ништа,
лако
се
подигнути
.
скупити
мантија
под
пазухо
и
подје
.
позвати
и
Јеврем
.
—
е
баш
јесам
ја
уплашити
,
лопов
један
!
—
рећи
он
пријекорно
,
чим
јесам
одмакнути
од
дјевојка
.
—
Мишљах
:
ево
несрећа
!
...
јесам
ја
драго
ни
у
сан
да
он
снити
,
а
камо
ли
на
јава
да
ја
у
онаки
друштво
ухватити
,
мантија
ли
он
његов
!
—
богме
он
се
сад
и
ја
прибојавати
,
—
дочекати
Јеврем
развучено
,
забацив
рука
на
леђа
.
—
због
Јањићије
почети
јесам
мрзити
и
ја
.
—
јесам
због
Јањићије
,
—
кратко
одговорити
Прокопије
са
пун
увјерење
.
—
него
због
ко
?
—
због
Мара
.
Јеврем
као
да
почети
жуљити
нешто
под
пазухо
.
поправити
копаран
.
—
због
Мара
?
—
запитати
као
узгред
да
не
бити
Прокопије
примијетити
како
се
чудити
и
колико
се
интересовати
.
Прокопије
потврдити
глава
.
—
због
она
хтети
наскоро
оставити
манастир
,
—
додати
озбиљан
.
—
ама
шта
имати
игуман
с
Мара
?
—
запитати
готово
блесаст
.
—
он
бити
ти
истјерати
и
пријести
,
—
дочекати
Прокопије
мекше
,
—
али
јесам
смјети
због
Јањићије
...
А
он
не
смије
ништа
...
ни
митрополит
он
не
смије
ништа
,
јер
...
јер
он
народ
волити
...
—
Па
?
—
Па
јесам
најприје
хтјети
да
ти
завадити
са
Јањићије
,
—
осмјехнути
се
Прокопије
и
погледати
он
преко
раме
.
—
зато
јесам
и
желити
да
баш
ти
украсти
дијета
...
тако
бити
,
мислити
јесам
,
и
кутарисао
се
дијете
и
изазвати
отац
Јањићије
да
ти
избацити
из
манастир
...
Јеврем
занијеми
.
Ишао
јесам
поред
Прокопије
оборен
глава
и
као
размишљати
о
нешта
.
у
ствар
јесам
мислити
ништа
.
толико
јесам
бити
изненадити
и
поразити
да
јесам
ни
моћи
мислити
.
Прокопије
као
да
се
сажалити
на
он
.
спустити
он
рука
на
рам
и
благо
запитати
:
—
А
тај
ништа
поближе
не
знати
о
Мари
?
—
не
знати
,
—
шапатом
одговорити
Јеврем
.
—
Шта
ја
јесам
она
па
да
се
распитивати
?
—
Па
тај
и
не
знати
ништа
,
—
креснути
Прокопије
оштрије
и
лако
он
одгурнути
.
—
она
јесам
,
болан
,
игуман
као
неки
тутор
...
кад
она
отац
умирати
,
зовнути
он
да
он
исповједити
и
препоручити
он
да
се
старати
о
она
...
и
жена
,
Марин
мати
,
наредити
да
у
сав
слушати
игуман
.
Јеврем
,
пажљиво
он
слушати
,
запитати
нестрпљиво
:
—
и
?
...
—
и
игуман
се
тобоже
и
бринути
о
она
док
јесам
бити
дијета
,
—
наставити
Прокопије
и
лијено
пребацити
мантија
под
други
пазухо
.
—
А
кад
јесам
порасти
он
она
наћи
и
младожења
,
некакав
свој
братић
...
полакомити
се
на
имуће
,
па
хтети
да
он
он
братић
добити
...
сав
свој
што
имати
он
хтети
оставити
манастир
,
а
братић
нек
живити
на
женин
гламња
!
Јеврем
он
ухватити
за
рука
и
силом
зауставити
.
—
и
она
он
волити
?
—
запитати
ватрен
.
—
Воли
ли
?
...
—
Ко
хтети
вољети
онај
сметењак
!
—
презриво
избацити
Прокопије
и
опљунути
у
страна
.
—
ситан
јесам
,
кржљав
,
у
џеп
ли
стати
...
смести
,
сплести
...
кад
се
састати
с
она
,
говорити
о
без
,
о
пређа
,
о
плетиво
...
ко
жена
!
—
и
мати
хтети
јесам
силом
удати
?
—
опет
узвикнути
Јеврем
а
већ
не
моћи
да
сакрити
колико
јесам
узбуђен
.
Прокопије
усути
усна
.
—
Мата
слушати
игуман
...
добар
,
стар
жена
који
хтети
да
испунити
завјет
домаћинов
.
—
Што
игуман
рећи
,
она
одобравати
.
и
осврнути
се
:
не
слушати
ли
тко
,
приступити
Јеврем
и
рећи
полугласан
:
—
моћи
мислити
да
он
и
јуче
јесам
наћи
ко
хтети
ти
пратити
и
да
не
знати
за
твој
разговор
са
дјевојка
.
зато
она
и
поручити
мати
да
јесам
не
пуштати
на
ријека
...
зато
јесам
ни
доћи
...
—
поганов
!
—
узвикнути
Јеврем
раздражити
.
—
Осветит
хтети
он
се
осим
ако
не
умрети
.
—
не
хтети
дати
да
се
осветити
,
—
нагласити
Прокопије
повјерљиво
.
—
кроз
који
дан
протјерат
хтети
ти
из
манастир
.
вјеровати
ја
!
...
—Видјет
хтети
,
—
окресати
Јеврем
пркосно
а
очи
он
злобан
сијевнути
.
—
јесам
ја
рђати
па
да
се
тако
пустити
.
и
заћутати
обојица
.
Ишли
јесам
лагано
,
приљубити
један
уз
други
,
кидати
лишће
са
грана
који
она
сметати
на
пут
и
гњечити
он
међу
прст
.
сав
јесам
унаоколо
бити
мирно
и
тихо
.
јасно
се
моћи
чути
како
она
загријати
пијесак
хрштати
под
нога
.
Приближивши
се
манастир
,
обојица
опазити
како
она
усплахирити
Васа
хитати
у
сусрет
.
Размахујући
рука
око
себе
и
угибати
се
ићи
,
клати
се
као
на
штула
.
издаљега
давати
некакав
знак
и
звати
.
—
Трчи
!
Трчи
!
—
викнути
испресијецати
и
отац
Прокопије
некако
пријекорно
погледати
.
—
Тражимо
ти
!
...
Трчи
!
—
Шта
јесам
?
—
запитати
Прокопије
узбуђено
и
одмах
,
као
по
команда
,
потрчати
.
—
зборити
!
—
умрети
отац
Мелентије
!
—
умрети
?
—
умрети
...
бог
да
он
духати
простити
...
звати
:
да
он
опремити
.
Јеврем
се
одавна
надати
оваки
глас
.
не
зачудити
се
нити
узнемирити
.
не
хтјети
ни
потрчати
за
она
,
ни
што
припитати
.
спустити
се
на
камен
поред
чесма
и
замислити
се
.
—
Шта
ли
хтети
бити
ако
ја
игуман
још
данас
избацити
?
—
невесео
запитати
јесам
себе
и
спустити
рука
у
крило
,
заломити
прст
.
—
ако
још
данас
рећи
:
напоље
.
не
хтети
имати
време
ни
да
што
смислити
,
ни
да
се
припремити
на
борба
с
он
...
А
баш
бити
волити
да
он
показати
ко
јесам
и
шта
умити
...
без
помоћ
отац
Јањићије
!
—
Па
се
ударити
по
кољено
и
очајно
зашиштати
:
—
Али
ако
сад
одмах
избацити
?
...
куд
хтети
?
...
Шта
хтети
?
...
опет
зар
по
стар
пут
,
на
стар
патња
?
Пошто
се
смркнути
подигнути
се
и
кренути
ћелија
отац
Мелентије
...
кроз
авлија
се
врзати
три
четири
послужитељ
,
ужурбати
,
смести
,
и
носити
нешто
,
рашчишћавати
.
Шаптали
јесам
међусобно
као
да
се
бој
да
ко
не
разбудити
.
луд
Илинка
,
у
хрпа
дроњак
,
лутати
јесам
наоколо
,
њијати
дијета
на
рука
полугласан
пјевајући
.
некакав
пијан
мајстор
опрућити
се
поред
црквен
праг
,
мрмољити
кроз
сан
и
пригушено
хркати
,
шиштати
.
Јеврем
се
полако
,
као
страховати
да
он
не
опазити
,
провући
у
ћелија
.
застати
покрај
врата
.
поглед
.
на
хром
,
дугачак
сто
који
јесам
прекрити
црн
,
восак
покапан
чоха
,
на
разгуљен
асура
,
лежати
јесам
отац
Мелентије
.
Опружен
,
сав
умотати
у
свој
сур
мантија
,
са
црн
епитрахиљ
низ
прса
,
са
црн
камилавка
на
глава
.
испијен
,
жут
и
свео
лице
прекрити
јесам
ваздух
;
само
стидљиво
провиривати
неколик
бич
кос
и
један
половица
рашчешљати
црн
брада
.
у
мршав
рука
,
прекрштен
на
прса
,
држати
еванђеље
,
стар
и
изломљен
,
и
крупан
жут
бројаница
који
се
спустити
низ
мантија
.
изнад
глава
он
пред
овећом
,
у
сребро
окован
,
икона
,
који
необично
одударати
од
толики
црнина
и
необично
се
блистати
,
горе
ситно
праскати
,
усадити
у
два
тежак
свијећњак
,
неколик
воштаница
.
танак
она
пламен
повијати
се
,
лелујати
,
раскошно
расипати
блијед
и
дрхтав
одсијев
по
зид
,
по
под
,
по
мантија
покојников
,
а
растопљен
восак
слијева
се
у
дуг
златаст
млаз
и
капља
по
чоха
.
кроз
воштаница
провидити
се
и
свијетао
нов
епитрахиљ
Прокопијев
црн
се
бујан
брада
,
и
румен
буцмаст
лице
његов
.
некако
неприродан
уозбиљити
оборити
очи
и
полугласан
мумлати
читати
еванђеље
,
док
Васа
,
из
прикрајак
,
гологлав
,
скрушен
,
држати
кадионица
у
рука
полугласан
отпијевати
,
крстити
се
и
клањати
према
он
.
—
смирити
се
и
он
,
—
тихо
прошаптати
Милица
који
јесам
непрестано
чистити
под
и
полако
прикупљати
некакав
разбацан
артијица
.
—
јадник
!
и
,
макар
што
он
за
живот
немилосрдан
грдити
и
непрестано
се
препирати
с
он
,
додати
меко
:
—
А
бити
јесам
добар
ко
добар
дан
...
добар
и
поштен
од
свити
...
волити
ја
ко
мајка
свој
,
а
ја
он
ко
син
рођеног
...
и
приступити
покојник
пољубити
он
у
мантија
.
—
покој
тај
лијеп
душа
!
...
Јеврем
јесам
дуго
стајати
нијем
,
погружен
,
невесео
.
Миличин
пренемагање
учинити
он
се
и
лажно
и
неискрен
...
Дође
он
да
јесам
одгурнути
од
покојник
.
и
изненада
као
да
он
гурнути
неко
и
јесам
приступити
одар
и
наклонити
се
.
Прекрстивши
се
цјеливати
еванђеље
.
Нешто
као
да
он
,
не
знати
ни
јесам
како
,
стегнути
у
грло
,
очи
он
се
одједном
наводнити
и
у
он
се
јавити
неки
неодољив
осјећај
размекшалост
.
једва
се
уздржати
да
не
бризнути
у
плач
.
Рашта
?
...
како
?
ни
јесам
не
бити
знати
казати
...
отац
Мелентије
нити
јесам
волити
много
ни
много
друговати
с
он
.
па
опет
...
Жао
он
човјек
.
јадан
,
сићушан
човјек
који
као
да
јесам
бити
потпуно
сувишан
на
овај
свијет
!
Чију
јесам
половица
живот
испуњавати
један
једити
крупњи
доживљај
,
а
други
причање
и
размишљање
о
он
!
...
и
ипак
јесам
жалити
за
таки
живот
!
...
имати
смјелост
да
помишљати
и
на
велик
дјело
!
...
и
бојати
се
смрт
,
бјежати
од
она
,
отимати
се
!
...
—
и
ники
да
он
оплакати
,
ники
да
зажалити
за
он
,
—
опет
прошаптати
Милица
као
погађати
он
мисао
.
—
без
отац
,
без
мати
,
без
икоји
рођеног
легати
овдје
...
—
А
зар
он
јесам
сведно
:
плакати
неко
или
не
плакати
?
—
отегнути
Јеврем
тихо
као
одговарати
сам
себе
.
—
ситан
људи
,
који
немати
толико
душеван
снага
да
живити
сам
,
без
чопор
,
бој
се
да
и
смрт
дочекати
без
десетина
дјеца
,
рођака
,
пријатељ
...
мислити
,
зар
,
да
хтети
она
бити
лак
растанак
са
свијет
уз
врисак
и
нарицаљка
?
...
—
јадник
!
...
јадник
!
...
—
заморити
хукнути
Милица
и
завртити
глава
.
—
Ко
хтети
он
на
гроб
доћи
?
...
ко
он
свијећа
припалити
?
...
Прокопије
,
ражљутити
,
узвикнути
гласније
:
—
milost
božiji
carstvo
nebesnago
...
ако
хтети
да
се
разговарати
излазити
напоље
!
...
i
ostavlenije
grjehov
jego
u
Hrista
besmertnago
carja
i
bog
našego
prositi
...
—
подавати
господа
!
...
излазити
!
—
запјевати
и
Васа
према
Милица
и
попријетити
прст
.
Јањићије
ступити
у
соб
и
поћи
да
замијенити
Прокопије
.
не
говорити
ништа
,
не
освртати
се
,
спустити
голем
рука
свој
на
рука
Мелентијев
.
Држаше
јесам
дуго
.
одсијев
воштаница
заиграти
он
на
брада
,
клизнути
преко
мрк
лице
и
задрхтати
међу
обрва
.
и
сав
се
учинити
као
да
се
смјешкати
старац
,
онако
,
како
се
смјешкати
светитељ
на
труо
,
стар
иконостас
.
и
сав
се
зачудити
.
—
старити
се
ђаво
ни
смрт
не
боја
!
—
дочекати
Милица
пакосно
повлачити
се
на
леђа
и
излазити
из
соб
.
—
толико
пута
гледо
она
у
лишце
,
тражити
јесам
,
руга
она
се
,
па
јесам
ево
и
сад
зазивати
,
смије
се
...
Јеврем
јесам
,
прекрштен
рука
,
са
дивљење
и
чудан
побожност
гледати
у
Јањићије
.
као
у
икона
какав
.
и
никада
он
се
добар
,
ни
питом
,
ни
силан
учинити
јесам
!
XИ
.
док
јесам
остати
пошљедњи
пут
опојавати
и
сарањивати
Мелентије
,
у
гај
под
млад
бор
,
куда
јесам
најчешће
ходити
,
Никола
јесам
јесам
самцат
непрестано
звонити
,
не
умарати
се
,
не
малаксавати
.
тек
кад
јесам
чути
како
промукао
глас
убрзано
завршити
и
пошљедњи
„
Вјечнаја
памјат
“
,
измакнути
се
и
испустити
коноп
из
рука
.
Прекрсти
се
неколико
пута
метанисати
на
оштар
шљунак
.
и
бијући
чела
о
праг
црквен
свечано
отегнути
:
—
Ješče
molimsja
o
upokojeniji
duša
usopšago
rab
božiji
Melentije
i
o
jež
prostitisja
jemu
vsjakomu
pregrješeniju
,
volnomu
žeti
i
nevolnomu
...
па
се
нагло
исправити
и
раширити
рука
окренути
се
ћелија
.
—
благо
ти
,
отац
Мелентије
,
и
благо
твој
душа
,
—
узвикнути
у
чудан
неки
занос
,
—
е
хтети
видјети
царство
господњи
...
и
запитат
хтети
тај
господ
за
храм
сав
:
„
а
како
јесам
у
храм
мој
,
отац
Мелентије
?
...
“
А
тај
он
рећи
отворено
:
„
зло
,
господа
!
...
слабо
се
спомињати
име
твој
и
слабо
се
почитовати
заповијед
твој
...
немати
више
угодник
твој
да
се
молити
и
дан
и
ноћ
и
да
умирати
за
вјера
христијански
...
Агарјанин
се
настанити
у
дом
твој
“
...
и
помолити
се
,
отац
Мелентије
,
за
ми
грјешан
пред
господа
.
—
хајдемо
у
ћелија
отац
Јањићије
—
позвати
он
Васа
,
ласкати
и
пролазити
он
иза
леђа
.
—
Хајд
да
попити
који
у
покој
дух
отац
Мелентије
...
—
проклети
усна
који
се
данас
дотакнути
чаша
,
—
суво
одговорити
Никола
и
одмакнути
се
од
Васа
.
—
проклети
сјеме
свачији
који
се
опити
данас
!
—
пустити
он
,
—
оштро
добацити
Прокопије
,
који
јесам
,
пребацити
и
епитрахиљ
и
одежда
преко
раме
,
готово
трчати
према
Јањићијев
ћелија
.
—
ако
он
не
хтети
ракија
ја
,
богме
,
хтети
...
ја
јесам
одиста
ожедњети
.
мали
,
тијесан
ћелија
Јањићијев
брзо
се
напунити
.
у
врх
,
покрај
прозор
,
на
омањи
троножница
,
сједио
јесам
он
,
Јањићије
.
разбацити
нога
на
широко
и
држати
мали
на
крило
.
Шкакљио
он
јесам
брада
,
штипкати
за
румен
обрашчић
,
тобоже
ударати
он
по
голим
нога
и
рука
...
А
кад
се
дијета
засмијати
и
почети
се
ногетати
и
теглити
он
за
брада
,
засмијати
се
и
он
.
Одигнувши
он
на
длан
поносито
он
показивати
сав
...
недалеко
од
он
,
на
кратак
кревет
сједио
јесам
Прокопије
са
пун
чаша
у
рука
.
полако
,
као
пробати
,
присркивати
јесам
ракија
.
поред
он
и
ниже
он
сједио
јесам
Васа
са
још
тројица
сељак
.
Између
она
као
да
још
бити
понајугледнији
старац
са
перчин
.
Испочетка
јесам
готово
сав
ћутали
.
пијуцкати
јесам
некако
кришом
као
стидети
се
један
од
други
.
Прокопије
јесам
често
погледати
на
врата
.
Причињало
он
се
једнако
као
да
хтети
,
изнебуха
,
отац
Мелентије
искрснути
однекуда
и
приступити
она
.
Васа
се
чешкати
непрестано
се
питати
:
ко
јесам
узети
прстен
са
покојников
рука
,
Милица
или
Јањићије
?
...
и
завидјети
она
оба
...
Јеврем
јесам
очекивати
кад
хтети
он
игуман
позвати
и
наредити
он
да
сести
из
манастир
...
старац
са
перчин
размишљати
јесам
:
хтети
ли
она
Јањићије
понудити
и
какав
јело
или
хтети
се
читав
даћа
разминути
на
сам
ракија
?
—
испијати
,
људи
!
Што
не
пити
?
—
узвикнути
Јањићије
јаче
хтети
да
заподјенути
разговор
.
па
и
јесам
узити
свој
водењача
,
—
он
јесам
само
водењача
и
пити
,
—
и
одигнути
јесам
.
—
Ко
се
преставити
бог
он
духати
поставити
у
царство
небески
а
остатак
живот
и
здравље
.
здравити
јесам
!
—
бог
тај
живити
!
сав
искапити
.
Прокопије
се
ухватити
за
брада
и
потегнув
из
сав
снага
захвално
избацити
:
—
хвала
ти
,
отац
Јањићије
,
те
ми
позвати
на
овако
добар
ракија
,
да
споменути
покојник
и
да
он
пожелити
мир
вјечан
.
—
хвала
ти
,
—
запјевати
и
старац
са
перчин
и
неспретно
се
поклонити
.
—
Додуше
тај
јесам
бити
дужност
отац
игуман
,
—
опет
хтети
Прокопије
жесток
,
—
али
он
жалити
ракија
макар
и
за
свој
у
Христа
брата
...
капа
један
не
да
,
мантија
ли
он
његов
.
—
Кук
онај
ко
он
дворити
,
—
прошаптати
Васа
мученички
и
поплашен
поглед
према
врата
:
не
чути
ли
он
игуман
?
...
Прокопије
испити
још
један
чаша
и
снажан
рука
ударити
по
сто
.
—
Док
јесам
боловати
само
он
јесам
двапут
обићи
,
—
рећи
,
—
а
здрав
крава
обилазити
по
три
пут
на
дан
...
преминути
јесам
и
јесам
он
хтјети
мртав
цјеливати
...
само
у
црква
доћи
да
он
опојити
...
ништа
више
...
—
кад
тако
поштено
говорити
,
испит
хтети
један
у
твој
здравље
,
—
добацити
старац
с
перчин
,
увијек
тражити
повод
да
моћи
попити
још
који
чашица
.
—
Живио
!
—
Живио
!
опет
искапити
.
—
Пошто
јесам
платити
овај
ракијетина
,
отац
Јањићије
?
—
запитати
Васа
отегнути
и
замлацкати
језик
.
—
кад
се
пити
,
цијена
се
не
питати
,
—
мукло
одговорити
Јањићије
.
—
ако
јесам
скупа
ја
бити
,
да
опростити
,
натегао
боца
,
—
образложити
Васа
мекше
умиљавати
се
.
—
Чаше
мали
па
се
никад
напити
.
А
какав
ја
јесам
тај
даћа
ако
се
чојек
не
напити
?
Прокопије
свући
мантија
.
Гурнувши
јесам
под
глава
узвалити
се
на
кревет
.
—
тако
јесам
,
Васа
,
тако
јесам
!
—
одобрити
живо
,
тапшати
он
по
плетати
.
—
ни
Краљевић
Марка
јесам
пити
из
чаша
...
и
један
и
други
натегнути
боца
.
—
А
ја
хтети
ви
и
чаша
натпити
,
—
изазивачки
узвикнути
Јањићије
гладити
се
по
брада
.
—
да
кушати
?
—
Кушат
хтети
!
Јеврем
,
који
јесам
ракија
нерадо
пити
,
извући
се
из
ћелија
.
Изађе
на
авлија
опазити
луд
Илинка
како
обилазити
око
црква
кроз
зуб
пјевати
.
Приближи
она
се
.
—
спавати
ли
мали
?
—
запитати
тихо
,
шапатом
,
тобоже
пазити
да
он
не
пробудити
.
—
спавати
,
—
шапатом
одговорити
и
она
.
—
Ева
.
—
да
јесам
гладан
?
—
јесам
...
давати
јесам
он
да
сисати
...
Ссссс
...
тихо
!
—
А
плакати
ли
кадгођ
?
—
не
плакати
никада
...
Тихооо
!
Јеврем
који
јесам
добро
знати
да
се
никада
ни
удавати
јесам
нити
имати
дјеца
,
запитати
мекше
:
—
А
муж
гдје
ти
јесам
?
...
овдје
?
она
одмахнути
рука
:
—
Далекоооо
!
—
сто
конак
?
—
Још
!
—
А
хтети
ли
доћи
?
—
Чекам
...
молити
бог
...
Доћи
хтети
ја
...
онда
се
гласно
засмијати
.
затим
,
као
присјетити
се
,
обгрлити
онај
рутина
и
почети
пућкати
уста
:
—
Мик
се
,
—
шапнути
тихо
.
—
пробудити
се
...
из
ћелија
,
ненадно
,
одјекнути
пјесма
Прокопијев
:
Калуђери
путовати
,
Међа
се
јесам
говорити
:
„
А
гдје
хтети
коначити
?
“
—
ух
!
ух
!
—
цикнути
Илинка
поплашити
и
сав
се
стрести
.
—
препаст
хтети
ја
се
дијета
!
и
скакутати
побјеже
кроз
капија
.
Јеврем
застати
мало
.
Слушаше
како
Прокопије
,
уз
весео
поклич
дружина
,
завршивати
свој
пјесма
и
како
старац
са
перчин
нестрпљиво
узвикивати
по
трећи
пут
покушавати
да
причати
о
нешта
а
ники
не
хтети
да
он
слушати
.
сваки
пут
он
прекидати
са
заједљив
упадица
.
—
А
,
молити
ви
,
гдје
јесам
велечастан
господин
игуман
?
—
запитати
иза
леђа
ситан
,
пискутљив
глас
и
прст
нечији
пошкакљише
Јеврем
по
мек
мишица
.
—
Мог
ли
он
видјети
?
...
Јеврем
се
нагло
окренути
.
пред
он
јесам
стајати
непознат
,
модар
,
подбухо
господин
са
необичан
црвен
нос
и
необичан
закрвављен
очи
.
изгледати
јесам
изморен
,
неиспаван
.
непрестано
јесам
чупкати
подстрижен
брк
и
непрестано
лупкати
ципела
о
земља
.
—
А
што
ли
хтети
ви
?
—
тихо
запитати
Јеврем
,
премјерати
он
поглед
.
—
имати
да
он
испоручити
један
порука
од
господин
предстојник
.
Јеврем
стрекнути
.
неко
као
да
он
шапнути
:
„
овдје
се
можебити
и
о
ти
радити
;
овај
хтети
тај
чова
у
име
закон
избацити
из
манастир
“
...
без
велик
размишљање
одмах
одлучити
да
прислушкивати
разговор
овај
дошљак
са
игуман
...
зато
он
повјерљиво
ухватити
за
рука
и
запитати
мекше
:
—
А
познавати
ли
отац
игуман
лично
?
—
не
познавати
,
—
суво
одговорити
господин
и
презриво
слегнути
раме
.
—
јесам
имати
част
...
—
диван
чојек
!
диван
!
...
Примит
хтети
ви
љубазан
,
—
избацити
Јеврем
некако
одушевљено
,
а
трепавица
он
узнемирено
затрепетати
.
—
Још
да
јесам
онлики
глух
...
—
глух
?
...
хвала
лијепо
!
...
прогунђати
господин
мрзовољно
и
шикнути
кроз
нос
.
—
глух
као
топ
,
—
допунити
Јеврем
са
неки
сажаљење
.
—
Морат
викати
из
сав
глас
ако
желити
да
ви
разумјети
...
затим
отрчати
и
дозвати
Васа
који
се
,
полупијан
,
извући
из
Јањићијев
ћелија
...
—
Хајд
и
казати
отац
игуман
,
да
он
тражити
некакав
господин
,
—
рећи
шапатом
,
наглашивати
сваки
ријеч
.
—
носити
он
некакав
порука
од
предстојник
...
само
не
заборавити
напоменути
,
да
јесам
глух
у
оба
ухо
.
требати
игуманов
грло
да
зазвонити
ко
труба
јерихонски
,
ако
хтети
да
говорити
с
он
...
и
гурати
Васа
пред
себе
сакрити
се
у
ћелија
покојни
отац
Мелентије
.
она
бити
близ
игуманов
;
само
танак
преграда
дијелити
она
.
ту
јесам
лијепо
моћи
чути
све
што
се
говорити
код
игуман
.
—
добар
дан
,
велечастан
!
—
задречати
господин
као
са
телалница
чим
он
збунити
Васа
пропустити
у
ћелија
.
—
Слууга
пониизан
!
—
добар
дан
,
добар
дан
,
господин
,
—
потегнути
и
игуман
из
петни
жила
и
умало
се
не
заценути
.
Чиновник
као
да
прикупити
још
мало
снага
.
наставити
грлат
:
—
господин
предстојник
јесам
,
на
ваш
молба
,
издати
бефел
,
да
се
сав
кмет
,
који
јесам
уредно
плаћати
трећина
манастир
,
имати
збацити
са
земља
...
—
хвала
господин
предстојник
,
—
закукуријекати
игуман
поласкати
,
—
кад
се
тако
очински
бринути
за
манастир
,
за
овај
древан
задужбина
...
—
послати
јесам
са
ја
и
жандар
да
прочитати
бефел
,
—
отегнути
господин
готово
промукнути
,
—
и
ја
јесам
он
прочитати
...
господин
одахнути
мало
,
отпочинути
.
Чак
се
и
на
ходник
моћи
чути
колико
јесам
хукнути
.
па
се
опет
прибрати
и
завитеза
:
—
Али
се
неки
сељак
јесам
хтјети
покорити
...
.
они
јесам
већ
свезати
и
отјерати
у
хапс
...
—
нека
,
нека
...
нек
се
знати
за
ред
!
—
одушевљено
вриснути
игуман
и
затапшати
рука
...
Јеврем
брзо
испасти
из
ћелија
.
Пође
на
авлија
.
Узбуђен
,
узнемирен
прошетати
испред
црквен
врата
.
затим
се
нагло
окренути
и
поћи
отац
Јањићије
.
—
он
се
морати
све
испричати
!
—
избацити
убрзано
.
—
он
морати
знати
...
Затече
све
изморити
,
готово
бесвијесне
од
пиће
.
Прокопије
наузначке
пасти
по
кревет
,
завалити
глава
и
мрмљати
нешто
неразумљив
,
блесаво
буљити
у
таваница
.
кос
он
се
расути
по
јастук
,
брада
наквашен
ракија
и
засут
дуван
скушљати
се
,
скупити
под
врат
,
један
се
рука
опустити
те
ударати
о
под
...
старац
са
перчин
скупити
се
и
бришући
нос
причати
нешто
сељак
до
себе
,
који
наслонити
на
посрнуо
друга
спавати
.
Васа
се
поново
сјетити
отац
Мелентије
и
његов
дјело
,
чучнути
у
крај
тај
плакати
,
неутјешан
плакати
.
Једини
Јањићије
што
се
још
држати
на
свој
троножница
,
горд
и
усправан
.
цупкати
мали
на
крило
и
шкакљити
он
,
штипкати
за
образ
.
Опазивши
Јеврем
показати
на
остати
и
побједоносан
намигнути
:
—
зар
она
јесам
савладати
?
...
будалити
!
...
они
да
натпити
стар
хајдук
!
Јеврем
он
не
одговорити
.
погледати
он
са
пун
пријекор
и
обор
глава
...
имати
ли
смисао
,
да
он
овако
поднапит
прича
о
сав
?
...
зар
јесам
сад
у
стање
помоћи
нешто
,
учинити
?
А
неодољив
жеља
вући
он
,
да
ипак
испричати
,
казати
...
да
он
први
бити
који
хтети
све
обавијестити
о
крупан
догађај
у
село
...
и
Јеврем
јесам
бити
од
онај
људи
,
који
осјећати
неки
дјетињаст
радост
,
што
први
моћи
саопштити
неки
важан
вијест
,
макар
како
мрзак
и
непријатан
бити
!
Одлучи
се
да
казати
.
полако
,
околишити
да
казати
,
како
он
не
бити
одмах
распалити
.
—
А
јесам
ли
чути
,
да
се
и
у
село
десити
нешто
?
—
запитати
мирно
,
савладати
се
,
као
да
причати
о
какав
незнатан
ствар
.
-—
мало
чудо
један
...
—
Чудо
?
...
какав
чудо
?
—
хладно
одговорити
Јањићије
,
увриједити
што
он
јесам
одмах
одговорити
и
похвалити
он
.
—
ти
вавијек
о
неки
чудо
причати
...
—
игуман
,
у
договор
са
предстојник
,
збацити
неколик
кмет
са
земља
.
—
игуман
?
—
нагло
он
прекинути
Јањићије
и
накостријешити
се
.
напети
готово
уш
да
боље
чути
.
—
он
?
...
Јеврем
полако
,
развлачити
и
наглашивати
сваки
ријеч
,
испричати
све
што
јесам
чути
.
—
Кук
!
...
па
тај
ни
мој
кућа
јесам
оставити
на
мир
!
—
очајно
запомагати
старац
са
перчин
и
намах
као
да
се
растријезнити
.
—
Кук
,
кућа
мој
!
...
—
А
?
...
Шта
?
...
—
блесаво
запитати
Прокопије
не
разумијевати
ништа
и
не
моћи
никако
да
се
прибрати
.
—
Шта
?
—
Пушку
!
...
дати
ја
пушак
!
—
викнути
Јањићије
бијесно
и
,
спустив
мали
на
столица
,
немирно
почети
трчкарати
по
ћелија
.
—
Нож
ја
дати
!
...
да
заклати
пасји
син
!
—
Пушчетину
!
—
повикати
и
Васа
,
као
иза
сан
,
јуначити
се
.
и
као
да
се
почети
припремати
за
нападај
промумлати
:
—
камо
пушчетина
?
—
Кук
ли
ја
,
тешко
ли
ја
!
—
запјевати
старац
са
перчин
грувати
се
у
прса
.
Покуша
да
се
дигнути
и
опет
посрнути
.
—
Кук
,
дјеца
мој
!
—
Ко
ја
јесам
сакрити
оружје
?
...
гдје
ја
јесам
оружје
?
—
опет
загрмети
Јањићије
,
превртати
,
ломити
ствар
по
пут
,
тражити
,
завиривати
свуда
.
—
Нож
ја
барем
донети
!
...
Нож
!
...
Пође
према
врата
и
намах
застати
.
сјетити
се
нешта
и
,
ухватив
се
за
чела
,
болно
отегнути
:
—
А
како
хтети
ја
,
православан
христијанин
,
дигнут
рука
на
један
духовно
лице
,
на
игуман
свој
?
...
како
хтети
?
...
ономадне
јесам
он
гонити
с
нож
,
али
онај
јесам
бити
шал
...
ама
сад
?
...
поглед
на
Јеврем
тупо
,
несвијестан
.
као
да
хтјети
запитати
за
савјет
какав
.
као
да
јесам
тражити
од
он
да
још
што
проговорити
.
—
коњ
ја
!
—
рикнути
бјешње
лупити
нога
о
под
.
—
Брза
!
...
—
Шта
хтети
коњ
?
—
запитати
Јеврем
тихо
хватати
он
за
рука
и
као
умиривати
.
—
Рашта
?
—
Иђем
да
се
потурчити
!
...
за
инад
да
се
потурчити
!
—
сурово
,
са
упорност
један
пијаница
,
окресати
Јањићије
.
—
одмах
!
—
како
?
—
промукло
отегнути
Прокопије
и
тупо
,
пијаначки
почети
се
церекати
.
—
у
деррррвише
?
...
Хахахаха
...
—
До
данас
јесам
бити
Јањићије
,
—
од
данас
Мухарем
...
седлати
ја
коњ
!
—
Шта
хтети
,
забога
?
—
узвикнути
Јеврем
узнемирити
и
препријечити
он
пут
.
—
Шта
јесам
смислити
?
—
кад
се
потурчити
не
хтети
ја
бити
гријех
,
да
заклати
влашки
игуман
!
—
добацити
Јањићије
осветнички
и
одгурнути
он
с
пут
.
—
да
он
заклати
ко
јање
,
пасји
син
!
...
Поводећи
се
,
посртати
поћи
према
коњушница
.
Јеврем
потрчати
за
он
...
XИИ
.
Видећи
,
да
он
никако
не
моћи
одвратити
од
пут
Јеврем
пристати
за
Јањићије
...
куда
?
...
ни
јесам
јесам
знати
.
опремити
он
и
зауздати
стар
дорат
,
који
јесам
још
уз
устанак
преотети
од
некакав
бег
,
помоћи
да
узјахати
.
Додавши
он
и
дијета
,
који
Јањићије
јесам
хтјети
оставити
,
кренути
уз
он
пјешице
,
каскати
...
Испочетка
јесам
ни
разговарати
,
ни
погледати
један
на
други
.
Јањићије
,
чврсто
држати
узда
и
оштар
бакрачлија
боцкати
коњ
у
слабина
,
јахати
јесам
поносито
,
као
да
ићи
на
Косово
.
само
понекад
,
приближити
се
какав
дрво
,
који
она
препречавати
пут
,
сагињати
јесам
глава
и
погурити
пролазити
испод
он
,
пазити
да
он
који
грана
не
запети
за
хаљина
или
он
не
збацити
камилавка
с
глава
.
Јеврем
опирати
се
о
штап
што
он
наћи
у
коњушница
скакутати
јесам
поред
он
,
прескакати
плот
и
јаруга
.
када
се
издигнути
изнад
село
,
читав
згуснут
чета
сељак
нагнути
према
она
.
смести
,
усплахирити
.
у
отрцан
стар
хаљина
,
који
као
да
јесам
бити
спетљати
од
сам
закрпа
,
са
замашћен
фес
на
глава
,
који
се
никако
јесам
моћи
распознат
бој
.
распасан
,
босонози
,
журити
јесам
,
хитати
,
размахивати
рука
,
а
иза
она
по
наквашен
земља
отезати
се
и
расти
читав
бразда
од
искривљен
стопа
,
са
јасан
траг
тврд
жуљав
прст
и
испуцан
пета
.
—
помагати
!
—
залелекати
неки
још
из
далек
дати
Јањићије
и
глава
и
рука
знак
да
стати
,
да
она
причекати
.
Јањићије
се
узвити
на
коњ
и
снажан
десни
рука
затегнути
дизгина
.
зауставити
дорат
.
—
Шта
јесам
?
—
запитати
нестрпљиво
прије
него
јесам
и
приступити
,
пазити
на
мали
и
подржавати
да
се
не
омакнути
.
—
говорити
!
сељак
он
опколити
са
сав
страна
и
смирено
поскидати
фес
.
Гурнувши
она
у
њедра
и
под
пазухо
као
надметати
се
,
промицати
један
мимо
други
,
навалити
на
коњ
.
Почеше
љубити
и
узенђија
и
крај
мантија
Јањићијев
,
који
се
лепршати
преко
набрекао
бисага
.
—
оставити
,
пасји
синов
!
...
не
љубити
!
...
јесам
икона
!
—
брекнути
он
жестоко
и
запријети
она
шака
.
—
Шта
јесам
?
—
Убише
ми
!
...
Упропастише
!
—
сићан
запомагати
некакав
човјечуљак
,
који
се
у
густ
гомила
онај
јесам
моћи
људски
ни
видјети
.
—
Ископаше
ми
кућа
,
отац
Јањићије
!
Уцвијелише
ми
до
срце
,
обрати
наш
!
—
Ко
ви
цвијељати
?
—
планути
Јањићије
набусито
,
издигнути
глава
.
—
игуман
?
—
и
игуман
и
ђендари
,
—
промукло
одговорити
неко
као
испод
земља
.
—
Хоће
да
ми
оћерати
...
Јањићије
нестрпљиво
затрести
дизгин
...
—
и
неки
ви
гонити
,
хунцут
један
,
—
пакосно
викнути
,
—
и
неки
газа
,
кад
јесам
имати
образ
и
поштење
,
да
платити
манастир
,
што
јесам
манастирски
...
неки
...
ја
ви
ја
бити
гонити
,
него
бити
ви
трострук
канџија
цијепати
кожа
на
кајиш
!
...
хунцут
!
...
сељак
,
одавна
свикнути
на
његов
грдња
и
проклињање
,
не
саслушати
он
до
крај
запомагати
готово
једногласно
:
—
и
робље
ми
одвести
...
толико
момак
одвући
у
хапс
...
располовљен
обрва
Јањићијев
извити
се
,
кроз
широк
ноздрва
као
да
ударити
пар
.
—
какав
јесам
тај
момак
,
који
се
пуштати
да
она
водити
као
стока
?
—
избацити
подругљиво
,
гадити
се
.
—
ја
за
таки
немати
смиловање
!
...
—
Сила
јесам
сила
,
—
опет
дочекати
онај
човјечуљак
прогурав
се
напријед
,
а
разбарушити
сијед
кос
као
руковет
неочишћен
вуна
пасти
он
по
ситан
очи
и
заклонити
она
.
—
Свезаше
она
,
па
она
одвести
...
Јањићије
бекријски
натурити
камилавка
на
чела
.
Оштро
подвикнути
Јеврем
:
—
да
она
стигнути
!
—
ко
?
—
запитати
Јеврем
отегнути
и
приступити
он
.
—
Жандаре
...
да
видити
пасји
синоси
како
хтети
дирати
у
мој
људи
...
—
А
рећи
ми
:
не
хтети
ви
помоћи
ни
отац
Јањићије
,
—
опет
хтети
неко
као
испод
земља
,
некако
дражити
.
—
Чујеш
ли
?
—
рикнути
Јањићије
дарнути
у
осјетљив
живац
и
снажно
забости
бакрачлија
у
претити
трбух
доратов
.
—
Чујеш
ли
шта
јесам
рећи
?
...
за
ја
!
Јеврем
лако
ускочити
,
уватити
коњ
за
узда
и
силом
зауставити
.
—
не
моћи
она
стигнути
,
—
рећи
одлучно
.
—
они
јесам
већ
отићи
жељезница
...
—
Штааа
?
—
љутит
шикнути
Јањићије
и
намргодити
се
.
—
Отишли
јесам
,
—
потврдити
и
неки
сељак
,
клањајучи
се
.
—
стигнути
јесам
досад
и
у
варош
...
—
ви
хтети
остати
на
манастирски
земља
и
ники
ви
оћерати
не
моћи
,
—
окресати
Јањићије
усправљати
се
на
коњ
,
достојанствено
као
властелин
какав
.
—
ја
хтети
се
са
игуман
за
сав
разрачунати
.
Пошто
јесам
одмакнути
од
сељак
поглед
на
Јеврем
.
—
за
твој
шал
са
ђендарима
осветити
се
они
на
сељак
,
—
јетко
избацити
.
—
овај
јесам
освета
!
...
не
знати
она
ти
,
поганац
један
!
сила
она
требати
,
а
не
шал
...
па
лагано
почети
пипати
по
бисага
,
тражити
.
—
А
ракија
заборавити
?
—
запитати
јаче
.
—
заборавити
богме
.
—
Штета
!
...
Пројахаше
поред
читав
низ
виноград
са
жут
,
спарушен
лишће
који
се
таласати
као
замутити
,
широк
ријека
...
Минуше
неколик
покосити
ораница
који
се
у
свилен
црнина
,
прекрити
читав
јато
чавка
и
вран
некако
тужно
и
стидљиво
пружати
и
као
сакривати
за
истрцан
и
саломљен
плот
.
Дохватише
се
шумарак
,
чији
напрашити
полегнут
грање
,
као
под
терет
неки
,
бити
се
спустити
готово
до
тло
.
—
да
одсјести
мало
у
хладовина
,
—
замолити
Јеврем
дахтати
и
поћи
под
дрвеће
.
—
не
хтети
закаснити
...
—
да
одсјести
,
—
суво
одобрити
и
Јањићије
.
сјахати
са
коњ
.
Спустивши
мали
,
који
јесам
спавати
,
на
трава
,
сједе
и
прекрсти
нога
.
Сједе
и
Јеврем
.
у
грање
изнад
она
,
тресајући
она
прашина
на
глава
,
залепршати
и
звизнути
кос
.
негдје
у
близина
убрзано
заклопарати
дјетлић
.
—
птица
божији
жива
и
веселити
се
и
ники
она
не
гонити
,
—
отегнути
Јањићије
растресати
дуван
на
длан
.
—
А
људи
словесан
створ
,
па
гонити
и
дизати
са
земља
,
који
обрађивати
...
ех
...
—
и
мој
јесам
отац
избацити
из
кућа
и
са
земља
,
—
мирно
он
одговорити
Јеврем
чупкати
трава
.
—
Четири
мјесец
,
у
пучина
зима
,
живјети
јесам
под
пећинам
...
па
дуг
,
оштар
сламчица
почети
кидати
зуб
и
избацити
јаче
:
—
неко
судити
да
јести
и
спавати
,
отац
Прокопије
судити
да
се
заљубљивати
,
а
ја
зар
судити
,
да
ја
вазда
избацивати
...
и
игуман
хтети
ја
,
чути
,
брже
избацити
из
манастир
...
Јањићије
захватити
шмркањ
дуван
са
длан
и
почети
потпрашивати
.
Чим
бити
се
опити
увијек
јесам
волити
да
потпрашивати
.
зар
да
искијати
пиће
.
—
избацити
?
...
Рашта
?
...
—
запитати
мрко
.
—
због
један
цура
.
Јањићије
,
кинути
,
засузити
и
оштро
узвикнути
:
—
за
ти
ја
јесам
цура
,
пасји
синути
!
...
и
за
тај
ја
јесам
женидба
!
...
—
Па
се
одупријети
рука
о
кољено
и
пакосно
додати
:
—
неки
ти
избацити
одмах
!
...
имати
и
права
!
...
и
ја
бити
ти
избацити
!
...
видити
ти
момак
и
поган
један
!
...
Хоће
цура
!
ја
...
—
Само
јесам
јесам
загледати
,
—
замуцати
Јеврем
збунити
и
почети
црвенити
.
—
Ништа
јесам
мислити
ни
зборити
о
женидба
...
Јањићије
се
здрнути
.
—
А
како
хтети
загледати
да
не
зборити
о
женидба
?
...
—
избацити
зачуђен
.
—
Рашта
се
глеђа
цура
него
ради
свадба
?
...
ја
...
и
игуман
да
знати
о
тај
,
а
ја
да
не
знати
ништа
!
—
пријекорно
шикнути
.
—
ја
,
пасји
синути
,
јесам
смјети
ни
споменути
јер
знати
да
бити
тај
зуб
избити
...
губа
један
!
...
—
Али
забога
како
хтети
причати
кад
са
дјевојка
јесам
него
два
пута
говорити
?
—
почети
се
правдати
Јеврем
ватрен
и
некако
се
пркосно
испрсити
према
он
.
—
јесам
још
бити
ништа
озбиљно
...
—
Чим
се
двапут
говорити
,
одмах
јесам
озбиљно
,
—
креснути
Јањићије
жесток
и
са
читав
шака
дуван
засути
он
по
кос
.
—
ја
са
свој
цура
јесам
никад
ни
проговорити
,
а
бити
јесам
озбиљно
...
видити
јесам
јесам
и
—
свидјети
ја
се
...
ни
сазнати
никада
јесам
да
ја
се
свидјети
...
А
кад
јесам
отац
хтјети
да
ја
привјенчати
други
,
оставити
јесам
он
и
,
за
инад
,
отићи
у
калуђер
...
ја
...
тако
јесам
тај
,
пасјевина
!
...
А
у
ви
ништа
јесам
озбиљно
...
ни
кад
се
оженити
,
ни
онда
ви
јесам
озбиљно
,
мрцињак
!
Умиривши
се
мало
запитати
питом
:
—
А
шта
игуман
,
пасји
син
,
имати
с
твој
цура
?
...
Што
се
он
мијешати
у
твој
посао
?
...
—
ето
тако
...
имати
...
и
Јеврем
погружено
слегнути
раме
:
—
Избацит
хтети
ја
а
тај
јесам
главно
!
...
Рашта
да
причати
за
узрок
и
да
узалуд
спомињати
дјевојка
?
Јањићије
одигнути
рука
и
свечано
,
као
благосиљати
,
отегнути
:
—
не
хтети
ти
избацити
док
јесам
на
ја
глава
!
тако
ја
частан
крста
,
заклат
хтети
он
пред
црквен
праг
ко
пијевац
...
Јеврем
се
једва
уздржати
од
смијех
.
—
не
смијеш
се
тај
више
частан
крст
заклињати
,
—
добацити
некако
и
лукав
и
заједљив
.
—
не
смијем
?
...
Рашта
?
...
—
зачудити
се
Јањићије
који
одавна
бити
заборавити
рашта
и
куда
јесам
поћи
.
—
Турчин
ти
не
моћи
дозволити
да
се
тако
заклињати
кад
се
потурчити
,
—
отегнути
Јеврем
пецкати
.
—
они
не
вјеровати
у
частан
крст
.
Јањићије
изазивачки
ударити
се
у
прси
.
—
и
ја
да
не
смијем
сав
лијеп
частан
крст
споменути
?
—
запитати
јаче
,
подвлачити
сваки
ријеч
.
—
јесам
дозволити
.
—
Турчин
да
ја
забранити
?
—
ни
крсни
свијећа
не
смијеш
припалити
,
ни
звоно
ти
не
смије
зазвонити
...
Јањићије
раздражити
скочити
.
Поче
се
уређивати
.
—
коњ
!
—
викнути
сурово
па
и
јесам
поћи
према
дорат
.
—
не
дати
ја
свој
частан
крста
за
Цариград
њихов
!
...
А
са
игуман
,
пасји
син
,
лако
хтети
свршити
!
...
дограбити
мали
и
узјахати
,
па
окренути
према
манастир
.
XИИИ
.
—
Шта
радити
,
несретник
?
—
грубо
запитати
зачудити
Јањићије
,
наднети
се
над
Јеврем
,
који
јесам
хитно
,
не
застајати
,
купити
прљав
,
неокрпљен
рубља
свој
и
некако
злобан
,
раздражити
трпати
он
у
врећа
један
.
Шта
јесам
тај
наумити
?
—
ја
више
немати
станка
у
манастир
,
—
одговорити
он
Јеврем
преко
раме
,
сав
живље
настављати
посао
и
гњевно
ударати
по
један
непослушан
рукав
који
се
никако
јесам
дати
спртљати
те
непрестано
запињати
и
испадати
.
—
знати
да
ја
игуман
не
хтети
ни
дан
више
трпјети
у
он
...
волити
јесам
ићи
него
да
ја
ишћерати
.
-—
какав
игуман
?
...
ко
питати
игуман
?
—
обрецнути
се
Јањићије
па
нагло
прихватити
за
врећа
и
почети
јесам
отимати
,
газити
.
—
ти
сједи
овдје
па
ако
смије
неки
доћи
и
неки
тај
избацити
.
Јеврем
јогунаст
одмахнути
рука
,
одбити
он
.
—
моћи
бити
се
ја
и
јесам
опирати
и
бранити
,
—
окресати
полугласан
.
—
јесам
ни
ја
рђати
...
али
јесам
смислити
да
јесам
овако
,
на
лијеп
начин
,
боље
...
Јањићије
се
накашљати
у
брада
,
свалити
се
на
троножница
и
склопити
рука
међу
кољено
,
избацити
набусит
:
—
о
лијеп
начин
не
моћи
бити
ни
говор
.
Сагниглаве
и
слапчина
вазда
тражити
лијеп
начин
,
да
бити
се
уклонити
мегдан
...
оставити
ти
сав
ја
,
па
хтети
ја
одговарати
.
—
Али
ако
ја
на
сила
остати
,
подигнути
хтети
се
граја
и
свак
хтети
почети
да
спомињати
име
онај
цура
,
—
одговорити
он
Јеврем
искрено
и
слободан
он
погледати
у
очи
.
—
Спомињат
хтети
јесам
,
а
,
можебити
,
и
ружити
...
А
ја
не
хтети
да
ники
о
она
ружно
говорити
,
отац
Јањићије
...
волити
оставити
манастир
,
него
надражити
свијет
да
она
претресати
и
оговарати
...
Јањићије
се
завалити
уза
зид
и
засмијати
се
.
нос
он
се
раширити
,
помодрити
;
широк
брада
се
заталасати
.
ухватити
се
за
кук
и
као
да
се
почети
пренемагати
.
—
Па
тај
јесам
волити
,
пасји
синути
,
чим
тако
говорити
,
—
викнути
он
подругљиво
,
дражити
он
.
—
јесам
тај
онако
...
како
оно
рећи
...
неозбиљан
!
...
аферим
,
хунцут
,
кад
јесам
мушки
,
кад
јесам
,
бивати
,
осјетити
какав
јесам
душа
дјевојачки
!
Јеврем
опкорачити
око
напуњен
врећа
,
па
,
опипати
,
сједе
на
она
.
поднимити
се
.
—
не
хтети
ја
,
—
рећи
,
—
да
она
због
ја
патити
.
закуцати
неко
на
врата
несигурно
,
поплашити
,
као
прикрадати
се
.
и
пријести
него
што
Јањићије
и
одговорити
,
ступити
у
соб
кршан
,
стасит
момак
.
Дугачки
он
перчин
на
тјеме
бити
раздијелити
на
двоје
и
премазан
чист
масло
;
на
образ
он
се
црвенити
зарезотина
од
бријачица
залијепљен
танак
сваљутком
паучина
.
Обучен
у
чист
,
празнични
рухо
,
са
струк
босиок
за
десни
ухо
и
пун
боца
ракија
у
рука
...
иза
његов
леђа
,
као
испод
пазухо
он
,
стидљиво
јесам
провиривати
лијеп
,
румен
глава
женин
...
два
свијетао
,
плав
ока
испод
бијел
покривач
гледати
поплашити
,
тражити
неко
.
Јањићије
се
причинити
да
замирисати
љубичица
.
—
здраво
да
јесам
,
кум
Јова
,
—
радосно
узвикнути
Јеврем
па
одмах
приступити
и
пољубити
се
с
он
.
—
како
јесам
,
кум
Смиљана
?
обоје
увести
у
соб
.
понудити
да
сјести
на
креветац
,
намјестити
најприје
јастук
под
бедрењача
како
она
не
бити
жуљити
.
Смиљана
не
послушати
.
опет
поглед
потражити
мали
и
,
опазити
,
хитно
он
притрчати
.
зграбити
он
,
отети
,
обгрлити
.
Рашири
њедра
,
не
стидети
се
,
и
мали
бијел
ручица
утурити
он
међу
свој
бујан
,
разбрекао
дојка
.
проплакати
.
—
Шта
јесам
?
...
Шта
јесам
?
—
брекнути
Јањићије
оштро
и
притрчати
она
као
да
бити
да
одгурнути
,
ударити
.
—
Рашта
јесам
ту
заслинити
?
...
пхи
,
пасји
кћер
!
...
не
стидити
се
што
ти
ја
гледати
!
—
пустити
јесам
,
отац
,
молити
ти
се
,
—
ушепртљити
Јова
причињујући
се
да
,
као
мушки
глава
,
не
водити
рачун
ни
о
жена
ни
о
дијете
а
ипак
кришом
погледати
на
она
.
—
Женски
посао
!
...
једва
зар
дочекати
,
да
он
слободно
моћи
загрлити
и
пољубити
.
смести
се
и
замуцати
.
извадити
марама
и
као
почети
се
брисати
око
нос
.
—
А
стар
?
—
запитати
Јеврем
живље
желити
да
он
помоћи
и
извући
он
из
неприлика
.
—
јесам
ли
оздравити
?
Јова
лагано
коракнути
према
Јањићије
и
пружити
он
боца
са
ракија
.
—
испит
за
покој
дух
његов
,
—
шапатом
изговорити
.
—
преминути
јесам
.
—
преминути
?
—
зачудити
се
и
Јеврем
и
Јањићије
.
—
када
?
—
Прексиноћ
.
Јањићије
прихватити
боца
за
грлић
,
почети
мућкати
она
,
али
не
натегнути
.
—
То
јесам
ви
доћи
да
носити
мали
?
—
запитати
мукло
и
набрати
обрва
.
—
јесам
,
отац
Јањићије
,
—
понизно
одговорити
Јова
,
превлачити
босиок
преко
брчић
и
као
мирисати
.
—
ја
...
Јањићије
прошетати
по
соба
,
кешкајући
врх
ципела
искушљан
парчад
хартија
што
се
ваљати
по
под
.
отићи
до
прозор
па
се
опет
вратити
.
приступити
кревет
и
почети
загледати
као
да
тражити
нешто
...
опет
се
вратити
...
изгледати
јесам
немиран
,
узбуђен
,
раздражен
.
—
ја
,
—
окресати
кратко
јесам
себе
говорити
.
—
тако
јесам
тај
...
најприје
доћи
:
„
помоћи
,
отац
Јањићије
,
примити
он
,
отац
Јањићије
“
...
А
кад
он
махнит
Јањићије
примити
и
кад
смислити
да
он
одгојити
за
прав
човјек
,
који
хтети
се
опирати
сваки
сила
и
насиље
,
онда
ви
ђаво
донети
па
искати
:
„
вратити
он
,
отац
Јањићије
...
тај
јесам
твој
дијета
...
Наше
јесам
“
...
ја
...
Смиљана
клекнути
.
Ухвативши
он
за
широк
рукав
од
мантија
пољубити
побожно
,
са
страхопоштовање
.
—
опростити
,
отац
,
—
једва
промуцати
обарати
глава
.
—
Мајк
јесам
мајка
!
Јањићије
,
надувати
образ
,
окренути
се
прозор
.
Провуче
глава
напоље
и
,
измахивати
један
рука
иза
леђа
,
убрзати
нервозно
,
нестрпљиво
:
—
носити
,
носити
,
носити
...
носити
одмах
...
да
он
не
гледати
...
носити
!
...
и
ражљутити
њен
оклијевање
,
загрмети
јаче
:
—
носити
!
...
носити
!
...
носити
!
...
Смиљана
,
држати
мали
на
обнажен
прса
,
дрхтати
изговорити
:
—
опростити
он
барем
храна
што
јесам
код
ти
појести
...
благословити
он
,
отац
!
—
носити
!
...
—
опростити
он
...
—
бог
неки
опростити
!
исправљен
,
силан
као
планина
,
узити
одједном
нејак
дијета
на
длан
.
понети
према
икона
који
одавно
иструла
од
влага
и
заударати
на
плијесан
.
преклонити
се
,
прекрсти
се
и
цјеливати
икона
.
Прекрсти
и
дијета
и
пољубити
он
.
Осјетивши
брада
на
образ
мали
се
почети
смјешкати
,
бацакати
нога
...
он
он
готов
бацити
мати
на
рука
.
свалити
се
на
столица
и
спустити
глава
међу
длан
.
кад
и
Јова
кренути
за
Смиљана
викнути
он
заповједнички
:
—
стајати
!
—
Шта
хтети
?
—
остати
!
Рашчешља
брада
прст
и
почети
јесам
трпати
у
уста
,
гристи
.
—
ја
...
и
сад
хтети
опет
игуман
рећи
да
јесам
се
покорити
...
казат
хтети
да
јесам
опремити
дијета
из
страх
пред
он
...
—
суморно
проговорити
.
—
Чак
хтети
и
други
причати
...
свако
...
зовнути
Јеврем
и
посадити
он
себе
уз
кољено
на
под
.
—
А
рашта
се
мијешати
у
твој
ствар
?
—
запитати
спуштати
он
рука
на
глава
.
—
Зашто
ти
гонити
из
манастир
?
—
због
цура
?
—
Па
...
хтети
да
јесам
удати
за
неки
свој
братић
,
—
одговорити
Јеврем
уздахнути
.
—
ето
.
Јањићије
се
присјетити
.
исправити
се
.
—
А
како
јесам
име
дјевојка
?
—
Мара
.
—
знати
јесам
...
Снажно
он
потегнути
за
уво
и
одлучно
избацити
:
—
е
женит
хтети
се
,
пасји
синути
...
игуман
за
инад
!
...
Друкчије
бити
не
моћи
!
Јеврем
ни
јесам
не
знати
зашто
гласно
се
засмијати
и
смијући
се
спустити
он
глава
у
крило
.
засмијати
се
и
Јова
окренути
се
према
прозор
.
Јањићије
се
придигнути
,
растрести
мантија
.
брзо
изаћи
пред
соб
и
дозвати
Прокопије
.
—
Отворит
хтети
црква
,
—
оштро
он
заповједити
,
—
и
причекати
ја
.
—
Ника
нек
се
не
усудити
да
отићи
куда
,
да
се
одмакнути
...
јесам
ли
чути
?
—
Чуо
јесам
,
—
тихо
одговорити
Прокопије
и
чудити
се
погледати
за
он
како
замакати
кроз
капија
.
—
Шта
ли
јесам
сад
наумити
?
—
запитати
отегнути
и
окренути
се
црква
почети
се
крстити
.
—
какав
ли
хтети
опет
чудо
починити
?
ни
Јеврем
ни
Јова
не
одговорити
.
сад
јесам
смјети
ни
погледати
један
у
други
.
кад
год
бити
се
погледати
,
увијек
она
обојица
долазити
да
поново
праснути
у
смијех
.
и
што
се
више
савлађивати
голицати
она
све
више
...
сав
она
изгледати
као
шал
неки
,
чудан
,
необичан
шал
.
и
,
као
очекивати
да
хтети
се
,
сваки
час
,
Јањићије
повратити
посрамити
и
покуњити
,
погледати
јесам
чешће
на
капија
,
готов
да
се
наругати
подражити
он
.
—
Знаш
ли
куд
отићи
?
—
запитати
Прокопије
Васа
,
који
се
изненада
извити
испод
капија
задовољно
се
смјешкати
.
—
куда
?
—
Рече
ја
само
да
хтети
се
опет
напити
,
—
избацити
Васа
зачкиљити
.
потегнути
иза
појас
овећи
кључ
и
прекрстивши
се
почети
отварати
црква
.
—
Бит
хтети
,
казати
,
винине
и
ракијетина
колико
ми
драго
!
Прокопије
,
протегнути
се
,
хтјети
да
поћи
.
али
се
сјетити
Јањићијев
заповијест
.
опет
стати
.
прислонити
се
леђима
уз
црквен
зид
и
,
да
убити
вријеме
,
полугласан
почети
попијевати
„
Глас
Господен
на
водати
“
...
затим
приступити
Јеврем
и
миловати
он
по
раме
,
запитати
повјерљиво
:
—
А
хтети
ли
ноћас
на
ријека
да
ловити
риба
?
—
Бит
хтети
лијеп
друштво
.
—
Хоће
ли
бити
и
Јока
?
—
запитати
Јеврем
заједљиво
и
унети
он
се
у
лице
.
—
ја
не
хтети
без
она
...
—
зар
и
ти
?
—
запитати
Прокопије
увријеђено
и
окренути
он
леђа
.
—
зар
и
ти
почети
полагивати
?
Јока
јесам
бити
крупан
,
гојазан
сељанка
,
који
јесам
читаво
село
ошецовало
на
@card@
кила
тежина
,
жена
познат
рибар
Митар
Галебана
.
бити
јесам
кроз
први
неколико
година
нероткиња
.
А
тај
јесам
давати
сељак
повод
да
правити
маснити
шал
на
рачун
Митров
и
да
он
непрестано
задиркивати
.
због
тај
она
бити
у
кућа
вјечит
свађа
и
инат
.
она
јесам
неколико
пута
морати
бјежати
из
кућа
и
ноћивати
по
комшилук
;
он
јесам
неколико
пута
носити
завезан
глава
или
рука
.
тек
се
осми
година
,
пошто
он
родити
прво
дијета
,
смирити
мало
.
А
када
родити
и
син
,
приљубити
се
један
уз
други
.
Митар
јесам
носити
риба
поносито
пролазити
кроз
село
и
сваки
пркосно
гледати
у
очи
;
гојазан
Јока
долазити
јесам
црква
сваки
празник
и
,
као
за
инад
свијет
,
носити
обадвоје
дјеца
у
нарамак
...
отац
Прокопије
обожавати
јесам
и
једно
и
друго
.
Кућа
њихов
бити
он
отворити
у
дан
и
у
ноћ
.
ту
он
се
и
рубља
крпити
и
лијеп
се
јела
приправљати
за
он
.
Митар
он
научити
и
риболов
и
вазда
он
возати
по
ријека
,
у
свој
лађа
.
отуда
јесам
и
избити
пошалица
да
јесам
Прокопије
и
Митар
ортак
у
сав
;
у
риба
,
у
кућа
,
у
жена
,
у
дјеца
...
Пакосни
свијет
јесам
моћи
ни
гледати
како
се
два
пријатељ
волити
и
поштовати
.
—
Али
признати
хтети
да
јесам
не
гледати
попријеко
?
—
опет
хтети
Јеврем
пакостан
и
пристати
за
он
.
—
љубити
и
враги
вашја
,
рећи
јесам
Христос
.
А
како
да
не
волити
пријатељ
?
Васа
очистити
црква
застати
на
врата
.
заискати
од
Јов
цигар
духан
.
—
А
ја
јесам
ни
знати
до
јутрос
,
—
рећи
ласкаво
,
—
да
јесам
твој
дијета
хранити
у
манастир
.
—
игуман
се
скинути
голем
терет
с
врата
,
—
брзо
дочекати
Прокопије
само
да
се
опростити
Јеврем
и
да
окренути
разговор
на
други
.
—
А
баш
бити
волити
да
јесам
још
остати
овдје
.
—
Срећа
јесам
,
—
мирно
одговорити
Јова
,
—
што
мој
покојни
стар
јесам
моћи
сазнати
ништа
...
умрети
јесам
а
јесам
сазнати
.
Сачувах
и
дијета
и
имуће
...
—
хвала
бог
,
брата
,
кад
он
ја
нитко
јесам
донијети
,
—
развући
Прокопије
и
погладити
се
по
брада
,
—
е
бити
бити
свакакав
чудо
и
глас
.
Ништа
се
ту
не
бити
моћи
сакрити
...
али
отац
Јањићије
почитовати
...
свак
јесам
ушутјети
чим
јесам
он
прихватити
мали
...
свак
јесам
знати
да
он
тај
не
чинити
без
неки
голем
разлог
...
затутњати
земља
,
затрести
се
.
негдје
као
да
зазвечати
ланац
.
Нешто
и
као
да
загрохотати
,
проломити
се
,
разорити
.
ситан
стакло
зациликтати
,
пијесак
почети
хрштати
и
као
осипати
се
...
кроз
капија
,
бијесан
и
разигран
,
утрчати
дорат
отац
Јањићије
,
са
наћуљен
уш
,
са
раширен
ноздрва
из
који
бити
пар
и
као
снијег
расипати
се
бијел
пјена
,
са
замршен
мокар
грива
.
по
врат
он
се
познати
траг
камџија
,
на
трбух
се
црвен
греботина
од
оштар
бакрачлија
,
узда
искидати
,
бисага
искривљен
.
на
дорат
се
усправити
крупан
и
горд
Јањићије
.
гологлав
,
без
камилавка
.
просјед
перчин
сав
засут
прашина
расути
он
се
по
раме
,
два
три
бич
спустити
он
се
и
по
чела
и
заклонити
преполовљен
обрва
.
мантија
он
раздрљити
,
један
ногавица
од
чакшире
подеран
.
велик
,
црвен
појас
снажно
јесам
притегнути
уза
себе
дјевојка
,
који
он
јахати
за
леђа
,
на
теркија
.
Неуређена
,
рашчупати
,
у
истрзан
хаљина
,
ухватити
он
се
рука
за
раме
,
поклопити
он
некако
,
стидљиво
јесам
сакривати
глава
за
широк
он
плећа
и
превијати
се
.
Јеврем
познати
Мара
.
и
готово
цикнути
од
чудо
или
од
радост
.
Рашири
рука
и
као
окаменити
застати
према
она
.
—
амо
долазити
,
пасјевина
!
—
оштро
подвикнути
Јањићије
према
он
,
отпасивати
и
прикупљати
мантија
.
—
ако
јесам
ти
отети
цура
,
не
хтети
јесам
,
зар
,
још
и
с
коњ
скидати
?
Јеврем
,
прибрати
се
,
радосно
притрчати
да
прихватити
Мара
.
она
се
,
постиђен
и
сметен
,
отргнути
.
Скочи
сам
.
одгурнути
он
кад
она
поново
приступити
.
и
некако
уплашено
,
узвјерено
,
почети
гледати
око
себе
.
као
да
јесам
жељети
побјећи
,
измакнути
некуда
.
—
Васа
!
...
звонити
!
...
—
дрекнути
Јањићије
весело
и
намигнути
на
Васа
.
—
Што
јесам
стати
?
окренути
се
Јова
и
креснути
заповједнички
:
—
Кум
!
...
у
црква
!
...
па
,
ухватити
Мара
за
рука
,
повести
јесам
.
и
као
да
зарежати
на
Јеврем
:
—
за
ја
,
пасји
синути
!
Васа
погурити
се
мало
пљунути
у
длан
и
потегнути
за
коноп
.
звоно
зазвонити
.
XИВ
.
Прокопије
,
стојећи
ослоњен
на
налоњ
и
убрзано
кроз
нос
пјевати
„
Исаија
ликовати
“
,
као
да
проплакати
.
гледати
јесам
срећан
Јеврем
како
се
испод
свјеж
влажан
вијенац
од
млад
бршљанов
лишће
блажен
смјешкати
на
свако
,
ведар
и
свијетао
као
прољетни
дан
.
гледати
Мара
крепак
,
здрав
и
једар
како
јесам
постидити
оборити
глава
и
обао
,
једар
тијело
привијати
се
,
ослањати
на
Јеврем
као
расцвјетан
руж
на
бор
поносан
.
и
растужити
он
се
.
приступити
Јеврем
,
узити
он
глава
међу
рука
и
врео
,
меснат
усна
спустити
он
на
чела
.
испрекидано
честитати
проговорити
:
—
благо
ти
кад
хтети
оставити
овај
проклет
пећина
,
зидина
овај
!
...
благо
ти
кад
хтети
се
смирити
у
свој
кућа
,
на
свој
огњиште
,
и
радити
као
човјек
!
...
благо
ти
!
...
знати
хтети
рашта
живити
...
А
ја
?
...
А
ја
?
...
—
лице
он
се
затегнути
,
јак
зуб
избити
између
неуређен
длака
.
—
ех
проклети
отац
,
земља
он
кости
измећати
!
Јањићије
,
нестрпљиво
скидати
одежда
са
себе
,
кушљати
јесам
,
почети
се
љутити
.
—
Шта
јесам
?
...
Што
јесам
стати
тако
ко
трупина
?
—
подвикнути
подругљиво
.
—
ти
,
пасји
синути
,
што
не
пољубити
невјеста
?
јесам
мој
него
твој
сада
...
сметењак
!
и
смотан
епитрахиј
бацити
Васа
на
глава
грунути
:
—
А
камо
тај
пушак
,
поганов
?
...
пјевати
се
„
Исаија
ликовати
“
а
тај
пушак
не
опалити
!
...
пхи
!
...
ко
да
овај
јесам
свадба
и
теферич
један
!
...
повести
она
у
ћелија
и
размјестити
око
сто
.
Мара
,
који
се
непрестано
снебивати
,
сакривати
лице
у
бијел
прекривач
или
он
заклањати
везен
рукав
,
поставити
крај
врата
да
стајати
и
да
дворити
„
као
сваки
млад
”
...
Јеврем
„
пасји
син
“
нога
одгурнути
чак
у
прикрајак
„
да
не
бити
побјегао
“
...
Гунђајући
и
прекоравати
понуда
сваки
ракија
,
вино
,
пршута
...
Извуче
однекуда
и
пушак
,
стар
,
тежак
пушак
са
извезен
кундак
и
загледати
јесам
.
па
истрчати
пред
ћелија
,
напунити
и
опасти
.
брзо
се
повратити
и
,
не
говорити
ништа
,
бацити
тамбурица
у
крило
Прокопије
.
—
пјевати
,
убити
ви
бог
!
—
готово
вриснути
и
као
пијан
затетурати
и
поиграти
.
—
какав
јесам
свадба
без
пјесма
?
Дође
и
игуман
.
Изненађен
,
преплашен
пуцњава
,
збити
у
мантија
и
широк
рукав
.
Још
пријести
него
се
и
примакнути
ћелија
,
некако
и
пјевати
и
пријетити
запитати
:
—
Ко
јесам
пуцати
?
...
Зашто
?
...
—
ходити
да
ми
честитати
,
отац
игуман
!
—
телалски
повикати
Јањићије
и
са
раширен
рука
,
као
да
хтети
он
обгрлити
,
поћи
он
у
сусрет
.
—
амо
јесам
весеље
па
да
се
и
ти
провеселити
!
...
—
весеље
?
...
какав
весеље
?
Прекорачивши
преко
праг
,
наднети
рука
над
очи
и
жмиркати
поглед
по
сав
.
—
Шта
ли
јесам
овај
?
—
запитати
зачуђен
.
—
без
мој
дозвола
?
—
Мојо
јесам
слава
,
отац
игуман
!
—
окресати
Јањићије
,
показивати
унаоколо
и
пун
боца
ракија
поднети
он
у
брада
.
—
Оженио
јесам
онај
пасји
син
па
частити
свако
...
и
ти
да
частити
,
отац
игуман
!
...
Сједи
!
...
—
Оженио
?
—
запитати
игуман
изнемогао
и
рамени
он
одгурнути
боца
.
—
ко
?
...
опазити
Мара
и
најежити
се
.
Увуче
рука
у
рукав
унакрст
,
опустити
она
готово
до
колити
и
превити
,
сагет
као
да
се
спремати
да
насрнути
на
она
.
—
А
тај
?
...
Шта
хтети
ти
овдје
?
—
оштро
јесам
запитати
и
почети
тапкати
на
мјесто
.
—
Шта
хтети
?
—
Па
тај
јесам
млад
,
—
одговорити
Јањићије
и
примакнути
се
ближе
.
—
и
она
да
честитати
,
отац
игуман
!
...
—
Шта
хтети
овдје
?
...
Шта
хтети
овдје
?
...
—
засиктати
игуман
осорно
.
—
Ко
ти
јесам
дозволити
?
...
ко
ти
довести
амо
?
...
—
не
питати
она
него
ја
питати
,
отац
игуман
!
—
мирно
,
покровитељски
одговорити
Јањићије
и
као
гром
одваљен
црн
стијена
исправити
се
поносно
пред
Мара
и
заклонити
јесам
од
игуман
.
—
ја
јесам
јесам
отети
и
довести
.
игуман
узмицати
на
леђа
и
одбацивати
рукав
као
да
се
од
неко
бранити
готово
цикнути
:
—
отети
?
—
Нашао
јесам
пред
кућа
,
зграбити
јесам
и
бацити
за
се
на
коњ
,
—
хладно
одговорити
Јањићије
и
раширен
шака
ударити
се
у
прса
.
-
јакако
,
отац
игуман
!
...
и
стар
јесам
ми
тако
радити
!
—
и
смјети
јесам
?
...
смјети
?
...
—
запитати
игуман
не
вјеровати
потпуно
.
бојати
се
да
се
и
сада
не
радити
о
какав
превара
.
—
Знаш
ли
да
јесам
она
ја
старатељ
?
...
—
јесам
она
дијета
...
пунољетан
јесам
,
—
одговорити
он
Јањићије
.
—
А
знати
ли
да
јесам
испросити
?
—
Ко
пријести
дјевојка
,
онај
и
дјевојка
.
игуман
у
недоумица
почети
се
освртати
и
као
тражити
гдје
да
сјести
.
Дође
до
кревет
па
застати
.
искривити
се
према
Јањићије
и
показивати
он
златан
крст
на
прса
отегнут
запитати
:
—
Знаш
ли
ко
јесам
ја
?
...
Знаш
ли
да
хтети
...
да
моћи
...
злочестив
синути
...
да
хтети
...
не
знати
шта
бити
још
казати
,
осјећати
се
немоћан
,
збунити
се
.
од
јед
што
он
поново
ред
нарушити
,
од
бол
што
он
покварити
братићев
свадба
,
суза
он
ударити
на
очи
.
заплакати
.
—
овај
час
напуштати
