делоокренути
што
друго
,
а
ако
ти
тај
баш
никако
не
ићи
од
рука
,
ево
овде
до
ја
јесам
чутура
,
па
дед
’
повући
мало
!
...
.
гарантовати
,
да
хтети
одмах
све
проћи
.
вино
јесам
изврсно
;
платити
јесам
за
он
у
Пирот
раван
два
динар
“
...
Љубомир
се
насмешити
и
рећи
:
„
е
,
заиста
јесам
ми
двоје
,
од
како
јесам
овај
рат
отпочети
,
променити
нарав
.
тај
непрестан
сањати
постати
јесам
сад
наједанпут
други
Демокрит
.
од
ја
се
опет
начинити
неки
нов
Епаминонда
,
„
шпиковати
“
Хајнеов
меланхолија
и
Бајронов
мизантропија
.
но
не
мој
се
тај
чудити
.
ја
јесам
већ
у
тако
зван
стар
година
.
Појимање
о
живот
човечији
постати
јесам
код
ја
нешто
скрупулознијим
.
Видећи
,
да
јесам
већ
„
превалити
подне
“
,
осећати
као
да
се
приближивати
већ
и
вечерњи
хладовина
,
а
после
овај
долазити
оно
страшно
„
глув
доба
“
,
када
сав
„
сан
мртав
спавати
“
.
код
ти
,
дабоме
,
немати
оваки
мисао
.
тај
јесам
млад
,
једар
,
свеж
,
чинити
ти
се
да
хтети
живети
хиљаду
година
.
ти
,
хвала
бог
,
још
не
знати
,
шта
јесам
тај
ревматизам
,
ишијас
,
навралгија
,
катар
у
стомак
,
и
какав
ти
ту
још
немати
напаствија
за
људи
,
кад
прећи
четрдесет
година
.
млад
човек
гледати
смрт
смести
у
очи
,
он
она
шта
више
пркосити
,
често
јесам
изазивати
и
тражити
,
а
јесам
ли
видети
старац
,
па
још
ако
јесам
саветник
са
пун
пенсија
,
колик
он
јесам
страх
од
смрт
.
јесам
шал
,
пропасти
толики
пенсија
!
“
обојица
се
смејати
,
а
Миливоје
приметити
још
:
—
„
тако
што
,
Љубомир
,
тако
ја
разговарати
!
такав
ствар
ја
слушати
радо
.
данас
јесам
ти
,
веровати
ја
,
толико
расположен
,
да
бити
моћи
с
ти
до
зор
приклапати
,
и
ако
знати
шта
ми
сутра
чекати
,
кад
отпочети
марш
кроз
Цариброд
па
на
Три-уши
.
надати
се
,
да
хтети
се
тамо
сутра
толико
загрејати
ваздух
,
да
ми
хтети
бити
више
овако
зима
,
као
сад
што
јесам
.
него
чинити
ја
се
,
(
он
мућнути
,
чутура
)
као
да
имати
овде
још
нешто
мало
!
дед
повући
Љубомир
!
“
Љубомир
примити
пружен
чутура
,
па
кад
се
поднапити
,
он
јесам
вратити
Миливоје
,
који
искапити
незнатан
остатак
њен
.
за
овај
,
прилегнути
оба
побратим
уз
ватра
.
Миливоје
брзо
заспати
.
Љубомир
никако
да
свести
очи
;
он
немати
још
сан
.
ватра
се
разбуктати
,
и
чаробно
озаравати
лице
овај
заспао
,
утруђених
ратник
.
како
ли
јесам
сладак
овај
сан
на
тврд
голој
земља
!
...
.
Љубомир
посматрати
заспао
Миливоје
са
неки
особит
задовољство
,
какав
јесам
својствен
само
родитељски
ока
.
он
јесам
не
знати
себе
објаснити
,
због
шта
он
јесам
Миливоје
одједном
у
толики
мера
прирасти
за
срце
,
да
јесам
у
тај
мах
заборавити
бити
чак
и
на
свој
рођену
деца
.
—
„
Чудно
“
,
говорити
Љубомир
јесам
себе
,
„
покрај
сав
задовољство
,
који
у
сав
показивати
Миливоје
,
ја
ипак
обузимати
неки
страх
и
зебња
за
он
.
ако
имати
тај
нешто
да
значити
,
онда
бити
се
држати
тај
црн
слутња
ваљда
порађати
у
он
сам
,
а
не
код
ја
.
он
јесам
,
напротив
,
расположен
и
весео
но
икада
,
што
јесам
моћи
бити
.
познати
ја
јесам
,
да
и
велик
радост
његов
јесам
имати
тако
силан
израз
,
као
што
јесам
тај
случај
вечерас
,
а
и
за
цео
време
овај
ратовање
.
сматрати
по
сав
,
да
овај
сада
имати
најмање
смисао
.
одвојити
,
отргнути
од
свој
заручница
,
у
рат
,
који
он
потпуно
осуђивати
,
због
шта
јесам
са
неки
вишим
личност
имати
чак
и
неприлика
,
он
ти
јесам
сада
раздрагати
,
па
се
машати
сваки
час
и
за
чутура
,
док
јесам
он
прећи
морати
по
ваздан
заокупљати
,
да
ма
и
најмању
чаша
,
бар
једанпут
само
,
на
душак
испити
.
Нешто
ја
се
тај
код
он
не
допадати
!
“
после
овај
мисао
,
вртијаше
Љубомир
још
неколико
пута
глава
,
што
јесам
бити
знак
његов
непрекидан
чуђење
,
на
овај
нагао
промена
Миливојев
нарав
,
па
у
тај
и
он
заспати
.
у
логор
,
и
око
он
,
мртав
јесам
тишина
.
она
прекидати
но
неки
пут
праскати
дрвеће
,
што
горети
овде
и
на
разним
страна
.
уз
овај
,
чути
се
по
чешће
и
узвик
предстража
,
као
и
одговор
на
лозинка
.
црн
коб
.
рано
у
зор
,
чим
јесам
свитати
почети
,
бити
јесам
већ
сав
пук
на
нога
.
труба
јесам
непрестано
одјекивати
,
дати
разнети
знак
за
спрема
и
полазак
.
Миливоје
бити
још
једнако
весео
.
Чим
се
пробудити
,
причати
јесам
Љубомир
сав
неописан
леп
сан
.
он
се
,
велим
,
са
Даница
венчати
.
обоје
јесам
имати
венац
на
глава
,
само
што
у
он
бити
бео
венац
од
крин
,
а
у
Даница
од
сам
црвен
руж
.
бео
крин
,
говорити
Миливоје
,
значити
спокојство
,
црвен
руж
блаженство
.
овај
јесам
велим
,
запамтити
из
неки
стар
сановник
,
који
још
чувати
,
јер
он
он
престављати
сав
очевина
и
материнство
,
једино
он
наследство
свој
бедан
,
упокојен
родитељ
.
Љубомир
на
овај
само
уздахнути
...
.
војени
музика
засвирати
српски
марш
Кнез
Михаила
,
знак
да
јесам
пук
поћи
.
побратимити
се
опростити
,
с
тај
,
да
се
довече
,
ако
бити
одмор
,
састати
,
и
заједно
повечерати
,
па
затим
отићи
сваки
на
свој
место
.
њихов
јесам
дужност
,
као
што
знати
,
разнолик
.
Љубомиров
јесам
скопчати
са
велик
одговорност
,
Миливојев
мимо
тај
још
и
по
живот
опасан
.
пук
у
велик
маширати
.
Прошао
јесам
већ
и
Цариброд
,
а
сад
се
пењати
на
висок
брдо
назвати
Три-уши
.
Три-уши
јесам
три
вис
,
одвојити
сваки
за
себе
.
од
средњи
,
који
пук
спешити
,
удаљити
јесам
она
други
два
на
два
стотина
метар
.
први
два
вис
поређати
јесам
у
један
линија
,
трећи
стајати
за
она
.
Између
она
јесам
провалија
са
жбуње
и
трње
.
испод
овај
вис
,
идући
у
напред
ка
Софија
,
легати
бугарски
село
Сливница
.
око
он
имати
нешто
мало
шум
.
одатле
па
до
Софија
пукнути
јесам
равница
.
по
наредба
врховни
штаб
,
заузети
јесам
први
вис
с
десни
страна
ИX
пук
.
тај
јесам
бити
десно
крити
.
на
други
вис
,
с
лев
,
налазити
се
ВИИИ
пук
дрински
дивизија
.
тај
јесам
бити
лево
крити
.
на
средњи
вис
,
имати
се
да
утврдити
наш
ВИИ
пук
.
тај
јесам
бити
центрум
.
пук
нигде
не
застајати
.
цео
дан
он
немати
одмор
.
Већ
јесам
вечати
,
а
он
се
још
пењати
.
велик
јесам
мука
са
топ
:
коњ
клизати
,
падати
и
липсавати
.
путовати
нем
,
а
цео
јесам
брдо
јесам
кршан
камен
.
напор
јесам
велик
.
војник
липтати
зној
с
чела
,
баш
као
да
јесам
јули
месец
.
цео
ноћ
јесам
овај
трајати
.
тек
у
четири
сат
у
зор
успети
се
пук
на
врх
брдо
.
осванути
јесам
@card@
.
новембар
@card@
.
год
.
сад
се
тек
развити
посати
на
сав
страна
.
како
се
на
оваки
земљиште
не
моћи
свугде
копати
шанац
,
тај
се
одваљивати
и
купити
камен
,
па
се
слагати
у
висина
.
правити
се
грудобран
.
Љубомир
и
Миливоје
никако
се
не
састајати
.
Синоћ
не
бити
вечера
,
ноћас
се
јесам
спавати
,
а
данас
нем
ни
заједнички
обеда
,
а
најмање
још
време
за
разговор
.
не
знати
чак
ни
где
јесам
који
.
Миливоје
имати
мука
са
муниција
.
јесам
у
стање
да
извести
сав
како
бити
желети
,
на
јесам
сад
љут
и
нервозан
.
онај
потоњи
веселост
нестати
он
сасвим
.
опет
јесам
меланхоличан
као
прећи
,
уз
тај
јесам
уморан
и
неиспаван
.
—
„
ох
,
тај
да
се
тај
само
већ
једном
свршити
!
“
узвикнути
бити
он
неколико
пута
.
Љубомир
јесам
у
позадина
,
па
гдегод
спазити
згодан
камен
,
он
седати
и
склапати
рачун
.
у
тај
јесам
проћи
цео
дан
.
за
сав
тај
време
,
хитати
бугарски
појачање
према
Сливница
.
до
скор
она
јесам
мало
бити
,
а
сад
тутњити
земља
од
коњски
топот
.
по
двојица
јахати
на
коњ
,
а
за
она
ситан
остати
на
магарац
,
опет
по
двојица
,
а
по
негде
и
тројица
.
по
сав
се
видити
,
да
она
јесам
веома
журно
,
јер
ако
српски
војска
освојити
Сливница
,
онда
до
Софија
јесам
више
далеко
!
...
.
сметати
моћи
тада
само
бугарски
леш
.
цео
ноћ
јесам
трајати
спремати
с
један
и
с
други
страна
.
кад
јесам
осванути
@card@
.
новембар
@card@
.
г
.
бити
јесам
на
Три-ушима
потпуно
спреман
за
бојити
,
оба
српски
дивизија
:
дунавски
и
дрински
,
но
наредба
врховни
штаб
гласити
јесам
,
да
се
баш
тај
дан
никако
не
упуштати
у
борба
.
Међутим
се
десити
нешто
.
тај
„
нешто
“
приказивати
један
стручан
српски
хроничар
овај
реч
:
„
на
леви
крило
дунавски
дивизија
,
око
голем
и
мали
Малова
проматрати
јесам
тај
јутро
(
@card@
.
нов
.
)
наш
коњица
,
и
у
тај
проматрање
по
магла
,
наћи
се
непосредно
пред
бугарски
положај
,
који
одмах
затим
и
напасти
.
Повлачење
коњица
после
изазов
гоњење
са
противан
страна
,
и
појав
Бугарин
пред
наш
положај
,
услед
шта
се
за
тим
и
борба
са
оба
страна
изродити
“
.
Жестока
борба
бити
јесам
тај
!
...
пуцањ
топовски
и
пушчани
заглушивати
уш
.
бесан
узвик
и
псовка
борац
,
њискање
коњ
,
свирање
труба
и
јаук
рањеник
,
сав
тај
смешати
,
чинити
један
општи
звук
,
који
причињавати
,
да
човек
жмарац
подилазити
,
а
кос
он
се
у
вис
дигнути
.
бојити
јесам
увек
жесток
,
кад
се
браћа
бити
!
...
Мржња
јесам
ударити
на
обест
!
...
први
јесам
српски
,
а
друга
јесам
бугарски
!
...
Између
оба
стајати
по
даље
један
стран
посланик
,
задовољно
смешити
се
и
одбацивати
дим
свој
фин
цигара
,
тај
на
један
,
тај
на
други
страна
.
тај
јесам
он
тако
чинити
,
због
познат
латински
пословица
:
„
Duobus
litigantibus
,
tertius
gauda
.
“
извесно
он
јесам
годити
,
што
јесам
баш
он
тај
„
tertius
.
“
од
шест
сахат
из
јутро
,
па
до
два
по
подне
,
непрекидно
засипати
ватра
с
оба
страна
.
Пушчане
цев
толико
се
већ
загрејати
,
да
јесам
војник
нагорео
длан
.
бугарити
се
жесток
окомити
на
центрум
.
на
овај
средњи
вис
,
одакле
јесам
српски
артиљерија
просипати
смртоносан
ватра
на
непријатељ
,
стајати
Миливоје
са
муниција
.
хладно
и
немо
посматрати
он
развој
овај
страховит
битка
.
када
прелетити
један
непријатељски
ђул
више
глава
он
,
он
гледати
за
он
и
философисаше
:
—
„
То
јесам
гранат
са
@card@
крупан
парчад
.
остати
ситан
парчад
и
не
долазити
у
рачун
,
осим
кад
се
вадити
из
месо
.
Срећан
тај
пут
,
незван
гост
!
...
.
твој
госа
јесам
тај
истина
тамо
упутити
камо
летити
,
но
ти
јесам
паметно
ђул
,
па
избегавати
оваки
сметња
,
као
што
јесам
овај
наш
глава
!
...
“
таман
јесам
тај
изговорити
,
кад
се
пред
он
задимити
,
па
страховито
пукнути
.
кад
јесам
нестати
дим
,
видити
близ
војник
,
који
стајати
ту
на
двадесет
корак
,
како
се
несрећан
Миливоје
ваљати
по
земља
.
војник
овај
бити
сејиз
Милија
.
он
познавати
Миливоје
још
из
Београд
.
знати
јесам
и
за
његов
веридба
,
и
за
побратимство
са
Љубомир
.
он
притрчати
Миливоје
,
сагнути
се
,
и
узети
он
разгледати
рана
.
из
велик
рана
на
груди
шикнути
загасит
,
венозан
крв
.
Снажни
војник
не
размишљати
дуго
,
он
узети
Миливоје
на
рука
и
поћи
с
он
до
завојишта
.
уз
пут
наићи
на
Љубомир
.
—
„
господин
,
зло
јесам
!
“
узвикнути
Милија
.
као
окаменити
стати
Љубомир
.
кад
јесам
спазити
Миливојев
крвав
груда
,
грунути
он
суза
,
пљеснути
се
по
чела
па
дрекнути
:
—
„
проклети
судба
!
...
црн
слутња
!
...
Што
он
убити
?
“
он
наредити
војник
да
спустити
Миливоје
на
земља
,
па
да
одмах
,
што
јаче
моћи
,
отрчати
по
лекар
и
завој
.
Љубомир
се
још
надати
неки
помоћ
.
он
сести
на
земља
крај
Миливоје
,
који
лежати
онесвестити
.
свој
леви
рука
промолити
Љубомир
испод
Миливојев
глава
,
па
овај
полако
спустити
на
свој
крило
.
какав
страшан
слика
за
око
пријатељ
и
побратим
!
...
Љубомир
ослушнути
.
Миливоје
још
дисати
.
за
мало
,
па
он
се
отклопити
очи
,
и
тада
се
приметити
лак
и
благ
осмејак
на
уста
он
.
он
јесам
познати
Љубомир
.
Љубомир
се
нагнути
.
он
чути
,
како
Миливоје
прошаптати
:
—
„
Дан
поздрав
,
збогом
!
“
после
овај
издахнути
.
у
тај
стигнути
и
војени
лекар
јесам
Милија
и
неколик
болничар
.
по
преглед
рећи
лекар
одмах
:
—
„
и
да
јесам
раније
стигнути
,
не
бити
он
бити
помоћ
.
рана
јесам
тежак
,
и
апсолутно
смртан
“
.
војник
однети
мртав
тело
на
завојиште
.
ту
он
свући
,
опрати
,
поново
обући
,
и
замотати
у
чист
чаршав
.
овај
последњи
услуга
вршити
јесам
у
главном
уцвељен
побратим
,
а
помагати
он
јесам
Милија
.
у
тај
доћи
и
свештеник
,
тај
опојати
и
прелити
мртав
тело
.
док
се
тај
збивати
,
отићи
јесам
болничар
на
онај
место
,
где
јесам
Миливоје
погинути
,
те
он
тамо
ископати
засебан
гроб
.
тако
јесам
Љубомир
наредити
,
а
командант
болница
одобрити
.
када
понети
мртав
тело
,
Љубомир
се
нагнути
над
он
,
прекрсти
се
,
и
целивати
чела
самртник
.
тај
исто
учинити
и
остати
.
сав
они
познавати
и
поштовати
Миливоје
.
тело
однети
и
спустити
у
хладан
гроб
,
па
он
онда
затрпати
.
кад
јесам
груда
у
рак
надати
,
јесам
тутњити
.
покојник
немати
сандук
.
па
ипак
,
како
величанствен
и
свечан
бити
овај
погреб
!
...
кад
се
гроб
заравнити
,
наваљати
војник
на
он
крупан
камење
,
те
тако
начинити
повећу
хумак
.
Љубомир
јесам
овај
заповедити
,
који
кад
видити
,
да
јесам
и
овај
последњи
жалосни
носати
доконати
,
рећи
:
—
„
ето
,
тај
неки
он
јесам
овде
споменик
!
“
кад
се
овај
све
овако
свршити
,
почети
се
већ
и
смркавати
.
у
доља
бити
се
за
тај
време
још
непрестано
љутити
бојити
,
но
кад
пасти
сумрак
,
почети
и
он
да
малаксавати
.
Већ
се
чути
груб
за
повлачење
у
назад
.
битак
,
нерешен
,
прекид
се
с
оба
страна
.
наступити
потпун
мрак
,
а
с
он
и
тишина
.
Љубомир
,
дотле
наслонити
на
Миливојев
споменик
,
уплакан
и
смрвљен
пренети
се
,
погледати
у
округ
,
затим
се
сагнути
,
заграбити
украј
камени
груда
земља
,
стрпати
јесам
у
сав
џеп
,
на
сићи
полако
и
опрезно
у
логор
.
Сима
Богатић
од
велик
јесам
важност
да
се
сазнати
,
како
јесам
се
развијати
ствар
у
Београд
,
између
заинтересован
у
овај
догађај
,
после
веридба
Даничин
са
Миливоје
.
као
гуја
,
кад
она
се
згазити
реп
,
цикнути
јесам
Сима
Богатић
,
кад
јесам
сазнати
за
прелом
у
кућа
Недељковићев
.
затим
јесам
мењати
један
за
други
сав
животињски
облик
,
који
добијати
човек
кад
беснити
.
столица
јесам
у
његов
биро-у
тада
понајвише
страдати
,
падати
јесам
лево
,
десно
,
а
један
јесам
тако
незграпан
одгурнути
,
да
се
чак
и
један
окно
на
стаклен
врата
у
комадић
разлупати
.
—
„
Мен
он
да
превара
!
.
.
ја
да
обмана
!
—
викати
јесам
Сима
као
бесомучан
,
шетати
се
нагло
по
биро-у
,
и
још
непрестано
бацати
на
под
сав
,
што
он
јесам
пре
шака
пасти
.
на
последак
се
ипак
мало
стишати
.
подигнути
близ
столица
са
патос
,
па
сести
за
писаћи
сто
.
изгледати
јесам
као
да
хтети
нешто
да
писати
,
но
ипак
јесам
остати
само
на
тај
,
да
јесам
глава
затурити
у
рука
,
а
овај
јесам
лакат
притиснути
о
сто
.
оставити
он
сад
за
мало
,
неки
дупсти
и
смишљати
,
на
који
хтети
начин
да
се
Недељковић
осветити
,
јер
о
други
шта
јесам
он
сада
ни
премишљати
,
па
да
се
испричати
,
како
јесам
летети
онај
телеграм
до
он
,
који
он
јесам
јавити
,
да
јесам
Даница
већ
верити
за
његов
супарник
,
како
јесам
тај
назвати
телеграм
справљан
,
и
ко
он
јесам
експедовати
.
Додуше
,
тај
сав
јесам
тешко
погодити
,
јер
се
још
из
раније
знати
за
Симин
агент
,
но
вредло
јесам
мало
осмотрити
,
како
се
и
на
који
начин
сплеткарење
замешивати
,
па
постајати
прав
занат
,
зарада
и
„
ухљебије
“
.
Жалостан
јесам
факт
,
што
за
,
оваки
посао
пријањати
сав
слој
друштвен
без
разлика
на
положај
и
образовање
.
изузетак
имати
,
а
морати
она
и
бити
,
јер
баш
тај
изузетак
,
тај
јесам
уједно
и
објект
,
против
који
се
сплеткарити
.
куварица
Недељковићев
мотрити
јесам
бадар
ока
на
сав
,
што
се
онај
јутро
догађати
у
кућа
,
кад
јесам
се
Миливоје
и
Даница
верити
.
цео
разговор
,
који
јесам
тада
о
заједнички
доручак
водити
,
она
јесам
утубити
,
а
тај
јесам
лако
и
моћи
,
јер
се
јесам
имати
више
шта
крити
и
затезати
.
о
Богатић
јесам
тада
ни
један
реч
пасти
.
тај
јесам
са
сав
појмљив
,
јер
спомињати
тај
име
у
онакав
прилика
,
бити
бити
,
враћати
се
на
немио
успомена
и
сцена
,
због
који
се
сав
Недељковићев
кућа
осећати
прећи
несрећан
,
а
у
тај
се
баш
и
састојати
тријумф
садањи
срећа
њихов
,
што
више
јесам
бити
потребно
мислити
о
онај
,
што
јесам
бити
па
проћи
.
уз
тај
,
цео
онај
друштво
за
доручак
имати
јесам
отмен
образовање
,
па
јесам
зато
водити
рачун
о
такт
,
који
јесам
тада
бити
јесам
себе
прописати
.
Коста
Недељковић
,
и
ако
јесам
у
ствар
оба
просидба
донекле
настран
судити
,
бити
јесам
ипак
човек
од
разлог
,
поимати
,
да
јесам
победити
супарник
сам
одбијање
,
и
сувише
већ
озлоједити
,
па
да
он
не
бити
требати
још
поново
шта
узнемиравати
.
осим
тај
,
он
још
јесам
са
сав
на
чисто
са
Богатић
.
Међа
она
постојати
још
један
несвршен
рачун
.
тај
јесам
рачун
од
три
хиљада
дукат
.
Рачун
овај
чисто
јесам
трговачки
,
но
ипак
веома
деликатан
природа
.
Богатић
немати
од
Недељковић
никакав
писмен
потврда
за
тај
.
немати
ни
сведок
,
да
он
јесам
новац
дати
.
Напослеку
,
он
јесам
нужно
ни
један
,
ни
друго
.
Недељковић
не
одрицати
дуг
.
он
се
само
бојити
,
да
Богатић
не
затражити
исплата
одмах
.
бојити
се
пресија
.
он
хтети
радо
пристати
,
да
се
дуг
интабулисати
на
кућа
.
овај
хтети
згодан
приликом
да
продати
,
па
да
измирити
дуг
.
Престаће
и
он
још
нешто
.
с
тај
хтети
радити
у
мањем
стило
,
па
хтети
ипак
моћи
колико
толико
задовољно
живети
.
но
ако
Богатић
пресира
,
онда
ствар
излазити
на
глас
па
хтети
се
цена
кући
побити
,
а
ако
доћи
чак
и
до
тај
тај
,
да
јесам
суд
продавати
,
онда
хтети
она
таман
да
залегнути
за
дуг
Богатићев
,
а
газда
њен
не
остајати
ништа
.
овај
последњи
бити
бити
веома
грозно
,
но
надати
се
,
да
један
тако
признат
трговац
,
као
што
јесам
Богатић
,
не
хтети
ни
у
који
случај
свој
колега
учинити
оваки
неправда
.
тај
пљувати
бити
он
свет
!
...
.
оваки
јесам
од
прилика
мисао
испуњавати
Недељковић
,
кад
се
решити
да
не
ступати
у
сродство
са
Богатић
,
и
кад
се
обављати
онај
доручак
.
но
око
сплеткаруша
,
какав
јесам
бити
куварица
Недељковићев
,
видити
оно
што
се
не
видити
,
и
чути
оно
што
се
не
чути
.
кад
јесам
поћи
за
пијаца
,
уз
пут
јесам
свратити
у
улица
„
два
бео
голуб
“
госпођа
Еуфросини
,
и
сав
она
приповедити
што
јесам
видети
,
и
што
јесам
уз
пут
измислити
.
од
Еуфросине
јесам
одмах
зато
примити
награда
у
четири
динар
,
због
шта
јесам
пољубити
у
рука
.
Чим
јесам
овај
брбљав
куварица
отићи
,
а
тај
јесам
у
скоро
бити
,
обући
се
и
лепо
накитити
госпођа
Еуфросина
,
па
се
право
упутити
у
радња
Богатићев
.
затећи
он
јесам
у
контоар
,
разумети
се
,
пре
претуривање
столица
.
у
почетак
јесам
говорити
веома
гласно
,
и
тај
бајаги
о
неки
поручен
еспап
,
како
бити
се
лакше
заварати
момак
у
дућан
,
због
њен
сумњив
долазак
.
затим
јесам
тихо
испричати
,
ради
шта
јесам
доћи
.
Измишљотине
гђе
Еуфросине
бити
јесам
далеко
савршен
но
куваричин
.
Еупросина
бити
интелигентан
,
и
према
тај
,
располагати
јесам
са
велик
хоризонт
лаж
.
опањкати
јесам
поштен
Недељковић
у
толики
мера
,
да
јесам
Сима
у
неколико
пута
погледати
и
на
пушак
о
зид
,
премишљати
зар
,
да
отићи
,
па
да
Коста
на
место
убити
.
Причала
он
јесам
,
како
јесам
се
о
доручак
сав
гушити
од
смех
,
помињати
Сима
и
његов
садањи
мука
.
Еуфросина
јесам
знати
и
за
тајна
о
три
хиљадама
дукат
.
напоменути
јесам
и
тај
,
како
јесам
,
бајаги
,
Недељковић
пред
сав
изјавити
,
да
он
јесам
дуг
најлакше
одрећи
.
за
овај
услуга
примити
јесам
Еуфросина
од
Богатић
одмах
педесет
динар
,
а
на
њен
далек
пренемагање
,
дати
она
јесам
још
стотину
динар
аконтно
даље
шпијонаже
.
затим
јесам
отићи
,
а
после
она
отпочети
јесам
Богатић
да
беснити
.
кад
јесам
од
писаћи
сто
устати
,
изаћи
јесам
из
радња
и
отићи
свој
адвокат
.
овај
он
јесам
посаветовати
,
да
позвати
Недељковић
у
свој
радња
,
а
ту
да
се
одмах
наћи
и
два
сведок
трговац
,
па
да
се
пред
овај
запитати
Недељковић
,
да
ли
признавати
дуг
.
ако
признати
,
неки
се
одмах
начинити
писмен
:
облигација
или
меница
.
ако
он
на
тај
не
пристати
,
ту
јесам
сведок
,
пред
који
јесам
признати
дуг
,
па
он
онда
писмен
и
не
требати
.
направити
се
пак
писмен
,
онда
хтети
адвокат
с
место
тражити
код
суд
интабулација
на
кућа
,
пошто
се
појавити
опасност
за
дуг
.
но
ако
Недељковић
не
признати
дуг
,
онда
хтети
се
водити
парница
против
он
,
и
доћи
хтети
до
његов
заклетва
.
ако
се
Недељковић
криво
заклети
,
што
хтети
се
лако
моћи
доказати
(
при
овај
реч
куцнути
се
адвокат
неколико
пут
прст
по
чела
)
онда
он
долазити
на
робија
.
Симин
очи
севнути
.
адвокат
јесам
приметити
,
да
бити
тај
Сима
бити
још
понајмилије
,
па
се
због
тај
насмешити
,
што
Сима
јесам
спазити
.
Богатић
јесам
одмах
у
сав
поступити
по
савет
адвокатов
.
исти
дан
,
кад
јесам
Даница
верити
,
позвати
јесам
он
Недељковић
за
четири
сахат
по
подне
.
Човек
бити
мислити
,
да
хтети
Сима
прогутати
Коста
кад
он
јесам
овај
у
радња
ступити
.
но
Сима
јесам
лукав
лисица
који
умести
пакост
свој
да
савладати
,
кад
тај
прописивати
интерес
.
љубазан
дочекати
јесам
он
свој
стар
ортак
.
на
лице
он
јесам
исписати
благост
,
а
у
очи
севати
пријатељски
жар
.
он
износити
фин
цигара
пред
Коста
,
и
наређивати
сав
момак
,
да
се
одмах
донети
два
кава
,
из
гостионица
,
који
бити
преко
пут
од
његов
радња
.
у
тај
ето
и
два
познаник
њихов
,
два
трговчић
,
који
доћи
овамо
онако
сасвим
„
случајно
“
,
на
што
Коста
довикнути
момак
.
—
„
Још
два
кава
!
“
па
затим
сав
поседати
.
Коста
јесам
бистар
човек
,
па
одмах
разумеде
,
шта
значити
долазак
онај
двојица
,
као
год
што
јесам
и
код
свој
кућа
још
разумети
позив
Симин
.
она
два
трговчић
мали
јесам
газда
.
некада
јесам
они
требати
Коста
,
сада
требати
Сима
.
Коста
и
тај
разумеде
,
па
и
ако
јесам
он
одвратан
такав
људи
,
јесам
он
ипак
мрзак
.
испрва
се
водити
разговор
општи
,
затим
чисто
трговачки
,
па
у
свеза
с
овај
последњи
,
где
се
непрестано
спомињати
зао
време
,
доћи
ред
и
на
вересија
,
а
за
овај
обвеза
према
горњи
кућа
,
те
тај
прилика
,
у
згодан
тренутак
,
замолити
Сима
Коста
,
да
он
већ
једном
,
ако
он
јесам
тај
икако
могуће
,
исплатити
сав
огроман
дуг
,
пошто
јесам
јесам
у
неприлика
.
Коста
се
насмешити
.
Проницавајућим
поглед
,
промер
он
Сима
од
глава
до
пета
,
усљед
шта
се
Сима
нешто
узнемирити
,
а
на
зацрвенео
образ
његов
указати
се
стид
и
срам
.
на
општи
изненађење
отпочети
сад
Коста
да
причати
о
детаљ
овај
дуг
,
напомињати
доброта
Симин
,
који
он
јесам
у
нужда
притећи
у
помоћ
,
да
исплатити
известан
диференција
и
сачувати
он
добар
глас
у
трговачки
свет
,
због
шта
он
он
остајати
вечито
благодаран
.
Што
се
исплата
сам
дуг
тицати
,
говорити
Коста
даље
,
вољан
јесам
да
он
осигурати
на
свој
кућа
и
да
издати
Богатић
у
тај
име
бити
обвезница
,
бити
меница
.
Богатић
се
изјавити
за
меница
.
Коста
отићи
до
први
пулт
,
извадити
из
џеп
менични
бланкет
,
тај
написати
меница
на
три
хиљада
дукат
цесарски
за
шест
месец
,
и
предати
јесам
Сима
.
Сима
меница
пажљиво
прегледати
,
климнути
глава
у
знак
одобравање
њен
исправност
,
затим
се
Коста
учтиво
поклонити
,
рећи
он
још
и
„
хвала
!
“
па
отићи
до
свој
,
досад
једнако
отворен
,
огроме
каса
,
у
који
са
неки
елеганција
хитан
меница
,
па
одмах
затим
залупити
касина
тежак
врата
.
момак
донети
кафа
,
који
исписати
.
она
два
трговчић
видити
,
да
јесам
сада
потпуно
непотребан
,
опростити
се
и
отићи
.
остати
само
Сима
и
Коста
,
озлојеђен
тигар
,
и
великодушан
лав
.
тада
последњи
рећи
.
—
„
Сима
,
зар
баш
тако
,
Сима
?
“
—
„
тако
Коста
,
тако
,
и
никако
друкче
!
“
одговорити
јетко
Сима
,
прострелити
Коста
свој
мали
змијиским
очи
.
—
„
То
јесам
морати
бити
“
,
рећи
мирно
Коста
.
„
Наши
стар
јесам
тако
радити
.
ја
јесам
од
она
наследити
стар
обичај
,
ко
јесам
се
досад
вазда
придржавати
.
но
ти
јесам
одступити
од
он
,
зарад
освета
,
што
ти
не
моћи
дат
кћер
.
зар
овај
сасвим
одвојен
и
мој
чисто
породичан
ствар
,
да
пресуђивати
о
наш
стар
трговачки
однос
,
који
јесам
наш
традиција
,
наш
трговачки
вера
?
ја
јесам
стално
држати
,
да
ти
веровати
у
мој
поштење
,
но
твој
данашњи
поступак
уверити
ја
јесам
о
противан
.
о
он
јесам
слушати
,
чим
добити
позив
твој
,
па
зато
јесам
непремено
и
доћи
к
ти
са
племенит
намера
,
да
ти
уверити
,
како
ја
јесам
много
до
тај
стати
,
да
сачувати
образ
сав
.
Жао
бити
ја
бити
,
ако
јесам
мислити
,
да
хтети
ја
чак
и
сам
дуг
хтети
одрицати
,
што
се
поуздано
моћи
претпоставити
долазак
онај
поручити
двојица
трговчић
,
који
јесам
,
каца
видити
,
одигравати
жалосну
улога
вајни
неки
сведок
!
“
...
.
—
„
А
,
тај
Божа
сачувати
!
“
прекинути
он
Сима
.
—
„
на
последак
“
,
завршити
Коста
,
ствар
јесам
и
сувише
јасан
,
а
да
бити
требати
о
она
још
и
даље
говорити
.
имати
само
после
сав
овај
још
једино
за
овај
да
ти
замолити
:
ако
ја
свој
кућа
за
шест
месец
не
узмоћи
повољно
да
продати
,
да
ја
ти
онда
меница
на
нов
шест
месец
,
продужити
.
Што
се
интерес
тицати
платити
колико
јесам
права
!
“
,
—
„
Лепа
,
лепо
!
“
рећи
Сима
,
а
у
себе
овако
мислити
:
—
„
Па
тај
ја
једва
и
чекати
,
па
да
видити
како
се
умести
Сима
за
увреда
да
светити
!
...
после
шест
месец
,
кад
тај
меница
бити
платив
,
онда
хтети
се
тек
видети
,
који
хтети
од
ми
двојица
твој
кућа
да
продавати
!
?
...
.
.
“
Коста
изаћи
из
Симин
радња
,
рећи
он
:
„
С
бог
!
“
,
на
што
Сима
са
,
исти
одговорити
,
но
овај
пут
,
не
руковати
се
овај
два
стар
ортак
и
бивши
пријатељ
.
грудати
земља
.
Још
онај
исти
вече
,
кад
јесам
Миливоје
на
бојиште
сахранити
,
сести
јесам
Љубомир
,
па
у
шатор
пољски
болница
спрам
свећица
написати
Сокица
тужан
писма
о
несрећа
на
Три-ушима
.
писма
јесам
Сокица
добити
тек
петога
дан
.
онај
јесам
гласити
:
„
Драга
мој
Сокица
,
ја
јесам
жив
убити
.
овде
се
догодити
страшан
несрећа
,
који
јесам
за
ми
преголем
удар
,
а
за
наш
јадан
Даница
тај
јесам
страшан
гром
који
поражавати
!
Наш
јадан
Миливоје
,
дичан
побратим
мој
,
достојан
заручник
Даничин
,
јесам
више
међу
жив
,
но
на
други
,
добар
свет
.
он
јесам
погинути
данас
,
око
пола
три
сахат
по
подне
,
од
непријатељски
граната
,
а
сахранити
он
пред
сумрак
,
на
исти
место
,
где
јесам
пасти
.
ту
он
подигнути
и
споменик
од
нагомилан
камење
.
спрема
Даница
за
овај
на
начин
,
који
ти
сам
мислити
,
да
хтети
бити
згодан
.
за
који
дан
стајаћи
тај
већ
и
у
новина
,
па
се
бојити
,
да
Даница
не
сазнати
за
овај
још
пре
,
него
што
тај
од
ти
чути
.
тада
бити
се
моћи
догодити
још
и
други
какав
несрећа
.
тај
Даница
добро
познавати
.
ти
знати
,
колико
она
цена
овај
живот
.
с
тај
,
гледати
,
па
да
што
пре
к
она
отићи
,
па
да
јесам
уз
припомоћ
њен
родитељ
(
који
хтети
тај
раније
саопштити
)
савладати
,
умирити
и
утешити
.
ја
ти
сада
не
моћи
,
по
сав
обичај
мало
више
да
писати
,
јер
јесам
код
ми
настати
велик
и
мучан
посао
,
а
уз
тај
јесам
неки
журба
и
мука
,
на
сав
страна
,
да
ја
се
готово
чинити
,
да
хтети
се
канда
брзо
вратити
онамо
,
од
куда
јесам
и
доћи
.
деца
наш
поздрав
и
ижљубити
за
ја
.
@card@
.
новембар
@card@
.
у
вече
на
Три-ушима
.
твој
Љубомир
Сокица
јесам
оквасити
врео
суза
свој
овај
тужан
писма
,
па
се
час
пре
опремити
и
отићи
до
Даница
.
бити
јесам
тај
око
четири
сахат
по
подне
.
дан
јесам
бити
суморан
,
облачан
.
Сокица
јесам
већ
стигнути
до
кућа
Даничин
,
но
како
се
зачудити
,
кад
видити
да
јесам
капија
њихов
широм
отворен
.
тај
јесам
бити
никад
обичај
код
Недељковићев
на
против
,
кад
јесам
неки
хтети
у
њихов
кућа
да
ући
морати
јесам
звонити
с
поље
.
Сокица
спопасти
неки
зебња
.
она
ући
кроз
капија
,
и
поћи
даље
.
врата
од
ходник
,
бити
исто
тако
широм
отворен
.
у
он
ни
живити
дух
.
немати
млад
да
туда
пролазити
.
Сокица
закуцати
на
врата
од
предсобље
.
ники
се
не
одзивати
.
она
закуцати
мало
јаче
,
па
још
једанпут
,
па
и
по
трећи
пут
,
но
одзивати
немати
.
пробати
да
ли
јесам
врата
закључати
,
но
брзо
се
уверити
,
да
јесам
,
јер
она
јесам
лако
отворити
.
у
предсобље
опет
ники
.
она
поћи
даље
.
кад
јесам
закуцати
на
врата
од
први
побочан
соб
,
не
бити
одзивати
.
са
резолутност
,
који
постајати
,
кад
се
страх
и
радозналост
помешати
,
ући
она
у
овај
соб
,
па
кад
ни
овде
ники
не
затећи
,
упутити
се
са
појак
одлучност
у
други
,
до
овај
.
тек
из
тај
средњи
соб
приметити
Сокица
Недељковић
,
где
у
свој
кабинет
,
у
који
се
кроз
овај
соб
улазити
,
и
који
бити
у
угао
кућа
,
седити
украј
свој
велик
писаћи
сто
.
Недељковић
изгледати
погружити
.
глава
бити
затурити
у
рука
,
који
јесам
о
сто
одупрео
.
поглед
његов
падати
права
на
патос
.
Сокица
он
се
приближити
и
назвати
бог
.
он
устати
,
руковати
се
с
она
,
па
затим
примакнути
један
фотеља
украј
себе
,
и
понудити
Сокица
,
да
сести
.
но
овај
,
пре
но
што
тај
учинити
,
бацити
летимичан
поглед
на
околина
соб
,
тражити
непрестано
Даница
,
па
кад
јесам
у
усти
мах
одиста
спазити
,
Сокица
се
готово
скаменити
!
...
пред
њен
очи
појавити
се
призор
,
због
који
Сокица
пребледети
,
и
просути
крупан
суза
.
у
дубина
кабинет
,
близу
велик
прозор
,
а
бити
само
један
у
овај
одаја
,
седети
јесам
Даница
,
завалити
на
канабе
.
у
десни
рука
држати
јесам
грчевито
стиснут
бео
марама
.
ту
исти
рука
наслонити
јесам
на
материн
рам
,
који
седити
крај
она
,
уплакан
и
тужан
.
с
лев
,
до
Даница
,
спазити
Сокица
госпођа
Радосављевићка
,
који
тихо
јецати
.
сав
три
бити
у
црнина
!
оба
госпођа
,
кад
спазити
Сокица
,
климнути
глава
,
у
знак
поздрав
,
а
Даница
полако
устати
,
ти
пресрести
Сокица
,
који
она
поћи
,
загрлити
јесам
,
и
спустити
свој
глава
на
Сокицино
рам
.
—
„
ти
јесам
ваљда
доћи
,
да
ја
јавити
,
а
ја
ето
већ
на
мој
грдан
несрећа
,
знати
све
!
“
рећи
она
Даница
тихо
,
затим
се
гласно
заплакати
,
и
од
једном
почети
да
се
заносити
.
оба
госпођа
прискочити
,
тај
јесам
прихватити
и
посадити
на
стар
место
.
Мата
дохватити
с
прозор
стакло
са
сирће
и
ружин
цвет
,
те
он
поднети
Даница
,
да
он
омирисати
.
Сокица
запрепастити
не
моћи
ни
један
реч
изговорити
,
па
збуњено
погледати
час
на
овај
група
,
час
на
Даничин
отац
.
он
јесам
разумеде
.
Недељковић
се
махати
за
џеп
,
из
ко
извадити
танак
хартија
,
на
који
бити
и
наштампан
и
писан
,
тај
јесам
пружити
Сокица
.
тај
јесам
бити
телеграм
о
смрт
Миливојев
.
послати
он
јесам
један
виши
официр
госпођа
Радосављевићка
,
и
тај
овај
повод
:
кад
јесам
поћи
на
граница
,
онда
јесам
госпођа
Радосављевићка
,
кум
и
помајка
Миливојев
,
молити
овај
официр
,
да
за
случај
болест
или
какав
непријатност
Миливојев
она
одмах
о
тај
извести
,
и
да
бити
Миливоје
у
општи
на
рука
,
ако
бити
он
што
затребати
.
на
жалост
,
овај
честит
официр
,
који
јесам
бити
у
ВИИ
пук
,
заједно
са
Миливоје
и
Љубомир
,
с
који
јесам
делити
добро
и
зло
,
морати
јесам
баш
тај
тежак
и
грозан
комисион
да
извршити
,
на
који
ни
он
,
ни
добар
помајка
ни
слутилу
јесам
.
Чим
јесам
Радосављевићка
добити
овај
телеграм
,
она
јесам
одмах
депеша
тражити
,
да
се
мртво
тело
пренети
у
Београд
о
њен
трошак
,
но
на
тај
се
под
онај
околност
на
Три-ушима
јесам
моћи
ни
помишљати
.
доцни
дан
,
бити
јесам
тај
управо
сасвим
немогуће
,
јер
јесам
непријатељ
освојити
сав
положај
до
Пирот
.
Радосављевићка
јесам
добити
депеша
о
смрт
Миливојев
,
на
три
дан
раније
,
но
што
јесам
Сокица
писма
Љубомиров
стигнути
,
али
јесам
она
тек
данас
пре
подне
саопштити
Даница
и
њен
родитељ
,
и
тај
на
штедљив
начин
,
причати
испрва
,
да
јесам
само
ранити
,
док
јесам
,
напослетку
,
полако
цео
несрећан
вест
исказати
.
Што
она
тај
јесам
одмах
саопштити
,
чим
она
јесам
јавити
бити
,
извинити
се
тај
,
што
се
поуздано
надати
,
да
хтети
се
мртво
тело
моћи
овамо
пренети
,
па
јесам
за
тај
чекати
.
цео
данашњи
дан
јесам
она
овде
код
Недељковићев
,
тешити
она
како
јесам
боље
моћи
и
сам
неутешена
.
у
кућа
се
цео
дан
ништа
окусити
јесам
,
само
се
нарицати
и
јадати
.
Сокица
читати
телеграм
и
плакати
,
затим
се
махати
у
недра
,
извадити
мужевљев
писма
и
пружити
он
Недељковић
.
кад
он
јесам
овај
прочитати
,
он
полако
рећи
Сокица
,
да
не
бити
Даница
чути
:
—
„
господин
Љубомир
имати
потпуно
права
.
ја
морати
заиста
бити
веома
обазрив
,
и
живо
мотрити
на
Даница
.
ви
хтети
ја
јако
обвезати
,
ако
пристати
,
да
остати
код
ми
за
неки
време
,
па
да
јесам
вазда
уз
она
.
ја
хтети
јесам
отићи
ваш
кућа
,
да
ви
деца
довести
,
а
квартир
хтети
Ваш
добро
закључати
.
код
ми
,
као
што
видити
,
имати
,
толико
простор
,
да
бити
моћи
рахат
још
два
породица
с
ми
живети
.
у
осталом
,
ви
јесам
са
деца
потпуно
наш
гостити
.
остати
дакле
сав
донде
,
док
ви
се
муж
не
вратити
.
ја
ви
у
име
сав
,
најискреније
молити
,
да
ми
тај
не
одрећи
“
.
Сокица
изјавити
,
да
на
тај
драговољно
пристајати
,
услед
шта
Недељковић
с
место
устати
,
изјавити
она
тихо
,
да
ићи
по
њен
деца
.
Недељковић
изаћи
на
улица
,
па
како
у
близина
бити
постајати
фијакер
,
узети
један
простран
,
и
упутити
се
Сокицином
стати
.
у
кабинет
јесам
сав
ћутало
.
у
велик
,
бео
порцелански
пећ
пуцкати
јесам
сув
врљика
,
кад
јаче
,
кад
слаб
.
на
поље
се
земља
белило
од
снег
,
који
падати
у
разнолик
звездица
.
Даница
бити
још
непрестано
у
занос
.
у
један
мах
отворити
она
свој
велик
и
сузне
очи
,
па
посматрати
анђео
,
насликати
међу
бео
и
црвен
ружа
на
плафон
,
рећи
испрекидано
:
—
„
небо
имати
свој
звезда
...
руж
имати
сав
мирис
...
славуј
имати
сав
глас
...
а
ја
јесам
имати
он
!
.
.
небо
не
хтети
свој
звезда
никад
изгубити
...
руж
пропадати
заједно
са
свој
мирис
...
кад
угинути
славуј
,
изумирати
с
он
и
глас
он
...
.
само
ја
јадан
жив
без
он
!
...
Миливоје
,
небо
мој
!
...
.
ружа
мој
!
...
славуј
мој
!
...
твој
ти
јесам
Даница
изневерити
!
“
за
овај
нада
поново
у
занос
.
нунати
два
месец
бавити
се
већ
Сокица
,
као
гошћа
са
деца
,
у
Недељковићев
кућа
.
Сокица
јесам
бити
прав
мелем
за
Даничин
болан
душа
.
Пређа
се
она
два
јесам
познавати
.
тек
од
веридба
са
Миливоје
настати
јесам
њихов
веза
,
који
јесам
сваки
дан
сав
тесан
бивати
,
а
у
овај
тежак
време
спојити
јесам
се
њин
дух
потпуно
.
Сокица
јесам
имати
тако
високо
образовање
као
Даница
,
али
јесам
боље
познавати
практичан
страна
живот
,
тај
јесам
тај
много
припомоћи
,
да
се
Даница
дати
поучавати
у
трпљење
искушење
,
у
који
људи
тако
често
западати
.
она
јесам
причати
Даница
о
себе
,
о
разним
Љубомиров
невоља
,
и
о
многи
други
породица
и
њихов
страдање
.
који
тај
,
а
који
опет
Сокичина
мио
дечица
,
са
који
се
Даница
посведневно
бавити
,
учинити
јесам
,
тај
јесам
она
очувати
свест
и
долазити
сваки
дан
сав
више
себе
.
Недељковић
и
жена
он
благосиљати
јесам
Сокица
,
и
њен
долазак
.
она
и
њен
деца
бити
јесам
стожер
око
који
се
цео
домаћи
живот
Недељковићев
обртати
.
тај
јесам
паралисати
туг
бар
у
толико
,
у
колико
јесам
она
свести
у
обичан
граница
људски
жалост
,
те
она
се
отети
мах
,
са
који
јесам
у
почетак
хтети
несрећан
Даница
да
,
захватити
,
и
бацити
у
неизлечимо
лудило
.
кад
се
навршити
већ
и
три
месец
дан
,
одкад
јесам
Сокица
у
кућа
Недељковићев
доћи
,
вратити
се
Љубомир
из
војска
,
пошто
се
овај
несрећан
рат
,
кобан
по
оба
страна
,
свршити
.
из
писмо
Сокичиних
бити
јесам
Љубомир
известити
где
јесам
она
,
и
какав
задатак
имати
код
Недељковићев
,
па
он
јесам
веома
мило
бити
,
што
јесам
с
један
страна
Сокица
поклонити
толики
пажња
,
а
с
други
,
што
јесам
Сокица
извршити
сав
задатак
онако
,
како
јесам
тај
требати
учинити
према
драг
успомена
на
мио
он
побратим
.
у
срце
здрав
и
свестан
Даница
сачувати
се
најбоље
,
до
смрт
,
трајан
спомен
на
мио
заручник
.
у
тај
срце
живети
Миливоје
и
даље
.
с
тај
јесам
бити
веома
мудро
очувати
овај
срце
.
Љубомир
јесам
по
долазак
са
железница
права
отићи
Недељковићев
,
где
јесам
загрлити
свој
Сокица
и
деца
,
а
Даница
и
њен
родитељ
тешити
јесам
,
како
јесам
боље
моћи
.
Даница
он
јесам
одмах
,
чим
јесам
стигнути
,
запитати
,
е
да
ли
јесам
бар
какав
год
спомен
са
Миливојев
гроб
понети
,
нашто
се
Љубомир
махати
за
џеп
,
тај
извадити
груда
земља
,
и
предати
јесам
Даница
са
овај
реч
:
—
„
То
јесам
сав
што
јесам
моћи
донети
.
у
овај
земља
почивати
његов
тело
.
на
овај
земља
јесам
он
пасти
,
кад
он
јесам
парац
од
граната
погодити
.
у
овај
земља
имати
његов
крв
!
“
...
Даница
примити
и
разгледати
овај
груда
;
пољубити
јесам
,
просути
суза
,
и
рећи
дршћући
глас
:
—
„
Тешка
јесам
,
овај
земља
,
за
његов
млад
груда
.
Тешка
јесам
и
мој
срце
,
који
јесам
притиснути
,
па
опет
,
како
бити
ја
срећан
и
утешен
бити
,
кад
бити
ти
сада
постати
наш
заједнички
покривало
!
.
.
свет
земља
!
...
чувати
ти
и
неговати
,
залевати
ти
мој
топлим
суза
,
докле
год
живети
узморати
.
у
ти
хтети
да
усадити
бео
крин
,
који
хтети
душа
његов
облетати
дању
и
ноћу
.
тај
цветак
,
који
јесам
он
у
живот
толико
волети
,
причати
ја
о
он
,
док
не
доћи
на
последак
онај
блажити
час
,
који
хтети
ми
на
свагда
сјединити
!
“
.
.
исти
дан
завршити
се
гостопримство
Сокичино
,
те
она
са
Љубомир
и
деца
,
после
заједнички
обеда
код
Недељковићев
,
отићи
и
наместити
се
опет
у
свој
кућа
.
од
тада
,
па
сваки
дан
,
или
бити
Даница
доћи
Сокица
,
или
овај
она
.
Живеле
јесам
баш
као
два
добар
родити
сестра
.
Жртва
.
у
овај
дан
седити
Сима
Богатић
свагда
веома
расположен
у
свој
комптоару
.
он
се
дивити
вишој
промислити
,
који
јесам
сав
тај
тако
добро
у
свет
удесити
,
да
капитал
свагда
побеђивати
и
пресуђивати
.
његов
супарник
легати
у
гроб
,
а
живети
бити
насигурно
и
данас
још
,
мислити
Сима
,
да
јесам
бити
обичан
сиромашак
.
богат
људи
и
богаташки
син
ретко
ићи
у
рат
или
се
бар
не
слати
на
опасан
место
.
сав
тај
знати
Сима
из
свој
рођеног
искуство
.
кад
се
наплаћивати
порез
,
чиновник
се
она
одмах
одбијати
од
плата
;
сиротиња
,
који
нем
служба
продавати
се
јастук
испод
глава
;
само
богаташ
не
смести
ники
да
дирати
.
он
плаћати
кад
хтети
!
...
кад
понеки
сиромашак
,
са
свој
неколик
грош
,
метати
на
лутрија
,
или
сести
из
очајање
да
се
коцкати
,
што
јесам
готово
тај
исто
,
немати
зар
други
начин
,
да
што
зарадити
,
онда
он
добијати
надимак
:
„
коцкар
“
,
а
богаташ
се
за
исти
порок
придавати
звучан
име
:
„
банкер
“
!
...
Богаташ
смести
да
се
опијати
и
прав
неред
по
гостионица
.
за
он
се
онда
казати
:
„
да
јесам
мало
весео
“
,
а
кад
тај
сиромах
учинити
,
он
избацивати
на
поље
и
терати
у
полиција
.
ники
јесам
ники
крив
,
што
јесам
богат
,
размишљати
Сима
даље
,
за
тај
требати
дар
,
па
ко
јесам
крив
онај
,
што
он
немати
,
или
онај
,
што
свој
наследство
профућкавати
?
!
...
разумети
се
,
сиротиња
имати
дар
за
наука
и
леп
вештина
,
па
отуда
она
и
владати
уман
капитал
,
но
колико
тај
данас
у
српски
свет
вредити
,
видити
сваки
дан
,
кад
пресрести
какав
српски
уметник
или
песник
.
ако
јесам
лепо
одевен
,
онда
јесам
насигурно
остати
кројач
дужан
,
а
ако
јесам
похабати
,
онда
јесам
изгубити
сваки
кредит
.
имати
додуше
у
овај
изузетак
,
али
тај
јесам
или
пуки
случајност
,
или
тако
зван
аљкавост
.
Уопште
се
казати
:
„
одело
не
прав
човек
“
,
па
опет
јесам
тај
данас
готово
једино
мерило
,
по
који
се
код
образован
људи
одређивати
имовни
стање
.
онај
сиромашак
,
који
леп
одело
заваравати
свет
,
не
моћи
дуго
он
да
се
одржати
.
тај
трајати
само
за
известан
време
,
до
први
масница
,
из
који
после
и
не
излазити
.
на
жалост
,
сав
овај
расматрање
Симин
у
главном
јесам
истинит
.
дефиниција
о
тај
богаташки
јесам
триумф
.
само
она
једина
дефиниција
Симин
,
по
који
за
богаство
требати
дар
,
скроз
јесам
цинички
.
Друштвена
несрећа
баш
легати
у
тај
,
што
се
подле
и
низак
ствар
,
помоћу
који
се
у
данашњи
време
обично
долазити
до
богаство
,
крстити
онај
угледан
,
богодан
назив
:
„
дар
!
“
дар
јесам
чедо
божанство
и
муза
;
он
јесам
оно
више
надахнути
вечан
истина
и
братски
љубав
.
дар
јесам
дестилација
душа
и
срце
;
никад
и
ништа
непомућен
извор
искреност
и
поштење
.
мало
он
имати
на
свет
;
веома
мало
међу
људи
.
онај
пламен
сунце
на
небо
,
који
ми
јесам
живот
дати
,
и
без
ко
бити
наш
планета
с
место
постати
неископани
гроб
,
за
цео
се
стидити
свој
пород
,
гледати
доле
на
свој
чедо
,
на
земља
,
и
на
свој
унучад
,
на
људи
,
међу
који
„
нем
љубав
!
“
као
што
рећи
неумрли
Јакшић
.
на
вал
мржња
,
пакост
и
превара
,
тај
општи
светски
потоп
,
лутати
тамо
амо
,
нов
брод
нојев
,
у
који
јесам
сачувати
голубији
љубав
,
благост
и
врлина
.
у
тај
јесам
брод
онај
изузетак
,
на
који
остајати
,
да
обновити
овај
свет
,
кад
се
сасушити
мора
зло
.
тај
јесам
омладина
,
узданица
наш
!
.
.
Сима
Богатић
радосно
трти
рука
,
јер
добро
познавати
време
,
у
ко
живити
.
он
јесам
сигуран
,
да
Коста
Недељковић
не
моћи
продати
свој
кућа
по
цена
,
јер
се
већ
на
сав
страна
рашчути
,
да
јесам
Коста
пропасти
са
свој
трговина
.
Сима
тај
годити
,
јер
сав
тај
ићи
упоредо
са
његов
нов
намера
и
изглед
.
—
„
пре
Сливница
“
,
говорити
Сима
јесам
себе
,
„
трајати
јесам
још
жесток
рат
,
сад
јесам
ето
настати
већ
примирје
!
“
на
овај
сав
сарказам
смејати
се
Сима
толико
,
да
јесам
он
вилица
заболети
.
за
који
дан
,
па
хтети
да
се
навршити
шест
месец
,
време
,
у
ко
требати
Коста
да
исплатити
свој
меница
.
он
долазити
к
Сима
,
да
продужити
меница
и
интерес
платити
.
Коста
зепсти
у
срце
,
јер
се
боја
освета
Симин
,
но
овај
махна
само
рука
,
на
рећи
:
„
Лака
хтети
човек
,
оставити
тај
сад
!
“
.
.
Сима
се
преобразити
,
но
Коста
стрепити
од
овај
промена
.
дуг
јесам
Сима
интабулисати
на
кућа
,
јер
се
у
неки
поглед
још
тада
надати
,
да
од
онај
војска
,
који
јесам
поћи
против
Бугарин
,
не
хтети
баш
сав
кућа
вратити
,
па
као
мислити
,
да
јесам
умесно
одмах
се
мразити
.
он
јесам
погодити
,
баш
као
што
јесам
граната
погодити
несрећан
Миливоје
.
кад
јесам
прошли
и
други
шест
месец
,
Коста
опет
долазити
Сима
ради
продужење
меница
,
а
овај
он
постављати
алтернатива
:
—
„
Даница
или
стечај
!
“
—
„
ако
јесам
вољан
,
рећи
Сима
,
да
ти
постати
зет
,
па
ако
на
тај
и
Даница
пристајати
,
сав
хтети
бити
заборавити
.
меница
поништавати
,
а
позајмљивати
тај
нов
три
хиљада
дукат
,
па
трговати
с
она
поново
,
како
хтети
.
ни
за
овај
нов
дуг
не
тражити
писмен
,
нити
хтети
он
икад
тражити
.
Отплаћуј
он
како
моћи
.
сад
,
воља
тај
јесам
овако
,
па
да
бити
мир
и
љубав
,
или
онако
,
па
да
ти
отворити
стечај
!
“
Коста
уздисати
;
пробијати
он
седам
зној
;
тражити
да
се
размислити
.
на
последак
,
ипак
молити
Сима
за
продужење
последњи
сталан
рок
.
Сима
се
само
смешити
,
па
понављати
алтернатива
.
Коста
изјављивати
,
да
он
јесам
господар
од
Даничин
рука
,
а
напомињати
и
жалосне
прилика
у
кућа
.
на
овај
он
Сима
примећивати
,
да
јесам
време
добар
лекар
!
...
Коста
ићи
кућа
,
а
пут
премишљати
о
Симин
резолуција
.
он
бити
сад
као
и
пристати
,
да
он
Сима
бити
зет
.
бити
јесам
време
,
кад
јесам
пристајати
,
да
тај
когод
други
бити
осим
Сима
.
но
да
,
доцније
,
она
сцена
у
врт
спрам
месечина
,
па
његов
родитељски
срце
!
...
али
сад
ето
опет
...
Миливоје
умрети
,
па
девојка
требати
да
се
удати
,
али
ко
знати
?
...
размишљати
Коста
,
хтети
ли
она
сад
у
општи
да
се
удати
?
...
тај
тек
јесам
година
дан
проћи
!
...
на
последак
изглед
,
као
да
јесам
Сима
вољан
,
да
и
дуже
чекати
,
јер
он
оно
рећи
:
„
време
јесам
добар
лекар
!
“
питање
јесам
сад
само
,
који
он
време
управо
мислити
,
да
ли
онај
пре
,
или
после
венчање
?
...
у
таки
мисао
,
стигнути
Коста
до
гостионица
код
„
Руски
Цар
.
“
одкад
јесам
Миливоје
умрети
,
Коста
,
због
кућеван
жалост
,
јесам
нигде
свраћати
на
пива
,
него
он
се
онај
кућа
доносити
,
а
сад
,
бити
јесам
већ
превалити
подне
,
свратити
он
у
овај
гостионица
,
више
ради
тај
,
да
се
мало
прибрати
,
но
ради
жеђ
,
који
он
јесам
,
узгред
рећи
,
ипак
доста
мучити
,
јер
он
јесам
Сима
са
свој
разговор
прилично
зној
истерати
.
уз
тај
ваљати
он
јесам
код
кућа
о
сав
тај
још
и
са
жена
разговарати
,
па
јесам
намислити
,
да
се
као
мало
спремити
за
тај
тугаљив
разговор
.
но
чим
се
присетити
,
да
ту
тек
Даница
имати
свој
завршан
реч
,
он
,
седати
за
сто
у
гостионица
,
доста
гласно
викнути
:
—
„
тај
тај
апсолутно
никад
бити
не
моћи
!
“
да
јесам
гост
,
који
за
исти
сто
читати
новина
и
овај
заклонити
бити
,
новина
уклонити
и
Коста
зачудити
погледати
,
мислити
зар
,
да
он
јесам
Коста
ословити
.
на
овај
се
обојити
погледати
,
поздравити
,
и
—
руковати
.
гост
тај
бити
јесам
Петар
Радосављевић
.
дуг
време
јесам
се
они
видети
;
управо
од
онај
време
,
откад
се
прочути
,
да
јесам
Коста
сасвим
посрнути
са
иметак
,
и
да
јесам
радња
други
,
испод
рука
,
јефтин
продати
.
за
тај
време
јесам
ии
Петров
жена
долазити
више
Недељковићев
.
тај
се
не
требати
ни
чудити
.
сав
знати
да
јесам
тако
међу
људи
,
а
и
српски
пословица
лепо
казати
:
„
нестати
благо
,
нестати
пријатељ
!
“
сад
сигурно
не
бити
ни
Петров
жена
дати
што
од
приход
са
свој
спахилук
у
Румунија
.
онај
јесам
,
да
јесам
кумче
умрети
,
но
Даница
јесам
још
жив
,
који
јесам
она
тако
неизмерно
волети
,
и
на
који
бити
сад
требати
и
Миливојев
део
симпатија
да
прећи
.
али
сав
бадава
!
.
.
милица
овај
не
падати
никако
на
памет
!
...
и
код
овај
ми
поучавати
други
леп
српски
пословица
,
који
велим
:
„
што
даље
од
очи
,
даље
од
срце
!
“
...
Помоћ
се
обично
онда
нудити
,
кад
знати
,
да
јесам
понудити
не
требати
,
или
јесам
не
моћи
да
примити
.
Коста
и
Петар
пити
пива
и
разговарати
се
.
Петар
он
питати
откуда
ићи
,
а
Коста
он
причати
о
свој
мука
са
Сима
.
Коста
он
искрено
и
отворено
испричати
цео
ствар
,
јер
знати
,
да
јесам
Петар
дискретан
човек
,
а
у
неки
поглед
рад
јесам
и
Петар
да
изазов
,
не
бити
ли
он
сад
он
спасти
.
од
Петар
бити
Коста
сада
веома
радо
примити
помоћ
.
но
тај
више
не
ићи
.
пропао
трговац
не
хтети
да
помоћи
више
ни
родити
брат
.
такав
јесам
судба
његов
.
остајати
он
само
још
,
да
,
или
бити
сензал
,
или
да
мољакати
онај
,
који
јесам
прећи
он
са
страхопоштовање
капа
скидати
,
да
он
наместити
за
какав
мањег
општински
чиновник
.
Петар
он
саветовати
да
дати
Даница
за
Сима
,
па
хтети
бити
спасен
и
срећан
човек
.
Што
Даница
бајаги
не
хтети
,
тај
јесам
,
велим
он
,
само
„
малзафларије
“
.
јесам
ни
његов
жена
поћи
за
он
из
љубав
,
па
шта
она
фалити
?
!
.
.
скоро
сваки
девојка
имати
пре
удадба
по
неки
мања
или
велик
роман
,
који
пребол
,
и
од
који
се
излечити
,
кад
се
удати
за
свој
прав
суђен
.
Петар
подсетити
још
Коста
,
како
јесам
недавно
читати
сафир
,
па
како
тамо
на
један
место
стајати
,
да
први
девојачки
љубав
и
јесам
ништа
други
,
до
она
први
вод
,
који
се
празан
бура
испрати
,
како
хтети
за
овај
,
да
доћи
она
права
течност
,
који
јесам
одредити
.
Петар
,
код
овај
разговор
са
Коста
,
не
хтети
чак
ни
да
јесам
довољно
озбиљан
,
но
непрестано
приклапати
,
и
запиткивати
Коста
за
сасвим
други
ствар
,
који
и
не
спадати
овамо
.
Богаташи
јесам
увек
такав
према
невољник
.
они
се
титрати
са
туђ
мука
,
јер
она
тај
чинити
забава
.
„
Сит
гладан
не
веровати
!
“
Коста
видити
,
да
се
са
Петар
не
хтети
помоћи
,
па
зато
устати
,
платити
свој
пива
,
опростити
се
,
и
отићи
кућа
.
но
онде
сад
јесам
више
онако
,
као
што
јесам
пре
бити
.
назив
„
пун
кућа
“
,
јесам
се
нихати
подударати
са
прав
стање
њен
.
кад
се
живити
од
готовина
,
онда
се
живот
проводити
у
зебња
,
а
кад
се
немати
више
ни
готовина
него
се
непрестано
позајмљивати
,
а
конто
неки
продаја
,
као
што
јесам
тај
случај
сада
код
Коста
,
онда
се
такав
живот
звати
патнички
,
јер
позајмица
ићи
с
натега
,
па
обично
баш
онда
омахнути
,
кад
јесам
човек
велик
нужда
.
Перса
,
као
домаћица
,
тај
највише
осећати
.
навикнути
на
вазда
пун
кућа
,
постати
јесам
сада
у
овај
оскудица
нервозан
.
Млађа
више
не
моћи
да
држати
,
па
већ
по
одавно
,
све
теже
и
лакше
посао
,
радити
она
два
,
она
и
Даница
.
стање
несносно
,
живот
патнички
,
будућност
страшан
!
...
кад
јесам
Коста
свој
жена
саопштити
одлука
Симин
,
овај
се
јесам
ни
мало
промишљати
,
но
јесам
одмах
отворено
пристати
,
да
се
Даница
удати
за
Сима
.
—
„
Шта
друго
и
да
чинити
?
“
рећи
она
Коста
,
„
зар
у
наш
староста
да
кукати
за
парче
хлеб
;
зар
сада
,
кад
ми
највише
нега
требати
,
да
тражити
од
онај
милостиња
,
од
који
јесам
досад
увек
добар
бити
?
Симин
јесам
понуда
сјајан
!
...
ја
тек
сад
почињати
увиђати
,
да
тај
баш
јесам
рђав
човек
.
па
рећи
јесам
,
зар
имати
на
овај
свет
још
неки
,
који
бити
ти
толико
учинити
?
ето
ја
причати
јесам
,
како
се
Петар
понашати
,
а
и
Милица
ми
никад
више
немати
,
а
овамо
ја
прећи
нудити
читав
спахилук
!
...
но
тако
јесам
,
дабоме
,
данас
у
свет
.
давати
се
само
тамо
,
где
се
имати
,
а
од
пострадао
људи
бегати
цео
свет
!
...
са
Даница
имати
још
понајвећу
мука
.
она
мрзети
Сима
из
дубина
дух
.
мрско
она
јесам
и
само
име
његов
.
но
полако
само
,
па
хтети
се
ваљда
и
она
окренути
.
оставити
ти
тај
само
ја
!
“
Коста
дати
жена
у
сав
за
права
,
па
се
чисто
зарадовати
,
што
он
јесам
жена
примити
сам
на
себе
тај
тежак
задатак
,
да
Даница
обрлатити
.
Даничин
ум
,
карактер
,
и
њен
напаћен
душа
,
улевати
јесам
у
отац
толико
респект
,
да
он
јесам
и
јесам
осећати
у
себе
тај
подобност
и
смелост
,
да
јесам
за
овај
ословити
.
Међутим
разборит
Даница
,
мотрити
јесам
на
сав
овај
пажљив
ока
.
невоља
њен
родитељ
бити
јесам
за
она
једини
предмет
,
о
ко
јесам
она
размишљати
дан
,
ноћ
.
да
бити
спасти
кућа
од
оскудица
,
који
постајати
сваки
дан
сав
веће
,
изјавити
јесам
Даница
,
једном
о
ручак
,
родитељ
,
да
јесам
вољан
давати
час
из
стран
језик
и
музика
,
но
отац
,
поносит
на
дојакошњи
углед
сав
,
и
навикнути
на
независан
положај
породица
он
,
згранути
се
на
овај
,
изјавити
,
да
хтети
се
пре
убити
,
но
што
хтети
овај
дозволити
.
Даница
затим
предложити
,
да
шити
у
кућа
бео
шав
за
трговина
,
па
да
се
тај
преко
Сокица
уновчити
,
но
овај
опет
не
дати
мати
,
тврдити
,
да
хтети
се
и
овај
брзо
сазнати
,
па
јесам
тај
онда
још
велик
брука
и
срамота
!
.
.
у
далек
овај
породичан
разговор
,
истрчати
се
мати
,
па
споменути
Сима
.
Даница
на
овај
само
заћутати
.
Мата
охрабрити
овај
ћутање
,
шта
се
најмање
надати
,
испричати
она
цео
Симин
порука
.
за
сав
тај
време
читати
јесам
Коста
новина
,
заклонити
она
свој
лице
.
кад
јесам
мати
,
у
згодан
тренутак
,
запитати
Даница
,
да
ли
јесам
вољан
,
да
поћи
за
Сима
,
додавати
,
да
хтети
тај
бити
њихов
општи
спас
,
насмехнути
се
Даница
само
,
и
на
сав
одмах
пристати
.
ни
једном
једином
реч
јесам
се
противити
.
но
у
осмех
Даничин
бити
изразити
такав
бол
,
од
који
јесам
срце
материн
задрхтати
.
она
плах
туг
,
који
бити
исписати
на
леп
лице
Даничин
,
добити
неки
виши
,
божанствен
,
управо
светитељски
израз
.
Мата
поруменити
.
она
видити
и
познати
жртва
.
отац
изаћи
нагло
из
соб
,
не
бити
ли
икако
сакрити
свој
суза
.
кад
јесам
у
скоро
Сокица
посетити
Даница
,
па
се
изненадити
њен
саопштење
о
удадба
,
рећи
јесам
она
Даница
.
—
„
моћи
тај
сав
да
се
чудити
.
ја
јесам
више
она
Даница
,
који
јесам
прећи
бити
.
за
ја
јесам
овај
садањи
,
а
и
потоњи
живот
,
само
један
дужност
према
родитељ
.
зар
ја
да
заборавити
на
онај
узвишен
прелом
очев
у
башта
,
кад
ми
јесам
благословити
и
ја
срећа
донети
?
он
јесам
жртвовати
тај
мој
срећа
,
све
што
јесам
имати
:
углед
трговачки
,
свој
амбиција
и
свој
имање
.
он
јесам
жртвовати
себе
и
мајка
,
за
ја
.
зато
хтети
ја
сада
да
се
жртвовати
за
она
.
тај
ја
и
тако
само
вегетирати
.
мој
душа
и
мој
срце
сахранити
јесам
заједно
са
Миливоје
,
а
мој
жив
леш
неки
ићи
онамо
,
куд
он
носити
талас
овај
прозаичан
живот
.
ја
више
нити
осећати
,
нити
љубити
.
Сима
Богатић
јесам
за
ја
,
као
и
ма
когод
