правада
ти
казати
твој
ја
се
Мара
поодавна
допасти
.
Мог
бити
да
хтети
се
ти
мало
љутнути
,
али
ја
морати
за
свој
дете
тражити
прилика
,
а
твој
Мара
јесам
за
он
права
прилика
...
А
после
тај
,
да
се
не
валити
,
наш
јесам
Крстивоје
добар
,
поштен
,
вредан
,
а
бог
ја
и
леп
,
те
мислити
да
хтети
се
и
Мари
допасти
.
—
Вал
ти
,
Јаков
,
кад
велим
да
јесам
мој
кућа
једина
у
Посавина
с
који
бити
се
тај
драг
воља
опријатељити
.
тај
јесам
за
ја
и
мој
кућа
велик
час
.
твој
Крстивије
неки
јесам
жив
и
срећан
,
ваљан
јесам
младић
и
ја
за
Мара
не
бити
наћи
добар
пријатељ
,
но
што
јесам
твој
кућа
.
али
тај
ја
сад
на
тај
не
моћи
одговорити
,
док
се
мало
с
мој
не
поразговорити
.
ти
знати
да
јесам
тај
ред
.
—
Па
тако
јесам
,
Живана
!
ја
против
ред
и
обичај
никад
јесам
бити
.
само
,
молити
ти
да
ја
казати
,
кад
да
ти
доћи
кућа
,
те
да
видити
,
хтети
ли
у
име
божји
бити
пријатељ
?
—
Па
незнам
...
како
ти
велим
,
Марица
?
—
ја
мислити
:
Иван-дан
,
—
рећи
Марица
.
—
сваки
дан
јесам
божји
.
ја
пристајати
,
...
Иван-дан
јесам
добар
...
осам
дан
још
до
он
.
—
онда
...
.
Иван-дан
,
Живана
—
рећи
Јаков
.
—
Па
добро
!
неки
бити
,
Јаков
.
—
Па
кад
јесам
овај
овако
срећно
углавити
,
хтети
ли
мало
да
се
проћи
по
вашар
?
—
Па
,
вала
,
моћи
!
...
за
сав
време
говор
и
Мара
и
Крстивоје
оборити
јесам
глава
и
ћутаху
као
залити
.
како
она
јесам
бити
у
душа
кад
јесам
чути
свој
родитељ
,
како
баш
пред
она
отворено
уговарати
за
њихов
веридба
,
а
она
и
не
питати
,
као
да
се
она
тај
ствар
баш
ништа
не
тицати
—
тај
хтети
лако
свак
погодити
али
јесам
морати
ћутати
.
па
ипак
,
Мара
неколико
пута
хтети
прекинути
тај
разговор
и
рећи
Кристивојевом
отац
,
да
јесам
она
већ
заволети
други
,
али
јесам
девојачки
стидљивост
уздржати
.
разговор
,
који
се
водити
између
Јаково
и
Живана
и
њихов
споразум
,
веома
јесам
узнемирити
и
Мара
и
Крстивоје
.
обадвоје
јесам
слутити
једно
исто
.
Мара
јесам
мислити
:
тај
хтети
бити
тај
мој
имућан
младожења
,
какав
мој
отац
и
мајка
жети
.
Крстивоје
јесам
тако
исто
мислити
:
да
хтети
мар
бити
тај
његов
имућан
млад
,
који
жети
његов
родитељ
.
они
јесам
се
познавати
и
више
пута
јесам
бити
у
кола
заједно
,
али
никада
ни
за
један
тренут
,
јесам
се
једно
други
допадати
.
они
на
тај
јесам
никада
ни
помишљати
.
Крстивоје
волети
јесам
Анђа
,
а
за
други
девојка
јесам
ни
марити
,
к'а
за
лански
снег
.
Мара
јесам
опет
први
зрео
девојачки
поглед
бацити
на
Јов
.
Јов
јесам
први
и
једини
,
који
јесам
у
Марин
срце
примити
и
који
хтети
на
свагда
остати
у
он
.
и
—
Мара
други
не
моћи
више
волети
.
Мара
јесам
ићи
погнут
глава
удубљен
у
тежак
помисао
,
да
хтети
јесам
родитељ
наморати
да
поћи
за
Крстивоје
,
тај
јесам
одмах
опазити
да
она
јесам
Јов
,
који
јесам
такође
доћи
на
вашар
,
и
који
се
већ
руковати
с
осталима
,
пружити
рука
да
се
с
она
поздрав
.
—
како
јесам
ти
,
Мара
?
—
рећи
Јов
.
—
Вал
бог
!
—
одговорити
он
Мара
,
веома
нерасположен
због
тежак
мисао
из
који
она
јесам
Јовин
глас
тргнути
.
Јов
јесам
на
вашар
доћи
само
да
видити
Мара
,
пошто
јо
већ
толико
време
јесам
виђати
.
управо
од
онај
дан
,
када
јесам
се
договорити
и
с
пољубац
запечатити
свој
заклетва
да
хтети
једно
друго
узети
.
али
кад
он
јесам
Мара
онако
нерасположен
поздравити
—
он
,
као
да
јесам
гром
ударити
.
његов
,
мало
час
зајапурити
лице
од
стидљивост
сво
јесам
постати
блед
.
Осећао
јесам
страховит
терет
.
Чудио
се
што
он
овај
онако
преко
воља
примити
:
хтети
јесам
о
тај
Мара
питати
,
али
тај
и
не
смети
и
не
мој
учинити
.
он
скинути
шешир
и
рећи
:
„
С
бог
!
ја
морати
ићи
рад
неки
послати
у
варош
!
“
—
и
отићи
.
Јовин
реч
:
„
С
бог
!
“
Мара
јесам
јако
потрести
.
она
,
шапутати
рећи
:
„
е
мој
Јова
!
ја
јесам
за
ти
за
навек
изгубљен
,
али
уједно
и
за
себе
и
за
свој
родитељ
,
који
јесам
зинути
ала
за
имаће
.
Међер
јесам
ја
тај
права
казати
,
да
такав
људи
немати
ни
бог
,
ни
вера
,
ни
љубав
ни
дух
.
Тешко
деца
такав
родитељ
!
...
мало
пре
весео
и
задовољан
Јов
—
сад
јесам
ићи
по
вашар
сатрвен
,
сломљен
!
он
јесам
срце
парати
страховит
мисао
,
да
јесам
Живан
обећати
Мара
Крстивоје
Миловановић
свој
имућан
комшија
.
„
Али
како
бити
на
тај
пристати
Крстивоје
,
који
више
волити
Анђа
него
живот
сав
!
—
бар
тако
јесам
ја
казати
.
—
говорити
јесам
Јов
као
у
бунило
.
—
Па
онда
,
како
бити
он
моћи
пристати
да
узети
Мара
,
кад
јесам
ја
он
казати
да
се
с
Мара
пазити
и
да
јесам
се
заверити
.
не
!
Крстивоје
јесам
пристати
,
нити
смести
пристати
;
али
...
ако
опет
пристати
—
тешко
он
,
тешко
Јаково
и
Томка
,
тежак
Живана
и
Марица
,
тешко
ја
и
Мари
—
тешко
ми
сав
!
и
знати
Јаков
Миловановић
,
ако
ти
силом
нагнати
свој
Крстивоје
,
да
узети
Мара
Живанов
или
—
боље
рећи
—
мој
,
онда
одмах
по
венчање
спремати
он
крст
и
плоча
.
у
овако
страховит
мисао
и
с
овако
грозан
претња
—
стигнути
јесам
Јов
,
пред
сам
ноћ
,
свој
сиромашан
кућица
,
где
јесам
он
чекати
само
његов
во
,
који
јесам
бити
гладан
и
жедан
и
који
јесам
Јов
волети
и
свагда
пазити
ти
јесам
због
тај
и
бити
добар
у
околина
.
њихов
рика
тргнути
он
из
страховит
мисао
,
с
који
јесам
доћи
свој
кућа
.
он
се
сетити
да
јесам
он
во
гладнети
и
жеднети
,
ти
похитати
да
она
намирити
.
В
кад
јесам
Живан
са
свој
стигнути
с
вашар
кућа
,
он
при
вече
запитати
свој
Марица
:
—
бог
ти
,
Марица
,
како
ти
се
допадати
онај
Јаковљев
дете
?
да
ли
да
он
дати
наш
Мара
?
—
Дета
јесам
добро
и
ја
он
не
налазити
манути
.
али
опет
ти
велим
,
да
прво
требати
Мара
да
запитати
,
да
ли
он
она
бегенисати
,
јер
се
бојити
да
хтети
бити
с
он
срећан
,
ако
драговољно
не
пристати
да
поћи
за
он
.
—
Мор
не
пуштати
ја
овај
прилика
лако
.
Шта
!
?
због
њен
тврдоглавство
да
ја
бити
луд
.
волити
,
мора
,
да
ја
она
гледати
у
пун
кућа
Миловановић
,
па
ма
и
намргођен
,
него
ли
у
празан
Јов
Илић
,
весео
и
насмејан
.
—
нека
да
бог
да
она
увек
бити
весео
и
насмејан
,
па
ма
у
чији
кућа
отићи
.
она
јесам
у
соба
.
Нешто
јесам
бости
глава
.
сад
хтети
јесам
зовнут
,
па
да
она
лепити
лепо
разложити
,
да
хтети
она
добро
бити
у
кућа
Миловановић
и
да
требати
да
пристати
на
наш
родитељски
савет
.
—
Мара
!
ода
,
дете
!
—
Шта
јесам
,
нана
?
—
ти
јесам
чути
,
да
ти
Јаков
тражити
за
снау
,
и
да
јесам
он
ја
рећи
,
да
хтети
прво
с
ти
да
се
споразумети
,
па
тек
онда
да
он
одговорити
.
зато
,
дете
,
ја
требати
да
знати
и
да
бити
спреман
,
шта
да
он
казати
кад
доћи
.
—
Па
шта
,
нана
,
да
казати
?
—
То
...
да
ли
ти
се
допадати
Крстивоје
и
да
ли
имати
воља
,
да
он
бити
млад
...
.
—
Јес
,
тај
имати
да
казати
Мара
,
—
рећи
Живан
.
—
Па
ја
јесам
казати
да
хтети
други
,
већ
Јов
.
—
ма
јесам
ли
морити
,
ја
ти
казати
,
да
избити
Јов
из
глава
.
—
јесам
,
баба
!
—
Па
шта
сад
опет
помињати
он
?
—
ја
јесам
ти
казати
,
баба
,
да
јесам
он
бегенисати
и
други
хтети
.
—
ама
,
недам
ја
ти
,
мора
,
за
Јов
—
јесам
чути
?
—
Па
добро
,
баба
,
моћи
ја
дати
—
не
морати
се
ни
удавати
.
—
Нећеш
,
ваљда
,
остати
код
кућа
да
сести
плести
?
!
—
А
што
не
бити
,
кад
ви
тај
хтети
...
.
—
како
тај
ја
хтети
?
—
Па
тако
!
ви
ја
не
дати
где
ја
хтети
,
а
ја
немогу
ићи
за
онај
,
ко
ви
хтети
.
и
онда
хтети
остати
код
кућа
.
Шта
ја
валити
?
—
А
шта
валити
Крстивоје
?
—
ја
незнам
,
баба
?
—
Па
,
кад
не
знати
,
онда
,
како
моћи
казати
да
он
хтети
?
!
па
,
ја
,
баба
,
не
казати
,
да
он
хтети
зато
,
што
не
ваљати
—
већ
што
бегенисати
Јов
и
он
се
обећати
.
—
Па
,
зар
баш
тако
?
—
ја
,
баба
!
—
Биће
да
јесам
тако
?
—
тако
јесам
,
баба
!
ја
јесам
се
заклети
и
дати
свој
девојачки
реч
—
Јова
.
најпосле
,
баба
,
баш
и
да
јесам
вако
,
како
ја
велим
,
ја
и
опет
не
бити
поћи
за
Крстивоје
.
—
А
зашто
тај
?
—
за
тај
,
баба
,
што
он
одавно
волити
други
девојка
,
сиромашан
,
али
врло
честит
,
и
заверити
она
се
да
јесам
узети
.
—
А
који
јесам
тај
честит
девојка
?
—
То
јесам
Анђа
Живанин
,
његов
комшика
.
—
А
ко
,
мора
,
тај
ти
казати
?
—
Наша
кум
Јелена
.
—
откуд
она
тај
знати
?
—
Па
тај
,
баба
,
знати
,
да
јесам
она
рођака
Анђин
,
и
велим
,
да
она
јесам
тај
Анђа
сам
причало
.
—
До
дух
,
тај
јесам
и
ја
кум
Јелена
причати
,
па
чак
да
за
тај
знати
и
Јаков
—
рећи
Марица
.
—
Па
,
кад
бити
тај
тако
бити
и
тај
знати
Јаков
,
не
бити
ваља-да
он
тражити
наш
Мара
?
—
упитати
Живан
.
—
А
што
не
бити
,
баба
!
ка
’
што
ви
ја
недате
за
сиромашан
Јов
,
тако
исто
Јаков
Нед
синути
,
да
узети
сиромашан
и
честит
Анђа
,
већ
хтети
имућан
Мара
,
ваш
јединица
.
—
е
,
сад
видити
и
морати
признати
,
да
јесам
бити
будала
,
да
не
казати
луд
,
што
јесам
јесам
давати
у
школа
,
а
још
велик
будала
,
што
јесам
она
куповати
и
доносити
разнети
књига
,
нашта
ја
јесам
навраћати
онај
проклет
Завишо
уча
,
ко
негде
отерати
,
због
тај
,
што
се
свуда
и
на
сваки
место
дерати
,
како
неваља
овакав
уређење
општина
;
како
неваљају
школа
и
начин
школовање
.
који
богме
велим
да
не
ваљати
ни
само
државни
уређење
и
да
требати
укинути
државни
савет
,
митрополија
и
ваздан
триста
чудо
.
Чак
Миленко
Савин
и
вилиман
Настин
казати
јесам
господин
капетан
,
да
јесам
уча
говорити
да
немати
ни
сам
бог
—
Божа
ја
простити
.
и
ја
лудак
један
,
да
слушати
тај
безбожник
,
те
да
куповати
дете
књига
,
из
који
јесам
научити
,
да
ја
ту
ваздан
дробити
к'о
какав
адвокат
.
еј
,
Живана
лудак
,
Живана
,
шта
јесам
са
свој
пара
учинити
од
свој
дете
!
па
барем
да
имати
још
који
—
ни
по
јад
неки
ђаво
носити
.
али
овако
,
јединац
!
проклети
бити
и
завишо
уча
и
Јов
,
који
ја
дете
отровати
памет
.
—
моћи
,
баба
,
да
она
клети
,
греота
јесам
!
они
јесам
добар
паметан
и
поштен
људи
и
јесам
ја
никакав
зло
учинити
.
господин
уча
учити
ја
јесам
да
радити
што
јесам
добро
и
паметно
и
да
читати
књига
из
који
се
тај
моћи
научити
.
Јов
јесам
бегенисати
,
што
јесам
вредан
,
леп
и
поштен
младић
.
—
неки
јесам
тај
њихов
доброта
и
поштење
подаље
од
мој
кућа
!
да
јесам
бити
тај
њихов
доброта
и
поштење
,
не
бити
ти
данас
овако
љутити
свој
тврдоглавост
,
свој
стар
родитељ
—
који
јесам
ти
одранити
од
литар
месо
,
и
који
јесам
дужна
слушати
и
поштовати
.
—
Па
ја
ви
,
баба
,
свагда
поштовати
и
слушати
,
што
јесам
добро
и
паметно
.
Чак
јесам
малочас
река
,
да
пристајати
да
ви
слушати
и
за
оно
,
што
јесам
паметно
,
а
тај
јесам
:
да
се
никако
не
удавати
него
да
остати
да
ви
у
ваш
староста
чувати
и
слушати
,
као
што
јесам
тај
до
сада
—
Али
тај
јесам
будалаштина
,
тај
не
моћи
бити
!
—
Па
,
кад
тај
не
моћи
бити
,
онда
још
мање
моћи
бити
под
морање
да
поћи
за
човек
,
ко
не
бегенисати
,
јер
бити
тај
бити
велик
греота
.
—
примати
ја
тај
грести
на
мој
душа
.
—
Па
зар
хтети
ти
,
баба
,
од
истина
да
ја
нагнати
да
поћи
за
Крстивоје
?
—
ја
хтети
ту
никакав
сила
употребљавати
,
већ
имати
да
ти
казати
да
поћи
за
онај
,
ко
ја
и
твој
мајка
хтети
,
—
а
ти
имати
само
да
слушати
.
—
Па
тај
јесам
наморавање
,
баба
.
—
ја
само
желити
да
ти
бити
срећан
и
задовољан
,
а
тај
хтети
бити
у
кућа
Јаково
Миловановић
.
тај
хтети
ми
за
тај
благосиљати
.
—
ја
хтети
,
баба
,
од
овај
дан
само
проклињати
онај
час
,
кад
јесам
се
родити
.
Хоћеш
ли
морити
ћутати
?
—
Хоћу
,
баба
!
ћутаћу
као
залити
и
слушати
ви
док
буеем
под
ваш
кров
и
под
ваш
заповест
.
А
,
кад
отићи
тамо
,
куда
ви
хтети
,
а
ја
не
желити
,
учинити
оно
што
ја
срце
и
памет
бити
налагати
.
ти
велим
,
баба
,
да
хтети
ја
се
допасти
живот
у
кућа
Миловановић
—
е
,
лепо
,
ја
пристајати
и
отићи
хтети
у
њихов
кућа
.
али
ако
бити
онако
,
како
ја
држати
да
хтети
бити
,
онда
јесам
пропасти
и
кућа
Миловановић
и
ја
с
она
.
заклињати
ти
се
баба
!
овај
страшан
заклетва
уплакан
Мара
,
у
срце
жацнути
Марица
,
који
се
слабо
мешати
у
разговор
Живанов
и
Марин
.
и
зато
рећи
:
—
молити
ти
,
Живана
да
за
сад
послушати
дете
и
да
јесам
силом
не
терати
за
онај
ко
она
хтети
.
Мог
бити
да
хтети
она
се
доцније
допасти
тај
исти
Крстивоје
,
ко
данас
не
бегенисати
.
ја
тај
овај
молити
само
за
тај
,
што
се
бојити
какав
несрећа
,
који
моћи
произаћи
из
брак
,
на
сила
везан
.
после
требати
да
се
известити
,
да
ли
јесам
истина
онај
што
јесам
Јелена
казати
.
—
баталити
ти
тај
,
Марица
!
Што
се
допадати
ја
,
тај
требати
да
се
допадати
и
она
.
с
тај
спремати
ви
шта
јесам
потребно
,
кад
ми
Јаков
доћи
,
да
он
лепо
и
добро
дочекати
.
—
Баба
!
нана
!
—
С
читав
поток
суза
рећи
Мара
—
још
једаред
ви
молити
,
не
дати
ја
у
кућа
Миловановић
,
јер
хтети
у
она
бити
несрећан
!
...
—
волити
ја
,
кћер
—
рећи
Живан
—
да
тако
сада
слинити
и
брбљати
,
а
после
у
живот
да
бити
весео
и
задовољан
.
боље
јесам
да
се
сада
на
ја
срдити
,
него
после
,
у
живот
.
зато
ићи
и
гледати
посати
.
ви
—
е
,
Крстивоје
,
како
ти
се
допадати
Мара
Живанов
?
—
запитати
Јаков
син
по
одлазак
с
вашар
.
—
Па
,
добра
јесам
,
баба
.
—
Добра
јесам
ја
.
А
тај
ономад
рећи
:
да
немати
девојка
,
као
што
јесам
Анђа
Живанин
,
и
да
се
хтети
други
женити
.
—
Па
тако
јесам
,
баба
,
ја
тај
и
сад
велим
.
ја
јесам
Анђа
бегенисати
и
она
ја
л
’
ни
један
.
—
Прекрсти
се
,
дијета
.
—
А
што
,
баба
;
ја
мислити
,
да
јесам
тај
добро
и
паметно
...
—
какав
,
мора
,
памет
?
!
—
бегенисати
један
сирот
девојка
.
и
ко
јесам
још
у
свет
више
волети
празан
кућа
него
пун
!
?
тај
хтети
гол
Анђа
,
а
хтети
богат
Мара
.
—
Па
ја
,
баба
и
не
велим
,
да
ићи
у
празан
кућа
Анђин
,
већ
да
Анђа
довести
у
наш
пун
кућа
,
те
да
поред
пун
кућа
бити
и
ја
пун
срце
.
—
А
зар
ти
,
мора
,
не
бити
бити
пун
срце
с
Мара
и
пун
кућа
наш
и
Живанов
?
!
—
Неби
,
баба
!
—
А
за
што
не
?
Шта
валити
Мари
Живанов
?
!
—
право
да
ти
казати
,
баба
,
ја
не
знати
,
али
само
знати
,
да
она
јесам
за
ја
и
да
хтети
само
са
подморањем
пристати
,
да
ја
она
бити
млад
.
за
тај
тај
молити
,
баба
,
да
ја
и
не
помињати
за
Мара
,
већ
ако
јесам
рад
да
ја
усрећити
,
а
ти
ја
жена
с
Анђа
,
јер
хтети
само
с
она
бити
срећан
.
—
е
,
момак
!
јесам
ја
ваљати
да
полудети
,
па
да
слушати
твој
будалаштина
и
да
пропустити
овакав
прилика
,
који
се
,
ево
,
јавити
.
зар
да
ја
,
ухваћен
и
дебео
зец
пуштати
у
шум
,
па
да
после
’
ватати
мршав
.
аја
,
не
бити
ја
тај
радио
.
—
Па
тај
,
баба
,
по
што
,
по
тај
,
хтети
да
ја
женити
Мара
Живанов
?
—
ја
,
ако
бог
да
,
тако
мислити
.
—
Па
зар
и
против
мој
воља
и
заклетва
који
јесам
дати
онај
девојка
?
!
—
детињи
заклетва
не
вредити
ни
лула
дуван
.
—
ја
,
баба
,
јесам
дете
,
јер
се
деца
не
жена
.
ти
не
бити
требати
јесам
да
пустити
—
баш
кад
бити
ја
и
пристати
—
да
погазити
заклетва
,
с
она
и
свој
задан
реч
.
—
немати
ја
,
мора
,
ништа
да
ти
одобравати
и
не
одобравак
.
ја
јесам
—
као
отац
—
дужност
,
да
ти
добро
оженити
,
а
ти
—
као
синути
—
да
слушати
стар
,
а
тај
хтети
рећи
отац
и
мајка
.
ја
јесам
себе
наћи
добар
пријатељ
,
а
ти
добар
и
леп
девојка
.
—
знати
,
баба
,
али
ја
она
никако
не
бегенисати
и
сав
ја
се
слутити
неки
зло
,
ако
она
доћи
у
наш
кућа
.
—
какав
зло
ти
помињати
,
мора
?
—
Па
тако
,
баба
.
ја
јесам
казати
Јов
Илић
—
наш
комшија
,
да
се
он
с
она
поодавно
пазити
и
да
јесам
се
заверити
,
да
се
узети
.
па
баш
ја
јесам
мало
час
рећи
:
да
хтети
ја
убити
,
ако
узети
ја
Мара
,
јер
,
велим
:
ни
она
ја
хтети
,
већ
јесам
на
тај
гонити
баба
и
нана
,
као
што
и
ви
ја
гонити
.
—
еј
,
тешко
ја
,
па
тај
за
љубав
онај
намигуша
Живанин
почети
да
лагати
.
и
тај
ко
;
свој
рођеног
родитељ
!
—
не
лагати
,
баба
,
живот
ја
.
све
што
ти
рећи
,
казати
ја
јесам
Јов
.
—
зар
он
—
голаћ
—
да
се
пазити
с
,
ћерка
један
Живана
Ђурић
,
па
још
да
се
с
она
заверити
,
да
се
узети
!
зар
он
да
претити
убиство
синути
Јаково
Миловановић
.
ај
!
видети
,
Јова
,
голи
синути
,
чији
дете
убиство
претити
.
кроз
дан
два
,
бити
у
бувара
—
с
онај
страна
катанац
.
—
залуду
ти
јесам
претња
,
баба
!
он
јесам
тај
ја
казати
на
сам
,
те
ники
јесам
чути
.
А
без
сведок
он
не
моћи
ништа
.
право
да
ти
казати
,
и
ја
се
чинити
да
бити
и
ја
убити
онај
,
ко
бити
се
усудити
да
узети
Анђа
...
—
јесам
јесам
ли
ти
,
мора
,
полудео
?
какав
убиство
претити
!
?
—
Па
,
чинити
ја
се
баба
,
да
бити
тако
учинити
.
—
бог
с
ти
и
анђео
божји
,
дете
!
како
бити
ти
такав
мисао
моћи
доћи
на
памет
.
ти
—
син
Јаково
Миловановић
—
да
убити
човек
!
?
—
не
д'о
бог
,
баба
,
да
тај
учинити
.
ја
хтети
се
старати
да
такав
мисао
гонити
из
глава
.
она
у
мој
глава
јесам
ни
бити
,
док
ја
јесам
рећи
да
хтети
с
Мара
да
ја
женити
.
—
о
женидба
јесам
ствар
свршен
,
само
,
ако
Живан
пристати
да
се
опријатељити
.
ни
за
чији
љубав
ја
хтети
од
тај
одустати
,
а
још
мање
за
љубав
голога
Јов
и
Анђа
Живанин
.
неки
Јов
пазити
Анђа
,
а
не
Мара
Живанов
,
јер
он
она
и
јесам
прилика
.
А
тако
исто
,
неки
Анђа
гледати
он
,
а
не
ти
.
—
Прилике
јесам
,
баба
,
оно
,
што
срце
и
памет
казати
да
јесам
добро
,
а
не
оно
,
што
имати
много
имаће
.
ја
бити
више
волети
Анђа
нег
’
сав
имање
цео
свет
.
тај
ја
бити
,
баба
,
с
Анђа
и
на
голој
стена
стећи
...
Томка
се
бојати
какав
несрећа
,
па
јесам
зато
бити
на
стран
дете
—
свој
јединац
,
и
ако
она
се
Мара
јако
допадати
(
наравно
због
имаће
)
.
али
Јаков
јесам
хтети
ни
да
чути
за
тај
.
—
гледати
ти
,
Томка
,
те
ја
спремити
,
што
ја
јесам
потребно
кад
поћи
Живанов
кућа
,
а
моћи
ја
ту
којешта
дробити
,
као
и
овај
дете
—
рећи
Јаков
.
—
ја
јесам
млад
,
а
млад
морати
слушати
стар
.
Биће
готово
све
,
што
ти
јесам
потребно
,
само
неки
бити
са
срећом
да
бог
да
.
ВИИ
осванути
јесам
Иван-дан
.
Мара
,
и
мајка
она
Марица
,
устати
јесам
раније
,
него
обично
,
те
да
почистити
и
успремити
,
да
довести
све
у
сав
ред
,
јер
се
надавати
гост
Јаково
.
настати
јесам
врућина
—
летњи
јесам
време
,
—
па
не
знати
да
ли
хтети
доћи
из
јутро
,
или
с
вече
.
боље
да
јесам
сав
готово
,
па
кад
доћи
,
добро
доћи
.
кад
бити
данас
доћи
Јов
да
просити
Мара
—
она
бити
бити
неописан
радостан
и
весео
,
али
,
како
долазити
други
,
тај
јесам
Мара
бити
тужан
и
невесео
.
све
што
јесам
радити
—
радити
јесам
као
од
беда
,
јер
она
се
ништа
јесам
милити
.
тај
јесам
њен
мајка
опазити
,
па
она
рећи
:
—
Мара
,
дете
,
моћи
да
јесам
тако
данас
снуждити
.
тај
,
ето
,
доћи
хтети
људи
да
ти
дати
обележје
,
па
требати
да
јесам
весео
.
добар
јесам
,
синак
,
они
сав
.
Волеће
те
Томка
и
Јаков
ка
’
свој
Крстивоје
.
у
њихов
кућа
хтети
ништа
пожелети
—
имати
свега
доста
...
—
Велика
туг
,
нана
,
који
ја
срце
притискивати
не
моћи
сакрити
;
али
ја
јесам
жао
на
ти
,
што
јесам
много
говорити
те
да
ја
баба
не
наморавати
да
ићи
за
Крстивоје
,
ко
,
нана
,
нити
волити
сад
нити
хтети
он
волети
после
.
—
сав
јесам
чинити
,
синак
,
али
узалун
.
Живан
хтети
само
имућан
кућа
—
па
тај
ти
јесам
.
ономад
ја
,
мал
’
јесам
ударити
,
што
јесам
он
казати
,
да
не
бити
погрешити
,
баш
и
кад
бити
ти
дати
Јова
,
па
да
он
доћи
к
ми
,
јер
ја
,
вала
бог
,
имати
имаће
доста
и
он
јесам
добар
,
вредан
и
поштен
.
али
...
он
тако
!
...
Мара
умукнути
.
залуду
се
она
обука
у
свој
свечано
и
богат
руво
.
она
јесам
моћи
он
ублажити
велик
туг
и
бог
,
који
она
срце
,
већ
толико
дан
,
парити
.
она
сад
више
јесам
бити
леп
ка
’
на
вашар
.
онда
јесам
бити
у
лице
једар
и
румен
,
а
данас
јесам
блед
и
изнурен
од
силан
суза
и
туга
као
да
јесам
још
од
вашар
лежати
какав
тежак
и
опасан
болест
.
оно
,
ако
хтети
право
да
казати
,
она
јесам
бити
у
истина
болестан
и
тај
јако
болестан
;
јер
јесам
место
дотадањи
веселост
,
песма
и
смех
—
наступити
тежак
туг
,
велик
бол
срце
,
уз
читав
поток
суза
свакодневан
плаћати
.
такав
јесам
,
ето
,
изгледати
Мара
,
кад
јесам
отворити
вратница
Јаково
Миловановић
,
који
јесам
по
вечерњи
ладовина
стигнути
Живанов
кућа
.
Мара
он
прићи
рука
.
—
Жива
бити
Мара
,
жив
бити
!
—
рећи
Јаков
,
па
се
после
поздрав
са
Живана
и
Марица
.
—
Па
,
како
,
Живана
,
како
?
јесам
ли
ради
гост
?
—
рећи
Јаков
.
—
добар
као
што
јесам
ти
,
јесам
свакад
!
одговорити
Живан
.
Марица
јесам
,
уз
припомоћ
Марина
,
поставити
вече
—
и
они
јесам
сести
да
вечерати
.
при
постављање
вечера
,
Марица
јесам
казати
Мари
,
да
се
јесам
шалити
,
да
ма
што
говорити
,
док
се
не
питати
,
и
само
да
на
питање
одговарати
.
—
дед
’
Јаков
,
што
јесам
дати
бог
,
да
повечерати
!
—
рећи
Живан
.
-
дати
јесам
бог
доста
,
Живана
,
ал
’
ја
јесам
гладан
.
—
знати
ја
,
човек
,
да
ти
јесам
гладан
,
јер
јесам
од
глад
ни
доћи
,
али
тек
да
се
учинити
обичај
...
.
—
не
д'о
бог
да
долазити
један
други
од
глад
,
већ
из
љубав
и
пријатељство
—
рећи
Јаков
и
наставити
полагано
вечерати
.
—
ти
знати
,
Живана
,
зашто
јесам
ја
данас
доћи
твој
кућа
,
па
бити
баш
бити
рад
,
да
знати
на
шта
јесам
?
Хоће
ли
дати
Вог
да
се
опријатељити
?
—
Па
ја
јесам
ти
,
Јаков
,
још
на
Видовдан
,
на
вашар
казати
,
да
ја
не
бити
тражити
добар
пријатељ
од
ти
,
ни
добар
момак
Мари
,
од
твој
Крстивоје
.
али
,
знати
,
чути
јесам
,
да
се
Крстивоје
пазити
с
Анђа
Живанин
и
да
јесам
се
заверити
да
се
узети
,
па
се
наш
дете
мало
због
тај
опирати
.
—
Оно
,
ако
хтети
,
Живана
,
тај
узимати
у
рачун
,
онда
јесам
и
ја
чути
,
за
ваш
Мара
,
да
се
пазити
с
наш
комшија
Јов
,
па
се
и
наш
дете
због
тај
нешто
пукнути
.
али
,
ја
мислити
,
да
ја
хтети
дати
голаћ
у
наш
кућа
?
—
Па
тако
јесам
,
Јаков
,
никако
другачи
.
—
А
,
шта
ти
велим
,
снаша
Марица
?
—
рећи
Јаков
.
—
Па
,
шта
ја
имати
да
казати
.
ви
јесам
обојица
паметан
и
паметно
говорити
:
па
шта
ви
бити
уговорити
,
ја
пристајати
.
у
наш
кућа
заповедати
Живан
,
а
ја
слушати
.
ја
јесам
тако
научити
.
—
То
ја
јесам
мило
!
тако
исто
радити
и
мој
Томка
.
—
Баш
јесам
сам
бот
досудити
,
да
јесам
наш
кућа
једнак
и
с
имаће
и
с
чељадима
...
нек
јесам
живити
!
бог
ми
јесам
дати
да
бити
срећан
,
и
ви
и
ја
!
—
рећи
Живан
.
—
бог
ви
јесам
дати
добро
,
али
ви
данас
чинити
велик
зло
,
што
упропашћивати
свој
деца
,
који
ви
јесам
Вог
дати
да
усрећити
,
а
не
да
она
упропастити
—
рећи
Мара
за
себе
.
—
права
велим
,
Живана
.
бог
јесам
од
свој
страна
учинити
,
тај
јесам
наш
кућа
измакнути
у
околина
.
зато
јесам
права
,
а
и
бог
јесам
драго
,
да
се
опријатељити
,
те
да
од
јако
овај
два
кућа
бити
један
кућа
—
кућа
наш
деца
.
—
Па
добро
,
пријатељ
Јаков
.
неки
бити
са
срећом
;
примати
пријатељство
—
рећи
Живан
и
пољубити
се
с
Јаково
.
Јаков
се
руковати
с
Марица
па
извадити
десет
дукат
,
као
обележје
девојка
,
и
метнути
она
на
совра
.
Мара
он
пољубити
у
рука
:
узити
пар
,
па
она
дати
нана
.
—
Па
кад
хтети
прошевина
и
свадба
,
пријатељ
Живана
?
—
Па
да
се
договорити
,
пријатељ
Јаков
!
—
Шта
велим
ти
,
пријати
Марица
?
—
Мара
имати
,
вала
бог
,
спремити
доста
,
али
тек
имати
још
по
што
да
се
спремити
;
—
рећи
Марица
.
—
Па
,
колико
хтети
она
требати
време
,
прија
,
да
тај
доспреми
?
—
Па
за
један
два
три
недеља
бити
бити
спреман
,
те
за
тај
мислити
прошевина
да
бити
у
недеља
,
но
Петрову-дне
,
а
свадба
у
недеља
по
огњен
Марија
.
—
Добра
...
тако
,
пријатељ
Јаков
—
додати
Живан
.
е
,
кад
велим
ви
,
неки
бити
—
завршити
Јаков
.
на
Иван-дан
кад
јесам
Јаков
отићи
Живанов
кућа
,
у
Дрен
,
отићи
јесам
и
Крстивоје
кућа
свој
комшика
Живана
—
Анђин
мајка
.
Отишао
јесам
да
казати
Анђа
,
шта
с
он
учинити
његов
родитељ
.
да
она
се
жалити
,
како
његов
баба
не
да
да
она
узети
зато
,
што
јесам
сиромашан
.
да
јесам
молити
да
он
опростити
,
што
морати
погазити
свој
дат
реч
и
заклетва
.
кад
јесам
ући
у
авлија
,
видети
јесам
чистоћа
,
какав
ретко
имати
у
који
кућа
њин
село
,
што
јесам
добар
доказ
,
да
у
тај
кућа
имати
вредан
женски
рука
.
Анђа
јесам
заиста
бити
вредан
.
и
ако
се
никакав
гост
јесам
надати
,
по
свој
обичај
,
устати
јесам
рано
,
тај
јесам
почистити
авлија
и
сав
по
она
успремити
.
и
ако
јесам
Живана
бити
сирот
,
ипак
јесам
њен
кућа
бити
пун
и
као
цвет
украсити
леп
Анђин
рукотворима
.
никакав
женски
посао
јесам
бити
,
који
Анђа
јесам
с
особит
вредноћа
и
вештина
свршавати
.
Живана
јесам
отићи
у
црква
,
а
Анђа
јесам
нешто
у
кућа
пословати
,
па
јесам
ни
видети
,
кад
јесам
Крстивоје
ући
у
авлија
.
—
еј
,
тетак
Живана
!
—
тако
јесам
нешто
сад
зовнути
Крстнвоје
.
Анђа
на
глас
изићи
из
кућа
,
па
кад
спазити
Крстивоје
—
њезин
се
образ
зајапурити
и
рећи
:
—
А
!
—
ти
јесам
,
Крстивоје
?
—
јесам
!
помоз
бог
,
Анђа
!
—
бог
ти
помоћи
!
—
како
...
.
шта
радити
?
—
и
руковати
се
с
она
.
—
’
Вал
Вог
,
добро
!
—
и
отрчати
да
изнети
столица
да
Крстивоје
сести
,
јер
јесам
хтети
да
он
у
кућа
звати
,
кад
она
ту
јесам
бити
нанати
.
—
А
где
јесам
тетак
Живана
?
—
Отишла
јесам
црква
.
али
откуда
јесам
она
ти
тетак
?
—
ја
јесам
до
јутрос
мислити
,
да
ја
бити
нанати
,
ка
’
и
ти
,
и
тај
нана
мити
,
ка
’
што
ја
јесам
мити
нанати
Томка
.
али
,
мој
баба
тај
јесам
дати
.
па
кад
ја
јесам
дати
да
ја
бити
нанати
,
не
моћи
ја
забранити
да
јесам
звати
:
тетак
.
кад
чути
Анђа
,
шта
Крстивоје
говорити
,
она
јесам
бити
веома
тешко
,
да
јесам
једва
моћи
рећи
:
—
А
зар
тај
баба
и
нана
јесам
дати
,
да
узети
онај
који
волити
?
—
јесам
...
они
јесам
ја
наћи
други
!
—
Шта
?
зар
јесам
ти
већ
младожења
?
—
на
мој
несрећа
тако
јесам
!
јутрос
јесам
баба
отићи
да
да
девојка
обележје
.
—
А
!
који
јесам
тај
девојка
?
—
Па
тај
јесам
Мара
Живана
Ђурић
из
Дрена
.
—
А
!
тај
јесам
Мара
Живанов
!
—
јесте
!
—
Па
ја
јесам
чути
,
да
она
волити
Јов
,
наш
комшија
?
—
истина
јесам
чути
!
тај
јесам
ја
Јов
јесам
казати
,
па
ја
јесам
чак
претити
и
убиство
,
ако
јесам
узети
.
и
ја
јесам
сав
тај
казати
баба
и
нана
,
али
баба
ни
да
чути
;
он
хтети
имати
Живанов
—
па
тај
ти
јесам
.
ја
јесам
баба
још
и
тај
казати
,
да
хтети
Мара
већ
ти
,
а
он
ја
не
да
ни
опепелити
.
—
Па
тај
јесам
онда
пристати
?
!
—
рећи
Анђа
,
а
сузити
она
на
очи
грунути
.
—
Мен
ники
јесам
ни
питати
,
хтети
ли
,
или
не
;
него
баба
радити
како
он
знати
и
хтети
,
а
ја
јесам
казати
да
морати
слушати
.
ето
,
тако
јесам
,
мој
Анђа
:
па
,
рећи
да
доћи
,
бар
да
ти
се
изјадати
.
—
ја
ти
не
моћи
помоћ
Крстивоје
,
а
ти
чинити
како
тај
бог
учити
и
како
јесам
најбоље
.
ја
хтети
и
даље
остати
пријатељ
,
само
што
хтети
ја
до
век
остати
несрећан
.
Крстивоје
бити
као
убити
.
не
мој
више
седети
и
гледати
суза
Анђин
,
већ
устати
,
руковати
се
с
она
и
поћи
.
-
с
бог
,
Анђа
!
моћи
ја
клети
.
Шта
хтети
!
.
.
против
бог
и
родитељ
...
не
роптати
се
...
—
Срећан
тај
пут
!
немати
ти
за
што
клети
,
јер
хтети
како
ја
се
чинити
и
без
мој
клетва
бити
несрећан
.
ВИИИ
.
испит
и
прошевина
свршити
јесам
,
као
и
остати
испит
и
прошевина
,
с
тај
само
разлика
,
што
јесам
господин
попасти
,
благодарити
пун
кеса
Живана
Ђурић
и
Јаково
Миловановић
,
изоставити
уобичајен
пракса
да
питати
младенац
да
ли
се
волити
и
да
ли
драговољно
из
љубав
један
за
други
полаз
,
или
по
чији
нагон
.
овај
несрећан
родитељ
,
и
поред
сав
,
што
јесам
она
деца
вазда
слушати
,
ипак
јесам
се
бојати
,
да
деца
не
казати
господин
попити
,
да
јесам
она
родитељ
наморали
и
да
се
они
с
други
бегенисати
,
па
јесам
се
постарати
,
те
да
попасти
и
не
стављати
тај
уобичајен
питање
.
присутан
жена
,
који
,
као
и
поп
,
у
прст
знати
тај
испитни
одредба
зачудити
се
,
кад
господин
попасти
свршити
испит
без
тај
.
Ела
,
први
веза
бити
готов
.
један
дан
,
по
свршен
испит
и
прошевина
,
небаш
случајно
,
састати
јесам
се
код
Марин
кум
а
Анђин
рођака
Јелена
:
Мара
,
Анђа
,
Крстивоје
и
Јов
.
састати
јесам
се
,
да
се
договорити
како
да
покварити
венчање
Марин
и
Крстивојево
,
јер
оно
сав
доносити
несрећа
.
—
ви
јесам
,
деца
,
сав
четворо
ја
изјавити
жеља
,
да
се
на
само
састати
.
ја
јесам
,
знати
шта
јесам
љубав
,
јер
јесам
и
сам
волети
,
а
по
ваш
жеља
тај
учинити
,
јер
ви
све
волити
.
овај
два
девојка
што
јесам
ја
свој
;
а
ви
двојица
,
што
јесам
добар
и
што
ви
оне
волити
.
сад
слободно
,
деца
,
ваш
састанак
и
ваш
говор
остати
од
мој
страна
вечит
тајна
—
рећи
Јелена
.
Мара
,
као
слободан
,
отпочети
говор
:
—
ја
јесам
казати
и
нана
и
баба
,
на
ето
казати
и
ви
сав
,
да
волити
Јов
,
а
и
он
ја
.
ја
јесам
се
заверити
,
да
се
узети
.
тако
исто
,
чути
јесам
,
да
се
Крстивоје
пазити
с
Анђа
и
да
јесам
се
и
они
заверити
,
да
се
узети
.
—
тако
јесам
!
—
рећи
Јов
.
—
тако
јесам
!
рећи
Анђа
и
Крстивоје
.
—
Брак
између
ви
,
што
се
волити
и
што
бити
се
из
љубав
узети
и
сам
бити
бог
благословити
—
рећи
Јелена
.
—
тако
јесам
!
повикати
сав
.
—
јесам
,
тако
јесам
,
али
тај
хтети
да
разумети
мој
отац
Живан
и
Крстивојев
Јаков
,
већ
хтети
на
сила
за
љубав
пуст
имаће
да
венчати
ја
и
Крстивоје
,
и
ако
ја
волити
Јов
,
а
он
Анђа
!
—
рећи
Мара
.
—
То
не
смести
бити
—
рећи
Јов
.
—
и
ја
јесам
тај
казати
баба
и
нана
,
али
они
хтети
ни
да
чути
—
рећи
Крстивоје
.
—
Кажите
родитељ
да
хтети
један
друго
и
да
се
волити
с
други
.
—
ја
јесам
тај
казати
сто
пут
!
—
одговорити
Мара
и
Крстивоје
.
—
онда
казати
,
господин
попити
на
венчање
,
у
црква
,
да
хтети
једно
други
,
већ
да
јесам
ви
родитељ
нагнати
,
тај
поп
хтети
смести
да
ви
венчати
—
рећи
Јов
.
—
тако
јесам
.
Јов
право
велим
!
ви
тај
требати
да
учинити
—
рећи
Јелена
и
Анђа
.
—
ја
јесам
се
спремати
да
тај
казати
на
испит
,
али
ево
белај
,
јесам
хтети
господин
попасти
ни
да
ми
питати
—
одговорити
Мара
и
Крстивије
.
—
—
у
црква
,
деца
,
морати
ви
питати
;
зато
рећи
да
се
не
узимати
по
свој
воља
,
него
да
јесам
нагнати
од
родитељ
—
рећи
Јелена
.
—
тако
јесам
!
—
казати
Јов
и
Анђа
.
—
онда
тако
деца
.
А
сад
да
јесам
казати
ники
,
да
јесам
се
овде
код
ја
састајати
,
јер
јесам
тај
боље
и
за
ја
и
за
ви
—
каза
Јелена
.
—
збогом
,
Јелена
!
хвала
ти
.
Нећемо
ники
казати
—
рећи
сав
четворо
.
од
како
се
почети
овај
догађати
са
овај
четворо
несрећан
млад
,
и
Јов
се
бити
у
многи
изменити
.
тај
не
бити
више
онај
стидљив
Јов
,
који
јесам
смести
погледати
ни
у
очи
а
камо
ли
што
оштро
рећи
.
Беше
сада
много
смео
и
отворен
,
јер
он
на
тај
научити
тежак
несрећа
и
страховит
помисао
,
да
хтети
он
отети
Мара
,
који
јесам
волети
више
од
живот
свој
.
Сутра-дан
јесам
поранити
и
отићи
господин
попин
кућа
.
—
Добра
јутро
,
господин
попа
!
—
бог
ти
дати
сваки
срећа
Јова
!
—
бог
ја
јесам
дати
господин
попа
,
али
ја
јесам
отимати
људи
,
који
јесам
дукат
и
бог
и
вера
и
срећа
и
сав
...
све
!
—
како
тај
говорити
,
синак
?
—
изустити
зачуђен
поп
.
—
говорити
онако
како
јесам
у
истина
,
господин
попа
!
—
Па
ко
ти
тај
узимати
срећа
и
како
?
—
два
човек
,
или
боље
рећи
нечовек
,
који
јесам
отимати
сиротињски
мука
—
стећи
велик
имаће
.
са
свој
пун
кеса
,
они
јесам
срушити
мој
срећа
.
али
се
ја
она
ни
мало
не
чудити
,
јер
они
за
љубав
имаће
упропашћивати
срећа
и
будућност
свој
деца
,
срећа
свој
јединац
и
свој
јединица
.
но
се
чудити
ти
,
господин
попа
,
како
јесам
моћи
пристати
да
она
у
овај
злочин
бити
и
тај
саучасник
.
—
јесам
ли
ти
при
себе
дијета
?
Прекрсти
се
!
...
—
ја
јесам
се
крстити
,
али
се
крст
не
моћи
сачувати
од
пун
кеса
неваљао
људи
.
и
ти
,
г
.
попа
,
крст
јесам
сметати
,
да
бити
саучесник
у
убиство
троје
добар
и
честит
чељад
,
који
се
са
доброта
срце
и
честитост
дух
моћи
мерити
са
сам
анђео
.
ја
ти
овај
,
г
.
попа
,
говорити
при
потпуно
чист
савест
и
здрав
памет
,
а
говорити
ти
,
као
добар
хришћанин
истина
.
—
ја
дијета
,
право
да
ти
казати
,
сумњати
у
твој
здрав
памет
,
кад
тако
што
говорити
.
—
тако
бити
ја
исто
рећи
и
Живан
Ђурић
из
Дрена
и
Јаков
Миловановић
,
из
Трстенице
,
јер
и
они
сматрати
да
јесам
сваки
онај
луд
,
који
немати
пун
кеса
.
сад
се
попасти
сетити
у
шта
јесам
ствар
,
па
се
побојати
од
оправдан
гњев
Јовин
...
—
Шта
ја
,
синак
,
имати
заједнички
са
Јаково
и
Живана
?
ја
јесам
ни
у
какав
пол
помешати
.
они
радити
и
трговати
,
а
ја
гледати
свој
посао
,
свет
водица
,
крстити
деца
,
молити
се
бог
за
здравље
и
дуг
живот
мој
парохијан
,
венчавати
младенац
и
сарањивати
умрли
—
бог
да
она
духати
простити
!
!
—
како
Живан
и
Јаков
поштено
радити
и
трговати
тај
знати
ваљевски
Посавина
.
али
казати
ти
ја
,
г
.
попа
,
како
ти
вршити
твој
свештеиичку
дужност
?
!
—
ти
,
синак
,
јесам
мој
претпостављен
власт
и
немати
права
да
ја
стављати
такав
питање
.
али
и
ако
јесам
дужан
да
ти
на
тај
питање
одговорам
,
ипак
из
свој
урођен
доброта
хтети
да
ти
одговорити
:
ја
синак
,
свој
свештенички
дужност
свагда
беспорочан
отправљати
.
—
А
јесам
ли
,
отац
попа
,
беспорочан
вршити
свој
дужност
при
испит
Мара
Живанов
и
Крстивоје
Јаковљев
?
!
—
јесам
,
синак
,
као
и
свагда
.
али
шта
се
ти
тицати
испит
Марин
и
Крстивојев
?
—
Тиче
ја
се
живот
!
—
ја
ти
не
разумети
...
.
—
разумети
бити
ја
,
г
.
попа
,
кад
бити
ја
бити
пун
кеса
као
у
Ђурић
и
Миловановић
и
кад
бити
имати
покварен
душа
као
онај
.
—
ти
јесам
се
толико
поварошити
да
ти
не
моћи
разумети
шта
ја
говорити
.
говорити
ја
синак
,
да
ти
разумети
.
—
ја
јесам
уверити
,
г
.
попа
,
да
ја
ти
добро
разумети
,
ада
ево
да
ти
и
јасније
казати
:
ја
се
са
Мара
Живанов
поодавно
пазити
и
један
јесам
се
други
заклети
на
верност
.
Крстивоје
се
опет
тако
исто
пазити
са
Анђа
Живанин
.
али
Марина
и
Крстивојеви
родитељ
нагонити
она
силом
да
се
узети
.
она
јесам
више
стати
до
сједињење
њихов
два
велик
имање
,
но
до
срећа
и
живот
њихов
деца
.
али
јесам
они
знати
докле
вредити
њихов
наморавање
и
да
се
оно
моћи
слушати
само
док
ви
не
ставити
питање
:
„
да
ли
се
ви
деца
узимати
из
љубав
и
драг
воља
,
или
ви
јесам
неко
наморао
и
наговорити
“
.
они
јесам
бити
обадвоје
сложан
да
ти
једногласно
казати
:
да
она
наморавати
родитељ
и
да
јесам
се
већ
одавна
други
обећати
.
али
ти
,
г
.
попа
,
јесам
тај
питање
ни
ставити
и
ако
јесам
онај
суштина
сам
испит
.
овај
,
г
.
попа
,
ти
јесам
моћи
случајно
да
изоставити
,
већ
ја
мислити
,
да
се
за
овај
постарати
Јаков
и
Живан
!
...
А
тај
јесам
се
са
овај
г
.
попа
огрешити
о
свој
свештенички
дужност
и
савест
,
и
тешко
ти
и
твој
душа
ако
тако
учинити
и
на
дан
венчање
!
—
у
колико
се
ја
сећати
,
тај
јесам
истина
,
што
ти
велим
Јова
!
—
тако
се
,
г
.
попа
крив
брана
.
и
Трстеница
и
Дрен
знати
да
јесам
истина
што
ти
мало
час
рећи
.
А
ти
велим
да
тај
јесам
истина
.
но
ја
,
г
.
попа
,
јесам
доћи
да
се
с
ти
препирати
а
још
мање
свађати
,
већ
јесам
доћи
да
ти
замолити
,
да
вршити
свој
дужност
како
ваљати
а
ако
хтети
ја
јесам
хвала
бог
писмен
и
знати
се
жалити
противу
твој
неправилан
радња
,
у
толико
пре
,
што
ја
свој
несавестан
и
незаконит
рад
убијати
срећа
и
будућност
.
—
е
,
немогу
ти
ја
Јова
Илић
дати
имање
Живанов
.
ја
знати
да
ти
се
оно
допадати
,
али
,
шта
хтети
ти
ја
.
оно
јесам
Живан
тећи
за
себе
и
свој
дете
,
а
не
за
ти
.
—
ја
Живанов
имати
и
не
тражити
.
онај
јесам
отети
туђ
мука
и
туђ
зној
.
ја
такав
имати
не
требати
већ
ја
хтети
само
Мара
,
а
и
она
хтети
ја
,
али
она
недаду
њен
бездушан
родитељ
и
тај
она
у
тај
помагати
не
вршење
свој
дужност
онако
,
како
ваљати
и
како
јесам
дужан
.
с
тај
се
г
.
попа
добро
узети
у
памет
!
—
—
Па
тај
ја
,
Јова
,
претити
?
!
—
ја
ти
велим
,
да
поштено
и
савесно
вршити
свој
дужност
;
а
ако
ти
држати
да
јесам
тај
претња
,
онда
ти
ја
—
бог
ја
—
претити
!
—
Ида
ти
,
Јова
,
и
гледати
свој
посао
,
а
моћи
ја
учити
,
како
да
вршити
свој
дужност
.
—
е
добро
.
онда
збогом
,
г
.
попа
,
али
не
заборавити
на
свој
дужност
!
опет
ти
велим
,
а
особато
кад
испитивати
и
венчавати
деца
умућних
родитељ
!
...
с
бог
!
Јов
отићи
с
уверење
,
да
јесам
све
учинити
,
само
да
се
спасти
и
добити
Мара
.
Поп
,
чим
Јов
отићи
,
послати
по
Живана
и
Јаково
.
Чим
они
доћи
,
попасти
она
каза
сав
,
шта
јесам
Јов
с
он
разговарати
,
и
додати
:
да
се
он
веома
боја
,
да
Јов
не
начинити
какав
џочарис
,
па
хтети
за
тај
морати
у
црква
питати
деца
:
да
ли
се
узимати
драг
воља
и
из
љубав
.
—
не
,
попити
,
ако
бог
знати
!
—
Па
добро
,
шта
да
чинити
?
—
Чина
,
као
што
јесам
и
до
сад
чинити
,
а
твој
не
гинути
.
—
знати
,
браћа
,
тај
јесам
лак
ствар
за
такав
маленкост
метати
на
коцка
сав
положај
,
и
...
—
Неће
бити
маленкост
.
два
пут
тај
јесам
,
као
на
испит
,
а
моћи
бити
и
више
;
хтети
се
,
господин
попа
,
на
ми
потужити
.
А
Јов
се
ни
мало
не
бојити
.
ја
хтети
се
постарати
,
колико
сутра
,
да
Јов
наћи
бувара
,
бар
,
ако
не
више
,
а
оно
—
месец
и
по
дан
,
док
проћи
свадба
.
—
како
тај
,
кад
човек
немати
никакав
кривица
?
—
не
бринути
ти
зато
.
док
јесам
наш
кеса
и
овако
красан
капетан
,
као
што
јесам
наш
—
лако
јесам
тај
учинити
.
—
дакле
остајати
ли
при
реч
.
—
као
и
свагда
,
попа
,
али
—
рад
твој
велик
сигурност
—
ево
тај
за
сада
оволико
...
.
и
просути
се
неколико
жућко
из
рука
Живанов
и
Јаковљев
на
господин
попин
сто
.
поп
она
покупити
,
као
гладнети
лијаћ
пилић
и
рећи
:
—
Бићете
задовољан
са
ја
,
а
ја
држати
,
да
хтети
се
деца
после
први
ноћ
заволети
,
те
се
ја
хтети
огрешити
,
што
она
силом
венчавати
!
овако
потпуно
уверен
да
јесам
без
грешан
—
Живан
и
Јаков
отићи
права
капетан
и
молити
он
да
Јов
Илић
из
Трстенице
уапсити
бар
за
месец
и
по
дан
.
Изнеше
зато
сав
познат
разлог
,
да
она
не
бити
узнемиравати
у
весеље
и
просути
на
господин
капетанов
сточић
неколик
жућко
,
као
и
попити
.
капетан
јесам
познавати
Јов
,
као
добар
и
честит
младић
без
икакав
мана
,
али
који
он
јесам
вајда
од
тај
,
кад
јесам
се
капетан
изнети
и
„
звечати
“
разлог
,
који
јесам
он
и
усвојити
.
Јов
се
ни
крив
ни
дужан
наћи
у
буари
.
наравно
,
господин
капетан
јесам
наредити
свој
писар
да
извршити
пошто
јесам
бити
рад
,
да
се
видити
с
Јов
,
јер
јесам
—
знати
—
господин
капетан
чист
савест
,
као
и
попин
,
Живанов
и
Јаковљев
.
ИX
свадба
јесам
проћи
ка
’
и
остати
свадба
имућан
домаћин
;
с
тај
разлика
,
што
јесам
младенац
на
свој
свадба
бити
,
место
весео
и
радостан
—
тужан
и
жалосни
,
као
да
она
овај
јесам
бити
свадба
,
него
сахрана
онај
,
који
јесам
она
мио
.
господин
поп
јесам
одржати
свој
реч
и
на
венчање
јесам
питати
младенац
,
да
ли
се
узимати
с
драг
воља
и
из
љубав
.
он
се
правити
невешт
чак
и
онда
,
кад
јесам
он
младенац
,
по
сав
договор
,
стидљиво
и
полагано
казати
,
да
јесам
нагнати
на
овај
венчање
,
а
они
се
други
обећати
.
Поп
јесам
само
нешто
мрмљати
,
што
ники
па
ни
он
јесам
јесам
разумевати
и
на
тај
начин
свршити
венчање
...
.
после
свадба
на
неколик
дан
,
пустити
јесам
Јов
из
апсити
.
Писар
,
који
он
јесам
уапсити
,
казати
он
јесам
да
јесам
он
уапсити
зато
,
што
он
јесам
тужити
Живан
и
Јаков
,
да
она
не
бити
правити
неприлика
при
свадбени
весеље
.
ниједан
од
свој
врлина
,
Мара
јесам
донети
у
кућа
Јаково
Миловановић
.
место
вредноћа
и
послушност
,
донети
јесам
велик
леност
и
непослушност
.
спавати
јесам
изјутра
до
неки
доба
.
по
устајање
,
најести
се
,
па
се
опет
извалити
,
или
па
свој
постеља
,
или
прострети
поњава
под
велик
орах
у
авлија
.
ту
цео
дан
преседети
.
од
дан
свој
долазак
у
кућа
Миловановић
,
ништа
јесам
урадити
,
што
бити
она
свекар
и
свекрва
заповедити
,
а
Крстивоје
,
опет
,
јесам
она
никад
ништа
ни
заповедати
.
никада
се
они
јесам
загрлити
,
а
још
мање
пољубити
.
овај
овај
потрести
јесам
Јаково
и
Томка
толико
,
да
јесам
већ
почети
клети
и
себе
и
Мара
.
—
Мара
,
дете
,
зашто
тако
радити
?
—
рећи
она
Томка
један
дан
.
—
А
шта
ти
ја
радити
?
—
ти
,
дете
,
нерадиш
ништа
,
као
да
овај
јесам
твој
кућа
?
—
Па
ви
јесам
ни
тражити
снаха
,
који
хтети
да
радити
и
да
волити
ваш
кућа
:
ви
јесам
,
по
што
,
по
тај
хтети
ја
и
ако
ја
јесам
хтети
ви
,
те
да
ви
донети
велик
имаће
Живана
Ђурић
.
ви
јесам
тражити
снаха
,
него
имати
;
и
сад
требати
да
чекати
,
док
ви
ја
тај
имати
донети
,
а
од
ја
не
требати
да
тражити
рад
и
послушност
,
јер
ја
,
нити
хтети
да
радити
,
нити
хтети
да
слушати
у
кућа
,
који
мрзети
.
—
аох
!
...
Шта
ми
дати
бог
!
?
узвикнути
бона
Томка
.
—
Оно
,
што
јесам
и
тражити
—
рећи
радосно
Мара
.
-—
Мара
,
дете
,
моћи
тако
!
зар
се
не
бојити
казна
божји
?
—
Ја-се
не
бојити
,
јер
јесам
велик
казнити
!
сад
хтети
само
да
се
светити
онај
,
који
јесам
ја
унесрећити
;
који
јесам
ја
убити
срећа
и
будућност
.
ја
јесам
пропасти
,
за
тај
хтети
се
у
будући
старати
,
да
пропасти
они
,
који
јесам
ја
упропастити
.
—
Па
зар
баш
тако
,
Мара
?
—
тако
,
!
...
и
никако
другачи
.
ви
јесам
тако
хтети
,
тако
и
неки
ви
бити
.
—
о
тешко
ми
!
Шта
дочекати
под
старост
!
—
То
још
јесам
ништа
!
ви
јесам
заслужити
још
горе
,
па
се
горем
и
надавати
.
—
права
имати
...
кад
јесам
наш
Крстивоје
мам
,
па
тај
трпити
!
—
Па
тај
бити
,
као
хтети
да
се
он
са
ја
тући
и
да
ја
батина
гонити
да
радити
.
Мог
и
тај
,
бар
хтети
се
онда
курталисати
овај
несретан
живот
.
овакав
говор
водити
се
чешће
између
снаха
и
свекрва
у
кућа
Миловановић
.
тако
тај
увек
бивати
,
где
сила
влада
.
тако
тај
увек
бивати
,
кад
се
не
мислити
на
будућност
деца
свој
,
а
тако
хтети
увек
бивати
,
до
год
новац
родитељ
руководити
да
жена
и
удаја
деца
свој
.
седам
недеља
после
Марин
свадба
сасвим
случајно
проћи
јесам
Јов
улица
поред
кућа
Миловановић
.
он
јесам
Мара
испод
орах
,
код
који
јесам
посведневно
седети
,
спазити
и
изаћи
преда
он
на
вратница
.
Јов
хтети
проћи
да
она
се
не
јавити
,
али
он
Мара
недаде
.
—
еј
,
момак
!
—
викнути
он
Мара
.
—
Чујем
!
ако
ја
звати
—
рећи
Јов
.
—
Теба
звати
,
Јова
,
ти
!
—
Па
шта
хтети
ти
са
ја
?
—
Шта
јесам
се
,
болан
,
поасио
,
па
хтети
проћи
да
ја
се
и
не
јавити
?
—
А
шта
имати
да
се
јављати
туђ
жена
,
па
још
,
тако
рећи
јучерањи
млад
.
—
зар
јесам
,
Јова
,
тако
бити
велик
љубав
према
ја
,
да
данас
хтети
чак
ни
бог
да
ја
назвати
?
—
ја
већ
поодавна
не
називати
бог
ники
,
и
тај
од
онај
дан
,
кад
ја
јесам
пун
кеса
твој
баба
и
свекар
уапсити
,
тај
јесам
ни
крив
ни
дужан
одлежати
месец
ипо
дан
,
јер
јесам
и
бог
исто
тако
неправедан
,
као
и
људи
.
А
ја
ти
и
сада
волити
...
више
можда
,
него
ли
пре
.
—
Говориш
ли
,
Јова
,
истина
?
—
као
и
свагда
,
Мара
!
—
и
баш
ја
волити
?
—
и
сувише
!
—
е
,
а
бити
све
учинити
,
што
бити
ти
молити
?
—
упитати
Мара
смешити
се
.
—
бити
,
вала
,
па
ако
хтети
да
се
и
са
сам
бог
тући
,
јер
ја
јесам
и
он
крив
.
—
Али
баш
све
!
...
—
све
,
Мара
!
ево
,
рећи
да
се
убити
,
и
тај
хтети
ти
послушати
,
јер
ја
и
иначе
живот
више
јесам
ни
зашта
!
—
на
ипак
ти
јесам
срећан
од
ја
.
А
ја
бити
баш
желети
,
да
и
ти
трпити
исто
оно
,
што
и
ја
!
...
—
Теба
за
љубав
трпити
све
!
—
рећи
Јов
.
—
Па
добро
,
Јова
—
ја
ти
заповедати
да
се
оженити
!
.
.
—
Шта
ти
тај
велим
,
Мара
?
—
велим
,
да
се
оженити
!
—
ти
,
Мара
,
терати
спрдња
...
ја
се
хтети
никад
женити
.
—
Па
јел
’
тај
сад
рећи
,
да
хтети
ја
послушати
у
сав
?
—
јесте
,
Мара
?
—
Па
,
кад
јесам
,
онда
да
се
оженити
.
--
А
с
који
девојка
,
Мара
!
—
Скојом
ти
хтети
!
—
онај
,
који
јесам
ја
хтети
узети
јесам
други
,
а
други
девојка
немогу
.
—
ако
ја
волити
ти
морати
узети
који
бити
.
—
А
зашто
тај
,
Мара
.
—
зато
,
што
ја
тако
хтети
.
Хоћу
да
и
ти
бити
тако
срећан
,
као
и
ја
.
—
Па
зар
јесам
ти
сада
срећан
?
—
јесам
,
бог
ја
ни
ја
,
нити
бити
бити
ти
са
женидба
.
—
ја
знати
,
да
јесам
срећан
,
али
јесам
ни
несрећан
као
ја
.
Хоћу
дакле
,
да
јесам
у
тај
раван
са
ја
.
—
кад
ти
тај
хтети
—
послушати
ти
,
Мара
,
учинити
што
желити
...
оженити
се
.
—
Добра
,
Јова
,
хвала
ти
.
гледати
да
ја
што
пре
позвати
у
сват
,
а
сад
ићи
срећан
тај
пут
!
—
Испунићу
тај
жеља
,
Мара
...
.
али
,
гле
хтети
заборавити
да
ти
захвалити
за
онај
@card@
дукат
,
што
јесам
ја
послати
по
Вуја
у
затвор
.
—
батал
тај
.
но
добро
,
што
јесам
ја
потсетити
,
јер
бити
заборавити
,
да
ти
и
сад
дати
за
свадба
.
ево
тај
двадесет
и
пет
дукат
у
злато
у
овај
марамче
.
тај
јесам
ја
пар
дати
родитељ
,
а
и
свекар
,
да
ја
с
она
одобровољити
.
ја
не
требати
;
а
баш
и
кад
бити
ја
требати
,
ја
бити
ти
она
морати
дати
,
јер
ти
немати
,
а
ја
ти
терати
да
се
за
мој
љубав
женити
.
—
оставити
ти
,
Мара
,
тај
пар
.
имати
ја
пар
,
па
јесам
ни
оне
потрошити
,
што
јесам
ја
по
Вуја
послати
.
—
моћи
ја
ништа
говорити
!
—
одманути
Мара
—
Чина
оно
што
ти
казати
па
мир
!
...
—
рећи
јесам
да
хтети
ја
слушати
,
па
,
ето
,
већ
ја
не
слушати
.
—
Добра
,
Мара
,
слушати
ти
.
дати
ја
пар
!
А
сад
с
бог
!
—
Срећан
тај
пут
!
у
недеља
,
по
Митрову-дне
,
бити
јесам
Јовин
свадба
.
он
јесам
узети
Перуника
Гвозденов
из
пироман
.
на
Јовин
свадба
бити
јесам
и
Крстивоје
с
Мара
.
Крстивоје
истина
јесам
хтети
да
ићи
,
али
кад
он
јесам
Мара
казати
:
—
на
Јовин
и
Анђин
свадба
требати
да
ићи
,
јер
јесам
ми
они
мити
и
драг
!
и
Крстивоје
јесам
послушати
.
на
свадба
свој
,
Мара
јесам
бити
тужан
и
нерасположен
,
а
на
Јовин
веома
весео
и
расположен
.
слабо
јесам
који
игра
пропустити
,
а
да
јесам
јесам
играти
.
овај
Марин
расположење
и
овај
веселост
,
ники
јесам
чудноват
изгледати
,
јер
јесам
сваки
бити
познати
несрећан
свадба
и
удадба
Марина
.
у
колико
јесам
сав
околина
мрзети
Живана
и
Јаково
због
њихов
зеленашлука
и
кајишарлук
,
у
толико
јесам
опет
свак
волети
Мара
.
свак
јесам
жалити
Мара
због
њен
несрећан
удаја
јер
јесам
она
бити
добар
девојка
,
који
јесам
упропастити
њен
родитељ
с
Јаково
и
Томка
.
Мара
јесам
волети
поред
њен
доброта
још
и
зато
,
што
јесам
она
хтети
да
поћи
за
Јов
,
ко
јесам
сав
волети
,
као
добар
и
честит
младић
.
Крстивоје
бити
јесам
такође
добар
,
али
он
сељак
јесам
жалити
за
тај
,
што
се
,
као
мушкарац
,
јесам
одупрети
свој
родитељ
,
него
јесам
,
као
мам
пристати
да
се
венчати
с
онај
,
који
не
волити
и
који
он
не
волити
.
кад
јесам
Крстивоје
с
Мара
поћи
кућа
,
Јов
она
јесам
испратити
.
Праштајући
се
с
Јов
,
Мара
он
рећи
:
„
сад
јесам
задовољан
,
а
и
право
јесам
,
да
у
сав
бити
једнак
,
те
да
један
други
не
бити
имати
шта
пребацивати
.
љубити
и
грлити
свој
Перуника
,
као
што
ја
љубити
мој
Крстивоје
и
бити
сретати
,
као
што
јесам
ја
...
овај
бити
иронија
,
иронија
грозан
и
за
она
и
за
он
.
у
недеља
,
у
очи
Божићних
покладе
,
бити
јесам
свадба
Анђин
.
она
јесам
поћи
за
Цветка
Вилимановог
из
Љубинић
.
за
честит
момак
и
из
честит
кућа
.
и
на
Анђин
свадба
,
бити
јесам
Мара
с
Крстивоје
—
расположен
,
као
и
на
Јовин
.
врло
јесам
често
разговарати
с
Анђа
.
казивати
она
живот
с
Крстивоје
до
најмањих
ситница
.
—
ја
јесам
несрећан
на
свет
,
а
тај
јесам
крив
Крстивоје
,
што
јесам
послушати
Јаково
и
Томка
,
који
бити
,
као
и
мој
Живан
продати
и
сам
бог
за
пар
.
ја
ти
Анђа
желити
,
да
бити
срећан
,
а
и
права
јесам
да
ти
и
Јов
бити
срести
,
а
и
доста
јесам
што
јесам
ми
,
двоје
несрећан
—
рећи
Мара
.
—
Мара
имати
права
—
рећи
Крстивоје
,
који
