наја
за
сав
што
јесам
патити
.
старати
се
да
ја
зауздати
,
стегнути
,
пригњечити
што
моћи
јаче
.
па
као
да
она
и
тај
мало
бити
.
незадовољан
,
зар
,
што
само
у
кућа
,
пред
ми
,
моћи
показивати
како
јесам
слободан
,
независан
и
моћан
сада
,
хтјети
јесам
и
желити
да
тај
и
други
,
изван
кућа
,
показати
да
се
и
пред
она
,
пред
читав
свијет
,
похвала
.
ради
тај
удар
у
чудан
работа
неки
,
у
прав
махнитлук
.
брз
и
изненадан
прелаз
из
велик
ропство
у
потпун
слобода
сваки
залудити
помало
;
одузети
он
памет
.
па
и
она
.
она
миран
,
тих
,
повучен
жена
,
који
се
толико
бојати
свако
,
непрестано
пазити
на
оно
»
шта
хтети
свијет
рећи
«
,
нагло
,
непромишљено
,
прекинути
са
сав
обзир
,
заборавити
на
сав
,
све
погазити
,
одбити
,
одбацити
.
кад
јесам
већ
видјети
да
она
ники
ништа
не
моћи
забранити
,
хтјети
јесам
и
да
радити
сав
што
год
она
на
ум
пасти
.
и
хтјети
да
се
показати
као
јунак
неки
,
делија
,
мушкобана
.
у
дно
авлија
,
готово
одмах
поред
зид
,
намјестити
као
страшити
неко
,
човјек
некакав
,
сличан
Црногорац
,
са
голем
,
дебео
турбан
око
глава
,
с
очи
од
кромпир
и
нос
од
патлиџан
,
у
чохан
чакшире
,
огрнут
долама
.
Набивши
он
на
колац
и
тутнути
он
чибук
међу
рукав
,
почети
он
гађати
из
пушак
,
стријељати
.
Читав
комшилук
мислити
јесам
први
дан
као
да
јесам
у
кућа
шенлук
.
многи
комшија
,
зачудити
и
узнемирити
,
почети
дотрчавати
и
питати
ми
шта
се
десити
.
Сулага
јесам
,
како
ја
рећи
,
помислити
одмах
на
лопов
,
хајдук
,
разбојник
и
готово
хтјети
запомагати
,
звати
у
индат
...
Пошто
она
додијати
пуцњава
купити
јесам
и
тамбура
и
почети
ударати
уза
она
.
сјести
насред
авлија
,
пребацити
нога
преко
нога
и
,
забацити
кос
а
узети
тамбура
на
крило
,
запјевати
:
„
бег
Али-бег
на
кула
сјеђаше
,
вјеран
љуба
на
крило
држати
”
...
и
,
као
да
јесам
знати
други
пјесма
ни
други
кајда
какав
,
вјечито
јесам
пјевати
само
ту
један
.
пјевати
непрестано
,
неуморно
,
да
она
се
чак
и
ругати
почети
и
из
спрдња
назвати
пјесма
»
удовичин
пјесма
«
...
—
распалити
се
удовица
,
па
пјевати
—
довикивати
она
.
—
свој
пјесма
пјевати
!
.
.
ни
ја
јесам
остављати
на
мир
,
нити
ја
штедјети
.
кад
бити
проћи
чаршија
,
са
јаран
који
,
беспослен
дућанџија
увијек
ја
призивати
себе
и
увијек
питати
:
колико
ракија
попити
мајка
на
дан
и
колико
ја
тамбурати
разбити
о
глава
док
пјесма
допјевати
...
колико
ли
сам
суза
пролити
због
тај
подругачица
!
.
.
и
колико
јесам
камење
набацати
у
дућан
подругивач
,
кроз
плач
она
проклињати
и
псовати
немилостан
!
.
.
стид
ја
и
сад
да
причати
о
тај
!
.
.
Нешто
из
радозналост
,
а
моћи
бити
и
због
шта
други
,
почети
се
око
наш
кућа
сав
тај
чешће
окупљати
и
момак
и
удовац
из
читав
шехер
...
Почеше
увече
редовно
долазити
,
један
за
други
,
обилазити
око
кућа
и
са
необичан
граја
и
хук
гурати
се
,
тјескати
,
око
авлиски
врата
и
око
баштенски
плот
.
момак
,
што
ми
још
остати
у
кућа
,
непрестано
она
износити
понуда
:
духан
,
кахва
,
ракија
,
непрестано
послуживати
,
частити
.
—
нудити
!
.
.
свако
нудити
!
.
.
—
довикивати
она
мајка
,
који
јесам
,
огрнути
лахак
,
провидан
чаршаф
,
весео
,
разуздан
,
као
на
крило
прелијетати
са
један
мјесто
на
други
,
од
један
група
други
,
јављати
се
сав
,
шалити
се
,
смијати
,
цичати
,
увијек
тапшати
рука
и
поцупкивати
на
пета
.
изгледати
јесам
више
као
какав
млад
,
безбрижан
,
ђаволаст
дјевојче
,
него
као
удат
жена
,
који
још
имати
толики
син
.
и
бојити
се
,
зар
,
да
јесам
когод
не
прекорити
тај
,
да
јесам
не
пецнути
,
вјечито
ја
гурати
у
прикрајак
,
гонити
од
себе
,
затварати
у
соб
,
озбиљно
пријетити
да
хтети
ја
»
нога
пребити
«
,
ако
се
усудити
помолити
,
појавити
пред
њезин
јаран
.
отада
се
између
ми
двоје
отпочети
као
неки
борба
,
инат
неки
;
отада
управо
и
почињати
мој
права
житије
,
како
се
тај
рећи
,
о
који
једино
и
вриједи
да
се
нешто
причати
.
ВИИ
да
ми
не
бити
имуће
пропадати
и
забаталити
се
,
мајка
по
препорука
некакав
стрина
,
тетак
ли
,
узити
један
субаша
,
Зулфага
неко
,
намјестити
он
и
уредити
у
кућа
соб
један
,
у
који
хтети
становати
.
бити
тај
висок
,
коштуњав
човјек
,
са
необично
дуг
шија
,
на
који
се
,
сличан
змијски
,
издизати
мали
,
ситан
глава
,
са
очи
који
се
једва
видјети
испод
голем
,
плав
обрва
,
са
танак
,
нагрижен
брк
и
велик
,
дебео
усна
,
који
се
,
на
крај
,
непрестано
трзати
и
непрестано
развлачити
на
смијех
.
кад
јесам
доћи
,
изгледати
јесам
некако
сметен
,
збуњен
,
стидан
.
Потрчао
јесам
да
пољубити
мајка
,
чак
и
ја
,
у
рука
,
и
заплести
се
,
спотакнути
,
да
јесам
у
два
мах
помислити
,
е
хтети
намах
посрнути
и
нос
ударити
о
земља
.
ни
гледати
јесам
моћи
човјек
отворено
,
—
вјечито
јесам
пиљити
негдје
у
висина
,
изнад
себе
,
—
и
на
какав
дуг
говор
као
да
јесам
смјети
ни
помислити
.
десет
ријеч
јесам
моћи
изговорити
,
а
да
не
замуцати
и
не
застати
.
и
кашње
,
кад
се
мало
одомаћити
у
кућа
,
кад
јесам
све
упознати
,
остати
јесам
такав
.
са
слуга
и
слушкиња
ни
дружити
се
јесам
.
Бјежао
јесам
од
она
,
сакривати
се
,
склањати
,
ради
шта
он
се
сав
и
подсмијевати
и
пецкати
он
.
једино
јесам
нешто
више
пристајати
за
мајка
,
пазити
на
она
и
старати
се
да
она
што
боље
угодити
.
сваки
јутро
,
пријести
зор
,
босоног
јесам
ићи
на
Неретва
,
доносити
вод
и
спуштати
пред
врата
њезин
соб
,
одмах
поред
праг
;
кахва
она
јесам
пећи
и
износити
,
јесам
чистити
наргила
и
пунити
јесам
духан
.
сам
јесам
брати
и
ружити
и
китити
шилта
на
који
хтети
сједити
,
куповати
шећерлема
и
нудити
она
,
клањати
се
дубоко
и
,
са
особит
страхопоштовање
,
измицати
се
на
леђа
.
у
њезин
присуство
миловати
јесам
и
ја
и
,
као
мали
дијете
,
давати
ја
пушак
од
зовин
што
она
сваки
дан
правити
;
каткада
ја
узимати
и
на
леђа
и
почети
потркивати
по
соба
рзати
као
парип
и
одбацивати
нога
.
за
кратак
вријеме
толико
јесам
се
навикнути
на
он
да
мајка
управо
јесам
моћи
ни
ручати
ни
вечерати
ако
он
јесам
бити
да
дворити
,
да
послужити
.
зато
,
ако
јесам
каткада
и
морати
отићи
на
село
,
наређивати
он
јесам
да
се
што
пријести
вратити
.
Вис
од
три
дан
нигдје
јесам
смјети
остати
.
са
село
се
враћати
увијек
некако
суморан
,
забринут
,
тужан
.
Джепови
он
вазда
бити
препунити
некакав
хартија
,
тефтер
и
писмо
и
,
кад
год
бити
мајка
изаћи
у
авлија
,
сједати
јесам
у
прикрајак
један
и
тамо
почети
срачунавати
нешто
,
писати
.
затим
,
пошто
бити
она
приступити
,
показивати
она
некакав
слово
,
број
,
—
иако
јесам
знати
ни
читати
ни
писати
,
—
и
замишљено
вртити
глава
...
и
одмах
бити
се
снуждити
и
она
,
оборити
глава
и
живо
почети
тући
папуча
о
калдрма
.
Кашње
јесам
сазнати
како
јесам
он
наћи
сав
наш
добра
у
неред
,
оставити
,
запустити
,
готово
сасвим
пропасти
.
баба
јесам
необично
хвалити
и
ковати
у
звијезда
,
жалити
што
јесам
бити
толико
и
домаћин
колико
и
јунак
и
што
јесам
боље
пазити
на
кмет
и
остати
радин
.
сав
као
да
он
бити
невјеран
и
сав
он
поткрадати
.
—
без
мудар
глава
и
без
много
новац
...
мучно
јесам
...
не
спасавати
се
овај
кућа
од
пропаст
—
тврдити
јесам
немилостан
,
савијајући
хартија
и
гурити
се
—
Још
само
мало
...
ето
...
корак
један
па
...
па
се
моћи
преврнути
...
мајка
,
који
никад
јесам
бити
рачунџија
нити
јесам
познавати
права
стање
наш
,
изненадити
се
кад
јесам
сав
тај
чути
,
уплашити
се
.
Жена
,
који
јесам
вазда
живјети
у
мали
и
богатство
,
научити
да
сав
имати
колико
хтети
и
више
него
колико
хтети
,
задрхтати
јесам
при
помисао
да
бити
моћи
један
дан
,
оголити
,
оставити
,
без
игдје
ишта
остати
на
сокак
.
—
како
ли
бити
ја
тад
душманка
гледати
и
како
ли
бити
се
светити
!
.
.
—
говорити
јесам
узбуђено
,
чупкати
реса
на
бошча
и
сав
јаче
лупкати
папуча
.
—
како
ли
бити
се
смијати
,
подругивати
!
.
.
тада
она
се
и
чинити
да
од
Зулфага
ники
на
свијет
паметан
немати
.
тада
она
изгледати
и
крупњи
,
и
јак
,
и
велик
од
свако
.
у
он
као
да
јесам
гледати
избавитељ
неки
,
добротвор
,
у
он
,
готово
,
гледати
све
...
и
наредити
да
сав
укућанин
пазити
на
он
,
да
он
слушати
.
ники
више
ни
помислити
јесам
смјети
да
он
се
наругати
,
подсмјехнути
или
окосити
,
макар
и
испотаје
,
кришом
,
а
камо
ли
јавно
,
отворено
.
сада
јесам
,
—чим
бити
он
проћи
——
сав
се
понизно
уклањати
с
пут
,
измицати
се
и
поздрављати
он
.
ако
бити
иза
подне
поћи
у
свој
соб
и
затворити
се
»
да
премишљати
«
,
ники
јесам
смјети
дахнути
у
кућа
,
ники
ријеч
проговорити
.
свак
ко
јесам
морати
какав
посао
да
проћи
авлија
,
да
донети
што
,
ићи
јесам
на
прст
лагано
,
тихо
,
старати
се
да
ни
трава
не
зашуштати
,
ни
шљунак
не
захршти
под
нога
.
ни
ја
јесам
смјети
потрчати
авлија
ни
заиграти
се
.
Чим
бити
ја
угледати
како
се
врзати
и
како
прав
шанац
,
мајка
бити
одмах
дотрчати
,
дирнути
ја
за
рукав
и
ударати
,
шамарати
,
гонити
ја
из
кућа
на
сокак
,
у
махала
.
узалуд
јесам
се
противити
,
копрцати
,
отимати
.
Ништа
јесам
помагати
.
ако
јесам
не
бити
хтјети
послушати
,
наређивати
јесам
слуга
да
ја
узети
у
нарамак
и
на
сила
избацити
пред
врата
.
тада
јесам
бјежати
Сулага
,
у
авлија
он
.
Хатиџа
,
вјереница
,
затицати
јесам
обично
гдје
сједи
на
софа
са
цвијеће
,
међу
шебој
,
и
токорсе
прешивати
некакав
хаљина
,
крпа
.
Опазивши
ја
,
остављати
јесам
посати
,
трчати
и
пружати
ја
рука
,
тражити
да
она
изручити
на
изврнут
длан
шећерлема
,
хурма
,
љешник
.
—
Шта
јесам
донијети
?
.
.
Шта
?
.
.
камо
?
.
.
—
питати
јесам
потскакивати
и
облијетајући
око
ја
.
—
Дај
!
.
.
и
пјевати
ја
,
причати
,
забављати
се
са
ја
,
све
док
не
бити
Шерифа
ханума
,
мати
она
,
изаћи
из
соб
и
понудити
ми
пексимит
са
пекмез
,
да
узети
и
»
да
заварати
глад
«
...
кад
бити
,
напошљетку
,
међу
ми
доћи
и
Сулага
,
узимати
ја
за
рука
и
изводити
у
страна
.
питати
ја
и
распитивати
о
свашта
.
питати
и
за
мајка
,
за
здравље
она
,
за
слуга
и
слушкиња
.
Нарочито
јесам
тражити
да
он
што
више
причати
о
Зулфага
.
интересовати
он
сав
шта
он
радити
и
како
говорити
и
како
рачун
...
и
,
док
јесам
говорити
,
непрестано
се
мргодити
,
непрестано
ломити
прст
и
прекидати
ја
узвик
:
—
хајинин
!
.
.
Хајдук
!
.
.
право
да
рећи
чудити
јесам
се
такав
упадица
.
3а
хајдук
јесам
знати
да
јесам
опак
људи
,
—
они
јесам
ја
и
баба
убити
,
—
али
да
бити
и
Зулфага
моћи
постати
хајдук
,
никако
јесам
моћи
вјеровати
.
и
моћи
ли
он
бити
хајдук
,
кад
јесам
ни
снажан
,
ни
мрк
,
ни
крвав
очи
!
.
.
Мог
ли
бити
хајдук
без
голем
брк
кроз
који
се
провидити
тока
на
прса
и
без
оружје
за
појас
!
.
.
па
јесам
хајдук
и
кавгаџија
,
зулумћар
,
отмичар
,
а
Зулфага
јесам
миран
,
стидан
,
сметен
.
он
и
не
знати
друго
него
служити
мајка
и
превртати
хартија
.
—
Зашто
он
ружити
тако
—
неколико
пута
питати
јесам
Сулага
,
прекидати
причање
.
—
Рашта
?
.
.
—
јер
он
не
вјеровати
—
одговарати
јесам
ватрен
,
поново
ломити
прст
.
—
не
вјеровати
,
брата
...
Чудим
се
само
како
се
увући
у
ваш
кућа
и
ко
ви
он
натоварити
...
па
бити
ја
обгрлити
и
почети
миловати
:
—
Штета
...
Штета
,
Смајил
...
А
тај
ја
не
слутити
на
добра
...
ВИИИ
мало
помало
и
мајка
као
да
отпочети
»
штедити
«
.
Поче
отпуштати
слуга
и
слушкиња
.
најприје
отјерати
Осман
,
стар
,
изнемогао
Осман
,
који
јесам
и
осиједио
служити
и
који
више
ни
ићи
јесам
моћи
без
штап
,
често
и
без
штака
.
док
јесам
бити
баба
у
живот
Осман
као
да
јесам
ни
знати
ни
за
ко
у
кућа
осим
за
он
и
други
се
ни
покоравати
јесам
.
он
он
тимарити
бедевија
,
он
чистити
пушак
,
сабља
,
нож
,
пунити
фишек
и
припремати
кремење
.
тај
он
управо
бити
и
једини
посао
и
за
жив
глава
јесам
хтјети
прихваћати
за
други
.
Човјек
,
који
јесам
читав
вијек
провести
носити
оружје
и
радити
око
он
,
мислити
јесам
да
бити
он
мања
и
грехота
и
срамота
бити
кад
бити
се
случајно
и
превјерити
,
него
кад
бити
се
спустити
дотле
да
радити
и
женски
и
рајински
посао
и
да
се
она
забављати
.
због
тај
се
често
свађати
и
с
мајка
и
љутити
се
ако
бити
он
позвати
када
да
она
помоћи
у
посао
,
да
донети
вод
,
дрво
,
масло
.
—
Нећу
ја
—
говорити
јесам
набусит
,
мрштити
се
—
радити
уз
жена
,
макар
ја
на
комад
сасјећи
...
јок
,
ханума
!
.
.
ни
послати
смрт
бабин
јесам
се
промијенити
.
само
јесам
из
соб
препртљати
у
коњушница
,
бедевија
,
и
намјестити
ту
као
креветац
неки
,
да
моћи
поред
она
и
ноћивати
,
спавати
.
и
онај
оружје
што
јесам
преостати
пренијети
јесам
тамо
.
сваки
јутро
,
рано
,
пријести
гранисунце
,
износити
он
на
праг
,
приносити
свој
жут
,
упао
очи
и
шкиљити
у
он
,
загледати
,
тврд
,
жуљав
прст
пипати
оштрица
,
трљати
он
,
уређивати
,
чистити
.
једнако
јесам
и
фишек
пунити
и
припремати
кремење
,
надносити
сух
,
космат
рука
над
густ
,
сијед
обрва
,
непрестано
извиривати
и
као
очекивати
баба
да
се
поново
вратити
,
те
да
поново
кренути
на
хајдук
.
—
еј
,
рођа
,
јесам
ли
се
пута
зажелити
?
—
питати
јесам
каткада
бедевија
,
хватати
јесам
испод
врата
и
приносити
румен
ноздрва
њезин
смјежуран
,
обвехлим
,
необријан
образ
свој
.
—
јесам
ли
се
одморити
,
рођа
?
.
.
Знаш
ли
како
јесам
ићи
једном
,
па
се
ти
уморити
,
па
...
слуга
он
често
прекидати
у
такав
разговор
,
смијати
он
се
.
зато
он
и
бити
криво
на
она
,
зато
она
и
прекоравати
.
—
не
знати
ви
,
поганов
,
како
јесам
ја
—
гунђати
јесам
измицати
и
као
стидети
се
.
—
не
знати
ви
...
јер
...
јер
јесам
женскоња
...
и
као
што
ништа
трпити
јесам
што
јесам
бити
нов
у
кућа
,
што
се
након
баба
измјењивати
,
тако
јесам
трпити
ни
Зулфага
.
мрско
он
бити
и
гледати
у
он
,
мрско
бити
посматрати
како
дворити
мајка
,
како
ићи
за
она
,
удварати
се
,
улагивати
.
ни
говорити
јесам
хтјети
с
он
,
ни
поздрављати
се
.
при
сваки
сусрет
окретати
јесам
глава
у
страна
отпљувати
и
отрести
рука
као
да
се
гадити
од
нешта
.
Зулфага
јесам
,
хтјети
не
хтјети
,
морати
бјежати
испред
он
,
измицати
се
,
сакривати
.
али
као
да
јесам
моћи
дуго
издржати
тако
.
стид
он
,
зар
,
бити
од
осталих
слуга
и
слушкиња
,
који
јесам
све
гледати
и
наслађивати
се
псовка
Османов
,
стид
он
и
од
ја
,
од
сав
свијет
.
зато
отићи
пред
мајка
,
испружити
шија
,
понизно
се
наклањати
и
љубити
она
скута
,
и
тихо
прошаптати
:
—
ето
...
па
она
спустити
на
кољено
сав
тефтер
и
сав
хартија
и
,
измицати
се
на
леђа
,
кренути
из
соб
.
—
Шта
јесам
овај
—
запитати
мајка
брзо
и
,
збацити
сав
оно
да
колити
,
устати
и
поћи
за
он
.
—
Шта
хтети
овај
?
—
Ништа
...
тако
...
—
одговорити
он
мирно
,
прекрстивши
рука
на
прса
и
пресамитити
се
.
—
не
моћи
ја
више
овђе
.
мајка
он
као
од
милошта
ухватити
за
ухо
и
,
онако
пресамитити
,
опет
увући
у
соб
.
—
не
моћи
...
Рашта
?
—
запитати
зачуђен
.
—
Шта
ти
фалити
?
—
Осман
ја
’
сује
,
—
промуцати
Зулфага
отегнути
и
почети
комешати
раме
.
—
остарити
чо'јек
,
па
не
моћи
да
ја
гледати
...
А
он
одавно
у
овај
кућа
...
добар
јесам
...
поштен
...
вјеран
...
—
Стар
јесам
—
рећи
и
мајка
покуњено
и
обор
глава
.
—
кад
јесам
доћи
у
овај
кућа
затећи
јесам
он
...
Зулфага
се
засијати
лице
од
радост
.
Опружи
оба
рука
и
почети
она
трљати
као
да
се
умивати
.
—
ето
видити
—
отсјећи
јаче
—
он
овђе
више
требати
...
ако
и
не
радити
ништа
...
ако
...
ако
и
јести
хљеб
џаба
,
он
јесам
...
он
јесам
опет
као
антика
неки
,
који
требати
чувати
...
и
добра
јесам
срце
...
добар
јесам
од
ја
па
...
па
јесам
свакако
прав
да
ја
иђем
а
он
да
остати
...
—
да
иђеш
?
—
запрепастити
се
мајка
гледати
он
.
—
ти
?
—
јесам
други
...
мајка
се
распети
,
наљутити
.
приступити
он
нагло
и
ошинути
он
по
образ
.
—
јок
!
.
.
Слушаћеш
ја
,
крмак
никакав
!
—
викнути
раздражити
.
—
ти
остајати
,
а
Осман
нек
иђе
...
он
ја
не
требати
...
па
сам
позвати
Осман
,
премјерити
он
од
глава
до
пета
,
и
брзо
,
не
размишљати
,
откресати
:
—
у
овај
тај
кућа
немати
више
мјесто
...
пртљати
...
—
лијепо
јесам
тај
—
рећи
Осман
мирно
опирати
се
на
штап
и
кушати
да
се
исправити
.
—
јунак
ја
у
овај
кућа
довести
,
он
јесам
и
служити
...
кад
он
немати
,
жена
служити
хтети
...
лијепо
јесам
тај
...
мајка
отворити
чекмеџа
и
извадити
кеса
с
новац
.
—
и
да
ти
платити
,
—
отсјећи
оштро
,
играти
се
кеса
——
све
што
јесам
дужна
...
колико
?
.
.
—
Теба
јесам
служити
и
немати
ја
шта
плаћати
—
кратко
,
поносито
одговорити
Осман
.
—
А
рахметли
бег
одужити
се
и
ја
и
сваки
свој
јунаштво
и
срце
свој
...
па
сав
јаче
стискати
сав
штап
сув
космат
рука
,
који
се
испод
бијел
рукав
кошуљина
необичан
црнило
и
необично
дрхтати
,
измакнути
се
од
врата
и
ту
застати
...
—
Само
—
рећи
промукло
—
пустити
ја
да
и
данас
очистити
оружје
и
истимарити
бедевија
...
ето
тај
...
—
јок
!
—
откресати
мајка
и
љутит
бацити
кеса
у
чекмеџа
.
—-
То
хтети
пустити
...
—
моћи
ни
мислити
да
јесам
ти
молити
—
сурово
дочекати
Осман
,
а
оштар
,
дубок
црта
један
у
повија
као
да
потпуно
утонути
,
изгубити
се
међу
набран
,
густ
обрва
,
испод
који
се
стаклити
мутан
,
влажан
очи
и
некако
пријекорно
звјерати
,
шкиљити
према
сав
ми
.
—
ја
жена
не
молити
...
ја
јесам
само
питати
,
па
...
не
довршити
окренути
се
и
поћи
из
соб
.
старати
се
и
упињати
да
изгледати
што
поносан
и
што
јуначан
и
,
оба
рука
обухватати
штап
,
на
сила
хтјети
да
мушки
коракнути
,
да
затрести
кућа
.
али
чим
јесам
прећи
преко
праг
,
нога
он
поклецнути
и
он
посрнути
,
пасти
.
—
Ништа
јесам
—
прогунђати
стискати
зуб
и
жвакати
чађав
брк
који
он
пасти
по
уста
.
—
запети
ја
нешто
за
нога
па
пасти
...
Ништа
јесам
овај
...
за
Осман
отићи
још
неколико
она
,
одбјегоше
.
Напошљетку
читав
кућа
остати
само
на
један
слуга
,
на
Хамида
неки
,
који
Зулфага
однекуд
довести
,
и
на
један
слушкиња
,
за
који
и
мајка
рећи
да
јесам
добар
и
поштен
од
свити
други
.
и
јаран
мајкин
почети
се
све
рјеђе
и
рјеђе
купити
око
башта
,
сав
она
мање
и
мање
долазити
.
у
онај
доба
кад
јесам
се
обично
окупљати
и
састајати
,
Зулфага
јесам
излазити
пред
мајка
,
износити
некакав
тужба
,
рачун
и
сенути
,
старати
се
и
упињати
да
јесам
задржати
у
соба
баш
у
тај
час
кад
јесам
највише
жељети
да
изаћи
и
да
се
разговорити
с
она
.
понекад
јесам
изгледати
као
да
јесам
између
она
двоје
настати
неки
потајан
,
подмукао
борба
,
у
који
јесам
Зулфага
непрестано
наваљивати
и
нападати
,
а
мајка
непрестано
кушати
да
се
са
сав
снага
одупрети
,
одбрана
,
отети
.
—
Шта
хтети
ја
тај
,
крвник
?
Шта
хтети
ја
сад
?
——
питати
јесам
љутит
,
газити
по
рачун
и
кушљати
она
,
гњечити
.
—
Хоћеш
ли
ја
уморити
са
твој
кукање
,
хтети
ли
убити
?
.
.
па
бити
,
некако
и
нехотице
,
застати
пред
огледало
и
почети
поправљати
кос
,
хаљина
,
намјештати
се
.
—
Нећу
ја
вазда
тај
брига
и
кијамет
—
викати
јесам
затим
јаче
,
полазити
према
врата
,
увијати
се
.
—
ја
хтети
и
живот
,
весеље
,
шал
...
тај
хтети
...
тај
...
—
ех
,
а
прешати
јесам
овај
—
муцати
јесам
Зулфага
,
једнако
стојећи
пред
она
онако
тих
,
покоран
,
скрушен
,
са
усна
вјечито
развучен
на
смијех
.
—
овај
се
не
смије
затезати
...
—
Мичи
се
!
.
.
и
,
приступити
он
,
почети
он
тући
,
шамарати
.
—
—
Крвниче
!
.
.
—
Кућа
пропадати
...
а
овај
јесам
прешати
...
—
Шути
...
—
и
свијет
знати
да
пропадати
и
причати
о
тај
...
мајка
застати
.
—
Ко
причати
?
—
питати
узбуђено
.
—
Ко
?
—
агиница
некакав
говорити
:
како
ништа
немати
,
како
хтети
у
она
просити
...
—
Мучи
!
.
.
и
опет
почети
да
бити
,
да
шамарати
.
—
зар
о
ја
да
тако
говорити
?
.
.
зар
смију
о
ја
тако
говорити
?
.
.
тада
јесам
остајати
у
соба
пустити
јаран
да
осамити
зијевати
од
досада
и
да
се
разилазити
куд
који
хтети
.
ни
питати
за
она
јесам
,
ни
наређивати
да
се
частити
.
опет
јесам
мислити
о
рачун
...
кроз
неколико
мјесец
као
да
јесам
више
бити
ни
пријатељ
ни
душман
да
се
,
по
дан
или
по
ноћ
,
врзати
око
наш
кућа
.
једино
стар
Осман
,
онако
слаб
и
немоћан
,
што
се
прикрадати
покаткада
и
заклонити
,
сакрити
чучати
покрај
врата
,
чекати
ја
да
изаћи
из
кућа
и
кренути
у
чаршија
.
—
Ђе
јесам
,
одмјена
јуначки
?
—
питати
јесам
сагињати
се
готово
до
земља
и
љубити
ја
у
скут
.
—
јесам
,
зар
,
заборавити
на
ја
?
тада
бити
замолити
да
он
коњушница
отворити
и
да
он
кришом
провести
тамо
.
—
Само
да
видити
рођа
—
велим
тужно
.
—
Само
мало
...
Поклецајући
и
опирати
се
о
тежак
,
дебео
штап
,
прекорачити
бити
преко
праг
,
застати
крај
канат
,
опустити
рука
низа
себе
и
некако
изморити
малаксати
цикнути
:
—
Рођо
!
.
.
и
чим
бити
се
окренути
према
он
,
весело
зарзати
и
почети
тући
копита
о
земља
,
трчати
она
као
сулуд
,
тапшати
јесам
по
врат
и
сапи
,
прст
рашчешљавати
дуг
,
свилен
грива
и
тепати
и
ласкати
миловати
јесам
дуго
...
дуго
...
дуго
...
ИX
свак
јесам
,
након
смрт
бабине
,
причати
и
говорити
како
јесам
он
оставити
много
готовина
иза
себе
.
неки
јесам
поуздано
тврдити
да
јесам
преко
стотину
ћемер
сам
дукат
бити
.
за
чудо
,
тај
се
готовина
,
—
ако
јесам
доиста
толико
бити
,
—
некако
и
сувише
брзо
потрошити
.
готово
да
јесам
Зулфага
имати
права
кад
јесам
говорити
мајка
:
»
готов
пар
у
рука
,
несигуран
имуће
,
одлетити
док
се
окренути
«
.
зато
јесам
и
препоручивати
највише
да
се
остати
добар
уред
и
некретнина
да
се
подигнути
;
зато
јесам
увијек
и
тражити
да
се
сав
готовина
у
тај
уложити
.
у
чаршија
порушити
јесам
читав
низ
стар
,
тијесан
дућан
,
са
мрк
нагњио
ћепенак
и
голем
стреха
изнад
она
,
по
који
одавно
израсти
и
прилип
и
маховина
,
желити
да
ту
подигнути
нов
,
велик
кућа
и
магаза
,
који
хтети
лијепо
уредити
и
издавати
под
скуп
кирија
.
А
што
јесам
више
зидати
,
новац
јесам
код
мајка
бивати
све
мање
и
мање
.
Напошљетку
се
и
задњи
ћемер
испразнити
и
задњи
се
дукат
потрошити
.
—
Шта
хтети
сад
?
—
запитати
мајка
забринути
,
кад
јесам
и
опет
доћи
да
искати
новац
,
а
тек
половица
грађевина
једва
ако
јесам
бити
доготовити
—
како
хтети
?
—
ти
јесам
домаћица
...
ти
наређивати
,
а
ја
хтети
слушати
—
понизно
одговорити
Зулфага
,
клањати
се
и
нарочито
наглашавати
онај
задњи
ријеч
ја
хтети
слушати
.
—
ти
како
знати
...
—
А
шта
ја
знати
?
—
окосити
се
мајка
оштро
,
грицкати
танак
свилен
јаглук
и
немирно
клепетати
папуча
о
тле
.
—
Шта
хтети
ја
?
.
.
—
ти
знати
све
—
упорно
дочекати
Зулфага
и
развући
лице
на
смијех
.
—
твој
јесам
памет
голем
...
А
...
а
ти
и
заповиједати
...
мајка
,
нестрпљив
,
почети
размјештати
неки
ствар
но
соба
,
који
као
да
она
на
пут
бити
.
Поче
затим
и
као
рачунати
нешто
и
размишљати
.
—
А
шта
бити
ти
смислити
?
—
запитати
он
изненада
и
унети
он
се
у
лице
.
—
Знаш
ли
и
тај
што
?
.
.
—
она
!
.
.
како
хтети
ја
?
.
.
—
ускликнути
он
задивљено
и
некако
поплашити
почети
се
измицати
натраг
.
—
кад
твој
памет
не
моћи
...
она
!
.
.
како
хтети
ја
?
.
.
—
Доста
!
—
готово
цикнути
мајка
и
пљеснути
длан
о
длан
.
—
не
увијати
ја
ништа
...
говорити
!
.
.
—
Па
...
па
...
па
.
.
удрити
ја
,
молити
ти
—
замуцати
Зулфага
и
поднети
она
глава
да
он
ударити
.
—
удрити
...
а
моћи
да
ја
смишљати
и
да
се
мијешати
у
твој
ствар
...
ти
...
ти
јесам
све
наређивати
...
наредити
и
сад
.
—
говорити
!
...
он
дубоко
узданути
и
сневеселити
се
.
—
како
хтети
?
—
запитати
готово
плакати
.
—
да
јесам
мој
ја
...
ја
бити
продати
неколико
кметовски
кућа
...
Непоштени
јесам
,
красти
,
варати
...
да
јесам
тај
мој
,
ја
бити
продати
...
—
одмах
?
.
.
—
ама
,
какав
јесам
мој
памет
?
.
.
какав
?
.
.
—
отегнути
он
некако
очајно
,
гледати
према
небо
.
—
ти
хтети
опет
боље
смислити
.
мајка
као
да
се
свалити
камен
са
срце
.
одмах
се
разведрити
.
—
А
пуно
красти
?
—
запитати
брзо
.
—
Пуна
.
—
Па
какав
штета
кад
она
продати
?
.
.
ја
бити
она
давно
продати
...
Зулфага
отегнути
шија
и
чудновато
узвити
глава
,
као
да
бити
да
боље
чути
.
—
зар
и
ти
смислити
тако
?
—
запитати
тихо
.
—
давно
...
—
и
ти
заповиједати
да
продати
?
—
заповиједати
да
продати
сав
кмет
што
красти
,
макар
она
бити
педесет
...
—
Баш
твој
воља
?
—
Мојо
.
Зулфага
готово
пасти
на
кољено
,
дотакнути
се
мајчин
скута
и
пољубити
он
.
затим
,
онако
преклонити
,
измицати
се
на
леђа
,
изићи
из
соб
некако
нечујно
,
ишчезнути
.
тај
исти
дан
,
негдје
иза
подне
,
доћи
ми
Сулага
.
бити
јесам
некако
снужден
,
забринут
,
невесео
и
,
макар
што
јесам
стајати
баш
поред
собни
врата
,
проћи
јесам
поред
ја
и
очешати
се
лакат
о
мој
антерија
,
не
опазити
ја
нити
се
по
обичај
јавити
.
Пошао
јесам
одмах
права
мајка
који
јесам
сједити
у
врх
соб
на
свој
шилта
,
и
,
разасути
по
димије
неколик
прегршт
мохуна
,
чистити
она
,
тријебити
.
Погледавши
један
у
други
не
проговорити
ни
ријеч
;
само
се
поздравити
лак
климање
глава
.
Сулага
затим
стењати
сједе
испод
пенџер
и
леђима
се
прислонити
уз
јастук
један
,
док
мајка
и
надаље
чистити
мохуна
не
дизати
глава
нити
се
освртати
на
он
.
—
А
тај
баш
хтети
да
продати
кмет
,
ханума
?
—
запитати
испрекидано
,
преметати
велик
жут
бројаница
међу
прст
.
—
говорити
тако
.
—
тако
и
јес
’
—
потврдити
мајка
мирно
,
не
мицати
се
.
—
не
лажа
.
—
А
рашта
?
——
отегнути
Сулага
као
у
чудо
,
гледати
јесам
пажљиво
.
—
Шта
ти
учинити
?
—
красти
ја
.
—
они
?
.
.
—
ја
тај
знати
најбоље
и
ники
не
требати
да
ја
она
хвалити
.
Сулага
осјетити
сав
оштрина
овај
одговор
и
умукнути
.
поново
почети
на
сила
кашљати
и
протезати
се
.
затим
,
опазити
ја
,
дати
ја
знак
рука
да
он
приступити
.
обгрлити
ја
.
па
се
опет
окренути
мајка
и
указати
она
на
ја
.
—
А
шта
хтети
овај
остати
,
ако
и
добар
пролет
као
и
готовина
.
—
запитати
јаче
.
—
продати
ли
кмет
и
земља
,
шта
хтети
с
он
бити
?
—
отац
се
о
он
мање
бринути
него
што
се
ја
бринути
—
дочекати
мајка
брзо
и
одбацити
мохуна
с
крило
.
—
да
јесам
он
ствар
боље
уредити
,
не
бити
се
ништа
продавати
.
—
он
јесам
уредити
?
.
.
он
?
.
.
—
кликнути
Сулага
и
треснути
бројаница
о
ћилим
.
—
бег
?
.
.
—
То
опет
ја
најбоље
знати
.
ники
мој
ђете
не
моћи
бити
добар
пријатељ
од
ја
,
—
дочекати
мајка
сурово
,
па
се
придигнути
и
отргнути
ја
од
Сулага
.
—
јесам
ја
трошаџија
,
па
да
бацати
пар
узалуд
и
да
расипати
...
—
А
Зулфага
?
—
почети
Сулага
живље
,
придизати
се
.
—
Мислиш
ли
да
...
—
Зулфага
радити
како
ја
наредити
—
прекинути
он
мајка
и
,
поносито
он
окренути
леђа
,
поћи
из
соб
.
—
он
ништа
не
радити
без
ја
.
и
миран
,
добар
Сулага
остати
јесам
самцит
,
понизити
и
посрамити
.
само
јесам
,
одлазити
,
чути
како
усиљен
кашаљ
и
нешто
гунђати
,
гунђати
...
.
наравно
да
јесам
Зулфага
за
сав
овај
сазнати
кроз
непун
сахат
и
плакати
и
пренемагати
се
почети
љубити
мајка
и
рука
и
врх
од
папуча
.
захваљивати
она
по
двадесет
пут
на
»
поштен
«
одбрана
и
грухати
се
у
прса
напомињати
како
пакосни
свијет
никако
хтети
да
признати
колико
памет
и
мозак
имати
она
у
глава
и
колико
јесам
добар
и
разуман
него
сав
домаћин
шехерски
.
—
из
завист
што
јесам
добро
поћи
они
овај
радити
—
говорити
јесам
јецати
.
—
и
ја
товарити
на
леђа
да
ти
ја
наговарати
...
мој
махнитати
глава
да
твој
наговарати
!
.
.
она
!
.
.
А
тад
се
окренути
ја
,
загрлити
ја
и
почети
љубити
.
—
Добра
и
ваљан
момак
мој
,
—
рећи
некако
меко
,
сажаљевати
—
срце
тај
јесам
исто
као
и
у
мајка
...
Још
бити
ти
и
памет
бити
као
и
мајкин
,
само
ако
ти
не
покварити
хунцут
и
нитков
некакав
и
ако
ти
јесам
не
помутити
...
—
какав
хунцут
?
——
запитати
мајка
кроз
зуб
и
погледати
он
попријеко
.
—
Ко
хтети
он
покварити
?
.
.
—
Па
...
па
млад
јесам
...
и
не
знати
мислити
свој
глава
...
—
замуцати
он
и
оставити
ја
.
—
Па
...
па
.
.
видити
јесам
какав
имати
пријатељ
,
па
...
па
хтети
он
свашта
набацати
у
глава
...
А
дијета
добро
,
честито
...
мајка
застати
мало
,
поћутати
.
—
...
и
казати
како
он
јесам
мајка
расути
благо
и
...
и
како
јесам
ја
тај
крив
...
и
златан
,
послушно
дијета
ружан
хтети
мислити
о
ја
...
мајка
ја
приступити
и
почети
миловати
.
—
отсада
више
не
смијеш
ићи
у
Сулага
—
рећи
отсјечно
.
—
Нипошто
!
.
.
—
не
казати
ја
за
Сулага
...
Сулага
јесам
миран
чо'јек
—
брзо
упасти
Зулфага
,
превијати
се
и
отезати
шија
.
—
он
јесам
лош
...
—
он
не
смије
више
ићи
у
Сулага
—
нагласити
мајка
јаче
и
пресјећи
рука
по
ваздух
,
као
да
тај
прекид
сваки
далек
разговор
.
—
Што
ја
рећи
не
порицати
се
.
Зулфага
извити
глава
и
чудновато
преврнути
свој
ситан
очи
.
—
ти
јесам
домаћин
,
па
чинити
како
знати
—
рећи
,
па
,
и
не
погледати
више
на
ја
,
изићи
из
соб
.
X
Пошто
јесам
продати
неколико
кмет
и
новац
предати
мајка
,
Зулфага
за
дуг
време
јесам
она
додијавати
иштући
ни
јадиковати
.
претварати
се
као
да
јесам
сав
ствар
потпуно
уредити
и
као
да
јесам
сав
одлучно
поћи
на
боље
.
изгледати
јесам
некако
и
задовољан
,
весео
.
Почео
се
љепше
и
облачити
,
чешће
се
купати
,
умивати
,
као
да
пријести
јесам
ни
имати
време
да
се
и
такав
беспослица
забављати
.
сваки
јутро
убрао
бити
по
кит
цвијеће
,
задјенути
под
широк
,
ћошкаст
фес
,
који
он
падати
по
уш
,
па
,
запалити
чибук
,
почети
звиждукати
или
,
стиснут
очи
,
некако
попијевати
кроз
нос
,
шуњкетати
.
А
тај
као
да
и
мајка
осоколити
,
као
да
јесам
разгалити
мало
.
готово
преко
ноћ
и
она
постати
ведар
,
лак
,
чио
.
онај
голем
,
дебео
,
модар
прстен
испод
очи
као
да
сасвим
нестати
;
руменило
она
се
опет
почети
разлијевати
по
лице
.
сад
се
мање
затварати
и
у
соб
и
чешће
излазити
на
башча
,
међу
цвијеће
.
свој
рука
залијевати
јесам
јоргован
,
пресађивати
албабер
и
невен
,
окопавати
руж
и
лехандере
.
и
као
да
се
јесам
знати
уморити
у
посао
тај
,
као
да
она
јесам
требати
почивка
.
зној
јесам
облијевати
по
лице
,
по
врат
,
по
мишица
,
мокар
кос
лијепити
се
по
чела
и
по
образ
,
док
она
радити
,
непрестано
радити
и
пјевати
,
а
плах
пјесма
разлијегати
она
се
,
одјекивати
,
звонити
кроз
башча
,
пробијати
се
кроз
грана
шандуд
и
смоква
и
тамо
негдје
далеко
,
далеко
у
плав
,
свијетао
висина
тонути
,
растапати
се
и
изумирати
.
тек
покаткада
,
уријетко
,
освојити
бити
јесам
опет
чудан
неки
сјета
,
дерт
неки
.
али
тај
јесам
бити
више
брига
за
посао
,
страховање
од
немаштина
,
него
друго
,
друго
нешто
...
ни
јесам
не
знати
како
бити
назвати
.
по
сав
се
моћи
познати
да
јесам
тај
мучити
,
силовито
мучити
,
кидати
,
распињати
.
Чим
бити
ујутру
устати
и
изаћи
на
авлија
,
лакше
обучен
,
у
кошуља
који
она
се
припијати
уз
тијело
и
танак
свилен
димије
који
се
мало
опустити
низ
кук
,
са
распуштен
кос
што
она
падати
по
голим
прса
и
по
обнажен
мишица
,
чудно
се
протезати
,
ломити
,
увијати
.
на
ја
,
макар
што
јесам
јесам
дочекивати
на
авлија
смјешкати
се
,
ни
погледати
не
бити
,
ни
осврнути
се
.
онако
ломан
и
замислити
силазити
јесам
одмах
у
дно
авлија
на
трава
,
и
,
не
тражити
шилта
ни
јастук
,
ту
се
сасути
,
пасти
,
лећи
поребарке
.
и
не
освртати
се
никуда
,
не
пазити
гледати
ли
јесам
ко
и
чудити
ли
се
,
поново
се
почети
протезати
,
превијати
,
кршити
,
састављати
рука
високо
изнад
глава
и
ломити
прст
,
а
танак
кошуља
сав
се
више
затегнути
,
припијати
уз
тијело
и
димије
на
кук
трести
се
,
дрхтати
,
дрхтати
...
једанпут
јесам
опазити
како
јесам
оштар
нокат
загрепсти
по
мишица
и
пустити
крв
;
затим
,
опазити
како
цурити
,
почети
гребати
као
помаман
.
лице
она
готово
помодрити
,
запалити
се
,
искривити
,
жила
на
врат
набрекнути
,
сав
мишић
на
образ
играти
,
трзати
се
.
—
ух
!
—
умало
што
јесам
вриснути
од
страх
,
запомагати
.
и
побјегао
бити
,
сакрити
се
,
уклонити
,
само
да
Зулфага
јесам
бити
у
близина
.
само
он
за
инат
задржати
јесам
се
,
остати
.
Човјек
овај
као
да
јесам
уживати
у
мука
мајкин
.
док
се
она
ломити
,
кидати
и
гребати
,
он
јесам
,
прикрити
,
непрестано
посматрати
и
,
увијати
брк
и
набијати
фес
до
обрва
,
смјешкати
се
,
чудно
се
смјешкати
,
а
ситан
,
мали
очи
свијетлити
он
се
као
свијетњак
.
и
баш
због
тај
што
јесам
он
и
одвише
сметати
,
—
а
познати
јесам
да
он
сметати
по
тај
,
што
ја
нудити
и
новац
да
отићи
из
авлија
,
—
хтјети
јесам
мучити
он
,
кињити
,
пркосити
он
свуда
,
на
сваки
корак
.
и
ништа
ја
јесам
бити
милије
,
него
када
бити
се
ушљед
мој
неподмитљивост
почети
љутити
и
стискати
зуб
.
Напошљетку
бити
и
одмахнути
рука
и
поново
се
погладити
по
брк
кретати
права
мајка
.
Опазивши
он
,
она
се
одмах
придизати
,
исправљати
се
.
један
замах
рука
саставити
бити
и
кошуља
на
прса
и
спустити
рукав
низ
мишица
.
и
обојити
се
неки
вријеме
гледати
нијемо
,
ћутети
.
затим
бити
се
почети
наклањати
и
шаптати
нешто
,
брзо
шаптати
,
отегнути
шија
унапријед
и
узвијати
глава
...
она
јесам
одговарати
...
само
он
гледати
свој
лијеп
,
крупан
очи
,
гледати
нетремице
и
немирно
се
вртити
,
превртати
на
мјесто
.
Напошљетку
као
да
бити
се
пренути
,
освијестити
мало
,
па
бацити
нога
преко
нога
и
гласно
,
да
јесам
и
ја
моћи
чути
,
узвикнути
:
—
звати
Хајни
!
.
.
он
јесам
слушати
.
Шаптао
јесам
и
даље
неуморно
,
шаптати
живо
,
испрекидано
,
примицати
се
,
нагињати
се
све
више
.
—
Хајни
зовнути
!
—
узвикнути
мајка
жесток
и
бацити
он
папуча
у
лице
.
и
одмах
бити
се
скупити
некако
,
покуњити
се
и
поћи
.
мајка
јесам
гледати
за
он
мрштити
се
и
постајати
сав
немиран
.
неколико
пута
чинити
ја
се
као
да
хтети
он
зауставити
,
зовнути
.
па
се
ипак
савлађивати
и
поново
лијегати
на
трава
.
узваљен
,
запалити
наргила
,
—
што
она
слушкиња
увијек
доносити
,
—
дочекивати
јесам
Хајни
,
Циганка
,
који
јесам
са
свој
два
поћерка
,
два
чупав
,
мали
,
црнпураст
дјевојчица
,
носити
дахире
у
рука
и
позвецкивати
она
весело
улазити
и
,
некако
поцупкивати
и
скакутати
,
претрчавати
преко
авлија
и
брзо
се
окренути
на
пета
заустављати
се
пред
мајка
.
—
пјевати
ја
,
Хајни
!
.
.
пјевати
,
душа
меден
!
—
викнути
мајка
заносно
,
и
ударити
се
по
кољено
.
—
на
штедити
грло
,
не
бити
он
;
не
жалити
срце
,
усахнути
ти
!
.
.
пјевати
!
.
.
и
хитар
Циганка
,
вавијек
оран
и
распаљен
,
ударити
у
дахире
,
уздигнути
се
на
прст
она
,
затрести
бујан
коврџаст
чуп
и
измахнути
голим
пуначак
рука
изнад
глава
,
пуст
глас
и
почети
се
окретати
,
вртити
,
заигравати
.
и
разасути
она
се
свилен
кос
по
плећа
,
и
почети
пуцати
затегнут
јечерма
на
прса
,
и
димије
се
опустити
и
почети
заплетати
око
нога
,
док
оне
,
кршан
,
плах
,
једар
,
са
ужагрен
очи
,
зажарен
образ
и
набрекао
,
полунаг
дојка
који
се
пробити
испод
кошуља
,
извијати
се
,
ковитлати
,
трзати
,
а
диваљ
,
силан
,
страстан
пјесма
сав
тај
јаче
одлијегати
авлија
,
опијати
,
дражити
,
распаљивати
...
мајка
као
да
и
сам
подивљати
,
као
да
се
разбјесни
.
Издигнувши
се
на
кољено
и
гледати
широк
,
врео
,
готово
безуман
поглед
унаоколо
,
почети
све
око
себе
кидати
,
чупати
,
разбијати
.
кидати
и
кошуља
,
и
димије
,
и
месо
на
себе
као
да
кидати
;
чупати
и
гњечити
трава
,
гристи
,
жвакати
;
и
бацити
папуча
један
,
други
...
Напошљетку
удар
и
наргила
о
зид
,
разбијати
јесам
и
вриснути
извити
се
,
скочити
и
,
ширити
рука
и
пуцкати
прст
,
и
сам
као
да
почети
поигравати
,
цупкати
.
Тешко
Зулфага
ако
бити
се
након
тај
појавити
у
авлија
.
Чим
бити
он
опазити
,
одмах
он
и
трчати
у
сусрет
и
снажно
он
гурнути
у
прса
обарати
на
калдрма
и
почети
газити
,
тући
,
немилосрдан
тући
.
ударати
он
и
рука
,
и
нога
,
и
раскидан
цријево
од
наргила
;
ударати
по
лице
,
по
леђа
,
по
прса
,
свуда
.
и
кад
бити
се
подигнути
и
почети
бјежати
,
трчати
јесам
за
он
,
гонити
он
,
тјерати
,
гађати
он
у
леђа
камење
,
дрво
,
стакладима
.
тек
кад
бити
се
,
рашчерупати
,
раздрљити
и
испрљати
дочепати
соб
и
сакрити
се
,
закључати
у
она
,
остављати
он
јесам
,
враћати
се
и
,
уморити
и
малаксати
,
опет
падати
по
трава
,
ваљати
се
.
у
неки
доба
чинити
се
као
да
јесам
мајка
жељети
да
се
сасвим
отрести
Зулфага
,
да
он
се
потпуно
ослободити
.
опет
као
да
се
међу
она
почети
водити
борба
,
подмукао
,
прикривен
,
али
силан
и
очајан
борба
,
који
као
да
се
јесам
моћи
лако
сагледати
крај
.
мајка
јесам
—
видјети
се
—
љутити
и
узрујавати
Зулфагин
пристајање
за
она
,
ухођење
његов
,
пажња
онолики
.
макар
он
и
гонити
,
и
грдити
,
и
ружити
,
он
јесам
пристајати
непрестано
,
вјечито
онако
смирен
,
скрушен
и
насмијан
и
вјечито
чист
,
уредити
и
нагиздати
,
са
кит
цвијеће
испод
фес
.
неколико
пута
слати
он
и
на
село
,
токорсе
да
она
посвршавати
неки
посао
,
те
да
он
тако
барем
за
неколик
дан
отјерати
од
себе
,
да
он
одстранити
.
па
ни
тај
јесам
помоћи
.
Зулфага
јесам
,
као
за
инат
,
сав
посао
свршавати
много
раније
него
јесам
она
мислити
и
враћати
се
обично
кроз
дан
,
кроз
два
,
носити
узгред
и
некакав
пешкеш
и
понуда
разних
.
једанпут
само
задржати
се
пун
осам
дан
.
али
,
за
чудо
,
мајка
се
и
због
тај
узнемирити
.
Већ
шести
дан
након
његов
одлазак
постати
јесам
некако
сметен
,
збуњен
,
усплахирен
.
момак
јесам
долазити
и
питати
:
какав
хтети
наредба
да
издати
за
виноград
неки
,
шта
хтети
да
она
казати
,
а
она
јесам
само
муцати
,
петљати
нешто
и
гунђати
,
нагло
се
окретати
и
бјежати
,
сакривати
се
од
она
.
наравно
,
одмах
иза
тај
морати
јесам
Хамид
трчати
Зулфага
са
озбиљан
порука
:
неки
остављати
сав
посао
и
неки
доћи
,
вратити
се
што
пријести
.
—
оставити
јесам
ја
сав
посао
неуређен
,
а
толико
јесам
остати
на
село
—
почети
он
грдити
чим
се
повратити
и
изићи
пред
она
.
—
сав
јесам
оставити
,
да
ја
намучити
,
душманин
,
као
да
не
знати
да
ти
моћи
к'о
пас
избацити
из
кућа
одмах
,
овај
час
...
Зулфага
по
обичај
нити
се
противити
,
нити
се
бранити
.
—
јесам
крив
...
јесам
—
муцати
јесам
полугласан
,
гледати
изнад
себе
и
чупкати
чакшире
на
бедра
.
—
нехотице
бити
па
...
па
јесам
уредити
...
и
зарадити
јесам
да
...
да
ја
избацити
...
сад
...
одмах
.
Пошљедње
ријеч
и
нагласити
јесам
чак
и
погурити
се
као
да
јесам
очекивати
кад
хтети
он
показати
врата
и
отјерати
он
.
тај
мајка
још
више
распасти
,
наљутити
.
Цичећи
и
пјенушити
од
бијес
почети
жестоко
,
силовито
ударати
по
он
и
рука
и
папуча
,
почети
он
дерати
и
антерија
и
кошуља
.
А
он
,
измицати
се
натрашке
и
лагано
се
бранити
,
само
јесам
отезати
шија
и
сав
се
чудан
смјешкати
гледати
јесам
.
тако
,
—
причати
,
—
и
змијати
гледати
у
преплашен
тица
,
који
узалуд
облијетати
,
отимати
се
и
лепршати
,
док
напошљетку
,
омађијати
и
малаксати
потпуно
,
не
клонити
и
не
спустити
се
пред
она
.
имати
тренутак
када
човјек
по
нагон
неки
,
—
макар
и
не
имати
јак
разлог
за
тај
,
—
ипак
осјетити
е
он
са
неки
страна
пријетити
опасност
,
тај
се
унапријед
,
често
и
преко
воља
,
прибирати
и
спремати
на
одбрана
.
и
ја
,
што
јесам
који
дан
постајати
стар
,
сав
јесам
више
зазирати
од
Зулфага
и
сав
ја
се
чинити
да
он
у
читав
кућа
ники
толико
не
мрзети
колико
ја
.
Ништа
он
помагати
јесам
ни
што
ја
се
каткад
улагивати
,
што
ја
хтјети
замамљивати
и
поклон
.
Осјећајући
да
он
сметати
,
много
да
он
сметати
,
дражити
јесам
он
свуда
,
изазивати
,
ругати
он
се
.
он
за
инат
,
—
чинити
ја
се
,
—
моћи
бити
учинити
све
што
никад
и
ники
за
љубав
учинити
не
бити
.
он
за
инат
ићи
јесам
у
чаршија
,
међу
чаршинлија
,
причати
свакакав
прича
и
лагати
;
за
инат
тући
јесам
Хамида
,
љубимац
његов
;
за
инат
улазити
у
његов
соб
и
са
запаљен
цигара
пржити
он
хаљина
и
правити
рупа
на
она
.
и
у
Сулага
јесам
најчешће
ићи
он
за
инат
.
сваки
дан
готово
ићи
јесам
тамо
и
на
авлија
,
на
ширина
,
играти
се
са
Хатиџа
,
правити
она
свирати
,
штрцаљка
,
пушак
од
зовин
и
причати
прича
.
каткада
ми
јесам
приступати
и
Шерифа-ханума
,
сједати
поред
ми
те
и
она
причати
.
и
највише
ми
причати
о
некакав
маћеха
,
о
жена
који
јесам
обично
бити
шејтански
поријекло
,
тај
мучити
пасторчад
свој
и
гонити
она
.
Причајући
непрестано
јесам
гледати
у
ја
и
непрестано
ја
миловати
по
кос
и
по
образ
.
Сулага
,
враћати
се
из
чаршија
,
затицати
ми
тако
у
група
.
и
одмах
јесам
смијешити
се
приступати
ја
,
одвајати
ја
од
„
женски
друштво
“
и
звати
да
сјести
пред
соб
његов
он
уз
кољено
.
и
,
рачунати
зар
да
јесам
већ
„
поприличан
момак
“
,
дозрио
чак
и
за
озбиљан
разговор
,
нудити
ја
јесам
духански
кутија
,
—
који
јесам
пријести
ријетко
у
рука
узимати
,
—
и
на
сила
ја
гонити
да
запалити
,
задиманити
пред
он
.
тада
бити
по
обичај
и
опет
почети
питати
,
распитивати
о
сав
.
питати
о
нов
посао
и
грађевина
наш
,
о
продаја
кмет
и
о
новац
.
и
макар
што
јесам
ја
одговорити
бити
нејасан
,
сметен
,
непоуздан
,
пажљиво
јесам
слушати
све
и
гладити
брада
и
ушмркивати
размишљати
о
она
.
Примјећивао
јесам
ништа
.
Нарочито
Зулфага
јесам
хтјети
спомињати
.
ако
бити
он
ја
каткада
и
споменути
,
само
јесам
узвијати
нос
,
набирати
обрва
и
одмахивати
рука
.
и
одмах
јесам
прекидати
разговор
,
одмах
се
дизати
и
одлазити
у
соб
.
неколико
пута
бити
јесам
ишибати
због
овај
посјет
.
мајка
,
који
већ
бити
научити
да
јесам
свак
слијепо
слушати
и
да
она
се
покоравати
,
никако
јесам
моћи
подносити
да
се
ја
одметати
и
отимати
испод
њезин
снага
и
надзор
њезин
.
кад
год
бити
се
враћати
из
кућа
Сулагин
,
кад
бити
изићи
из
врата
његов
,
увијек
јесам
опазити
Зулфага
како
стајати
недалеко
,
на
сокак
,
и
вребати
ја
,
пазити
.
—
А
шта
јесам
радити
тамо
?
—
питати
јесам
тихо
и
као
забринути
,
хватати
ја
за
рука
и
привлачити
себе
.
—
Шта
јесам
ићи
?
.
.
Знаш
ли
,
јадник
,
да
хтети
се
мајка
љутити
?
.
.
затим
јесам
,
—
не
обзирати
се
на
тај
што
јесам
се
трзати
,
отимати
,
пљувати
он
на
лице
и
на
хаљина
,
мирно
ја
водити
кућа
и
гурати
пред
мајка
почети
уздисати
:
—
ето
...
опет
јесам
бити
у
Сулага
...
ја
јесам
он
управо
и
измамити
из
авлија
и
...
и
сачувати
он
да
он
опет
не
наговорити
...
—
опет
бити
!
—
цикнути
мајка
раздражити
и
сијевнути
очи
.
—
опет
,
зар
!
—
Само
он
моћи
ударати
ни
кажњавати
—
брзо
дочекивати
Зулфага
и
као
стати
преда
ја
да
ја
одбрана
.
—
млад
јесам
још
...
не
знати
...
на
жалост
,
мајка
се
јесам
дати
умолити
.
немилостан
,
готово
крвнички
хватати
ја
за
прса
,
обарати
ја
и
,
вадити
испод
басамака
дугачак
шиб
један
,
—
који
јесам
и
бити
устргнути
и
ту
се
вјечито
чувати
само
због
ја
,
—
почети
ја
шибати
по
рука
,
плећа
,
бедра
,
по
глава
.
узалуд
јесам
врискати
,
помагати
,
отимати
се
.
тек
пошто
бити
се
уморити
шибати
,
пошто
јесам
оба
рука
забољети
,
пуштати
ја
и
затварати
у
соб
,
не
допуштати
више
никако
ни
да
излазити
,
ни
да
вечерати
чак
.
након
такав
догађај
и
Зулфага
и
мајка
дуго
јесам
разговарати
,
препирати
се
о
нешта
.
мајка
јесам
бити
узрујан
,
узбудити
,
бранити
се
и
много
јесам
размахивати
рука
као
доказивати
нешто
;
Зулфага
јесам
напротив
бити
необично
миран
и
,
како
ја
се
причињавати
,
говорити
јесам
одлучно
и
потпуно
убједљиво
.
за
чудо
,
обоје
она
гледати
јесам
врло
често
на
мој
соб
и
указивати
на
она
.
по
тај
јесам
одмах
моћи
и
познати
да
јесам
сав
говорити
само
о
ја
,
да
се
управо
о
мој
кожа
и
радити
.
и
стрепити
јесам
непрестано
и
,
—
након
такав
разговор
,
—
увијек
страховати
да
хтети
ја
позвати
предати
се
и
да
хтети
судити
жесток
и
суров
нето
јесам
икад
пријести
судити
...
опет
јесам
се
бојати
батинати
,
шиб
,
ударац
...
па
ипак
——
остављати
ја
на
мир
.
мајка
јесам
,
шта
више
,
иза
тај
постајати
и
некако
мек
,
њежан
,
благ
.
и
,
желити
зар
да
загладити
што
ја
онолико
тући
и
мучити
,
нудити
ја
слаткиш
,
тепати
ја
,
миловати
...
каткада
,
на
велик
мој
чудо
,
и
пригрлити
бити
ја
страсно
,
силовито
,
махнито
и
почети
стезати
,
привијати
уза
себе
,
као
да
ја
бранити
,
отимати
од
неко
...
један
вече
,
пошто
јесам
обдарити
и
отпустити
Хајни
и
истући
Зулфага
,
јесам
по
обичај
ни
отићи
у
свој
соб
нити
се
тамо
затворити
.
не
!
.
.
остати
јесам
онако
лежати
на
трава
,
остати
преко
читав
ноћ
,
управо
до
зор
.
па
и
Зулфага
остати
с
она
...
и
ко
знати
колико
јесам
се
разговарати
и
шта
јесам
све
разговарати
!
.
.
знати
само
да
јесам
у
свануће
,
кад
јесам
се
дигнути
из
душек
и
хтјети
се
умивати
,
уљећи
ја
у
соб
,
блијед
,
слаб
и
изнемогао
и
,
застати
крај
врата
,
тих
,
изморен
,
запитати
ја
:
—
А
зар
јесам
будан
?
.
.
па
и
не
сачекати
одговор
,
узети
јесам
пешкир
,
—
који
јесам
висити
крај
огледало
,
—
да
ја
сам
опера
.
Отирући
и
обгрлити
ја
и
некако
збунити
,
сметено
промуцати
:
—
спремати
се
...
Ићеш
у
Сарајево
...
—
ја
?
.
.
—
да
учити
...
Наслонивши
ја
глава
на
рам
,
ударити
јесам
у
плач
.
Ништа
више
јесам
знати
проговорити
,
ни
објаснити
ја
.
XИ
Чим
јесам
приспјети
у
Сарајево
,
ознојен
,
уморан
,
прашњав
,
са
лице
преплануо
од
сунце
и
са
закрвављен
очи
од
несаница
,
Зулфага
,
не
пустити
ни
да
се
уредити
ни
да
прашина
стрести
,
узити
ја
чврсто
за
рука
и
нагло
повести
кроз
узак
,
тијесан
сокак
према
узбрдица
један
.
морати
јесам
се
пењати
уз
излињао
,
изрован
и
поломљен
камени
басамке
,
обрасти
погдјегдје
,
при
крај
,
оштар
,
већ
сасушен
трава
,
који
ми
боцкати
кроз
чарапа
и
запињати
за
нога
,
тај
јесам
се
често
као
пијаница
какав
поводити
и
посртати
.
тек
након
дуг
лутање
зауставити
се
,
напошљетку
,
пред
стар
,
снизак
,
испуцан
врата
један
,
под
чији
накривљен
стреха
лећи
се
врабац
и
голуб
,
и
Зулфага
,
као
са
страх
неки
,
приступити
она
и
лагано
,
тихо
,
пажљиво
,
закуцати
зарђао
алка
на
она
.
ники
се
не
одазвати
.
Зулфага
застати
мало
,
осврнути
се
и
као
бојити
се
да
не
побјегнем
,
опет
ја
узити
за
рука
и
привући
себе
.
и
опет
закуцати
.
тада
настати
чудан
клепет
неки
и
комешање
унутра
,
у
авлија
.
Закакоташе
неколик
кокош
и
заклепетати
крило
,
неки
као
да
повриснути
,
залупати
некакав
канта
,
заклопарати
нечији
нанула
,
зациликтати
рез
на
канат
и
—
врата
се
отворити
.
и
голем
,
стасит
човјек
,
са
бијел
,
танак
капица
на
глава
,
са
раздрљен
кошуља
на
прса
и
са
гаће
чији
ногавица
јесам
допирати
ни
до
чланак
,
босоног
,
застати
на
праг
и
мрк
поглед
један
премјерити
и
ја
и
Зулфага
.
затим
завући
прст
у
густ
,
неуређен
риђ
брада
који
он
прекривати
широк
космат
прси
сав
до
појас
,
рашчешљати
јесам
и
некако
мукло
,
отегнути
запитати
:
—
Шта
хтети
?
.
.
Зулфага
ја
трзнути
рука
,
гурнути
ја
мало
унапријед
и
некако
заповједнички
откресати
:
—
у
рука
хоџа
,
чапкун
!
.
.
Брже
!
.
.
па
приступити
хоџа
и
умиљавати
се
спустити
он
рука
на
рам
.
—
А
тај
јесам
онај
дијета
,
—
рећи
—
о
ко
јесам
ти
писати
...
Знаш
...
и
намигнути
,
чудноват
некакав
знак
дати
он
рука
.
—
хм
...
па
баш
и
јесам
дијета
,
—
отегнути
хоџа
,
токорсе
зачудити
,
одмах
се
уклањати
с
праг
и
пуштати
ми
да
ући
у
авлија
.
—
То
ли
јесам
?
—
запитати
јаче
,
пристајати
за
ми
.
—
е
лијепо
,
лијепо
...
затим
ја
опет
премјерити
поглед
,
ухватити
ја
голем
свој
шака
иза
врата
и
подигнути
од
земља
.
—
Тежак
јесам
—
рећи
мргодно
.
—
Пуна
хтети
јести
.
—
Неће
—
брзо
дочекати
Зулфага
и
поново
он
дати
некакав
знак
.
—
он
увијек
мало
јести
...
—
хм
...
—
Душа
ја
...
по
читав
дан
једва
ако
неколико
залогај
изјести
...
Хоџа
се
ухватити
за
брада
и
завратити
јесам
.
половица
лице
поклопити
она
.
—
Па
лијепо
...
лијепо
...
—
прогунђати
.
—
Кушаћемо
...
Зулфага
се
лукав
осмјехнути
,
одигнути
се
на
прст
и
почети
шаптати
нешто
.
и
хоџа
почети
шаптати
.
и
опремити
ја
у
соб
,
обојица
се
измакнути
до
насред
авлија
,
унети
се
један
други
у
лице
и
,
непрестано
се
наклањати
и
размахивати
рука
,
почети
се
објашњавати
,
погађати
.
у
соба
јесам
затећи
и
хоџиница
и
кћер
она
Хајкуна
.
оба
јесам
под
читав
пљусак
свјетлост
који
јесам
навирати
у
соб
сједити
покрај
велик
,
отворен
пенџер
,
уз
чији
се
демир
пропињати
диваљ
лоз
,
и
,
окренути
један
према
други
,
упредати
јесам
свила
,
који
се
као
прецвао
бехар
расипати
по
широк
,
гурав
витл
.
Опазивши
ја
,
спустити
танак
ишаран
вретено
у
крило
,
погледати
један
у
други
,
па
повирити
и
на
авлија
.
затим
се
хоџиница
,
опирати
се
рука
о
кољено
,
с
мука
попридигнути
,
приступити
ја
и
не
говорити
ништа
почети
ја
пипати
иза
врата
,
кушати
да
ја
одигнути
од
тло
,
исто
онако
као
што
ја
и
хоџа
одигнути
.
зовнути
прст
Хајкуна
да
и
она
опипати
.
и
,
макар
што
ја
јесам
бити
до
смијех
,
једва
јесам
се
уздржати
да
се
грохот
не
засмијати
,
стојећи
тако
међу
она
,
као
јање
извести
на
пазар
,
ко
пипати
и
загледати
са
сваки
страна
,
рачунати
:
хтети
ли
бити
дебео
и
колико
хтети
ока
бити
у
он
.
и
оба
као
да
бити
задовољан
.
Осмјехнуше
се
,
штипнути
ја
мало
за
образ
и
опет
ништа
не
говорити
сјести
.
Танко
,
зашиљен
вретено
опет
зазврјати
и
заиграти
под
мали
,
ружичаст
прст
њихов
,
а
витл
са
бехар
свој
почети
се
окретати
и
повијати
као
раширен
крило
лабудов
над
језеро
какав
.
задуго
се
ништа
друго
ни
чути
јесам
осим
чудан
зврјање
тај
,
који
јесам
необично
сличити
непрекидан
зујање
читав
један
рој
муха
,
негдје
прикривен
.
тек
након
читав
сахат
у
соб
уљез
хоџа
.
вући
јесам
за
себе
,
грдити
и
проклињати
,
деран
један
мој
година
,
који
се
силовито
трзати
,
викати
и
врискати
непрестано
,
покушавати
да
отац
угристи
за
рука
и
да
бјежати
некуда
.
Дошавши
насред
соб
хоџа
он
одгурнути
и
дерати
посрнути
,
пасти
управо
покрај
Хајкунин
шилта
и
глава
удар
о
бедра
Хајкунин
.
за
чудо
,
ни
хоџиница
ни
Хајкуна
не
помакнути
се
нити
погледати
.
одмах
се
моћи
познати
да
јесам
тај
бити
један
обичан
догађај
у
њихов
кућа
и
да
се
ники
због
тај
не
морати
ни
бунити
нити
изненађивати
.
па
ипак
хоџа
се
окренути
ја
,
да
ја
сав
тај
,
макар
и
укратко
,
протумачити
:
—
ето
,
тај
ја
јесам
Хасан
,
једини
син
,
—
рећи
—
и
ако
и
ти
бити
као
и
он
,
обојица
хтети
свршити
на
вјешала
...
мало
он
јесам
што
ја
чинити
штета
по
кућа
и
авлија
,
него
,
бивати
,
отићи
и
у
махала
,
на
сокак
,
па
тамо
начинити
шанац
и
камење
рашћерао
сав
махаљанин
...
—
Па
кад
ја
хтети
да
слушати
—
упад
Хасан
сурово
и
гурнути
глава
у
Хајкунин
витао
који
се
умало
не
преврнути
.
—
кад
јесам
непокоран
!
.
.
—
А
што
хтети
тај
ђевојка
,
несретан
синути
?
—
откресати
хоџа
и
гурнути
он
нога
у
слабина
.
—
Што
хтети
ти
оне
?
.
.
—
Па
се
опет
окренути
ја
и
почети
тумачити
.
—
мало
он
јесам
што
јесам
зулум
починити
,
него
ухватити
два
ђевојчица
из
комшилук
,
метнути
она
на
крило
,
па
...
па
...
па
...
и
хоџа
затрести
глава
,
стидети
се
зар
да
сав
договор
.
—
Па
тај
и
Осман
Салих-агин
радити
—
опет
дочекати
Хасан
упоран
,
изврнути
се
на
леђа
и
одизати
један
нога
у
висина
.
—
и
он
радити
...
—
Осман
јесам
велик
момак
,
а
ти
...
ти
јесам
као
и
дијета
—
отсјећи
хоџа
кратак
,
па
се
измакнути
мало
и
чучнути
у
крај
.
—
ти
тај
не
смијеш
...
Хасан
се
лагано
подигнути
и
приступити
собни
врата
.
—
Смијем
—
викнути
пркосно
,
изазивати
.
—
Смијем
ја
!
.
.
—
не
смијеш
!
.
.
—
Смијем
...
и
хтети
!
.
.
па
се
брзо
окренути
и
истрчати
из
соб
.
—
ето
—
избацити
хоџа
и
