Рајко
од
расинити
приповетка
С
крај
XВИИ
век
написати
Чед
.
МИЈАТОВИЋ
ТРОШКОМ
КОЛАРЧЕВЕ
ЗАДУЖБИНЕ
у
Београд
у
ДРЖАВНОЈ
ШТАМПАРИЈИ
краљевина
Србија
@card@
ПОСВЕЋЕНО
име
милован
ВИДАКОВИЋА
Рајко
од
расинити
први
део
у
КРУШЕВЦУ
@card@
пред
вече
један
леп
летњи
дан
година
@card@
пролазити
јесам
по
рушевина
од
некадашњи
двор
и
град
Кнез-Лазарева
у
Крушевац
један
шарен
гомила
од
Турчин
и
ђаур
.
крепак
један
и
повисок
старац
,
—
с
румен
образ
,
бео
на
округао
поткресан
брада
,
одевен
у
китњаст
руво
маџарски
,
с
висок
орлов
перо
на
црн
снизак
калпак
,
с
крив
сабља
о
бедро
,
са
висок
жут
чизма
,
на
који
зврктати
широк
сребрн
мамуза
,
—
бити
јесам
средина
,
око
који
се
онај
гомила
повијати
час
напред
,
час
на
десно
,
час
на
лево
.
уз
он
и
око
он
бити
јесам
још
неколико
млад
људи
у
маџарски
народни
ношња
,
а
и
један
дежмекаст
човечуљак
у
дугачак
,
црн
долама
,
који
јесам
сваки
час
брисати
свој
знојав
и
запурен
а
гладак
обријан
лице
некакав
бео
убрус
.
с
она
јесам
ићи
и
неколико
Турчин
у
дугачак
зелен
кафтан
и
са
стамболијски
турбан
,
а
иза
она
једно
десетак
јаничар
са
сукнен
саркол
на
глава
,
али
без
оружје
.
по
даље
иза
овај
гомила
ићи
јесам
растројено
и
полагано
чауш
с
велик
тојага
.
тек
бити
се
од
час
на
час
по
неки
од
она
залетети
на
гомила
турски
момчадија
и
дечурлија
,
кад
бити
овај
гласно
повикати
:
„
ха
,
бре
,
вур
ђаур
!
“
па
бити
се
узети
бацати
комадић
од
ћерамида
и
цигла
,
или
и
сув
коњски
ђубре
,
на
онај
сјајан
господа
.
онај
јесам
доиста
бити
сјајан
господа
,
што
шетати
по
развалина
двор
Лазарево
.
Барон
Арпад
Сент-Кираљи
од
Галамбош
,
пратити
неколик
синов
велик
господа
маџарски
,
путовати
јесам
као
изванредан
посланик
ћесар
и
краљ
угарски
у
Цариград
по
нарочит
посао
,
од
ко
јесам
зависити
хтети
ли
се
исти
закључен
мир
одржати
или
не
.
Султан
јесам
пратити
из
свој
сарај
Хасан-агу
Зулуфлија
да
као
чауш-баша
у
Београд
дочекати
и
у
Цариград
допратити
царски
поклисар
.
у
Београд
јесам
Мустафа-бег
Алаџа-хисарли
,
један
од
богат
спахија
турски
,
свој
стар
пријатељ
Хасан-аги
дати
свој
млад
а
јуначан
„
кабадахија
“
Рајка
,
да
он
спроводити
и
да
он
помоћи
да
се
цар
гостити
ни
на
шта
не
потужити
.
„
Његов
он
,
“
говорити
Мустафа
Хасан
,
„
на
дом
звати
„
Страхиња
"
,
ван
дом
јесам
познати
као
„
од
Расина
Рајко
“
.
ја
он
звати
„
Амиџа-заде
"
.
млад
јесам
;
али
се
на
он
моћи
поуздати
као
на
добар
јунак
.
његов
ја
јесам
стриц
један
живот
спасти
,
па
он
увести
синовац
у
сав
конак
за
кабадахија
,
и
пазити
он
као
да
ја
јесам
син
.
повести
он
у
Стамбол
,
неки
видити
сила
и
господство
,
е
да
бити
се
зажелети
да
цар
служити
.
Пође
ли
цар
да
служити
,
ето
царство
нов
Ћуприлић
!
“
То
јесам
онај
повисок
и
вижљав
младић
,
што
испред
сам
стар
посланик
корачати
.
о
раме
носити
дуг
пушак
арнаутка
,
чврсто
се
утегнути
широк
шарен
пас
,
поврх
овај
црвен
силав
с
пиштољ
и
ханџарем
;
испод
сплав
,
изнад
и
десни
и
леви
кук
,
леп
сребрн
Фишеклије
притврђен
дебео
црвен
гајтан
са
који
се
спуштати
многобројан
ситан
ланац
са
оцило
,
бритвица
,
чачкалица
,
свакојак
зделица
и
дрангулија
,
те
он
као
кићанка
бити
по
бедро
,
па
ситан
звекет
пратити
сваки
његов
корак
.
по
прса
јесам
притегнути
џемадан
од
црвен
сукно
,
из
који
се
од
раме
спуштати
поширок
рукав
од
дебео
сељачки
платно
,
који
се
уз
доручни
зглавак
припијати
доручницима
леп
и
пун
црвен
конац
извезен
.
имати
јесам
на
себе
узак
чакшире
од
загасит
плав
чоха
опточити
црн
гајтан
;
носити
јесам
пресан
опанак
и
чарапа
висок
скоро
до
колено
,
а
лепо
у
богат
шара
од
мрк
,
жут
и
зеленкаст
плетиво
исплести
.
на
глава
он
јесам
снизак
шубара
од
црн
јагњетина
.
испод
шубара
видети
се
чела
не
баш
високо
,
и
пре
поснизак
,
али
право
и
лепо
срезати
и
осенити
густ
кестењав
кос
.
погуст
и
дуг
веђа
лепо
се
повијати
изнад
два
црн
ока
,
који
свагда
право
гледати
;
из
она
светао
отворен
поглед
,
истина
,
не
севати
претња
,
али
као
да
гласно
казивати
:
„
не
бојити
се
ники
до
бог
!
“
од
обрвски
саставак
полазити
јесам
један
прав
нос
са
прилично
широк
и
покретан
ноздрва
.
наусница
он
јесам
тек
мало
нагарити
и
остављати
да
се
лепо
видити
румен
лук
горњи
усна
од
добро
срезан
и
за
човек
доста
мален
уста
.
лице
он
јесам
бити
облик
као
округао
јабука
,
који
се
слити
у
нешто
мало
дуг
но
широк
коцка
,
и
кроз
мрк
препланулост
од
сунце
на
образ
његов
лако
пробијати
румен
младост
и
пламен
узбуђеност
.
цео
он
јесам
појава
бити
пријатан
и
допадљив
.
јесам
он
бити
више
од
двадесет
и
два
година
.
красна
овај
младић
корачати
јесам
пред
сам
ћесарев
посланик
,
овда
и
онда
зауставити
бити
се
па
казивати
што
имати
да
казивати
,
онај
загрејан
и
знојав
католички
поп
,
који
се
ваљати
да
родити
негде
међу
Хрват
или
Словенац
,
тај
разумевати
и
говорити
српски
.
Патер
Хијероними
,
који
јесам
пратити
посаобина
као
секретар
,
преводити
јесам
његов
казивање
маџарски
господа
.
од
урвина
стар
црква
лазарица
младић
поћи
напред
к
један
обрван
платно
од
зидина
,
који
се
наслањати
на
висок
кула
један
.
„
Ева
,
да
сад
изаћи
на
овај
платно
!
“
рећи
Рајко
мек
глас
у
који
се
,
у
јасан
металан
звека
,
мешати
и
нешто
понос
.
—
„
богме
хтети
господа
мој
поломити
мамуза
по
тај
камење
!
“
рећи
дежмекаст
патер
утирати
зној
,
и
брижан
гледати
за
младић
,
који
се
сигуран
и
лак
корак
пењати
уз
гомила
цигла
и
камење
.
„
ама
вредити
да
поломити
мамуза
.
с
овај
платно
моћи
најбоље
да
видити
,
како
јесам
град
некада
имати
двојак
зидина
,
као
онај
што
казати
да
Цариград
имати
!
па
онда
баш
требати
из
близина
да
видити
кула
овај
!
“
Испеше
се
сав
господа
за
он
на
онај
зидина
до
кула
.
разговарати
нешто
између
себе
маџарски
и
по
сав
прилика
мити
она
бити
онај
поглед
на
околина
.
Рајко
прекинути
њихов
разговор
,
дотакнути
патер
рука
и
рећи
:
„
Кажи
господа
:
на
овај
јесам
кула
голубан
,
веран
слуга
српски
цар-Лазара
,
на
свој
рука
изнети
госпођа
свој
,
царица
Милица
.
Знаш
шта
ви
казивати
мало
час
кад
бити
доле
на
капија
,
на
који
царица
преклињати
сав
девет
Југовић
редом
,
да
она
бар
један
брат
од
заклетва
на
двор
остати
?
!
вала
као
да
сад
гледати
голубан
како
силазити
низ
кула
,
сетан
невесео
,
тешко
он
јесам
што
не
моћи
да
послушати
свој
господар
,
ал
’
јесам
теже
срце
одолети
,
да
не
ићи
на
бојити
на
Косово
,
већ
—
појахати
свој
лабуд
,
посести
он
отићи
у
Косово
!
"
—
„
куд
се
ти
заносити
,
мој
братац
!
“
рећи
патер
малко
нестрпљиво
,
па
не
хтети
тај
ни
да
преводити
.
али
он
старац
посланик
запитати
шта
Рајко
рећи
,
па
кад
чути
прићи
к
младић
и
потапкати
он
по
раме
као
да
он
одобравати
.
„
е
баш
ја
јесам
жао
,
што
ми
двојица
не
моћи
да
се
разумети
!
“
рећи
Рајко
гледати
посланик
права
у
очи
;
„
сав
ја
се
чинити
да
овај
поп
ти
само
смућкати
што
ја
причати
.
А
видити
ти
јесам
ти
и
јунак
и
господин
!
знати
ја
,
волети
бити
ти
да
сазнати
о
цар-Лазару
и
царица
Милица
много
више
,
него
што
тај
овај
господин
попасти
волити
!
“
насмејати
се
гласно
и
сам
патер
Хијероними
,
и
насмејати
се
сав
господа
кад
она
превести
Рајков
реч
.
па
онда
хтети
патер
прихватити
:
„
хајде
,
хајде
!
свршивати
само
ако
имати
још
што
!
ваљати
господа
да
се
вратити
у
караван-серај
на
одмор
!
“
—
„
имати
бити
ја
овде
ви
пуно
да
казивати
.
не
бити
стигнути
за
сав
ни
цео
ноћ
.
него
казати
овај
господин
:
видити
овај
кула
;
у
она
јесам
најволети
да
заједно
становати
цар-Лазар
и
царица
Милица
.
А
она
јесам
се
двоје
много
волети
.
сад
,
видити
ли
чак
на
врх
на
висок
зидина
од
кула
нешто
као
гвозден
чакаљ
?
“
„
видити
,
видити
!
“
уверавати
патер
и
не
гледати
у
вис
.
„
Само
хајде
,
свршивати
!
“
—
„
е
,
а
мо'ш
ли
погодити
шта
јесам
тај
?
“
„
не
моћи
,
братац
мој
!
него
казивати
па
свршивати
!
“
—
„
Хоћу
,
само
ти
све
лепо
да
превести
!
Видиш
,
овај
се
кула
видити
чак
из
задужбина
цар-Лазарове
,
бео
црква
Раваница
.
Сећаш
ли
се
!
казивати
јесам
ви
о
она
кад
јутрос
близу
она
пролазити
.
цар
јесам
врло
често
одлазити
свој
црква
да
провести
по
који
дан
.
А
опет
бити
се
једнако
бринути
како
он
јесам
царица
и
јесам
ли
он
све
добро
на
двор
.
с
тај
бити
царица
,
чим
се
смркнути
,
заповедити
да
се
гвозден
један
котарац
напунити
луч
и
катран
,
да
се
сав
тај
обесити
о
онај
гвозден
чакаљ
па
запалити
.
цар
бити
онда
из
Раваница
видети
како
као
неки
звезда
трептети
над
његов
двор
у
Крушевац
,
па
бити
рећи
:
„
хвала
бог
,
мој
Милица
слати
ја
ено
звездан
поздрав
,
и
сав
јесам
добро
!
“
“
доиста
се
овај
господити
маџарски
превести
.
Млађа
од
она
узети
гласно
усклицавати
,
а
двојица
или
тројица
скинути
калпак
,
махати
она
у
висина
према
кула
,
као
да
јесам
угледати
сен
царица
Милица
,
па
јесам
усклик
витешки
поздрављати
.
„
е
,
господа
вео
да
јесам
она
се
доста
напричати
,
и
да
јесам
ето
баш
лепо
завршити
.
сад
моћи
тај
да
укварити
,
него
хајде
напред
,
показивати
пут
у
караван-серај
!
“
рећи
он
патер
.
—
„
Добра
,
кад
тако
заповедати
!
"
прихватити
Рајко
,
па
се
онда
окренути
и
рећи
нешто
на
турски
Хасан-аги
Зулуфлија
,
и
поћи
напред
.
Хасан-ага
дати
заповест
јаничар
и
чауш
да
се
устројити
по
страна
рад
заштита
посланик
и
свита
његов
.
и
онда
поћи
низ
брдо
правац
к
чесма
,
па
да
изаћи
на
пут
у
варош
.
@card@
ваљало
она
јесам
проћи
поред
западни
зидина
од
град
.
уз
тај
зидина
,
који
се
прилично
одржати
,
прислонити
јесам
бити
овде
и
онде
по
који
сиротињски
чатрља
.
пред
један
,
који
јесам
стајати
за
себе
и
подалеко
од
други
,
седети
јесам
на
земља
Циганин
,
па
ковати
клинац
за
потковица
.
Највише
да
он
јесам
бити
тридесет
година
.
мало
подаље
од
он
седети
јесам
на
земља
,
а
наслонити
се
леђима
на
плетер
од
чатрља
,
млад
један
—
Туркиња
.
бити
се
задупсти
у
неки
дубок
мисао
.
као
да
јесам
душеван
болестан
,
тако
се
укочен
поглед
из
разрогачен
очи
загледати
у
онај
шарен
гомила
,
који
се
полагано
кретати
озго
са
град
.
кад
се
свитати
мало
примакнути
,
она
се
жена
подигнути
,
па
да
бити
појачати
вид
и
да
бити
сигурније
сагледати
ко
тај
долазити
,
наднети
леви
рука
над
очи
,
и
гледати
,
очевидно
узбудити
,
у
гомила
.
као
да
и
не
чути
што
она
Циганин
ковач
срдито
и
сав
јак
и
јак
дрека
довикивати
.
А
кад
маџарски
господа
наступити
баш
према
она
,
она
са
врисак
,
који
срце
парити
,
јурнути
к
она
,
одгурнути
чауш
и
јаничар
натприродан
снага
,
који
само
очајање
дати
моћи
,
пасти
на
колено
пред
стар
посланик
и
кроз
горко
јецање
,
а
са
грчевито
склопљен
рука
,
говорити
нешто
маџарски
жив
и
ватрен
.
млад
Рајко
,
који
јесам
неколико
корачај
испред
свита
ићи
,
окренути
се
и
један
скок
скочити
до
она
и
до
посланик
.
побојати
се
да
се
јесам
што
незгодно
десити
царев
гост
.
Стадоше
он
очи
на
млад
жена
који
се
пред
нога
старчев
!
савијати
,
целивати
небројено
пута
његов
маџарски
сабља
и
говорити
за
он
неразумљив
језик
тако
страсно
.
не
бити
тај
ни
Циганка
ни
Туркиња
,
и
ако
јесам
пред
Циганинов
чатрља
седети
,
и
по
турски
у
жут
шалваре
и
црвен
јелек
оденути
бити
.
Дотрча
Циганин
с
чекић
у
рука
,
с
пена
на
уста
,
с
варница
у
очи
.
гњевно
викнути
по
турски
:
„
овамо
,
кучка
,
или
хтети
ти
сад
глава
размрскати
!
"
дохватити
јесам
за
кос
и
повући
.
Чауши
јесам
прихватити
за
рука
и
помоћи
Циганин
да
јесам
одвући
к
чатрља
.
за
неколико
тренутак
цео
онај
свита
бити
занемити
као
да
се
скаменити
.
први
бити
Рајко
који
силно
узбуђен
викнути
:
„
ама
шта
јесам
тај
?
“
и
ако
ни
јесам
не
знати
ко
управо
тај
питање
управљати
.
„
Шта
оно
рећи
?
“
питати
старац
посланик
,
окренути
се
млад
господа
из
свој
свита
;
„
шта
оно
рећи
,
ко
јесам
она
?
!
“
„
ја
се
учинити
да
рећи
:
„
ја
јесам
Маргита
,
грофица
од
Нађ-Бање
,
жена
гроф
Аладар
!
“
“
проговорити
један
од
она
.
—
„
гроф
Аладар
!
...
.
гроф
Аладар
!
“
понављати
старац
,
па
као
да
за
неки
тренутак
превртати
по
свој
сећање
.
„
гроф
Аладар
од
Нађ-Бање
бити
сад
да
јесам
мој
година
!
јесам
слушати
да
се
и
по
трећи
пут
оженити
!
овај
морати
да
јесам
неки
пометња
!
Хасан
Зулуфлија
куцнути
рука
Рајка
,
који
се
сав
бити
изгубити
слушати
за
он
неразумљив
говор
маџарски
господа
.
река
господити
да
се
мицати
даље
!
овај
јесам
један
робиња
који
јесам
овај
Циганин
,
по
име
Бекри-Бекир
,
пре
неки
година
у
Маџарска
заробити
.
дати
да
се
даље
минути
!
“
говорити
Хасан
.
Рајко
превести
на
српски
што
чаушбаша
рећи
,
те
цео
свита
поћи
даље
низ
брдо
.
он
јесам
застати
мало
иза
она
сав
.
Стојаше
као
укопати
.
Прођоше
он
мравак
кад
из
чатрља
зачути
пиштање
и
гласно
плакање
онај
жена
.
Скочи
к
врата
од
чатрља
,
али
она
наћи
зачепити
изнутра
.
удар
два
три
пут
песница
у
она
.
„
Шта
јесам
бре
?
!
“
дрекнути
изнутра
Циганин
не
отварати
.
—
„
кабадахија
царев
чаушбаша
Хасан-аге
Зулуфлија
велим
ти
:
да
тај
јадан
жена
не
такнути
ни
мали
прст
,
јер
хтети
закукати
да
сав
Алаџа-хисар
чути
!
јесам
л
’
ја
разумети
Циганин
?
"
говорити
Рајко
срдито
.
„
Турска
ја
вера
,
само
јесам
једноч
рука
ударити
!
А
ево
хтети
ни
толико
!
поздрав
и
поклон
царев
чаушбаша
,
слушати
он
!
“
одговорити
Циганин
понизно
.
доиста
ућуткати
се
плач
робињин
.
али
Бекри-Бекир
не
смети
да
отворити
врата
.
у
тај
викнути
Рајка
јаничар
оздо
од
свита
,
те
он
похитати
за
она
.
кад
већ
сићи
к
чесма
,
стати
и
окренути
се
.
пред
чатрља
Циганинов
стајати
јесам
као
кип
робиња
његов
,
па
наслонити
глава
на
десни
рука
,
а
подупрети
лакат
од
тај
рука
левица
,
гледати
за
свита
маџарски
господа
,
који
савити
пут
у
варош
.
Рајка
се
учинити
као
да
она
само
у
он
гледати
онако
као
што
он
само
у
она
гледати
.
стати
тако
за
неколик
тренутак
,
па
већ
морати
даље
за
свој
господа
.
@card@
у
караван-серају
јесам
тај
вече
владати
прилично
узбуђење
међу
маџарски
господа
.
у
један
широк
одаја
посадити
се
бити
сав
заједно
с
патер
око
снизак
један
софра
,
притиснут
кондир
са
црвен
жупски
вино
,
па
разговарати
о
онај
што
се
збити
.
око
неки
доба
Рајко
закуцати
на
врата
и
преко
патер
запитати
:
бити
ли
стар
господин
допустити
да
он
нешто
казати
.
Позваше
он
унутра
.
Уђе
и
стати
близу
сам
врата
и
почети
овако
:
„
Ева
јесам
од
како
се
смркнути
обићи
сав
Крушевац
.
мој
Расина
јесам
далеко
одавде
и
имати
овде
добар
познаник
.
распитивати
она
о
онај
робиња
.
сав
ја
вео
да
јесам
Маџарица
,
да
она
јесам
Бекри-Бекир
,
—
који
јесам
се
тек
пре
четири
година
потурчити
,
дошав
и
јесам
од
некуда
из
Маџарска
,
—
заробити
.
сав
ја
вео
да
јесам
неки
необично
добар
душа
,
и
да
не
моћи
бити
да
јесам
од
велик
господски
род
.
вео
познавати
се
тај
и
по
њен
лепота
,
и
по
њен
доброта
.
сад
бити
да
тај
јесам
бити
да
тај
јесам
,
тек
јесам
тај
Маџарица
,
ваш
земљакиња
,
од
ваш
горе
лист
,
а
ето
јесам
робиња
!
знати
да
јесам
радити
да
јесам
ослободити
.
мислити
јесам
како
да
ви
у
тај
помоћи
,
распитивати
пријатељ
и
наћи
да
моћи
да
бити
.
ево
како
:
санџак-бег
јесам
овде
нов
човек
,
тек
јесам
од
скори
доћи
,
сиромах
јесам
и
дрхтати
за
пар
.
дати
да
отићи
да
он
питати
за
који
бити
јесам
пар
предати
ви
да
јесам
повести
као
слободан
?
Циганин
не
вредити
питати
,
јер
ја
вечерас
сав
рећи
да
јесам
он
одбити
велик
новац
који
јесам
он
неки
овдашњи
спахија
нудити
.
опростити
ја
што
по
незнање
замишљати
да
моћи
бити
јесам
при
новац
и
за
такав
работа
.
ако
јесам
,
онда
ево
други
начин
:
неки
поћи
два
млад
господин
са
ја
,
отићи
хтети
права
Циганин
,
везати
он
,
она
хтети
одвести
па
јесам
сакрити
овде
у
један
кућа
који
ја
знати
,
одатле
бити
јесам
мој
људи
после
неколик
дан
испратити
у
Расина
у
мој
родбина
,
који
бити
јесам
чувати
и
пазити
као
аманет
,
док
ви
не
смислити
на
тенан
како
да
јесам
сигурно
у
завичај
оправити
.
ето
,
један
од
тај
бирати
,
ако
не
знати
нешто
још
боље
и
сигурније
.
тек
не
моћи
земљакиња
свој
оставити
да
и
даље
у
потурчен
Циганин
Бекри-Бекира
робовати
!
“
трајати
јесам
мало
подуг
док
јесам
патер
превести
сав
оно
што
Рајко
рећи
.
много
он
сметати
што
запињати
о
онај
црвен
вино
на
софра
.
Узеше
се
господа
маџарски
световати
.
Почеше
лепо
и
полагано
,
па
поћи
све
јасније
и
јасније
,
сав
гласније
и
гласније
,
док
се
Рајко
не
узити
да
побојавати
да
хтети
се
онај
млад
људи
још
и
покрвити
.
али
она
старац
уталожити
и
узити
јесам
да
говорити
мирно
,
али
и
опет
некако
као
да
заповедати
.
„
јесам
ли
,
братац
!
"
упитати
патер
Рајка
изненадно
;
„
а
ко
ти
послати
с
такав
порука
овамо
ми
?
!
“
—
„
Ко
ја
послати
?
!
како
ти
тај
питати
?
“
рећи
Рајко
малко
збуњено
а
нешто
мало
и
срдито
.
„
Ника
ја
други
к
ви
послати
јесам
до
жалосна
судбина
онај
ваш
земљакиња
што
онако
млад
робовати
,
а
по
мрак
ја
јесам
светлити
светлост
господски
образ
овај
витез
овде
!
“
узити
патер
Хијероними
да
вртити
глава
и
онда
опет
ударити
у
маџарски
бубањ
.
на
тај
хтети
стар
посланик
рећи
нешто
што
патер
превести
Рајка
овако
:
„
Његов
блиставост
узвишен
господин
царски
и
краљевски
посланик
велим
:
„
хвала
ти
,
али
од
тај
сад
не
моћи
ништа
да
бити
.
његов
јесам
посати
да
утврдити
мир
међу
царевина
,
а
не
да
она
поново
завађати
и
тај
због
шта
него
због
један
робињица
!
“
„
цар
не
бити
бити
царев
кад
бити
се
тако
лако
завађати
.
веровати
ја
ники
се
с
тај
не
бити
завадити
мањ
санџак-бег
с
Циганин
и
Циганин
са
ја
.
А
баш
јесам
од
бог
грехота
,
а
од
људи
—
бог
ја
,
мал
’
не
рећи
нешто
!
...
.
Баш
јесам
велим
грехота
оставити
онај
млада
ваш
земљакиња
да
онај
цигански
бекрија
робовати
!
“
—
„
е
шта
хтети
?
Ида
па
спавати
;
ваљати
сутра
рано
полазити
!
“
рећи
патер
.
„
Мислиш
ли
тај
да
она
робиња
сад
спавати
?
"
питати
Рајко
нешто
снуждити
;
„
вала
дати
бити
глава
,
ако
се
она
цео
овај
ноћ
бог
не
молити
,
да
покренути
срце
овај
господа
,
да
јесам
ропство
ослободити
!
“
Диже
се
старац
,
скочити
и
сав
она
млад
господа
на
нога
.
старац
господски
махна
рука
Рајка
,
дати
он
знак
да
моћи
ићи
.
Рајко
се
поклонити
старац
и
изаћи
.
„
ех
,
шта
хтети
?
сила
бог
не
молити
.
јесам
мислити
да
хтети
тако
да
се
свршити
!
“
говорити
јесам
у
себе
.
отићи
полагано
преко
простран
двориште
од
караван-сераја
и
кроз
разграђен
ограда
од
врљика
ући
у
један
велик
забран
,
који
јесам
одмах
иза
коњушница
почињати
.
поглед
у
звездан
небо
па
се
пустити
у
неки
мисао
.
@card@
на
цео
пут
од
Београд
до
Крушевац
Рајко
јесам
бити
кипети
од
веселост
.
срце
он
јесам
бити
пуно
необичан
милина
;
очи
јесам
он
светлети
неисказан
радост
.
Чинило
он
се
као
да
јесам
робовати
у
конак
Мустаф-агином
,
па
се
сад
слободан
и
срећан
враћати
у
завичај
да
видити
мајка
,
браћа
и
родбина
.
као
да
он
негде
на
пут
или
на
крај
тај
пут
чекати
неко
неизмерно
благо
или
неки
изванредан
срећа
,
тако
он
јесам
радостан
жудња
вући
некуда
—
и
сам
јесам
знати
куда
,
и
к
нешта
—
и
сам
јесам
знати
к
шта
.
сав
он
се
Србија
чинити
као
да
јесам
баштина
његов
задруга
;
свако
он
јесам
дрво
изгледати
као
да
јесам
кит
босиљак
,
сваки
стена
румен
;
и
сам
врана
и
сврака
јесам
он
се
више
чинити
да
јесам
тица
злослутица
,
него
само
као
стар
у
црнина
завијен
сестра
плавосив
диваљ
голубица
,
што
падати
преда
он
на
пут
само
да
опет
прнути
у
вис
,
те
да
се
зрак
потрес
и
фијук
зајечати
кад
се
сребрн
таламбас
вит
крило
њихов
узлепршати
.
Ништа
се
ока
његов
измакнути
јесам
:
ни
орао
који
јесам
високо
под
небо
господствено
кружити
,
ни
зец
који
погурити
и
сав
усплахирен
скакати
од
џбун
до
џбун
.
сав
јесам
он
поље
мирисати
као
да
јесам
босиљак
засадити
.
Чинило
он
се
као
да
кроз
растов
шум
шумадијски
брујити
поветарац
,
који
се
понети
чак
отуда
са
сињи
мора
,
па
преко
снежан
Дурмитор
пасти
у
четинарски
горе
ужички
,
да
се
у
она
напојити
мирис
од
јела
и
бор
,
па
да
онда
прострујити
кроз
Шумадија
,
те
да
јесам
као
неки
црква
тамњан
окадити
.
на
сав
тај
и
на
сваки
ситница
обраћати
јесам
он
пажња
маџарски
господа
,
јер
он
се
чинити
да
сав
тај
нигде
ван
Србија
немати
.
.
Патер
Хијероними
не
моћи
да
стигнути
да
забележити
ни
стоти
део
од
сав
онај
што
он
Рајко
казивати
о
планински
ланац
,
о
вис
,
село
и
заселак
,
а
још
мање
о
бој
који
јесам
се
онуда
бити
,
и
о
јунак
који
сад
већ
мирно
почивати
под
овај
или
онај
камени
белег
.
А
кад
бити
сунце
просути
још
топао
жар
,
тај
позлатити
и
поље
и
горе
,
и
кад
бити
сваки
лист
на
дрвеће
,
и
сваки
цвет
на
поље
,
и
сваки
џбун
дуж
пут
,
још
силан
замирисати
,
раздраганост
срце
његов
ускипети
бити
и
Рајко
бити
се
окренути
чаушбаша
:
„
Честити
чаушбаша
,
тако
тај
срећа
,
пустити
'
ја
да
запевати
!
“
—
„
како
хтети
запевати
пред
лице
краљевски
јелчија
а
царев
гост
?
“
рећи
бити
запрепастити
Хасан
;
„
него
ето
,
полетити
на
коњ
,
па
кад
се
добро
измакнути
,
запевати
!
“
и
онда
бити
Рајко
доиста
полетети
на
свој
танак
сив
ластавица
,
који
јесам
свој
брзина
и
свој
ситан
а
паметан
глава
издавати
бедуински
порекло
свој
.
милина
јесам
бити
погледати
он
онако
млад
,
онако
красан
,
онако
вит
и
утегнут
,
онако
као
залити
у
турски
седло
,
како
,
подигнув
један
рука
у
висина
,
погнути
се
мало
унапред
по
коњић
свој
,
јурити
кликтати
као
млад
соко
.
Чак
бити
и
чаушбаша
мило
бити
да
он
гледати
.
па
бити
се
онда
стар
Турчин
свој
миран
и
озбиљан
лице
окренути
маџарски
господа
и
показивати
рука
на
млад
коњаник
,
допустити
себе
да
казати
само
један
реч
:
„
бињеџија
!
“
А
и
у
маџарски
бити
се
господа
лице
засветлити
.
Ништа
на
цео
тај
пут
јесам
моћи
да
загрејати
срце
њихов
у
брз
куцање
тако
,
као
кад
гледати
како
она
арапски
сив
ластавица
летити
да
стигнути
,
где
Рајко
моћи
да
запевати
.
Млађа
бити
се
господа
и
сам
раздрагати
па
прснути
у
гласно
клицање
,
а
стар
бити
се
барон
Арпад
само
осмехнути
и
рећи
:
„
красно
момак
!
добар
јахач
а
и
коњ
он
добар
!
“
Патер
Хијероними
превести
бити
чаушбаша
на
српски
што
старац
рећи
,
а
Хасан-ага
Зулуфлија
завршити
бити
цео
узбудљив
призор
са
три
реч
:
„
Јес
,
валах
,
бињеџија
!
“
тако
јесам
бити
пут
од
Београд
до
Крушевац
.
али
ево
сад
пут
од
Крушевац
у
Ниш
Рајко
јесам
са
сав
други
човек
.
јахати
јесам
напред
јесам
и
замислити
.
изгледати
јесам
као
да
јесам
покиснути
.
оно
и
јесам
неки
тих
а
прилично
хладан
кишица
почети
да
ромињати
.
и
небо
више
јесам
бити
плав
него
сив
;
Копаоник
и
Јастребац
замотавати
јесам
глава
свој
магловит
копрена
;
ни
орао
,
ни
јастребов
јесам
се
нигде
моћи
видети
;
још
мање
јат
диваљ
голуб
;
испод
погдекоји
мостић
од
брвно
жаба
јесам
невесео
крекетати
.
кад
свита
изаћи
мало
у
брдо
,
у
један
низак
луг
славуј
певати
тужан
и
сладак
неки
песма
,
и
не
прекидати
јесам
ни
један
дах
,
баш
као
да
јесам
хтети
да
се
њен
туг
угушити
,
или
као
да
се
заветовати
да
умрети
певати
.
Чак
јесам
и
маџарски
господа
сам
од
себе
стати
да
он
слушати
,
а
честит
Хасан
Зулуфлија
уставити
јесам
цео
пратња
да
топот
од
копита
коњски
не
прогутати
ништа
од
онај
сласт
,
који
требати
да
се
сливати
само
у
срце
људски
.
само
јесам
Рајко
јахати
и
даље
напред
,
много
нешто
замислити
.
бити
јесам
и
невесео
и
по
готов
срдит
.
невесео
од
жалост
који
он
притискивати
срце
при
помисао
,
да
она
јадан
жена
,
онако
млад
и
леп
и
онако
добар
,
остати
да
робовати
у
потурчен
Циганин
!
како
оно
рећи
патер
Хијероними
,
да
јесам
она
од
велик
господски
род
,
властелинка
,
кнегиња
,
што
ли
?
вала
моћи
она
се
одмах
видети
и
по
очи
,
и
по
лице
,
и
по
стас
,
и
по
крок
,
да
јесам
од
господски
род
!
па
тај
господство
,
и
онаки
лепота
и
онај
младост
да
робовати
једном
црн
Циганин
!
па
онда
бити
његов
жалост
прећи
у
срдња
.
срдити
се
на
маџарски
господа
и
на
онај
црн
поп
.
„
и
тај
јесам
ја
неки
господа
!
“
говорити
јесам
у
себе
;
„
и
тај
ја
јесам
неки
духовник
!
лист
од
њихов
горе
затреперити
,
чедо
од
њихов
колевка
заплакати
,
млад
робиња
од
њихов
род
и
од
њихов
вера
запиштати
и
закукати
,
а
они
—
просто
ни
мали
прст
да
мрднути
!
Шта
ли
бити
мој
стриц
Павао
рећи
на
сав
овај
?
!
“
и
онда
бити
узети
да
премишљати
шта
ли
бити
он
стриц
рећи
,
па
онда
прећи
да
се
питати
:
а
шта
ли
бити
на
тај
рећи
Бан
Страхиња
и
Краљевић
Марка
?
!
завући
се
бити
сав
у
црвен
сукнен
кабаница
,
загрејати
се
,
занети
се
у
мисао
који
јесам
бити
више
сан
на
јава
него
озбиљан
и
хладан
мисао
.
али
пре
но
што
јесам
сагледати
Морава
с
овај
страна
Ниш
,
Рајко
јесам
са
сав
јасно
и
поуздано
знати
шта
бити
он
стриц
Павао
рећи
да
јесам
жив
,
и
шта
бити
радити
онакав
српски
јунак
какав
бити
Бан
Страхиња
и
Краљевић
Марка
.
Одлучио
се
да
,
чим
се
господа
у
Ниш
мало
поодморити
,
изаћи
пред
она
да
се
е
она
опростити
.
на
пут
до
Крушевац
сав
јесам
господа
маџарски
бити
заволети
Рајка
.
али
се
синоћ
патер
Хијероними
направити
изванредно
мудар
и
прозорљив
.
кад
оно
Рајко
изаћи
зловољан
из
њихов
одаја
,
патер
узити
вртити
глава
;
подупрети
врх
од
свој
дугачак
нос
кажипрст
;
узити
се
за
тај
куцати
прст
у
чела
,
као
да
се
уверити
да
он
лубања
јесам
напукнути
,
па
задовољан
тај
претходан
,
и
ако
врло
површан
,
испит
,
узити
да
маџарски
господа
шапут
а
на
латински
језик
говорити
:
„
Ко
ми
,
о
великомоћан
и
сјајан
господа
,
јемчити
,
да
преластан
и
бујан
јуноша
,
дрскост
који
толико
изненађивати
,
јесам
ми
од
страна
Сарацен
са
известан
намера
да
импедимента
процесија
наш
у
град
Константинов
провоцирати
,
придодати
?
ако
оштроумље
ваш
подвргнути
питање
просто
,
ко
јесам
он
ми
наметнути
,
ако
посмотрити
непрекидно
хвалисање
његов
са
некакав
овај
земља
јунак
,
даже
цар
,
који
он
пред
Сарацен
сараценски
глава
сећи
пуштати
,
ако
строг
анализа
данашњи
инцидент
подвргнути
,
онда
јесам
неизбежан
конклузија
логика
,
да
јесам
овај
јуноша
врло
,
врло
подозрив
!
„
преподобан
!
“
прекинути
он
барон
Арпад
глас
као
да
пук
командир
;
„
ја
деран
тај
јесам
подозрив
.
али
ви
познавати
боље
од
ми
овај
људи
овде
,
па
кад
ваш
логика
казати
да
јесам
младић
овај
подозрив
,
мој
логика
казати
:
„
отерати
он
!
“
Млађа
господа
замолити
да
се
Рајко
не
отпуштати
одмах
,
него
да
на
његов
понашање
сав
мотрити
,
па
у
Ниш
да
се
решити
шта
да
радити
.
А
на
пут
до
Ниш
сав
погледати
испод
ока
к
Рајка
.
она
очевидан
промена
у
његов
понашање
,
она
његов
замишљеност
и
суморност
учинити
се
сав
да
јесам
баш
подозрив
.
јесам
он
испасти
ни
до
Крушевац
ни
у
Крушевац
да
начинити
кавга
па
јесам
срдит
,
и
без
сумња
премишљати
и
сновати
нов
згода
.
Уђоше
у
Ниш
са
већ
готов
одлука
да
се
с
он
растајати
.
кад
се
вратити
са
поход
паша
нишки
маџарски
господа
световати
се
нешто
са
патер
Хијероними
у
добар
одаја
караван-сераја
.
мало
час
па
изаћи
патер
из
одаја
у
ходник
и
ударити
се
прса
у
прса
с
Рајка
.
„
да
ли
бити
моћи
да
говорити
са
господа
?
“
питати
Рајко
.
—
„
у
добар
час
!
“
рећи
патер
;
„
а
ја
изаћи
да
ти
к
она
звати
.
ходити
унутра
!
“
Рајко
скинути
шубарица
,
поклонити
се
пред
стар
посланик
,
и
док
се
мати
нешто
накашљивати
почети
да
говорити
:
„
Лепа
ја
јесам
у
служба
ваш
;
поносно
ја
јесам
да
пратити
ћесаров
посаобина
.
али
ви
се
молити
,
светао
господа
,
не
замерити
ја
,
и
пустити
ја
да
се
дома
вратити
.
не
питати
за
што
.
него
ја
милостив
пуштати
и
опростити
ја
!
“
Док
тај
патер
преводити
Рајко
видити
да
на
ћилим
,
на
који
стар
посланик
незгодно
седити
,
легати
поређати
у
два
ред
десет
немачки
талир
сав
нов
новцат
.
„
А
ево
,
“
узити
патер
да
говорити
,
„
његов
тај
блиставост
призвати
да
ти
баш
казати
да
се
моћи
вратити
.
Нишки
паш
нешто
као
рећи
да
јесам
боље
да
се
тај
у
Београд
вратити
,
јер
он
давати
други
пратилац
.
Већ
јесам
о
тај
говорити
и
са
Хасан-агом
.
и
ево
ти
велим
мој
пресветао
господин
десет
талир
:
четири
за
четири
дан
твој
служба
довде
,
четири
за
четири
дан
твој
повратак
,
а
два
уз
тај
на
поклон
!
“
Рајко
се
заруменити
у
образ
,
поклонити
се
,
пригнути
и
подигнути
четири
талир
.
„
неки
ви
јесам
хвала
светао
господа
!
овај
за
служба
до
данас
,
и
ако
јесам
много
,
опет
моћи
да
се
казати
да
јесам
за
служба
велик
и
светао
господа
;
али
оно
друго
не
моћи
ви
примити
!
"
Зачудише
се
маџарски
господа
.
Узеше
се
договарати
и
разговарати
.
„
мој
братац
!
“
узити
патер
осмешкивати
се
да
говорити
;
„
светао
господа
вео
:
ако
јесам
да
ко
који
поклон
чинити
,
не
моћи
ти
она
,
него
они
ти
!
узети
пар
,
брајко
,
кад
јесам
тако
леп
срећа
!
“
—
„
не
дати
бог
,
да
ја
она
поклон
чинити
!
него
,
јесам
тај
тамо
мој
зарада
!
"
„
ма
,
човек
,
вређати
господство
њихов
!
него
чекати
!
ха
,
ево
ја
сијнути
,
таман
да
се
сав
славно
измирити
,
и
њихов
господски
а
рећи
бити
и
—
твој
сиротињски
понос
.
ето
,
неки
прихватити
црква
те
талир
,
неки
се
пасти
свећа
за
дух
и
твој
и
њихов
покојни
док
талир
трајати
.
А
?
...
шта
велим
?
!
“
—
„
ако
хтети
господа
неки
прихватити
црква
.
А
кад
бити
тај
мој
новац
бити
па
се
ја
питати
,
ја
бити
рећи
:
да
се
поделити
сиротиња
,
неки
молити
бог
за
здравље
ћесар
,
не
бити
ли
стигнути
да
ослободити
род
ришћански
од
јарам
турски
!
“
у
радостан
раздраганост
патер
Хијероними
изговорити
на
латински
језик
китњаст
беседа
како
овај
младић
жети
да
се
онај
његов
шест
талир
предати
он
—
патер
,
—
да
она
он
поделити
сиротиња
за
здравље
ћесарев
.
стар
барон
Арпад
устати
и
прићи
Рајка
,
потапкати
он
по
раме
,
говорити
он
нешто
маџарски
и
завршити
рећи
три
пут
српски
:
„
напред
!
напред
!
напред
!
“
„
пресветао
господин
велим
,
“
узити
патер
преводити
;
„
паметно
јесам
синак
учинити
што
јесам
тај
патер
поверити
!
знати
ја
,
велим
,
имати
племенит
људи
у
твој
народ
.
у
последњи
рат
,
имати
јесам
ја
,
велим
,
у
мој
војска
и
Срба
драговољац
.
откидати
од
свој
уста
да
сиротиња
дада
.
А
кад
доћи
да
се
битак
бити
,
онда
само
:
напред
,
напред
,
напред
!
тај
јесам
реч
од
она
научити
у
битка
код
Сента
.
синак
,
напред
!
напред
!
напред
!
“
Рајка
подићи
мрав
од
узбуђење
.
Беше
он
мило
и
опет
некако
тешко
.
пригнути
се
и
пољубити
старац
у
рука
:
„
хвала
ти
светлити
господин
!
Баш
јесам
научити
што
и
јесам
леп
у
наш
говор
.
напред
хтети
сав
ако
бог
да
!
“
поклонити
се
и
сав
осталој
господа
,
прићи
к
рука
и
патер
,
и
још
једном
са
врата
рећи
:
„
хвала
ви
,
господа
,
простити
ја
и
с
бог
остајати
!
“
и
онда
отићи
права
у
коњушница
да
опремити
свој
сив
ластавица
.
@card@
под
сам
град
кнез
Лазар
,
а
прислонити
уз
обрушен
један
зидина
,
који
по
сав
прилика
бити
остатак
од
некадашњи
спољњи
зид
градски
,
бити
јесам
један
чесма
од
бео
мрамор
.
у
онај
јесам
јесам
време
још
једнако
звати
„
госпођин
чесма
"
.
стар
и
узан
калдрма
,
који
долазити
из
варош
,
повијати
се
поред
она
горе
уз
брдо
,
док
се
јесам
у
трава
од
ледина
изгубити
.
од
широк
мраморан
плоча
,
који
јесам
она
тема
покривати
,
остати
јесам
само
један
;
други
јесам
давно
разнети
па
заменити
дуг
тамноцрвен
ћерамида
.
из
онај
стар
,
дебео
и
влажан
зидина
изнад
она
избити
јесам
читав
џбун
зовин
дрво
.
танак
стабљика
повити
се
под
терет
крупан
цвет
и
наднети
над
румен
кров
од
чесма
као
неки
џиновски
кит
од
зелен
лишће
и
бледожут
цвеће
.
као
да
јесам
неки
тајанствен
рука
хтети
да
танак
и
мирисан
хладовина
заклонити
мраморан
чесма
од
сунце
,
те
да
у
хлад
и
на
мир
бистар
струја
брујити
чудесан
прича
о
слава
стар
сунчан
дан
.
јесам
,
и
прича
о
сладост
негдашњи
мек
месечина
,
када
јесам
џиновски
стражара
у
панцир
од
сребро
стражарити
по
зидина
градски
и
кроз
сав
јунаштво
свој
кришом
погледати
к
прозор
дворски
од
биљур
,
и
када
јесам
са
тај
прозор
,
овда
и
онда
,
затрептавала
звездан
светлост
од
вилински
лепота
какав
млад
дворкиња
,
који
бити
се
као
живити
цвет
бео
крин
жудан
запајати
сребро
тих
месечина
,
она
појити
мирисан
дах
свој
,
а
узгред
растапати
по
неки
панцир
од
сребро
и
по
неки
јуначки
срце
испод
панцир
од
сребро
.
јаворов
гусле
под
прст
прав
песник
одјекнути
бити
по
неки
прича
,
бистар
овај
вод
,
и
по
гдекоји
бити
слепити
гуслар
на
овај
мраморан
чесма
дух
прогледати
и
видети
диван
призор
прошлост
и
загонетан
визија
будућност
.
тек
јесам
почети
да
свитати
а
један
млад
човек
доћи
пред
чесма
.
скинути
шубара
,
прекрсти
се
и
узити
живо
да
умивати
лице
свој
бистар
хладан
вод
,
који
на
дрвен
један
цев
шибати
из
чесма
у
каменит
корито
пред
она
.
извадити
из
недра
танак
убрус
,
обрисати
он
лице
и
рука
и
онда
он
развити
и
оставити
да
се
на
зовин
грање
сушити
.
он
јесам
сести
на
један
камен
према
чесма
и
пустити
се
у
мисао
.
јесам
имати
гусле
нити
јесам
бити
слеп
,
али
у
он
као
да
јесам
бити
срце
један
гуслар
,
тај
мраморан
чесма
почети
да
он
изводити
пред
очи
свакојак
привиђање
.
„
некада
јесам
,
“
говорити
он
јесам
у
себе
;
„
некада
јесам
место
овај
трулити
дрвен
цев
,
цев
од
сребро
бистар
вод
из
мрамор
изводити
;
некада
јесам
с
онај
страна
овај
зидина
бити
царичин
перивој
пунити
шарен
и
мирисан
цвеће
,
а
сада
ето
крт
зов
,
који
јесам
ветар
засадити
,
царичин
чесма
од
мрамор
хладовина
градити
;
некада
јесам
царски
слуга
појити
коњ
царев
на
овај
чесма
;
ко
знати
?
можда
јесам
голубан
онај
јутро
кад
хтети
поћи
на
Косово
,
напојити
свој
лабуд
баш
на
исти
тај
камени
корито
,
над
који
се
ето
мало
час
умити
,
а
сада
—
сада
кривоок
Татари
и
црн
Арапин
појести
овде
упоран
мазга
и
ћудљив
и
грозан
камила
свој
!
овај
јесам
бео
калдрма
некада
шетати
царица
Милица
са
свој
дванаест
дворкиња
,
као
са
дванаест
горски
вила
,
а
ја
ево
чекати
јутрос
да
она
проћи
један
злосрећан
робиња
црн
један
Циганин
!
ја
,
Божа
мој
,
што
ли
јесам
ти
наш
стар
тако
тешко
згрешити
те
овако
љутито
преврнути
земља
овај
?
!
“
Танко
сив
маглица
ран
јутро
растањивати
се
све
више
и
више
,
као
да
се
растапати
у
роса
који
се
трава
свуда
у
наоколо
оросити
.
цвет
од
звати
замирисати
пун
дах
,
и
млаз
од
вод
као
да
гласније
и
весео
бућкати
у
камени
корито
.
доле
у
Крушевац
петао
се
дозивати
кукурекање
који
се
разлегати
;
овде
и
онде
извијати
се
танак
стуб
од
дим
из
широк
дрвен
димњак
.
дан
се
дизати
и
будити
успаван
људи
на
посао
.
озго
испод
зидина
градски
зачути
се
куцкање
чекић
о
наковањ
.
„
Ева
јесам
ићи
!
“
рећи
младић
па
се
подигнути
са
онај
камен
и
прећи
ти
се
заклонити
за
чесма
.
озго
са
брдо
долазити
јесам
један
млад
жена
,
права
и
вит
као
јела
.
на
глава
она
јесам
небрежљиво
,
и
мало
више
на
леви
страна
,
везати
жут
један
шамија
,
који
не
моћи
у
свој
мек
савијутак
да
прикупити
густ
црн
кос
,
него
она
падати
низ
плећа
у
коврџаст
талас
,
који
се
као
крити
гавранов
преливати
у
тамноплав
одјек
.
на
обнажен
повисок
врат
савити
се
један
низ
крупан
црвен
мерџан
.
јелек
од
загасит
зелен
чоха
па
срма
,
који
јесам
одавно
потамнети
,
свакојако
ишарати
,
утегнути
она
бити
витак
стас
њен
око
пас
,
али
мало
на
више
свилен
пупад
као
да
јесам
смести
да
огледати
свој
растегљивост
о
девојачки
груда
овај
млад
жена
,
који
јесам
се
стидљиво
заклањати
за
издајнички
облачак
од
танак
турски
ћерћелија
.
носити
јесам
широк
жут
шалваре
од
неки
полусвилен
тканина
,
привезати
уз
витак
стас
и
танак
пас
узан
један
стамболијски
шал
,
притврђен
спреда
са
два
сребрн
пафта
у
облик
два
бадем
.
рука
она
до
изнад
лакат
,
где
се
бео
рукав
од
кошуља
повијати
у
гужва
,
бити
гол
.
у
један
јесам
рука
носити
котлић
,
а
у
други
велик
један
калајисан
ибрик
.
на
голим
нога
имати
јесам
турски
папуча
од
жут
сахтијан
,
извити
у
вршак
који
бити
назад
поврнути
.
Већ
по
виткост
и
лепота
стас
,
и
по
онај
поносит
гибак
ход
,
изгледати
јесам
да
тај
јесам
неки
обичан
и
прост
жена
.
али
кад
она
лице
сагледати
,
нешто
малко
дугуљаст
али
лепо
слити
,
—
са
уста
који
јесам
бити
врло
мален
,
али
на
који
јесам
бити
пуно
неки
чудесан
милина
и
у
линија
,
у
који
јесам
тако
правилно
извести
,
и
у
гибак
покретљивост
,
који
одговарати
сваки
покрет
дух
и
срце
,
—
са
деликатно
срезан
нос
за
који
бити
рећи
да
јесам
диван
копија
у
слонов
кости
са
статуа
какав
јелински
богиња
,
да
бледорумен
лако
уздрктљив
ноздрва
не
издавати
живот
један
високо
затегнут
и
врло
осетљив
нервни
организам
;
па
онда
кад
погледати
у
онај
крупан
црн
очи
што
као
да
јесам
од
црн
кадифа
,
и
онај
дуг
трепавица
и
онај
дуг
и
право
повући
обрва
,
и
онај
снизак
а
права
чела
,
који
јесам
миран
строгост
и
свечан
лепота
густ
витица
црн
кос
сенка
свој
само
размекшавати
,
те
још
леп
чинити
,
—
кад
погледати
тај
лице
и
нарочито
онај
очи
,
онда
се
лепота
и
милина
стас
заборављати
и
сав
се
мисао
о
господство
губити
у
милина
на
доглед
на
осећање
,
готово
на
сигуран
знање
,
да
кроз
онај
диван
очи
још
диван
душа
гледати
.
тек
јесам
бити
налити
ибрик
вод
и
подметнути
котлић
,
па
се
замишљено
загледати
у
кристалан
млаз
,
који
се
с
оштар
звека
и
прштање
разбијати
у
металан
суд
,
кад
јесам
из
дубок
мисао
извести
један
мекан
а
звучан
глас
,
који
јесам
поздрав
са
:
„
помоћи
бог
,
снаха
!
“
—
„
Добра
тај
срећа
,
јунак
!
“
прихватити
млад
жена
са
сав
мирно
,
па
се
загледати
у
младић
крупан
свој
очи
,
какав
он
дотле
никада
видети
јесам
.
готово
се
он
јесам
застидити
,
и
нехотице
обор
очи
,
тај
он
поглед
пасти
на
ибрик
.
јесам
бити
нимало
жедан
на
онако
хладовинаст
и
мирисан
уранак
,
али
опет
рећи
:
—
„
Хоћеш
ли
ја
пустити
да
се
напити
вод
из
ибрик
?
“
она
се
савити
хитро
као
видра
,
лако
подигнути
пун
ибрик
као
да
јесам
она
мишица
од
челик
,
и
додати
он
он
не
рећи
ни
реч
,
него
само
гледати
он
права
у
очи
,
као
да
огледати
да
ли
свој
мек
кадифен
поглед
моћи
да
отворити
двери
дух
његов
.
А
млад
човек
прихватити
ибрик
из
њен
рука
,
мало
он
одлити
,
подигнути
у
вис
и
рећи
тихо
:
„
пун
ибрик
,
пун
срећа
да
бог
да
ти
и
сваки
твој
помоћник
!
“
и
напити
се
,
и
мало
што
се
не
загрцнути
као
неки
дете
.
и
опет
она
не
рећи
ништа
.
само
она
мало
задрктати
усна
као
да
хтети
да
се
развући
у
осмех
.
али
се
не
осмехнути
и
не
рећи
ништа
.
Рајко
она
повратити
ибрик
.
требати
јесам
сад
да
прећи
на
ствар
због
који
јесам
на
она
и
чекати
,
али
некако
не
моћи
да
подесити
како
јесам
најбоље
.
узити
да
се
на
себе
сам
срда
.
„
е
баш
јесам
неки
сметењак
!
“
рећи
јесам
себе
.
па
онда
видити
сав
убрус
;
скинути
он
са
звати
,
савити
лепо
и
метнути
у
џеп
од
свој
гуњац
.
„
како
лепо
мирисати
овај
зов
јутрос
!
“
рећи
гласно
,
тек
да
нешто
почети
.
она
се
сад
гласно
насмејати
.
њен
смех
зазвектати
као
сребро
а
открити
иза
онај
руменити
покретан
уста
два
низа
бео
и
ако
нераван
зуб
.
не
бити
„
као
бисер
“
,
али
додавати
нов
драж
лепота
лице
њен
.
Рајко
сад
не
скидати
поглед
са
њен
осмех
озарен
лице
а
сам
себе
говорити
:
„
смејати
се
мој
неумешност
.
имати
жена
права
!
видити
да
јесам
гејак
!
“
„
Смејеш
се
мој
простота
!
"
рећи
она
гласно
а
сав
поцрвенити
од
стид
.
„
јесам
,
јесам
!
“
прихватити
она
брзо
;
„
не
смејати
се
ти
,
који
имати
око
да
спазити
цвет
,
него
се
смејати
кад
помислити
какав
немар
свет
одговарати
наш
марљивост
.
ето
роса
падати
,
вод
брујити
,
цвет
мирисати
,
ено
негде
близу
ми
шева
цвркутати
,
дан
свањивати
,
а
сав
тај
ништа
не
марити
ни
за
ти
ни
за
ја
,
баш
као
да
ми
и
јесам
!
сав
један
;
неки
госпођа
бити
робиња
,
неки
робиња
бити
госпођа
,
сав
један
;
марити
ти
за
тај
тај
твој
цвет
и
онај
шева
и
овај
земља
и
онај
небо
!
зар
тај
јесам
да
се
човек
гласно
насмејати
?
"
„
јесам
!
“
рећи
Рајко
пресудан
;
„
јесам
да
се
насмејати
него
да
се
заплакати
!
него
тај
јесам
баш
онај
о
шта
хтети
да
ти
питати
.
бити
јесам
госпођа
...
.
опростити
,
бог
ја
јесам
госпођа
и
сад
,
и
ако
се
мучити
као
робињица
!
молити
ти
,
бити
ли
хтети
да
се
ослободити
и
да
се
у
завичај
вратити
?
!
“
млад
жена
,
који
јесам
лице
само
сунце
препланути
бити
,
сад
пребледети
као
крпа
.
она
танак
кошуљица
на
груди
затреперити
.
један
се
дубок
уздах
отети
из
њен
срце
,
они
она
потамнети
,
па
рећи
тужно
:
„
узалуд
јесам
што
бити
хтети
!
еј
,
мој
јунак
,
од
ја
јесам
сад
већ
одбећи
и
сам
сенка
од
надежда
!
"
—
„
моћи
тако
!
бог
јесам
добар
па
хтети
ми
помоћи
!
"
рећи
Рајко
сад
већ
с
велик
поуздање
.
"
ево
,
ако
само
хтети
,
бити
спреман
да
ти
ноћас
повести
у
твој
завичај
!
“
„
да
ја
...
.
повести
...
.
ноћас
...
.
у
мој
завичај
?
!
...
.
о
мој
сладак
завичај
,
да
ли
хтети
тај
икада
очи
видети
?
!
...
“
и
онда
се
невесео
опет
загледати
у
сребрн
млаз
,
који
сад
само
тихо
мумлати
,
падати
у
пун
котлић
.
склопити
рука
на
груда
;
гледати
опет
свој
широк
а
мекан
поглед
у
очи
Рајка
,
и
узити
да
вртити
глава
као
да
он
казати
:
немати
од
тај
ништа
мој
брајко
;
мали
јесам
ти
за
такав
јунаштво
!
па
онда
као
да
она
од
једанпут
муња
синути
,
те
она
показати
шта
се
све
крити
у
тајанствен
појавити
овај
млад
човек
.
„
Чекај
!
“
викнути
она
,
пренути
из
мисао
,
и
подигнути
оба
рука
у
вис
као
да
зауставити
младић
.
„
Чекај
!
...
чекати
један
часак
!
...
јесам
ли
ти
...
пре
неки
дан
...
проћи
овуда
у
свита
маџарски
господа
?
“
„
јесам
!
“
рећи
Рајко
мирно
.
„
јесте
,
сад
се
добро
сећати
!
“
прихватити
она
.
'
„
видети
јесам
ти
кад
јесам
застати
иза
свита
;
стојати
јесам
јесам
мало
по
више
овај
чесма
;
и
окренути
јесам
се
бити
и
гледати
к
ја
.
имати
јесам
дуг
пушак
о
раме
...
А
,
сад
видити
!
...
наставити
она
више
као
да
сам
себе
говорити
;
„
сад
већ
све
знати
...
тај
јесам
моћи
друкчије
ни
да
бити
?
...
зар
бити
маџарски
витез
моћи
кћер
маџарски
земља
тако
да
оставити
?
!
“
Па
онда
,
упрети
опет
у
Рајка
свој
поглед
,
који
сад
не
бити
више
мекан
кадифа
него
топли
пламен
од
жарки
огањ
у
срце
,
она
он
живо
рећи
:
„
млад
јунак
!
спреман
јесам
да
поћи
с
ти
кад
год
ти
казати
!
“
—
„
е
,
у
добар
час
да
бити
!
“
рећи
Рајко
радосно
и
поносито
.
„
имати
надежда
у
бог
и
имати
вера
у
мој
српски
образ
!
“
у
тај
час
докотрљати
се
с
брдо
један
каменица
и
зачути
се
љутит
вика
и
псовка
циганинов
.
Учинило
он
се
да
он
јесам
робиња
необично
дуго
на
чесма
;
оставити
наковањ
и
чекић
и
клинац
,
догегати
до
на
место
са
који
се
чесма
видети
,
и
онда
гњевно
докопати
први
камен
при
рука
,
те
се
он
бацити
на
онај
двоје
млад
људи
пред
чесма
.
млад
се
жена
променити
у
лице
па
журно
дохватити
и
котлић
и
ибрик
.
„
Ида
сад
!
Ида
!
“
рећи
она
Рајко
.
„
Циганин
казати
да
јесам
ти
питати
,
умести
ли
он
да
ковати
сребрн
потковица
,
и
да
хтети
он
по
неки
велик
посао
доћи
.
ићи
сад
!
и
бог
ти
на
помоћ
бити
!
“
@card@
тек
јесам
млад
робиња
унети
вод
у
ковачница
и
тек
почети
упорно
да
одговарати
Циганин
на
његов
вика
,
а
зачути
се
на
врата
од
ковачница
весео
и
гласан
поздрав
:
„
сабанахиралах
,
мајстор
!
“
„
Алахразусум
,
ефендија
!
“
одговорити
Циганин
па
испасти
на
праг
.
—
„
питати
твој
мајсторица
,
јесам
ли
мајстор
од
занат
,
па
ја
срдито
рећи
:
„
ено
где
јесам
,
ићи
па
он
питати
!
“
“
„
такав
ти
јесам
она
!
“
рећи
Циганин
чисто
као
жалити
се
на
свој
несрећа
.
„
бесан
крв
маџарски
,
а
бесно
и
господски
колено
.
од
многи
понос
ники
лепо
да
одговорити
,
а
најгоре
ја
свој
господар
!
“
„
ама
ја
доћи
да
ти
питати
:
јесам
ли
ти
баш
прав
мајстор
?
“
питати
Рајко
.
—
„
како
одати
шта
!
“
рећи
Циганин
;
„
мајстор
јесам
од
ћемане
;
мајстор
сам
налбанта
;
а
мајстор
јесам
и
од
мегдан
,
и
пеливан
јесам
!
Хоћеш
да
се
бити
?
!
“
„
Можемо
и
тај
.
али
сад
доћи
по
други
један
посао
!
“
рећи
Рајко
,
па
махнути
мало
глава
на
Циганин
.
„
хајдмо
мало
подаље
одавде
;
хтети
да
женски
ухо
чути
што
хтети
да
ти
говорити
!
Одмакоше
се
подаље
од
ковачница
на
зелен
ледина
.
Рајко
извадити
из
недра
дугачак
кеса
,
а
из
она
чист
један
бео
крпа
,
у
који
бити
лепо
увити
онај
велик
нов
новцат
сребрн
талир
,
што
она
у
Ниш
од
посланик
добити
.
„
ето
,
ако
јесам
мајстор
,
исковати
ја
овај
четири
талир
у
четири
потковица
!
"
рећи
Циганин
и
положити
он
она
на
длан
.
Циганин
она
загледати
,
превртати
она
,
све
један
по
један
,
узити
она
тобож
мерити
на
длан
леви
рука
,
звекнути
један
о
камен
један
на
ледина
,
па
се
онда
загледати
у
Рајка
и
рећи
он
:
„
јесам
ли
ти
помахнитати
?
ко
јесам
још
поткивати
коњ
сребро
?
!
валах
,
тај
не
чинити
ни
цар
у
Стамбул
?
“
„
Цар
и
не
требати
.
ја
требати
!
Ваш
бити
ти
казати
и
за
што
ја
требати
,
кад
бити
знати
да
јесам
човек
.
јесам
ли
вера
,
да
ники
казати
хтети
?
!
“
питати
Рајко
.
„
Вера
!
тврд
турски
вера
!
“
одговорити
Циганин
.
„
Ева
да
ти
казати
!
“
узити
Рајко
да
он
шапут
причати
.
„
стар
људи
казивати
да
овде
у
планина
имати
негде
велик
царски
остава
,
—
сав
бачва
пун
злато
!
ники
не
знати
где
јесам
и
на
који
јесам
место
,
али
вео
,
кад
бити
човек
потковати
коњ
нов
сребро
у
сав
четири
нога
,
па
он
онда
пустити
да
јесам
бирати
стаза
,
коњ
бити
он
јесам
од
себе
однети
на
место
где
јесам
оставати
.
рад
бити
бити
да
огледати
свој
срећа
.
ако
јесам
наћи
,
ето
јесам
и
ти
!
“
осмехнути
се
брк
Циганин
,
загрејати
он
се
очи
и
заиграти
по
онај
талир
.
„
А
бити
ли
тај
исто
бити
да
се
на
челик-потковицу
посути
растопљен
сребро
тај
посребрити
?
“
питати
он
.
„
не
знати
тај
;
а
можда
бити
и
тај
ваљати
"
рећи
Рајко
.
„
него
,
чекати
молити
ти
,
имати
још
и
други
један
мука
!
требати
,
вео
,
да
се
тај
ковати
у
по
ноћ
и
кад
јесам
млад
месец
на
небо
!
“
„
сад
јесам
млад
месец
,
а
пола
ноћ
лако
хтети
дочекати
!
одговорити
Циганин
.
„
валах
,
баш
да
огледнути
!
ако
се
потковица
не
посребрити
,
твој
штета
!
ако
испасти
добро
,
да
ја
платити
за
сваки
по
овакав
талир
,
а
од
благо
,
кад
он
наћи
,
ја
четвртина
!
“
„
Вал
да
јесам
ја
заискати
и
половина
не
бити
се
смести
цењкати
.
ето
,
дати
длан
у
длан
!
“
рећи
Рајко
и
замахнути
добро
и
опасти
свој
длан
у
длан
циганинов
.
Удесише
да
Рајко
доћи
у
ковачница
кад
се
добро
смркнути
,
а
Циганин
да
узајмити
од
један
кујунџија
лонац
,
у
ко
хтети
око
по
ноћ
сребро
да
топити
.
и
растати
се
оба
задовољан
.
тај
исти
дан
позно
у
ноћ
ето
он
Рајко
пред
врата
од
Бекри-Бекирове
ковачница
.
обесити
о
десни
раме
неки
повелик
чутура
,
а
под
леви
мишица
носити
велик
гужва
у
сиџаде
од
теркија
.
—
„
не
смети
у
хан
да
оставити
мој
теркија
.
имати
у
она
нешто
чист
преобука
па
рећи
:
моћи
у
мајстор
дуго
остати
,
а
неко
моћи
доћи
па
однети
и
теркија
и
чутура
!
“
рећи
Рајко
као
да
он
објаснити
што
он
тако
товаран
доћи
.
„
ако
ти
јесам
празан
,
моћи
себе
јесам
оставити
у
хан
!
празан
чутура
—
ето
баксуз
!
јесам
ваљати
да
доћи
на
оваки
посао
са
слутња
на
празан
срећа
?
“
говорити
Циганин
са
очевидан
зебња
да
се
чутура
не
показати
празан
.
—
„
тај
имати
у
она
неки
пуст
калуђерски
препеченица
.
кад
јесам
искамџити
од
калуђер
рећи
ја
:
имати
она
двадесет
и
пет
година
.
ја
јесам
носити
да
ја
се
наћи
рад
лек
.
Нећемо
јесам
ноћас
пита
.
ја
јесам
сркнути
само
кад
ја
се
што
смучити
!
“
„
валах
,
ако
јесам
хтети
пита
што
јесам
јесам
и
доносити
?
"
прихватити
Циганин
.
„
А
ја
се
ето
већ
смучити
!
и
кад
год
јесам
намирисати
одмах
ја
се
смучити
,
и
да
не
сркнути
просто
да
цркнути
!
“
—
„
какав
јесам
болан
тај
тај
мусломанин
?
!
“
питати
он
Рајко
као
прекоревати
он
.
„
Мор
,
кабулити
ти
тај
човек
!
не
видити
пророк
ноћу
!
него
дед
’
одврнути
ти
тај
па
да
сркнути
за
срећан
наш
ортаклук
!
“
—
„
да
знати
да
јесам
не
бити
одврнути
да
јесам
за
хатар
наш
ортаклук
!
“
Посадише
се
на
један
асура
подаље
од
огњиште
и
мех
.
Рајко
одвртети
чутура
и
додати
јесам
Бекри-Бекиру
.
Циганин
промрмљати
нешто
па
нагнути
чутура
и
добро
повући
.
„
ја
да
црн
калуђер
,
е
баш
брата
знати
какав
требати
да
јесам
ракија
!
Жестока
!
валах
да
спустити
сребрн
талир
у
она
па
да
се
растопити
!
"
говорити
Циганин
облизивати
се
.
„
да
јесам
додати
мало
и
твој
мајсторица
!
"
рећи
Рајко
погледав
к
млад
жена
,
који
се
шћућурити
на
земља
поред
мех
,
па
бити
она
овда
и
онда
повући
да
духнути
у
жеравица
на
огњиште
,
те
да
се
не
угасити
док
не
затребати
.
јесам
ни
гледати
у
она
него
у
онај
плав
пламен
од
ћумур
,
а
ко
бити
знати
куд
јесам
она
мислити
лутати
.
—
„
не
!
“
викнути
Циганин
;
„
не
,
ако
јесам
ја
ортак
!
онај
јесам
лудо
,
поносно
,
љутито
и
бесно
и
без
тај
!
него
јесам
она
мој
мајсторица
.
она
јесам
мој
робиња
!
"
па
онда
окренути
се
к
млад
жена
викнути
она
оштро
:
„
ха
,
бре
,
Маџарица
,
казивати
шта
јесам
ти
?
!
“
она
окренути
глава
према
она
па
рећи
са
сав
мирно
:
„
ја
јесам
Маргита
,
грофица
од
Нађ-Бање
!
“
—
„
Бил
јесам
тај
некад
.
А
шта
јесам
сад
?
“
„
Маргита
,
грофица
од
Нађ-Бање
!
“
одговарати
она
опет
мирно
.
Циганин
дохватити
један
чекић
,
бацити
се
он
на
она
,
па
срдито
дрекнути
:
„
казивати
шта
јесам
сада
,
куја
маџарски
?
!
“
Чекић
ударити
у
мех
мимо
она
.
она
он
погледати
,
не
скидати
са
његов
диваљ
лице
поглед
свој
за
неколик
тренутак
,
очи
она
севати
као
у
тигрица
који
се
спремати
да
скочити
,
али
се
савладати
и
рећи
:
—
„
Маргита
грофица
од
Нађ-Бање
—
робиња
потурчен
Циганин
Бекри-Бекира
!
“
„
тако
,
куја
један
!
“
викнути
Циганин
задовољно
,
па
онда
усред
такав
триумф
осетити
да
он
јесам
грло
суво
,
те
дохватити
чутура
и
опет
повући
добро
.
„
јесам
ли
јесам
купити
или
на
сабља
задобити
?
"
питати
Рајко
.
—
„
на
сабља
!
"
рећи
Бекри-Бекир
поносито
.
„
Хоћеш
да
ти
причати
како
јесам
бити
?
“
„
дед
’
молити
ти
,
а
и
онако
јесам
још
дуго
до
пол
ноћ
!
"
рећи
Рајко
,
па
онда
наслонити
грлић
од
чутура
на
свој
уста
,
убрисати
он
рукав
од
кошуља
и
додати
јесам
Циганин
.
овај
се
напити
као
што
бити
се
жедан
бистар
вод
напити
,
па
кад
спустити
чутура
поред
себе
на
асура
,
рећи
:
„
е
да
црн
калуђер
!
валах
такав
ракија
немати
у
сав
Алаџа-Хисару
!
у
који
јесам
јесам
манастир
наточити
,
вера
ти
?
“
„
Вера
ја
мој
,
не
смети
ти
казати
.
видити
ти
јесам
некакав
убојит
делија
;
бојити
се
кад
ожеднети
дигнути
чета
на
манастир
па
он
опљачкати
,
тај
хтети
ја
црн
калуђер
клети
црн
клетва
.
него
дед
,
како
добити
на
јуначки
сабља
’
ваку
робињица
?
“
„
Ева
како
!
“
почети
Циганин
а
чутура
дохватити
оба
рука
и
метнути
јесам
себе
на
колено
.
„
пре
четири
година
бити
свирач
у
Сегедин
у
Маџарска
,
у
дружина
чувен
мајстор
Борчија
.
један
дан
рећи
ми
Борчија
:
„
хајде
,
седати
у
кола
,
да
се
возити
у
дворац
Нађ-Бању
;
жена
се
стар
гроф
.
“
Хајд
,
ђи
,
терати
!
ето
ми
тамо
.
свирати
,
певати
,
пити
,
лупати
,
свирати
,
цео
ноћ
.
онакав
весеље
не
видети
ни
пре
ни
после
.
и
јесам
слутити
на
добра
.
А
кад
довести
сутра
дан
млада
,
сав
излудити
.
она
млад
,
леп
дете
,
само
се
осмејкивати
,
па
тек
спустити
трепавица
,
па
подигнути
очи
,
па
се
опет
плашљиво
осмехнути
.
не
знати
кад
јесам
леп
!
Чина
ја
се
занети
ја
њен
трепавица
.
она
трепнути
а
ја
клецнути
;
она
на
лево
поћи
,
на
лево
се
окренути
и
ја
;
она
десно
,
десно
и
ја
,
као
сунцокрет
за
сунце
!
занети
се
,
занети
се
па
већ
не
знати
ни
шта
свирати
.
ударити
ја
једном
Борчија
гудало
по
плећа
:
„
хеј
,
што
гребати
,
јесам
л
’
полудети
?
!
"
Ништа
ја
.
Ћутим
па
гледати
у
она
.
Повикаше
сав
гостити
у
глас
:
„
чардаш
!
чардаш
!
"
хтети
младожења
да
играти
чардаш
с
неки
бароница
.
он
дежмекаст
,
