ако
јесам
по
воља
моћи
он
слободно
и
прочитати
.
—
Рече
Оберкнежевић
,
пружати
поново
писма
Катарина
.
—
толико
поверење
према
ја
!
—
добацити
Катарина
Оберкнежевић
,
прихватити
писма
из
рука
његов
.
—
ја
јесам
увек
онај
исти
,
и
остати
такав
.
—
приметити
Оберкнежевић
,
узимати
новина
,
да
бити
тај
дати
време
,
да
Катарина
прочитати
писма
.
Катарина
пажљиво
развити
писма
,
извити
лампа
и
са
велик
интересовање
читати
он
јесам
у
себе
његов
садржина
.
када
јесам
Катарина
прочитати
писма
,
суморно
спустити
рука
на
који
бити
наслонити
,
а
лак
она
се
уздах
отети
из
груда
.
Оберкнежевић
јесам
новина
држати
формално
,
без
да
он
јесам
интересирати
садржина
њихов
,
већ
она
јесам
употребити
баш
за
тај
,
да
бити
моћи
преко
она
,
неприметно
пратити
сваки
израз
лице
Катаринин
,
за
време
читање
писма
.
—
но
,
како
ви
се
допадати
садржина
писма
?
—
ословити
јесам
Оберкнежевић
,
остављати
новина
на
страна
гледати
Катарина
права
у
очи
.
—
веома
ја
јесам
мило
,
када
се
неки
и
ја
сећати
и
донекле
се
интересовати
за
мој
судбина
.
—
одговорити
Катарина
пружити
писма
Оберкнежевић
.
Оберкнежевић
бити
оваки
одговор
изненадити
и
већ
хтети
,
да
она
овај
тренутак
изнети
све
што
он
на
срце
легати
,
тај
јесам
,
да
она
открити
тајна
,
који
од
дуг
време
у
срце
сав
скривати
.
но
,
помисао
,
да
бити
и
сувише
пренаглити
,
као
што
јесам
и
неспретно
се
прошли
пут
понашати
,
што
јесам
и
уследити
њихов
сукоб
,
задржати
он
јесам
и
оставити
јесам
да
ствар
сазревати
свој
природан
током
.
но
,
поред
овај
помисао
,
копкати
он
јесам
и
други
.
наиме
,
јесам
он
се
допасти
Катаринин
одговор
,
када
јесам
рећи
:
„
да
она
јесам
мило
,
када
се
и
она
неко
сећати
и
интересовати
за
њезин
судбина
.
“
тај
он
помисао
јесам
давати
мир
никако
.
Издржавао
јесам
свој
тренутак
борба
у
душа
,
мислити
,
да
он
Катарина
хтети
овај
да
ставити
на
искушење
.
најзад
,
победа
он
она
помисао
,
који
он
јесам
подсећати
на
уздржљивост
,
управо
она
,
који
он
саветовати
,
да
ствар
још
јесам
сазрети
и
да
не
требати
никад
ништа
пренаглити
.
са
резерва
се
још
сећати
и
Стојанка
и
њезин
писма
у
који
јесам
он
назирати
,
да
Стојанка
бар
у
главноме
погађати
намера
његов
.
—
ако
смети
питати
,
а
где
јесам
ви
господин
Оберкнежевић
за
толико
!
?
—
прекинути
он
најзад
Катарина
из
мисао
у
који
се
Оберкнежевић
бити
предати
.
—
Врла
чудновато
питање
,
драг
госпођица
!
—
гласити
јесам
одговор
Оберкнежевићев
.
—
—
о
,
молити
зашто
?
—
одговорити
он
Катарина
,
а
при
тај
се
упиљити
у
Оберкнежевић
,
као
онај
судија
када
слушати
одговор
оптуженик
.
после
кратак
размишљање
,
управо
,
после
сталоженост
,
Оберкнежевић
дубоко
уздахнути
,
увући
у
себе
повећу
количина
ваздух
;
трепнути
неколико
пута
очи
,
потом
отворити
очи
,
који
управа
права
у
Катарина
и
полугласан
она
рећи
:
—
колико
се
сећати
,
мој
последњи
посета
код
ви
,
толико
ја
јесам
не
само
изненадити
,
већ
управо
ја
јесам
поразити
.
ја
ви
онај
тренутак
хтети
изнети
сав
осећај
,
свој
душа
и
срце
,
рачунати
,
да
хтети
у
Вами
наћи
ехо
,
који
хтети
дубоко
одјекнути
у
душа
Вашој
.
—
иза
овај
реч
,
Оберкнежевић
јесам
уздрхтати
а
глас
он
јесам
доћи
таван
и
готово
шапатом
изговарати
следећи
:
—
на
жалост
,
ви
мој
бол
мој
дух
или
не
хтети
поверовати
,
или
он
онако
површно
,
без
икакав
саучешће
примити
;
или
он
на
крај
крај
сматрати
,
какав
будаласт
фантазија
један
абнормалан
човек
...
главно
јесам
,
да
јесам
ја
одбити
хладно
,
шта
више
добацити
ја
такови
реч
,
који
не
бити
пристајати
ни
Вашем
заклет
непријатељ
а
камо
ли
ја
,
Вашем
,
по
мој
мишљење
,
велик
и
искрен
пријатељ
,
на
чији
помоћ
моћи
увек
с
права
рефлектовати
...
.
—
господин
Оберкнежевић
,
од
срце
ви
хвала
на
пажња
,
који
ја
овај
час
изволети
указати
а
уједно
ви
молити
,
да
сав
оно
,
што
јесам
бити
заборавити
и
да
од
овај
тренутак
гледати
у
ја
онакав
женски
,
који
ви
јесам
никад
увредити
нити
јесам
имати
намера
тај
да
учинити
.
истина
,
—
пре
јесам
у
Вами
гледати
човек
и
пријатељ
,
али
онај
тренутак
,
мислити
,
да
сав
пажња
,
који
јесам
ја
посветити
јесам
ништа
други
,
до
ли
само
мамац
или
замак
за
женски
срце
.
—
о
,
госпођица
,
—
уздахнути
Оберкнежевић
—
ја
немати
ништа
противу
Ваших
психолошки
закључак
,
који
некад
и
на
сопствен
штета
бивати
;
но
зато
ја
јесам
ипак
мило
,
да
ви
сасвим
трезвено
схваћати
све
што
око
ви
бивати
и
да
бар
донекле
познавати
људи
,
који
образ
,
карактер
и
част
један
племенит
девојка
не
вредити
ни
колико
црн
испод
нокат
.
ја
ви
се
дивити
госпођица
,
овај
ви
у
мој
очи
двоструко
увеличавати
.
Још
дуго
јесам
Оберкнежевић
уверавати
Катарина
о
свој
племенит
и
искрен
намера
према
она
,
и
још
дуго
она
јесам
цртати
несталност
људски
и
цртати
редак
искрен
и
поштен
дух
као
што
јесам
његов
,
само
да
бити
јесам
једном
придобити
за
сав
већ
одавно
спремљен
план
,
који
јесам
прикривати
у
душа
свој
.
најзад
устати
са
столица
,
узити
сво
]
зимски
капут
и
обући
.
на
часовник
,
који
јесам
висити
о
зид
избити
јесам
девет
час
.
—
Госпођице
,
—
рећи
Оберкнежевић
узимати
шешир
—
лак
ноћ
!
.
.
уједно
ви
молити
,
да
писати
госпођа
Стојанци
,
ако
не
више
а
оно
бар
два
три
реч
уједно
она
јавити
Вашу
атреса
,
јер
из
писма
јесам
моћи
видети
,
да
ви
јесам
хтети
да
писати
у
један
врло
важан
ствар
.
—
Још
вечерас
хтети
ви
жеља
испунити
—
одговорити
Катарина
,
лако
се
осмехувши
на
Обркнежевић
,
који
она
осмех
,
осмех
реванжира
.
затим
она
пружити
рука
,
и
руковати
се
.
но
овај
она
пута
стиснути
рука
јак
,
усрдан
а
уједно
она
се
дубоко
загледати
у
очи
,
не
бити
ли
у
она
прочитати
да
или
не
.
—
Катарина
,
остајати
с
бог
,
желити
ви
још
једном
лак
ноћ
!
.
.
ускоро
хтети
ви
доказати
да
јесам
човек
и
на
дело
и
не
само
на
реч
.
потом
брзо
изаћи
,
као
да
јесам
хтети
да
скрити
румен
који
он
јесам
по
лице
облити
.
када
јесам
изаћи
на
улица
,
ветар
јесам
и
опет
духати
,
но
Обркнежевић
,
који
јесам
ватра
бити
обузети
,
јесам
он
осећати
,
упутити
се
у
кавана
.
успут
јесам
фићукати
неки
мелодија
,
за
који
у
овај
мах
ни
јесам
јесам
знати
где
она
јесам
чути
.
Катарина
пак
остати
замислити
,
размишљати
о
сав
што
јесам
овај
вече
чути
из
уста
Оберкнежевићев
...
тек
око
по
ноћ
јесам
лећи
,
када
јесам
написати
писма
Стојанци
,
што
јесам
Оберкнежевић
обећати
,
да
хтети
још
тај
вече
учинити
.
глава
деведесет
ЧЕТВРТА
нов
јад
Већ
јесам
проћи
подуг
време
,
како
јесам
Милан
комита
,
брат
Јованчин
,
отићи
на
позив
у
нов
крај
;
одакле
хтети
са
осталим
комита
и
један
одред
пешадија
,
проћи
кроз
арнаутлук
,
са
задаћа
да
покупити
оружје
од
Арнаут
.
тај
мера
предострожност
јесам
учинити
с
тај
,
јер
се
бити
пронети
глас
да
се
Арнаутин
кретати
,
нарочито
Љума
и
њезин
околина
.
А
врло
јесам
и
разумљив
што
се
Арнаутин
бунити
и
никако
не
моћи
да
се
помирити
са
нов
стање
,
у
који
јесам
се
наћи
после
рат
.
Арнаутин
јесам
бити
за
владавина
турски
,
обестан
,
разуздан
и
неограничен
господар
,
чинити
шта
јесам
они
хтети
и
како
се
она
најбоље
свиђати
.
тај
народ
јесам
навикнути
да
не
радити
,
већ
да
само
са
пушак
о
раме
пљачка
и
отимати
од
онај
,
који
јесам
у
зној
лице
обрађивати
оно
мало
зиратан
земља
,
гајити
стока
и
уопште
радити
да
себе
и
свој
издржавати
.
Турска
сам
по
себе
јесам
бити
труо
и
немоћан
да
стати
на
пут
овај
харамија
и
злочинац
;
већ
јесам
свој
грађанин
оставити
на
милост
и
немилост
овај
зликовац
.
један
реч
,
моћи
се
рећи
,
да
јесам
Арнаутин
бити
за
време
турски
режим
,
размажен
деца
немоћан
родитељ
.
истина
у
свој
време
се
наћи
неки
Джавид-паша
,
који
јесам
порекло
Хришћанин
,
тај
јесам
предузети
експедиција
,
са
задаћа
,
да
тај
обестан
и
развратан
син
Турска
умирити
.
он
она
јесам
богме
почети
терати
у
ред
.
палити
она
јесам
село
,
топ
она
рушити
кула
и
градић
,
који
она
служити
за
одбрана
.
но
,
када
јесам
он
већ
бити
успети
толико
,
да
она
сасвим
покорити
и
нагнати
на
ред
и
послушност
,
тада
из
Цариград
доћи
од
турски
влада
заповест
,
да
Джавид-паша
престати
са
далек
кажњавање
,
те
да
она
оставити
на
мир
.
овај
јесам
врло
појмљив
,
зашто
јесам
турски
влада
тај
учинити
.
на
силан
протест
противу
зулум
арнаутски
,
турски
јесам
влада
послати
Джавид-пашу
само
формалан
,
да
бити
запушити
очи
Европа
.
но
,
када
јесам
видети
,
да
Джавид-паша
тај
формалност
приводити
у
дело
,
она
брже
боље
он
предупредити
у
тај
,
јер
она
ипак
бити
жао
Арнаут
,
на
који
јесам
она
кад-тад
рачунати
,
да
хтети
она
добро
доћи
.
откако
се
тамо
завести
српски
власт
,
који
јесам
заузети
становиште
,
да
направити
ред
и
поредак
,
као
и
да
се
загарантовати
свако
,
како
личан
,
тако
исти
и
имовни
безбедност
,
тај
овај
зликовац
и
харамија
јесам
ићи
рачун
.
с
тај
јесам
се
почети
потајно
договарати
да
се
дигнути
на
оружје
уз
припомоћ
неки
,
опет
,
који
такође
никако
јесам
ићи
у
рачун
да
се
Србија
за
стопа
проширити
.
но
,
српски
власт
бити
јесам
у
тај
опрезан
,
па
јесам
бодар
ока
пратити
шта
се
спремати
,
и
шта
моћи
наступети
,
с
тај
јесам
настојати
на
тај
,
да
се
Арнаутин
сасвим
обезоружати
.
као
што
јесам
напоменути
у
сврха
обезоружавања
Арнаут
,
бити
одредити
комита
и
један
одред
пешадија
.
Међа
овај
,
који
јесам
имати
тај
задаћа
бити
јесам
и
Милан
комита
,
брат
Јованкин
.
из
раније
ми
јесам
познати
,
када
јесам
Милан
кренути
на
дужност
оставити
јесам
Јованка
болан
преболан
,
ослонити
се
да
хтети
она
се
госпођа
Стојанка
наћи
при
рука
у
болест
.
откако
јесам
отићи
сав
она
се
једном
јавити
карта
из
Скопље
,
следећи
садржина
:
„
Драга
сестра
!
данас
пре
подне
сретан
стигнути
у
Скопље
,
по
подне
се
одмах
кретати
на
дужност
.
много
ја
јесам
тешко
,
што
ти
оставити
у
така
стање
.
Чувај
се
и
пазити
на
себе
.
доцније
хтети
ти
се
опет
јавити
.
поздрав
госпођа
Стојанци
а
ти
грлити
твој
брат
Милан
“
.
карта
јесам
добити
четврти
дан
од
његов
одлазак
.
А
сад
јесам
већ
три
недеља
проћи
,
а
он
она
се
никако
не
јављати
.
истина
,
Јованка
се
после
недеља
дан
лежање
мало
предигнути
,
захваљујући
брижљив
нега
госпођа
Стојанка
.
Госпођа
Стојанка
она
јесам
брижљиво
и
матерински
љубав
дворити
и
надгледати
.
Баш
када
јесам
Милан
одлазити
,
код
Јованка
се
стање
бити
погоршати
.
А
тај
јесам
с
тај
,
што
онако
болан
преболан
морати
да
се
растати
са
брата
свој
,
а
при
тај
још
када
додати
,
да
она
јесам
неки
унутарњи
мисао
шапутати
и
наговештавати
,
да
се
никад
више
хтети
повратити
.
тај
сумња
и
стрепња
узбуркати
читав
организам
болан
девојка
,
који
бити
бесумње
и
подлегнути
бољка
,
да
она
се
не
наћи
при
рука
добар
госпођа
Стојанка
.
Видећи
да
стање
код
Јованка
јесам
доста
озбиљно
,
госпођа
Стојанка
јесам
жалити
труд
и
жртва
само
да
спасти
овај
девојка
,
који
јесам
она
тако
искрено
,
тако
силно
заволети
.
по
читав
јесам
ноћ
госпођа
Стојанка
проводити
крај
болестан
Јованка
,
храбрити
јесам
и
тешити
,
улевати
она
нада
на
живот
,
на
скори
повратак
њезин
брата
,
дизати
она
дух
,
да
јесам
оснажити
да
не
клонити
и
не
малаксати
.
овај
јесам
сав
бити
од
силан
утицај
по
скоро
Јованчин
оздрављење
.
и
наравно
,
да
јесам
овај
имати
успех
,
јер
се
Јованка
после
недеља
дан
предигнути
.
Чим
се
предигнути
,
први
она
задаћа
бити
да
отићи
до
госпођа
Стојанка
,
њезин
добротворка
и
да
она
се
захвалити
на
труд
који
јесам
она
за
она
уложити
.
Стојанка
она
с
велик
усрдност
дочекати
и
предусрести
,
радовати
се
што
јесам
видети
да
јесам
на
пут
оздрављење
,
а
у
душа
јесам
у
онај
тренутак
осећати
неки
необичан
расположење
и
милина
,
јер
јесам
знати
,
да
јесам
она
много
учинити
за
Јованчин
оздрављење
.
видети
јесам
успех
свој
труд
и
нега
.
тај
дан
она
јесам
Стојанка
задржати
на
ручак
,
шта
се
Јованка
јесам
опирати
,
не
хтети
да
увредити
свој
добротворка
.
други
,
недеља
Јованка
,
и
ако
се
прилично
осећати
,
јесам
одлазити
у
болница
на
дужност
,
јер
она
јесам
препоручити
лекар
,
да
она
јесам
потребан
одмор
после
болест
.
А
поред
тај
,
болница
се
почети
празнити
а
нов
рањеник
не
стизати
.
Значи
,
да
у
болница
и
јесам
бити
тако
велик
потреба
за
болничарка
.
Треће
недеља
престонички
новина
донети
вест
,
да
јесам
бити
сукоб
,
и
тај
доста
озбиљан
између
Арнаут
и
српски
војска
,
који
јесам
имати
задаћа
да
покупити
од
она
оружје
.
оваков
веста
Јованка
узнемирити
.
А
поред
овај
веста
она
сумњив
бити
,
што
она
се
Милан
,
брат
њезин
,
за
толико
време
не
јављати
.
Трећега
дан
,
од
како
стигнути
први
веста
о
сукоб
у
арнаутлук
,
доћи
један
транспорт
рањеник
.
Већина
она
бити
лако
ранити
.
кад
јесам
чути
за
овај
Јованка
,
она
и
преко
забрана
лекарев
се
пожурити
на
дужност
,
а
уједно
јесам
горети
од
нестрпљење
,
да
чути
од
рањеник
што
за
брата
.
А
у
себе
јесам
замишљати
,
да
хтети
међу
осталим
рањеник
наћи
и
свој
брата
Милана
.
но
у
тај
се
преварити
.
узалуд
се
распитивати
од
један
до
други
,
али
ни
један
она
јесам
моћи
ништа
позитивно
рећи
.
по
њезин
описивање
какав
изгледати
њезин
брат
,
свега
један
рањеник
она
рећи
,
да
он
јесам
видети
после
један
мањег
сукоб
у
Феризовић
,
данашњи
Урошевац
.
иза
тај
велим
,
да
јесам
кренути
у
Љума
где
јесам
бити
и
велик
окршај
,
али
он
од
онај
доба
више
јесам
виђати
,
јер
јесам
и
он
јесам
на
тај
место
допасти
рана
и
даље
јесам
ни
ићи
.
сирот
Јованка
покушавати
јесам
све
могуће
,
само
да
бити
што
дочути
о
свој
брата
.
распитивати
јесам
на
сав
страна
,
али
сав
тај
бити
узалуд
.
Чак
и
госпођа
Стојанка
јесам
писати
мајор
Жарко
,
свој
вереник
,
да
он
покушати
и
да
се
распитати
не
бити
ли
што
чути
о
Јованчин
брата
.
истина
,
мајор
Жарко
јесам
свој
вереница
одговорити
,
да
јесам
учинити
све
колико
јесам
моћи
,
али
позитиван
одговор
јесам
ни
од
куда
моћи
добити
.
Шта
више
,
напоменути
она
јесам
,
да
ако
јесам
жив
,
о
он
бити
се
морати
знати
,
а
његов
јесам
уверење
,
да
јесам
морати
негде
у
сукоб
са
Арнаутин
погинути
.
Стојанка
,
јесам
смести
Јованка
свој
вереник
писма
показати
,
јер
се
бојати
,
да
хтети
овај
на
она
веома
хрђати
утицати
,
а
нарочито
када
се
узети
у
обзир
,
да
још
јесам
честито
ни
оздравити
.
Прошло
јесам
већ
и
пет
недеља
,
а
гласати
ни
од
куда
.
Већ
и
рањеник
се
предигнути
и
отићи
неки
у
свој
команда
а
неки
опет
на
кратак
допуст
кућа
а
Милана
немати
.
јадан
Јованка
јесам
увидети
тежак
свој
несрећа
и
тврдо
веровати
да
она
се
њезин
брат
,
Милан
,
њезин
утеха
и
нада
,
њезин
живот
,
хтети
више
никад
вратити
.
о
,
како
она
тај
бити
тешко
!
истина
,
у
један
мах
се
радовати
када
јесам
у
себе
осећати
љубав
према
домовина
свој
,
па
она
за
брата
не
бити
тако
тешко
,
јер
јесам
знати
,
и
ако
јесам
погинути
,
дати
јесам
сав
драгоцен
млад
живот
на
олтар
ослобођење
браћа
свој
и
на
олтар
отаџбина
свој
,
као
прав
херој
и
јунак
.
но
,
бивати
јесам
и
такови
час
,
и
такови
расположење
душеван
код
Јованка
,
када
јесам
мислити
као
сестра
о
брата
сав
,
о
крв
један
тај
исти
,
о
судбина
њихов
,
тада
,
у
тај
тренутак
она
бити
тешко
—
здраво
тешко
.
њезин
бол
удвостручавати
и
тај
мисао
,
што
јесам
знати
да
ли
јесам
жив
или
мртав
.
ако
већ
јесам
међу
жив
,
жао
она
бити
што
јесам
знати
где
се
налазити
хумак
и
тај
онај
хумак
,
који
јесам
примити
за
вечит
време
њезин
брата
,
њезин
Милана
,
ко
јесам
она
тако
њежан
сестрински
љубав
волети
.
Можда
бити
она
уминути
бол
,
да
јесам
као
сестра
бар
тај
знати
,
па
да
он
изићи
на
гроб
,
да
он
сестрински
суза
прелити
,
па
да
он
гроб
—
тај
вечан
леден
мрачан
кућа
увео
пупољак
украсити
цвеће
,
јер
ко
хтети
,
ако
она
хтети
—
без
родитељ
давни
,
здраво
давно
остати
—
сиротан
.
при
таки
мисао
,
Јованка
се
често
дубоко
и
горко
заплакати
.
врло
јесам
разумљив
њезин
бол
,
бол
сестра
за
брата
рођеним
.
Госпођа
Стојанка
јесам
бити
на
чисто
,
да
јесам
Милан
,
брат
Јованкин
,
морати
погинути
и
да
се
више
не
налазити
међу
жив
.
А
знати
јесам
и
тај
,
да
Јованка
и
ако
бити
Српкиња
у
права
смисао
те
реч
,
ипак
јесам
свој
брата
много
волети
.
с
тај
она
јесам
чешће
к
себе
призивати
,
а
тако
исто
и
сам
одлазити
к
она
.
једном
приликом
када
јесам
госпођа
Стојанка
учинити
посета
Јованци
,
између
осталог
она
јесам
предложити
,
да
бити
по
њен
мишљење
,
по
Јованка
многи
боље
бити
,
да
се
код
она
бар
привремено
преселити
.
јер
велим
,
не
бити
морати
толико
трошити
.
управо
,
никакав
трошак
не
бити
имати
јер
она
јесам
госпођа
Стојанка
из
превелик
љубав
хтети
не
издржавати
,
већ
јесам
имати
крај
себе
све
дотле
,
док
сасвим
не
оздравити
.
овај
позив
јесам
госпођа
Стојанка
учинити
из
чист
љубав
према
Јованци
,
не
мислити
да
јесам
овај
хтети
омаловажити
и
сматрати
јесам
као
један
обично
незбринут
сироче
.
Јованка
познавати
племенит
душа
госпођа
Стојанка
,
и
ако
јесам
знати
,
да
јесам
овај
позивати
из
чист
љубав
а
не
из
сажаљење
,
ипак
јесам
одбити
тај
позив
,
мотивисати
,
да
кућа
,
у
који
се
родити
,
одрасти
и
у
који
јесам
преживети
доста
златан
а
и
горак
час
,
не
моћи
напустити
.
Нарочито
јесам
при
тај
нагласити
,
да
не
моћи
јесам
напуштати
у
овај
тренутак
,
када
о
брата
не
знати
шта
јесам
и
где
јесам
.
јер
велим
,
она
се
нада
,
да
Милан
,
њезин
брат
моћи
сваки
тренутак
искрснути
,
па
да
затећи
кућа
празан
—
пуст
.
тај
она
бити
главни
разлог
,
који
јесам
руководити
,
да
ни
за
тренутак
не
напуштати
кућа
.
Госпођа
Стојанка
знати
,
да
јесам
Јованка
девојка
чврст
карактер
и
да
имати
онај
свој
ја
и
да
се
не
да
наговорити
,
после
оваков
убедљив
разлог
јесам
многи
ни
наваљивати
на
она
,
да
усвојити
њезин
предлог
.
Још
неко
јесам
време
седити
у
разговор
о
догађај
и
прилика
у
који
се
оба
у
овај
мах
налазити
.
када
се
већ
и
сутон
почети
хватати
;
госпођа
Стојанка
се
подигнути
и
пружити
рука
Јованци
рећи
:
—
остајати
ја
збогом
сестра
!
.
.
бити
храбар
и
не
малаксати
дух
.
иза
сваки
несрећа
долазити
срећа
,
иза
густ
и
црн
облак
обично
бивати
леп
време
.
А
тај
јунакиња
мој
,
моћи
ја
разумети
.
А
поред
тај
рачунати
и
са
здравље
свој
,
јер
мали
и
слаб
дух
моћи
убити
и
јак
тело
.
зато
твој
дух
јесам
такав
,
већ
на
против
,
он
јесам
јак
толико
,
да
подигнути
и
оснажити
изнурен
тело
твој
.
Још
једном
она
пружити
рука
,
пожелити
она
лак
ноћ
и
напоменути
она
,
да
се
нада
да
хтети
она
сутра
дан
бити
на
ручак
и
отићи
.
Пошто
јесам
Јованка
испратити
госпођа
Стојанка
,
повратити
се
у
соб
,
село
поред
сто
а
пред
она
бити
последњи
карта
који
јесам
од
свој
брата
добити
.
Загледавши
се
у
она
одједном
она
грунути
суза
...
Баш
у
тај
мах
,
када
се
Јованка
гушити
у
суза
на
врата
неки
закуцати
,
а
одмах
за
овај
на
она
се
указати
млад
официр
.
официр
видити
девојка
да
плакати
,
застати
на
вратити
.
Јованка
видити
официр
тргнути
се
,
обрис
суза
,
прикривати
да
овај
тај
не
приметити
.
—
ако
се
не
варати
—
рећи
официр
—
овде
становати
госпођица
Јованка
,
јунакиња
наш
дан
.
овај
реч
Јованка
за
тренут
збунити
,
но
,
убрзо
се
прибрати
и
рећи
.
—
да
,
становати
Јованка
,
који
јесам
само
свој
дужност
према
свој
драг
отаџбина
учинити
.
А
онај
придев
,
јунакиња
наш
дан
јесам
сувишан
и
неприродан
,
—
рећи
Јованка
спуштити
глава
,
а
лак
она
румен
облити
њезин
блед
болеснички
лице
.
—
дакле
,
ипак
јесам
ви
тај
,
који
тражити
—
рећи
официр
затварати
врата
за
себе
.
иза
овај
она
приступити
ближе
и
пружити
рука
с
реч
:
—
ја
јесам
Милан
Николић
,
по
струка
ваш
колега
а
сад
резерван
потпоручник
.
—
Драго
ја
јесам
—
рећи
Јованка
,
понудити
он
столица
,
на
који
овај
без
велик
церемонија
и
устезање
примити
и
сести
.
после
кратак
уобичајен
уводни
