затри
месец
у
напред
.
али
можда
бити
се
моћи
наћи
други
излаз
.
како
бити
бити
да
покушати
они
преко
свој
старац
,
да
он
набавити
новац
.
кнез
јесам
сад
пунолетан
,
и
сад
бити
ствар
већ
лакше
ићи
но
пре
.
он
имати
приватан
добро
и
на
она
бити
се
моћи
ставити
интабулација
.
примање
бити
бити
обезбедити
,
а
корист
бити
бити
очигледан
,
кнез
бити
бити
дупли
обвезати
.
Ратка
се
допадати
овај
замисао
.
налазити
јесам
незгода
само
у
тај
,
што
бити
бити
тешкоћа
на
случај
да
се
кнез
узјогунити
,
па
не
хтети
леп
начин
вратити
дуг
.
за
тај
случај
веома
бити
незгодно
бити
вући
се
по
суд
.
—
тада
бити
се
примање
пренети
на
други
,
за
какав
страна
фирма
—
приметити
Растислав
.
Растислав
извући
из
џеп
бележник
,
прелистати
он
на
један
место
застати
.
—
да
,
знати
јесам
да
имати
још
ствар
о
који
јесам
мислити
да
се
разговарати
.
један
наш
пријатељ
бацити
ја
јесам
пре
десетак
дан
један
веома
леп
мисао
.
у
ми
се
већ
давно
осећати
потреба
,
да
се
отрести
овај
збрка
у
наш
новчан
система
.
Нашу
јесам
земља
преплавити
сребрн
новац
најгоре
врста
.
бити
бити
,
истински
,
корист
за
држава
да
се
тај
збрка
једном
ослободити
,
па
се
увести
једноставан
,
десетична
система
новац
,
као
што
хтети
се
морати
завести
и
у
мера
.
тај
прилика
при
побијање
вредност
новац
,
који
сад
оптиче
у
земља
,
дати
бити
се
зарадити
леп
крајцара
.
ствар
бити
требати
држати
у
тајност
,
а
овамо
спремити
цео
план
,
како
се
имати
извести
истискивање
страна
монета
.
овај
стар
новац
хемијски
бити
се
анализовали
,
да
се
видити
колико
чист
сребро
имати
у
она
и
колик
она
јесам
права
вредност
.
кад
се
тај
знати
,
а
у
напред
јесам
познати
и
тај
,
докле
хтети
се
ићи
у
побијање
поједини
монета
,
онда
јесам
тај
рачун
лак
,
како
се
и
колико
се
на
тај
посао
моћи
зарадити
.
и
тај
јесам
зарада
огроман
!
—
да
бог
помоћи
!
ти
данас
изнети
толико
ваљан
ствар
,
да
бити
срећа
бити
кад
бити
се
и
половина
од
она
моћи
остварити
рећи
Ратко
.
Ратислав
јесам
бити
мишљење
да
се
сав
моћи
остварити
,
а
не
само
половина
.
ту
немати
никакав
фантазија
;
сав
јесам
тај
ствар
позитиван
и
с
рачун
истакнути
.
Скачући
с
предмет
на
предмет
,
пролазити
од
општи
на
приватан
,
и
од
приватан
на
општи
посао
,
два
пашанац
још
јесам
дуго
разговарати
.
сунце
јесам
већ
бити
у
велик
нагло
на
заранак
,
кад
два
државник
изаћи
упоредо
из
Ратков
капија
и
поћи
уз
друм
,
засадити
висок
јаблан
и
брснастим
кестен
.
глава
XXИИ
.
први
немилост
.
Растислав
јесам
стајати
до
прозор
и
замишљено
грицкати
усна
.
овај
јесам
већ
шести
година
како
он
кнез
познавати
,
непрестано
јесам
с
он
и
још
он
никад
јесам
видети
овако
оштар
и
пакосна
.
но
што
јесам
Растислав
понајаче
болети
,
бити
јесам
тај
,
што
јесам
на
мах
и
јесам
осећати
да
кнез
понегде
имати
права
.
Међутим
,
сав
зајапурен
кнез
јесам
ходати
по
соба
крупан
корица
,
непрестано
јесам
гледати
у
земља
и
непрестано
јесам
говорити
.
застајати
бити
само
онда
кад
јесам
хтети
да
упалити
нов
цигара
,
а
међу
тај
патос
око
он
сав
јесам
бити
покрити
цео
тек
начет
цигара
.
Мутимир
јесам
горко
пребацивати
Растислав
да
се
у
сав
државни
посао
руководити
само
једном
једином
мисао
:
—
да
се
одржати
на
власт
.
Отаџбина
,
општи
интерес
,
династија
,
напредак
,
сав
јесам
тај
празан
реч
,
прост
заклон
за
неизмеран
властољубље
заљубити
у
себе
сам
.
—
Причате
ја
како
јесам
земља
нунати
непријатељ
мој
династија
,
како
завера
избијати
на
сав
страна
,
како
бити
мој
пад
сутра
бити
готов
да
ја
не
бранити
ваш
голем
приврженост
,
ваш
голем
мудрост
и
ваш
зрео
искуство
.
па
лепо
,
тај
бити
значити
да
се
ја
овде
силом
држати
!
—
Па
мислити
да
јесам
тако
?
—
пресећи
он
Растислав
.
—
не
!
не
сумњати
ја
у
ваш
реч
.
веровати
све
што
казати
;
веровати
чак
да
ствар
стајати
горе
но
што
јесам
ви
представљати
—
али
ако
јесам
сав
тај
тако
,
зар
ја
морати
бити
овде
?
ево
ја
хтети
силом
да
владати
;
не
тражити
од
ви
услуга
да
ја
на
зор
држати
.
ако
цео
народ
хтети
други
династија
,
ево
,
хтети
јесам
и
ја
.
неки
доћи
,
ја
хтети
се
уклонити
;
па
и
опет
,
и
опет
—
не
требати
ја
ваш
заштита
и
ваш
спасавање
.
—
из
ви
говорити
инат
!
један
владалац
не
моћи
тако
мислити
.
кад
бити
владалац
тако
лако
уступати
престол
,
ни
један
династија
не
бити
моћи
саставити
ни
педесет
година
владавина
рећи
Растислав
мирно
.
но
кнез
као
да
јесам
ни
слушати
шта
он
говорити
.
Продужујући
даље
отоич
започет
мисао
,
он
живо
наставити
:
—
Јес
,
не
од
ваш
,
већ
ја
хтети
да
живити
ни
од
чији
милост
.
ја
хтети
једном
да
знати
:
седити
ли
ја
на
балканијском
престол
по
права
наслеђе
,
но
заслуга
мој
предак
,
један
реч
,
као
што
наш
народ
велим
,
висити
ли
ја
о
сав
пикаљ
или
ја
на
овај
место
држати
ваш
милост
и
ваш
добар
воља
...
кратко
,
јасно
,
морати
једном
да
се
знати
;
г
.
председник
,
ко
јесам
овде
стар
по
власт
?
ко
заповедати
—
ко
слушати
?
—
наопако
бити
тај
бити
,
кад
бити
тај
односи-тек
сад
имати
да
се
расправљати
и
регулисати
:
;
но
бог
хвала
јесам
тако
.
устав
и
закон
давно
јесам
тај
одредити
;
обележити
јесам
свачији
делокруг
,
и
односити
власт
сасвим
јесам
јасан
—
приметити
Растислав
.
—
устав
и
закон
мртво
јесам
парац
хартија
.
ја
гледати
шта
у
ствар
бивати
.
.
и
кнез
јесам
сад
почети
живо
набрајати
како
он
Растислав
прав
сметња
на
сваки
корак
,
не
да
ништа
да
бити
по
његов
—
кнежев
—
жеља
;
хтети
у
сав
да
јесам
његов
стар
;
не
моћи
по
свој
воља
ни
један
официр
да
аванзовати
.
Окружили
јесам
он
шпијун
и
пратити
он
сваки
корак
.
он
хтети
више
да
трпити
тај
стега
.
Растислав
јесам
доказивати
,
да
он
лично
ништа
не
требати
,
да
он
за
себе
ништа
не
тражити
;
он
јесам
роб
свој
дужност
и
свој
послати
.
ако
кнез
збиља
трпити
какав
ограничење
,
онда
он
ту
међу
стављати
државни
интерес
,
а
не
воља
министар
председник
.
Мутимир
план
.
Ухватив
се
оберучке
за
глава
,
он
узвикнути
болно
и
срдито
:
—
А
.
.
а
.
.
а
.
.
ах
!
Прођите
ја
се
једном
само
с
тај
ваш
државни
интерес
.
ви
све
трпати
под
државни
интерес
;
код
ви
јесам
државни
интерес
сваки
ваш
ћев
...
—
на
пример
?
—
пресећи
он
Растислав
.
Кнез
стати
у
права
пред
Растислав
и
ћутећки
он
погледати
права
у
очи
.
после
поћи
даље
ходати
и
рећи
доста
мирно
:
—
Па
,
на
пример
,
ви
најмити
странац
да
ви
хвалити
,
на
тај
после
сматрати
као
државни
интерес
и
плаћати
из
државни
каса
.
Растислав
проћи
лак
дрхтавица
.
он
грчевито
стегнути
зуб
и
рећи
промукао
глас
:
—
именовати
ја
тако
један
лице
?
—
за
што
не
!
ако
хтети
и
два
—
рећи
кнез
,
и
доиста
именовати
један
Немац
и
један
Француз
.
Растислав
јетко
развући
усна
:
—
Па
јесам
ли
ви
читати
књига
тај
људи
?
-
јесам
!
ето
она
обадва
на
мој
сто
.
Хоћете
ли
да
ви
она
показати
?
—
рећи
кнез
одсечно
.
—
Па
шта
имати
у
тај
књига
?
—
упитати
Растислав
натмурити
.
—
имати
тај
,
понајвише
хвалити
ви
-
одговорити
кнез
.
-
тај
...
.
ако
!
—
рећи
Растислав
мрачно
.
—
тако
,
тако
,
—
рећи
кнез
брзо
—
и
тај
држава
коштати
само
три
хаљаде
дукат
!
тај
јесам
ти
ваш
општи
интерес
.
Растислав
климнути
глава
,
као
што
се
чинити
кад
човек
који
сажаљевати
.
-
Прочитајте
овај
књига
после
@card@
година
.
тада
хтети
гледати
на
ствар
свој
рођеним
очи
,
и
онда
хтети
видети
да
тај
књига
не
уздизати
ја
,
но
ваш
династија
.
—
ама
моћи
ви
тражити
да
бити
велик
пријатељ
мој
династија
,
но
што
јесам
она
ја
јесам
...
А
шта
оно
рећи
друго
?
.
.
ах
,
да
!
„
после
пет
шест
година
тада
хтети
гледати
на
ствар
свој
рођеним
очи
.
“
А
чији
очи
,
молити
,
гледати
сада
на
ствар
?
Туђим
,
јесам
л
те
?
Научили
ја
,
јесам
л
те
?
улити
ја
?
па
,
лепо
!
кад
јесам
ја
тако
човек
који
се
давати
надувати
са
страна
,
што
ја
онда
ви
не
надувати
?
...
.
—
кнез
се
подругљиво
осмехнути
и
махнути
рука
.
—
ето
;
ви
се
баш
трудити
.
Растислав
нестрпљив
покрет
одмакнути
се
од
прозор
и
рећи
озбиљно
:
-
ја
,
господар
,
ни
мој
положај
,
ни
мој
доба
,
не
дозвољавати
да
се
с
ви
надметати
у
увреда
.
ви
у
ја
имати
искрен
пријатељ
и
државник
збиљски
одан
интерес
земља
и
интерес
служба
.
ако
ви
тај
сад
превиђати
,
доћи
хтети
време
када
хтети
се
о
овај
уверити
.
дати
бог
само
да
овај
искуство
не
стећи
доцкан
,
кад
ви
од
он
не
моћи
бити
никакав
користити
више
.
тај
јесам
све
што
бити
ја
умести
рећи
о
будућност
.
односно
садашњост
приметити
толико
:
ви
се
сад
срдити
без
узрок
.
ви
замерати
мој
владавина
и
потезати
сав
некакав
ситница
.
ви
ништа
озбиљно
не
моћи
замерити
данашњи
влада
...
-
какав
јесам
нужда
ви
имати
,
г
.
Растислав
,
да
давати
овај
земља
устав
?
рећи
ја
тај
—
упитати
кнез
на
један
пут
.
-
тај
ја
зар
пребацивати
?
-
оставити
на
страна
пребацивање
,
али
какав
јесам
нужда
имати
,
тај
ја
казати
?
-
поновити
кнез
питање
.
-
Нужда
јесам
лежати
у
дух
време
,
у
целокупан
тадашњи
прилика
,
у
цео
стање
,
какав
јесам
остати
после
ненадан
смрт
блаженопочивши
кнез
.
у
осталом
,
ја
јесам
вазда
готов
да
пред
суд
историја
примити
на
се
сав
одговорност
за
увођење
устава
.
—
историја
!
далеко
јесам
историја
!
и
ја
бити
пристати
да
одговарати
историја
,
после
,
кад
ја
већ
не
бити
.
мало
јесам
теже
одговорити
сад
овде
,
садашњост
—
рећи
кнез
с
очевидан
багателисање
.
после
,
као
да
се
наједаред
нешта
сетити
,
он
се
окренути
Растислав
и
упитати
:
-
збиља
,
г
.
председник
,
какав
јесам
тај
људи
изгинути
пре
један
месец
дан
,
на
пут
између
Ожеге
и
Чичак
?
Растислав
дигнути
глава
и
упрети
у
Мутимира
испитујући
поглед
.
—
ви
тај
ја
питати
,
господар
?
—
рећи
он
,
као
с
неки
чуђење
и
упрети
прст
у
свој
груда
...
.
.
—
ви
,
да
,
ви
!
и
зашто
као
бајаги
,
да
тај
не
питати
ви
?
—
То
спадати
у
делокруг
ваш
пашанац
.
ви
тај
случај
морати
знати
...
А
најпосле
,
ви
јесам
министар
председник
;
ви
се
ствар
тицати
толико
исто
,
колико
и
министар
у
чији
струка
тај
спадати
.
Блед
и
једак
Растислав
јесам
грицкати
горњи
усна
...
-
колико
ја
знати
убити
јесам
један
опасан
хајдук
,
који
јесам
спроводити
власт
,
па
у
пут
покушати
да
убити
пандур
и
да
утећи
-
рећи
Растислав
кроз
зуб
.
-
тако
!
А
јесам
ту
погинути
никакав
човек
под
туђ
име
?
—
упитати
кнез
лукав
.
-
ја
о
тај
ништа
не
знати
!
одсећи
се
кратко
Растислав
.
-
тако
,
тако
!
ви
о
тај
ништа
не
знати
!
.
.
А
јесам
ви
познати
један
допис
,
који
јесам
о
тај
ствар
послати
један
овд
.
листа
,
па
он
,
случајно
,
на
пошта
нестати
—
запиткивати
јесам
кнез
даље
.
-
господар
!
...
.
какав
јесам
тај
чудан
запиткивање
?
—
почети
Растислав
.
но
кнез
он
пресећи
:
-
г
.
председник
!
какав
јесам
тај
чудан
извијање
!
!
—
извијање
?
!
господар
!
-
Јес
,
јес
,
извијање
,
г
.
председник
,
извијање
!
јер
ја
имати
уверење
да
ви
знати
за
тај
допис
,
да
јесам
он
читати
,
да
јесам
он
у
рука
имати
...
.
.
разговор
,
или
управо
препирка
,
између
овај
два
човек
,
постајати
јесам
све
оштар
и
крупан
.
на
кнез
се
моћи
опазити
да
говорити
као
човек
,
који
се
нарочито
спремати
за
овај
прилика
.
он
јесам
руководити
говор
,
и
по
воља
он
давати
овакав
или
онакав
правац
.
свој
ненадвим
питање
он
јесам
често
доводити
Растислав
у
велик
забуна
.
и
што
јесам
више
говорити
,
кнез
јесам
све
мање
бирати
изразити
.
на
последак
прећи
јесам
у
отворен
нападај
.
његов
оптужба
бити
јесам
тежак
:
сем
један
Ратка
,
Растислав
се
окружити
у
министарство
сам
нула
,
људи
без
иницијатива
и
без
икакав
спрема
за
сав
висок
позив
.
слеп
послушност
,
тај
јесам
једина
врлина
по
који
Растислав
мера
људи
.
таки
поступање
,
врховни
управа
земаљски
-
државни
министарство
остати
јесам
без
способан
радник
,
и
тај
се
штета
опажати
у
државни
посао
.
суревњив
за
власт
Растислав
се
привикнути
да
владати
и
заповедати
апсолутно
.
постати
јесам
читав
диктатор
и
не
трпити
ни
најмање
замерка
свој
рад
.
Нађа
ли
се
какав
родољуб
да
против
тај
што
рећи
,
Растислав
одмах
проглашивати
такав
човек
за
непријатељ
династија
и
престол
,
и
гонити
он
до
уништење
.
на
такав
поступање
први
министар
угледати
се
и
други
,
његов
потчинити
,
те
и
они
гонити
ко
она
што
год
замерити
.
Међа
тај
,
Растислављева
владавина
пун
јесам
погрешка
и
како
који
дан
,
сав
се
више
претварати
у
владавина
један
обестан
и
разуздан
каста
,
саставити
из
неваљао
чиновник
,
а
ко
год
се
усудити
да
што
год
рећи
против
тај
владавина
,
одмах
јесам
премазати
боја
антидинастичном
и
више
он
немати
мир
ни
станка
од
испизмљене
полиција
.
стотинама
јесам
такав
људи
у
Балканији
,
који
гонити
и
кињити
и
тај
све
у
име
династички
интерес
.
тако
јесам
,
без
прав
нужда
,
у
земља
створен
страшан
притисак
и
тиранија
,
а
подметута
јесам
династија
,
да
на
њен
леђа
падати
сав
ударац
народни
незадовољство
,
јер
се
велим
да
се
због
династија
и
ради
њен
сигурност
,
и
вршити
сав
овај
притисак
.
на
тај
начин
,
место
да
јесам
оно
шта
се
хвалити
:
спаситељ
и
одбрана
династија
,
Ратислав
јесам
у
ствар
њен
упропаститељ
,
њен
зао
дух
,
који
јесам
код
народ
сваки
дан
сав
више
мразити
.
династија
Косанић
некада
се
поносити
тај
,
што
јесам
бити
представница
слободоуман
народни
струја
,
а
намесништво
,
за
четири
година
свој
владавина
,
направити
јесам
од
она
баукати
и
страшити
за
народ
,
а
ту
кобан
политика
Ратислав
и
сад
све
даље
и
даље
терати
.
он
јесам
одбити
од
династија
школски
омладина
;
он
јесам
одгурнути
од
она
све
млад
,
интелигент
снага
и
завадити
јесам
са
сав
самосталан
елемент
у
земља
.
Растислав
јесам
покушати
неколико
пута
да
зауставити
кнез
у
овај
нападај
,
но
Мутимир
се
јесам
дати
зауставити
и
сипати
јесам
оптужба
за
оптужба
.
напослетку
јесам
завршити
узвик
:
—
прав
,
крив
,
тек
овај
народ
хтети
ви
више
,
г
.
Растислав
!
народ
јесам
додијати
један
те
један
.
Хоће
промена
,
па
ма
знати
да
хтети
онај
што
после
ви
доћи
бити
још
горе
но
што
јесам
ви
бити
.
најпосле
одморити
се
мало
,
па
ако
се
баш
видити
да
овај
земља
не
моћи
без
ви
опстати
,
онда
хтети
ви
умолити
да
се
поново
вратити
.
А
ви
ми
,
јамачно
,
хтети
одбити
тај
молба
.
једак
као
гуја
отровница
,
Растислав
јесам
стајати
као
укопати
и
немо
посматрати
кнез
.
„
овај
балавац
,
који
јесам
он
до
јуче
заповедати
,
који
јесам
јуче
спасти
из
чељуст
поуздан
смрт
,
онај
он
данас
овако
натресати
и
овако
он
безобразно
пуцати
под
нос
прст
.
“
Гледајући
он
овако
,
Растислав
јесам
долазити
на
ум
да
се
ринути
на
кнез
,
да
он
дочепати
за
уво
и
да
он
пришити
неколико
врућ
шамар
-
онако
као
што
родитељ
шамарати
свој
непослушан
деца
.
но
један
помисао
да
пред
он
стајати
крунисан
глава
,
господар
земља
трзати
он
јесам
из
овај
занос
и
он
јесам
мирно
,
с
погнут
глава
слушати
разметање
Мутимирова
.
-
ја
бити
моћи
да
ви
ништа
и
не
говорити
о
овај
;
један
јутро
моћи
бити
ви
рећи
просто
:
„
г
.
Растислав
дати
оставка
и
ићи
кућа
,
“
и
ви
бити
морати
тај
учинити
,
а
не
бити
ја
смести
ни
упитати
за
што
тако
радити
,
пошто
јесам
тај
мој
права
.
али
тај
не
бити
бити
искрено
с
мој
страна
,
а
ја
хтети
да
бити
милостиван
спрам
ви
,
г
.
Растислав
,
и
ако
се
растајати
.
Јес
,
ја
ви
ево
искрено
казати
да
јесам
намеран
,
да
ви
дати
одмор
,
после
многогодишњи
напор
на
власт
.
Хоћу
да
пробати
мало
како
ићи
рад
и
с
други
људи
.
Можда
ви
,
на
први
мах
,
тај
баш
и
хтети
бити
тако
пријатно
,
али
старати
се
да
се
на
тај
навикнути
.
Нарочито
ви
,
г
.
Растислав
.
ви
јесам
веома
потребно
да
се
свикнути
понова
на
улога
да
имати
један
свој
господар
и
да
се
научити
вршити
његов
заповест
.
тај
ви
јесам
тај
пре
тако
лепо
знати
,
али
јесам
се
доцније
одучити
намесниковати
дуго
...
да
,
да
,
г
.
председник
!
бити
уверен
,
тај
хтети
ви
веома
добро
чинити
да
се
свикнути
слушати
заповест
господарев
.
пробати
само
,
уверити
јесам
да
хтети
ви
пријати
—
рећи
кнез
с
подругљив
осмејак
,
и
,
клањати
се
лако
штукнути
у
други
соб
.
Ратислав
јесам
остати
на
место
као
окаменити
.
неисказан
он
јесам
болети
овај
очигледан
багателисање
и
подсмевање
кнежев
.
Чинило
он
се
да
он
јесам
ники
никад
тако
за
срце
ујести
.
јесам
звати
ни
јесам
како
јесам
изаћи
из
двор
,
како
јесам
сићи
на
улица
,
како
јесам
отићи
кућа
.
Дошав
кућа
,
затворити
се
у
сав
кабинет
и
ники
јесам
пуштати
све
дотле
,
док
он
не
јавити
де
он
чекати
писма
из
двор
.
писма
јесам
бити
кратак
садржина
и
управо
врхунац
дрскост
.
„
после
наш
последњи
разговор
надати
се
,
г
.
преседник
,
да
хтети
чекати
да
ви
понова
и
формално
наређивати
,
да
поднети
оставка
заједно
са
цео
свој
министарство
“
—
писати
јесам
кнез
Мутимир
.
Растислав
јесам
рикати
од
бол
,
прочитав
овај
писма
:
„
јесам
моћи
звер
да
се
претрпити
ни
неколико
сахат
да
јесам
поднети
оставка
,
да
не
изгледати
да
ја
јесам
отети
“
—
мислити
јесам
Растислав
у
себе
.
„
овај
јесам
наваличан
кињење
!
А
колико
јуче
ја
јесам
он
спасти
од
сигуран
смрт
.
како
злобан
срце
морати
имати
овај
младић
и
како
гадан
изглед
са
овај
свој
,
на
памет
научен
улога
,
који
јесам
он
други
метути
у
уста
.
у
тај
тренутак
Растислав
јесам
видети
да
цео
његов
бити
испуњавати
само
један
једини
осећај
,
да
он
јесам
у
стање
ни
да
што
друго
мислити
,
ни
да
што
друго
осећати
до
оно
,
што
он
бити
цео
обузети
и
занети
,
онеспособити
он
и
отупити
за
сав
други
,
а
изоштрити
у
он
само
један
једини
осећај
,
осећај
страховит
,
огњен
,
управо
паклен
мржња
.
у
тај
тренутак
Растислав
бити
бити
у
стање
да
растргнути
Мутимира
у
комад
,
зуб
да
он
растргнути
и
шака
да
се
насркати
његов
крв
.
у
тај
тренутак
,
у
он
се
бити
изгубити
сав
човечански
,
а
остати
само
,
до
беснило
раздражити
,
диваљ
звер
...
после
по
сахат
оставка
јесам
бити
написати
и
послати
у
конак
.
Растислав
те
вече
добити
јак
грозница
,
с
тежак
ватруштина
.
тек
после
три
недеља
тежак
боловање
устати
он
из
кревет
,
изнемогао
,
сломљен
телесни
и
душеван
,
и
на
скоро
за
тај
отпутовати
с
породица
у
један
стран
купатило
.
глава
XXИИИ
.
по
лисичији
трага
.
Пошто
јесам
пун
три
сахат
бесно
тутњати
и
ломити
се
,
страшан
бура
бити
већ
почети
да
малаксавати
и
да
се
стишавати
.
Киш
јесам
још
пљуштати
,
силовит
грмљава
још
се
с
час
на
час
проламати
,
али
сав
тај
одлазити
јесам
некуд
у
даљина
и
бивати
сав
потмуо
и
слаб
.
узнемирен
природа
још
јесам
бректати
,
али
тај
јесам
бити
већ
дисање
груда
који
се
сваки
дах
сав
више
стишавати
.
напослетку
кроз
пуст
планина
одјекнути
још
и
последњи
потмуо
тутањ
удаљен
грмљавина
,
киша
се
разбити
у
ситан
капљица
и
поступно
престати
;
облак
се
процепити
на
јужној
половина
обзорје
,
и
,
као
огроман
завеса
,
који
савијати
некакав
моћан
невидљив
рука
,
смотати
се
у
дугачак
,
округао
прамен
,
остављати
за
себе
ведро
,
тек
умивен
небо
,
који
се
плавити
и
преливати
као
најлепше-плаво
мора
кад
он
лак
поветарац
тек
почети
најлак
браздити
и
гипкати
.
пун
месечев
кругла
ненадно
се
искотрљати
из
згомилан
црн
и
покретан
облак
,
и
,
као
огроман
заљуљан
кандило
,
просути
на
сав
страна
свој
мека
посребрити
зрака
и
обасјати
како
непрегледан
раван
,
што
се
шире
лево
поред
Дунаво
,
тако
исти
и
кршан
врлет
и
оштар
литица
што
се
,
парати
облак
,
низати
с
десни
страна
овај
велик
словенски
река
,
почињати
од
сам
обала
па
сав
даље
и
даље
докле
год
око
моћи
прегледати
.
Баш
у
тај
мах
,
из
један
рибарски
колебица
,
на
леви
страна
дунавски
,
изаћи
два
човек
,
крочити
мало
у
страна
,
да
не
стајати
баш
на
врата
који
јесам
изнутра
јасно
осветљавати
широк
пламен
с
огњиште
и
узети
разгледати
по
мрак
,
трудити
се
да
распознавати
бар
близ
околина
.
свикнут
на
јак
светлост
у
колеба
,
њин
зеница
тек
јесам
се
поступно
ширити
,
а
они
јесам
тек
поступно
у
мрак
распознавати
предмет
за
предмет
,
тражити
оно
што
јесам
она
највише
интересовати
.
овај
наш
незнан
знанац
бити
јесам
окренути
Дунаво
и
на
тај
страна
бити
јесам
управити
сав
њин
пажња
.
пред
она
се
прво
ширити
мокар
и
црн
пољана
,
гдегде
испресецати
низак
врбов
чечваром
.
за
овај
се
беласати
широк
,
гладак
бразда
,
што
се
као
огроман
сребрн
појас
вити
око
подножје
стрм
каменит
вис
.
даље
иза
овај
бразда
,
из
општи
маса
црн
и
неразговетан
брдо
,
дизати
јесам
се
час
оштар
,
час
туп
врх
голих
каменит
брег
.
обасјан
месечина
,
овај
голи
врх
јасно
јесам
се
издвајати
од
други
пошумљен
врх
,
чији
јесам
китњаст
зелен
одећа
сад
изгледати
црн
и
мрачан
на
месечина
.
Још
даље
поглед
се
губити
у
нејасан
маса
неправилан
,
издробљен
планински
кос
што
јесам
се
,
наслонити
један
на
други
,
скретати
неправилно
час
лево
час
десно
,
низати
далеко
на
југозапад
.
после
буран
киша
и
страховит
олујина
ноћ
јесам
бити
тих
и
спокојан
,
само
се
још
из
даљина
чути
хучан
шуштање
бујан
планински
поток
,
надошао
од
плах
киша
.
ваздух
јесам
бити
свеж
и
пријатан
.
-
Шта
ли
моћи
бити
да
се
толико
задоцнити
?
—
рећи
један
од
овај
два
човек
.
—
без
ишта
јесам
.
Нешто
она
јесам
морати
омести
.
но
ја
се
опет
надати
,
да
хтети
дуго
изостати
.
А
имати
још
време
,
тек
јесам
@card@
сахат
.
да
се
кренути
око
по
ноћ
,
па
хтети
опет
добро
стигнути
.
Човек
,
што
јесам
овај
говорити
,
бити
|
е
осредњи
раст
,
средовечан
,
плећат
,
с
оштар
црта
на
лице
,
избријан
брада
,
а
повелик
брк
.
његов
другар
бити
он
јесам
сличан
по
узраст
и
година
,
али
сасвим
друкчији
изглед
у
лице
.
веома
црн
бој
,
с
црн
немиран
очи
,
који
јесам
сијати
као
два
жив
жеравица
,
овај
човек
јако
јесам
падати
у
очи
са
свој
танак
,
припијен
усна
и
тако
исто
танак
,
дугачак
,
као
гар
црн
брк
.
Мршав
у
лице
,
с
два
велик
јагодични
кости
,
овај
човек
имати
јесам
у
израз
нешта
што
јесам
у
исти
мах
и
племенит
и
дивљачки
,
а
нада
сав
ширити
се
израз
неодољив
,
безмеран
енергија
.
Иначе
црта
на
липа
бити
јесам
фин
и
отмен
,
у
целина
лице
јесам
изгледати
сићушан
и
веома
жив
и
покретан
.
обадва
овај
човек
бити
јесам
подједнако
обучен
—
гуњац
и
чакшире
од
црн
сукно
,
испод
гуњче
танак
антерија
од
ћитајка
,
на
глава
јагњећи
црн
шубара
,
на
нога
висок
чарапа
,
као
што
носити
сељак
у
Балканији
,
и
црвен
,
уштављен
опанак
.
око
пас
шарен
вунен
куповни
појас
,
иза
ко
јесам
вирити
јабучица
од
два
револвер
;
о
кук
усарачен
нож
.
но
и
ако
јесам
бити
једнак
по
одело
,
по
понашање
моћи
се
судити
да
јесам
један
од
овај
двојица
господар
онај
други
,
но
да
се
у
овај
прилика
јесам
добровољно
одрећи
свој
господство
и
постати
прост
друг
свој
послушник
.
—
како
бити
бити
,
Жика
,
да
сићи
до
Дунаво
да
разгледати
околина
.
Можда
она
јесам
занети
јак
воден
струја
и
бацити
она
куд
год
ниже
доле
-
рећи
Враничић
-
тако
јесам
бити
име
,
или
тако
јесам
бар
звати
овај
црн
човек
.
-
не
веровати
,
господар
!
она
никакав
струја
не
моћи
занети
.
они
овде
познати
сваки
педаљ
водити
.
но
ако
јесам
твој
воља
,
да
отићи
ја
јесам
да
погледати
-
рећи
онај
други
.
-
најбоље
хтети
бити
да
послати
чича
Мунтијана
.
он
јесам
вичан
овај
обала
и
најбоље
хтети
извидети
-
предомислити
се
Враничић
и
ући
у
колеба
да
издати
заповест
старац
,
што
седити
у
угао
колеба
на
онизак
трупац
.
стар
Влах
отићи
да
разгледати
обала
,
а
Враничић
и
Жика
сести
опет
крај
ватра
у
колеба
,
први
близ
огњиште
,
други
остраг
на
трупац
где
јесам
мало
час
седети
чича
Мунтијано
.
„
Ударићемо
поготову
исти
пут
куда
јесам
пре
по
век
проћи
мој
дед
.
прохујао
половина
столеће
,
а
крвавити
спор
између
два
наш
породица
стајати
на
онај
исти
место
где
јесам
стајати
онај
исти
ноћ
,
кад
јесам
мој
дед
,
бежати
од
Рус
,
пребродити
Дунаво
овако
исто
тајно
и
ноћу
као
што
хтети
он
ја
пребродити
ноћас
,
крити
се
од
Аустријанац
.
три
прогонство
и
два
владалачки
глава
принети
јесам
на
жртвеник
овај
крвав
распра
и
онај
г
јесам
и
сада
онде
,
где
јесам
бити
и
пре
по
век
,
ни
за
длака
се
јесам
приближити
свој
коначан
решење
.
пролити
јесам
племенит
крв
из
два
заслужан
дом
,
и
пламен
династички
распра
јесам
од
тај
ни
мало
смањити
.
Мучко
убиство
велик
творац
Балканије
ископати
јесам
страшан
провалија
,
из
који
још
и
сада
лизати
опасан
пламен
освета
;
провалија
,
у
који
хтети
стрмоглавце
пасти
још
многи
жртва
,
док
се
она
једном
испунити
и
поравнити
.
Враничић
јесам
изговорити
овај
реч
као
да
говорити
себе
сам
.
с
лакат
наслоњен
на
колено
,
с
глава
стиснут
међу
шака
,
гледити
у
жеравица
на
огњиште
,
који
јесам
пред
он
полако
попадао
пухор
,
он
јесам
говорити
споро
,
једнолико
и
полако
,
а
Жика
се
јесам
усуђивати
да
он
узнемирити
ма
какав
питање
.
Враничић
продужити
:
-
„
Бежећи
од
Рус
,
крити
се
од
Аустријанац
,
мој
дед
морати
се
кришом
провлачити
у
отачбину
.
наравно
,
он
јесам
носити
у
свој
моћан
десница
буктиња
слобода
,
који
јесам
имати
да
запалити
цео
балкански
полуострво
.
тај
никада
јесам
моћи
бити
у
интерес
Аустрија
,
који
јесам
вребати
згодан
тренутак
да
овај
леп
земља
себе
приграбити
,
као
што
јесам
моћи
бити
ни
у
интерес
Русија
,
који
тако
исто
халапљиво
погледати
на
Цариград
.
и
ко
знати
докле
бити
се
сад
ширити
међа
Балканиске
;
ко
знати
да
ли
не
бити
моћан
двоглави
орао
балканиски
сада
већ
држати
један
глава
на
бео
,
а
други
на
црн
мора
,
да
сретан
Турска
јесам
у
тај
тренутак
имати
у
Балканији
један
свој
,
колико
веран
—
толико
и
лукав
пандур
,
који
јесам
у
крв
велик
ратник
утулити
и
светло
буктиња
светити
слобода
,
који
јесам
требати
да
запалити
цео
Балкан
.
“
као
укопати
,
непомичан
и
нем
,
Жика
јесам
седети
у
сав
угао
и
отуда
из
мрак
,
чисто
с
побожан
страхопоштовање
гледати
на
Враничић
и
слушати
његов
једнозвучан
,
једнолик
реч
,
који
јесам
се
полако
лити
,
као
побожан
молитва
усрдан
богомољац
.
при
последњи
реч
,
Жика
видити
како
се
Враничић
чисто
стрести
.
његов
погнут
леђа
,
његов
испружен
,
разголићен
врат
лепо
се
видети
према
јасан
огањ
,
и
Жика
опазити
како
по
снажан
затиљак
Враничићев
у
два
три
мах
проћи
лак
дрхтавица
,
а
по
покрет
леђа
моћи
се
познати
убрзано
и
ојачан
дисање
.
бурно
таласање
груда
разливати
се
и
по
цео
осталом
тело
.
настати
кратак
ћутање
.
Враничић
продужити
,
онако
исто
полако
,
онако
исто
једнолико
.
—
„
убити
он
!
убити
он
тајно
,
мучки
,
на
превара
,
на
лажан
вера
;
убити
он
ноћу
;
убити
он
секира
,
као
што
убијати
крмак
балканиске
!
Жика
опет
опазити
како
Враничић
проћи
лак
дрхтавица
.
он
јесам
продужавати
.
—
„
убити
он
,
па
у
ђубар
закопати
!
глава
одсећи
,
на
у
Цариград
послати
!
...
„
страховит
јесам
тај
грех
!
тај
јесам
грести
повеснички
;
грех
који
тек
покољење
искупљивати
!
Враничић
не
бити
још
добро
изустити
последњи
реч
,
кад
се
из
даљина
чути
пуцањ
пушак
.
настати
кратак
почивка
,
па
пукнути
још
два
пушак
,
пукнути
у
брзо
,
недаде
један
други
да
издушити
.
Враничић
дигнути
глава
и
ослушнути
.
Жика
устати
и
изаћи
пред
колеба
.
Ноћ
јесам
бити
тих
,
само
што
с
јужне
страна
бити
почети
понајлак
дувати
слабачак
ветрић
.
месец
јесам
још
у
пун
сјај
грејати
земља
свој
хладнети
зрака
;
Дунав
се
беласати
у
даљина
,
и
баш
с
тај
страна
Жика
се
учинити
,
као
да
чути
неки
дозивање
.
он
ослушнути
боље
,
после
прилегнути
земља
,
и
сад
јесам
већ
јасно
моћи
разабрати
пуп
човечији
глас
,
који
викати
за
помоћ
.
„
Јамачно
какав
несрећа
на
вода
“
,
приметити
Жика
у
себе
.
на
скоро
затим
Жикин
пажња
привући
ненадан
светлост
,
што
се
појавити
с
доњи
страна
.
он
окренути
поглед
тама
и
на
леви
обала
Дунаво
углед
јасан
,
велик
пламен
,
где
се
дигнути
у
вис
.
Жика
јесам
разумевати
шта
овај
ватра
значити
.
рад
јесам
бити
да
не
узнемиривати
свој
господар
,
а
овамо
се
бојати
да
се
не
изложити
какав
опасност
и
да
што
не
погрешити
,
ако
он
не
извести
о
овај
појава
.
с
тај
ући
у
колеба
и
рећи
:
господар
!
ствар
јамачно
јесам
ни
од
какав
значај
,
али
свакојако
требати
да
ви
јесам
казати
.
-
Шта
?
онај
пушак
?
-
пресећи
он
Враничић
.
-
Јес
,
јамачно
хтети
и
тај
бити
у
веза
.
с
Дунаво
се
чути
неки
запомагање
,
а
одовуд
на
наш
обала
указати
се
некакав
велик
ватра
.
Враничић
скочити
са
столица
,
извадити
сахат
и
загледати
он
према
ватра
.
—
скоро
поноћ
-
рећи
он
.
—
хајдемо
!
-
даље
чекање
ми
смисао
.
на
овај
реч
Враничић
се
окренути
живо
,
счепа
пушак
из
угао
,
обесити
јесам
о
рам
и
нагло
изаћи
из
колеба
.
Жика
јесам
ићи
за
он
узастопце
и
ћутећки
.
Враничић
се
упутити
правац
Дунаво
.
на
скоро
он
углед
у
даљина
неки
црн
прилика
.
загледати
се
боље
и
познати
да
јесам
човек
.
овај
црн
прилика
ићи
она
јесам
управо
у
сусрет
.
Жика
обићи
Враничић
,
изаћи
пред
он
и
викнути
влашки
:
ко
ићи
?
црн
прилика
одговорити
чисто
влашки
нагласак
-
„
добар
пријатељ
“
.
Жика
по
глас
познати
да
овај
јесам
чича
Мунтијано
,
али
он
се
глас
опет
учинити
познати
.
-
од
куда
ићи
„
добар
пријатељ
“
?
-
из
планика
.
—
какав
јесам
тица
у
планина
?
-
Двоглави
орао
.
-
добро
јесам
;
наш
јесам
човек
—
рећи
Жика
после
овај
разговор
и
поћи
брзо
на
сусрет
црн
прилика
,
који
она
се
бити
већ
близу
примакнути
.
Састадоше
се
;
Жика
јесам
бити
изненађен
.
-
од
куда
ти
,
газда
Милоје
,
ако
бог
знати
,
и
ко
тај
каза
наш
лозинка
?
—
питати
јесам
Жика
зачудити
.
—
сав
хтети
чути
.
свој
добро
,
бог
хвала
.
но
где
јесам
господар
?
јесам
ли
овај
он
што
ићи
за
ти
?
—
упитати
газда
Милоје
,
а
говорити
јесам
све
тише
,
што
се
Враничић
више
примицати
.
Жика
потврдити
Милојев
питање
климање
глава
.
у
тај
прићи
и
Враничић
.
он
загледати
непознат
човек
,
очи
упитати
Жика
о
он
и
разумеде
Жикин
поглед
,
који
он
јесам
говорити
:
„
наш
човек
“
с
тај
упитати
даље
.
—
какав
ми
гласити
носити
из
домовина
?
—
ако
бог
да
добар
и
срести
,
господар
!
-
само
кад
ти
видити
здрав
и
весео
.
но
Жика
јесам
с
нестрпљење
обилазити
око
Милоје
и
чим
уграбити
згодан
тренутак
он
он
живо
упитати
:
-
ама
,
молити
ти
,
кад
јесам
прећи
?
...
и
ко
јесам
управо
с
ти
?
...
или
боље
,
с
ко
јесам
ти
?
...
договор
јесам
бити
друкчији
!
.
.
где
јесам
остати
?
.
.
—
„
Стрпен
спасти
“
—
рећи
Милоје
полако
,
глас
човек
који
јесам
много
искусити
и
стећи
уверење
,
да
јесам
стрпљење
добар
друг
у
сваки
посао
.
за
тај
јесам
продужити
казивати
да
јесам
сав
ту
,
да
она
јесам
прећи
два
чамац
,
да
јесам
други
остати
доле
с
чича
Мунтијаном
да
видити
хтети
ли
моћи
ко
да
спасти
,
јер
изгледати
да
јесам
неки
људи
ноћас
настрадати
на
Дунаво
.
с
река
се
—
велим
—
чути
запомагање
,
због
шта
јесам
чича
Мунтијано
и
упалити
буктиња
,
да
пострадати
видити
на
који
страна
моћи
изаћи
.
Враничић
набрати
чела
.
он
јесам
бити
мило
што
јесам
се
десити
сав
овај
случајност
.
сав
овај
само
развлачити
ствар
и
износити
јесам
у
широк
круг
.
он
се
окренути
Жика
,
рећи
он
да
ићи
одмах
доле
и
да
наредити
људи
,
да
се
спустити
за
један
пушкомет
ниже
,
да
се
спремити
за
прелазак
и
ту
да
он
чекати
.
код
буктиња
моћи
остати
само
чича
Мунтијано
.
Жика
одјурити
напред
,
а
Враничић
и
чича
Милоје
поћи
за
он
полако
.
старац
први
прекинути
ћутање
.
-
ти
јесам
ја
заборавити
,
господар
!
А
ја
јесам
пређашњи
година
бивати
толико
пута
у
ваш
дом
.
Милоје
узити
набрајати
поједини
случај
,
приликом
тај
његов
долазак
.
помињати
ручак
,
вечера
;
спомен
стар
госпођа
,
мати
Враничићев
и
њен
неизмеран
енергија
,
који
јесам
развијати
да
повратити
сав
„
отети
кућни
праг
,
“
како
јесам
она
тај
звати
;
питати
јесам
о
браћа
Враничићев
и
о
+
пун
други
домаћи
ситница
,
а
Враничић
јесам
јасно
видети
да
јесам
овај
човек
који
знати
сав
његов
породичан
прилика
,
-
дакле
,
човек
близак
,
пред
који
моћи
бити
отворити
,
а
познати
он
јесам
бити
и
име
чича
Милојев
.
и
он
он
узити
распитивати
шта
се
све
дешавати
у
Балканији
?
шта
говорити
?
шта
се
надавати
?
шта
очекивати
?
Чича
Милоје
причати
јесам
пуно
интересних
и
радостан
ствар
:
-
Балканију
јесам
задахнути
некакав
нов
дух
;
свуда
се
осетити
неки
нов
живот
;
сав
јесам
у
покрет
,
сав
јесам
у
жив
врење
.
свак
се
вадати
нешта
нов
,
добар
.
цео
свет
само
он
ишчекивати
,
па
да
за
он
поћи
у
гора
,
у
вод
и
да
један
дах
одувати
цео
овај
садашњи
,
труо
и
нездрав
стање
,
који
притисак
Балканију
као
тежак
морати
.
Враничић
се
интересовати
промена
влада
у
распитивати
јесам
о
узрок
тај
промена
.
Чича
Милоје
и
тај
јесам
промена
приписивати
промењен
расположење
народни
.
-
нов
влада
по
старински
веза
и
породичан
предање
близак
јесам
везати
с
кућа
Враничић
.
овај
свакако
не
моћи
остати
без
утицај
на
далек
рад
у
корист
„
законит
династија
.
“
у
општи
,
прилика
јесам
тако
повољан
,
какав
још
никад
јесам
бити
.
он
требати
само
да
се
појавити
у
народ
,
да
ненадно
искрснути
у
Тополовцу
,
у
онај
славан
,
повеснички
место
,
где
јесам
сур
соко
балканиски
први
пут
свити
свој
јуначки
гнездо
слобода
и
независност
,
поносан
гнездо
слава
и
величина
народни
,
одакле
јесам
поклич
слобода
у
брзо
одјекнути
кроз
сав
балкански
земља
,
позивати
на
борба
ропство
успаван
народ
балкански
и
будити
обамро
срце
народни
на
нов
живот
,
на
јуначки
борба
,
и
на
светло
победа
...
Слушајући
овај
реч
Милојев
,
његов
висок
сапутник
мало
по
мало
утонути
у
така
мисао
и
осећај
,
који
он
брзо
однети
у
далек
прошлост
и
пробудити
у
он
сећање
на
онај
тајанствен
и
чаробан
прича
,
који
јесам
још
као
дете
у
мајчин
крило
слушати
о
буран
,
чудан
и
славан
прошлост
свој
велик
дед
.
у
овај
сећање
он
се
живо
представити
пред
очи
онај
ризичан
тренутак
,
када
јесам
његов
дед
,
још
као
млад
човек
,
кришом
прелазити
у
Балканију
да
тамо
започети
велик
дело
,
чији
историјски
замашај
ники
тада
јесам
моћи
ни
слутити
.
аустријски
наредник
,
прост
манастирски
шумар
,
човек
врло
танак
стање
,
без
глас
,
без
име
,
незнан
и
не
чути
,
једва
познати
међу
неколико
добар
пријатељ
—
ето
,
такав
јесам
бити
његов
дед
у
тренутак
,
када
јесам
,
крити
се
од
аустриски
власт
,
у
кола
сена
довести
до
Сава
и
пребацити
преко
она
.
мален
и
незнатан
бити
јесам
он
тада
,
али
јесам
у
душа
носити
огроман
замисао
,
од
који
се
затрести
цео
голем
турски
царевина
;
замисао
,
који
јесам
као
муња
укрстити
с
исток
на
запад
и
са
север
на
југ
цео
балкански
тропоље
;
мисао
,
од
који
јесам
се
пренути
роб
,
а
као
јасиков
лист
задрхтао
господар
;
мисао
који
јесам
у
Француска
једва
понети
цео
велик
нација
,
француски
,
а
који
јесам
у
Балканији
на
свој
плећа
узети
један
једини
човек
—
мисао
велик
и
светао
револуција
за
спасавање
род
човечији
из
тама
робовање
...
Враничић
се
чинити
,
као
да
јесам
провиђење
он
наменити
да
довршити
велик
задатак
ослобођење
и
уједињење
свој
племе
.
у
тај
мисао
прићи
већ
и
обала
.
у
сумрак
видети
јесам
се
,
на
беличаст
воден
површина
,
два
црн
предмет
,
где
се
спуштати
низ
вод
.
Враничић
ћутећки
поћи
низ
обала
...
после
по
час
он
јесам
већ
бродити
преко
Дунаво
.
Ишла
јесам
два
чамац
,
а
у
сваки
по
три
веслач
.
у
један
чамац
бити
јесам
Враничић
;
у
други
Жика
и
Милоје
,
који
јесам
управљати
думеном
.
на
небо
се
бити
почети
указивати
покретан
,
црн
облак
,
с
оперважен
сјајан
ивица
.
Котрљајући
се
преко
небо
,
сјајан
месечев
кругла
упадати
јесам
у
овај
црн
облак
,
као
у
какав
дубок
језеро
,
из
ко
бити
после
неколик
тренутак
опет
испливати
.
како
јесам
месец
на
изменце
упадати
и
испадати
из
овај
облаков
,
тако
се
и
по
беличаст
Дунаво
наизменце
ширити
час
тама
,
час
уморан
месечина
.
Дунав
јесам
шуштати
,
веслати
јесам
равномерно
ударати
,
чамац
јесам
,
под
снажан
и
вешт
рука
веслач
,
као
стрела
крижати
гладак
површина
дунавски
,
гонити
права
супротан
обала
.
ветар
који
јесам
још
пре
по
сахат
на
мах
подухивати
,
сад
бити
престати
,
као
да
се
повући
дубље
у
планински
гудура
,
од
куда
се
,
овда
онда
,
још
чути
његов
потмуо
хук
.
Чамац
с
Враничић
ићи
јесам
напред
,
но
кад
се
примакнути
обала
,
он
пропустити
мимо
се
други
чамац
.
овај
измакнути
прилично
напред
,
па
онда
наједном
стати
,
а
из
он
се
зачути
три
пут
поновљен
,
развучено
звиждати
.
танак
звук
одјекнути
у
тих
ноћ
,
изгубити
се
у
даљина
и
опет
настати
нем
тишина
.
из
чамац
се
опет
поновити
звиждање
,
али
и
сада
не
бити
никакав
одговор
.
после
кратак
почивка
звиждање
се
поновити
и
трећи
пут
.
тада
се
на
обала
указати
два
црн
прилика
и
зачути
се
уздржљиво
,
притајен
:
„
П-с-с--с-с
...
.
полако
!
„
...
први
чамац
дати
знак
други
да
стати
и
да
чекати
,
а
јесам
погнати
ближе
обала
,
према
овај
два
црн
прилика
.
-
Стојан
!
-
зовнути
полако
глас
из
чамац
.
-
напред
!
само
полако
-
одговорити
прилика
с
обала
.
из
први
чамац
дати
знак
други
и
обадва
,
тихо
и
нечујно
,
привеслати
балканиској
обала
...
Пошто
јесам
пун
три
сахат
путовати
без
одморак
,
Враничић
и
његов
два
друга
зауставити
се
да
одахнути
.
тек
што
бити
оставити
шумовит
планински
кос
,
који
се
без
прекид
пружати
на
пространство
од
неколик
час
,
па
се
почети
спуштати
кроз
учестан
брдски
пропланак
,
који
јесам
место
шум
бити
обрасти
бујан
висок
,
планински
трава
.
за
последњи
десетак
минута
три
пут
јесам
прескакати
један
исти
планински
поток
,
а
сад
он
бити
доћи
до
сам
врело
и
ту
сести
да
се
одморити
.
Већ
јесам
бити
почети
свитати
.
Ноћне
тмина
сав
јесам
се
дубље
повлачити
у
висок
гудура
планински
,
док
јесам
се
из
далек
раван
распознавати
беличаст
траг
дневни
светлост
,
који
полако
надолазити
и
ширити
се
све
даље
и
даље
,
као
обилан
што
прелити
свој
обала
па
се
разлити
ао
цео
обзорје
.
исток
се
јесам
видети
иза
висок
планински
врх
,
али
се
познавати
по
свеж
руменило
,
који
се
на
тај
страна
бити
разлити
по
обзорје
.
кроз
мрк
врх
зеленити
планински
главица
,
чији
јесам
зеленило
бити
чисто
црн
спрам
светао
зрак
зорин
,
небо
јесам
изгледати
као
огроман
,
до
бео
усијан
железан
плоча
,
по
средина
препукнути
,
а
из
тај
пукотина
као
да
јесам
струјати
румен
,
топла
крв
.
овај
величанствен
призор
заносити
јесам
душа
,
и
Враничић
неколико
тренутак
гледати
јесам
на
Исток
непомично
.
после
се
окренути
запад
.
док
јесам
источно
обзорје
заклањати
висок
,
шумовит
,
планински
врх
,
дотле
се
западни
половина
његов
губити
у
недогледан
,
као
тепсија
гладак
,
одати
свуда
отворен
раван
.
пун
родних
поље
,
бујан
пашњак
и
сенокос
,
сваковрстан
усев
засејан
њива
,
свуда
покрити
свеж
зеленило
,
овде
,
онде
местимице
прешарати
пријатан
боја
доспео
усев
—
овај
огроман
раван
изгледати
јесам
као
мек
,
шарен
и
мирисан
персиски
ћилим
,
који
ти
чисто
мамити
да
се
по
он
проваљушкаш
,
и
тада
доћи
један
тренутак
кад
човек
завидети
онај
стока
што
тако
слободно
пландовати
по
овај
леп
пољана
.
на
десетак
корак
од
Враничић
два
во
тако
јесам
слатко
пасти
и
савијати
онај
красан
,
сочан
и
свеж
трава
,
да
Жика
са
сав
озбиљно
приметити
:
како
он
јесам
чисто
жао
што
јесам
во
,
кад
погледати
онај
диван
трава
како
јесам
во
слатко-млаве
.
овај
шал
Жикин
повратити
Враничић
из
његов
кратак
занос
.
Очаран
леп
природа
,
он
бити
утопити
поглед
у
даљни
даљина
,
још
нејасан
на
јутерњој
замаглица
,
а
тако
исто
бити
почети
и
мисао
да
се
губити
у
далек
прошлост
.
Чича
Милоје
—
јер
он
јесам
бити
трећи
у
друштво
—
смејати
се
Жикин
жеља
да
бити
во
,
с
тај
јесам
Жика
апеловати
:
„
јесам
ли
,
господар
,
да
имати
права
,
што
тако
желити
.
“
Враничић
јесам
морати
нешто
одговорити
,
и
тај
он
сасвим
повратити
.
и
ако
цео
ноћ
јесам
спавати
,
и
ако
јесам
пун
три
сахат
путовати
без
одморак
,
по
најгорем
планински
пут
,
наш
путник
опет
се
јесам
осећати
ни
уморан
,
ни
дремнути
;
на
против
,
баш
услед
напрегнут
ноћни
бдење
живац
јесам
она
бити
растресен
и
они
јесам
се
осећати
чио
и
лак
,
добро
расположен
и
одлучан
.
овај
расположење
нарочито
јесам
код
Враничић
превлађивати
.
сем
сав
он
јесам
још
бити
и
душеван
јако
раздрагати
.
после
двадесет
година
растанак
,
он
јесам
ноћас
први
пут
ступити
нога
на
овај
благословен
и
он
тако
мио
земља
!
тада
јесам
пасти
на
колено
,
бацити
се
ничице
на
груда
свој
мајка
отаџбина
,
оросити
јесам
искрен
суза
и
ижљубити
јесам
топлим
,
срдачан
пољубац
благодаран
син
,
а
душа
он
јесам
у
занос
говорити
:
„
Мил
,
сладак
мајка
и
хранитељка
,
међер
права
вео
стар
људи
да
балканиска
земља
мирисати
.
“
од
ноћас
Враничић
јесам
још
једнако
пратити
тај
осећај
.
он
се
налазити
чисто
у
неки
екстаза
,
где
душа
више
јесам
на
земља
,
но
прнути
некуда
горе
у
светао
небесан
висина
,
где
немати
земаљски
брига
и
терет
,
где
се
не
чути
уздах
и
проклетство
,
где
се
хорити
само
песма
вечан
слава
и
љубав
и
где
јесам
бескрајњи
живот
.
Међутим
,
ако
икада
,
Враничић
јесам
баш
сада
бити
потребно
да
прибрати
сав
свој
пажња
на
земаљски
ствар
,
ако
јесам
рад
да
изложити
опасност
и
погибели
не
само
онај
што
јесам
он
звати
свој
„
велик
мисија
,
“
но
и
сам
глава
свој
.
јер
,
кад
се
оставити
на
страна
леп
сан
и
љубичаст
машта
,
истински
,
суров
стварност
говорити
јесам
:
да
се
Враничић
сада
налазити
у
непријатељски
земља
,
да
јесам
он
човек
који
стајати
ван
закон
,
да
јесам
свако
не
само
слободно
убити
он
,
но
бити
још
за
тај
и
голем
новчан
награда
добити
.
услед
сав
тај
Враничић
јесам
претити
опасност
на
сваки
корак
;
сваки
џбун
,
сваки
дрво
,
сваки
удољица
моћи
јесам
бити
за
он
по
један
смртоносан
заседати
.
и
Враничић
јесам
сав
тај
знати
.
од
ноћас
он
се
у
два
-
три
мах
јављати
тај
мисао
.
али
при
сваки
тај
помислити
сав
његов
осећај
бунити
јесам
се
против
такав
стање
и
схватање
.
за
што
бити
он
мрзети
тако
душмански
овај
леп
земља
,
који
он
толико
волити
и
за
који
бити
увек
све
жртвовати
?
!
какав
јесам
зло
он
она
учинити
,
он
лично
,
или
ма
ко
његов
?
где
јесам
,
када
јесам
и
шта
јесам
он
моћи
заслужити
тако
велик
казна
,
да
он
његов
родити
отаџбина
избацивати
из
недра
свој
.
тај
он
јесам
у
она
први
пут
угледати
свет
божији
,
у
она
први
пут
пасти
на
овај
грешан
земља
и
први
пут
заплакати
немоћан
плакати
нејак
макање
.
А
за
тај
он
јесам
ту
расти
и
крепчао
,
под
умерен
зрака
благ
сунце
балканиска
,
под
росан
капља
плодоносан
даждева
њен
,
а
уз
песма
што
јесам
јесам
,
кад
тише
,
кад
буран
,
извијати
крилат
ветров
балканиски
,
кад
пирнути
с
топле
Адрија
,
па
за
непун
ноћ
прохујати
чак
у
недогледан
просторија
немиран
црн
Мор
.
ту
,
у
Балканији
,
он
јесам
први
пут
научити
да
волити
њен
бистар
поток
,
њен
китњаст
гај
,
њен
мирисан
поље
,
њен
шарен
цвеће
и
ведар
,
плав
небо
,
и
мио
песма
весео
тица
...
.
ту
јесам
познати
први
сласт
чист
и
невин
детињски
љубав
—
и
ту
јесам
први
пут
бити
сретати
.
цео
његов
сећање
на
Балканију
бити
јесам
само
низ
леп
и
сладак
успомена
,
у
који
јесам
бити
мрачан
само
један
једина
тачка
.
тај
јесам
давно
бити
.
он
се
тај
сад
једва
сећати
.
урезати
он
се
у
памет
само
тај
,
како
јесам
један
ноћ
у
дом
његов
родитељ
,
где
јесам
пре
увек
бити
тако
мирно
,
сад
на
једанпут
настати
некакав
неред
,
неки
трка
,
хук
;
где
где
се
чути
уздржљив
јецање
,
а
где
где
и
гласан
плач
.
његов
стар
дадиља
купити
јесам
хаљиница
његов
млад
браћа
,
трпати
она
у
некакав
велик
котарица
,
а
једнако
јесам
кецеља
брисати
суза
и
викати
:
„
Божа
,
бог
!
шта
се
овај
учинити
!
“
Јес
,
тај
слика
стар
дадиља
тако
он
јесам
бити
жив
пред
очи
,
да
она
јесам
доцније
и
нацртати
,
те
тај
још
и
сад
чувати
као
успомена
.
Још
се
сећати
како
јесам
момак
трчкарати
из
соб
у
соб
,
вући
некакав
тежак
ствар
,
некакав
оружје
,
а
мати
,
љут
као
гуја
,
ићи
јесам
од
одаја
до
одаја
и
само
хукати
и
понављати
:
„
еј
,
пусто
добро
мој
,
ко
ли
остајати
!
“
памтити
још
и
тај
како
јесам
слушкиња
ући
у
спаваћи
соб
,
избудити
мања
деца
;
неки
понети
,
а
неки
повести
и
тако
она
све
одвести
у
велик
салон
.
ту
затећи
баба
.
он
јесам
седети
на
велик
столица
на
сред
соб
и
стењати
јесам
,
као
да
он
нешто
бости
.
кад
он
довести
деца
,
он
стати
један
по
један
узимати
на
крило
.
сав
она
јесам
миловати
,
љубити
,
па
онда
на
једанпут
узити
плаката
.
прво
јесам
он
само
тећи
суза
,
а
он
јесам
полако
шапутати
:
„
деца
мој
!
ах
,
мио
деца
мој
!
“
после
јесам
стати
јецати
и
јецати
јесам
све
више
.
најпосле
јесам
на
глас
плакати
,
гушити
се
од
суза
и
зацењивати
се
од
плач
јаукати
јесам
:
„
јао
деца
!
сиротан
мој
.
ви
хтети
ја
остати
сирочад
,
куку
ја
!
и
ко
хтети
се
за
ви
заузети
,
и
ко
хтети
ја
ви
нејак
погледати
кад
изгубити
родитељ
свој
.
“
Баба
јесам
тако
на
глас
плакати
,
а
стар
чича
Сима
,
што
јесам
се
увек
смејати
његов
велик
тур
,
тесати
баба
и
велим
он
да
јесам
лепо
што
плакати
;
шта
хтети
рећи
женскадија
кад
он
као
муж
плакати
и
кук
!
после
у
салон
ући
и
мајка
,
а
баба
ударити
још
више
у
плач
и
поћи
пред
мајка
,
а
она
он
погледати
срдито
и
рећи
он
:
„
ти
боље
ћутети
!
пола
ја
јесам
овај
мука
од
ти
.
“
—
најпосле
сећати
се
хитан
и
ужурбан
путовање
у
сред
мркли
ноћ
.
извести
јесам
она
у
авлија
,
кришом
она
провести
у
башта
,
а
на
крај
башта
потрпати
она
у
затворен
,
путнички
кола
и
одмах
погнати
даље
.
не
знати
колико
јесам
путовати
ни
куда
јесам
путовати
,
знати
само
толико
,
кад
се
опет
видети
слободан
,
око
он
јесам
сав
бити
друго
и
друкчије
,
други
људи
,
други
одаја
,
други
говор
,
други
башта
,
све
друкчије
.
о
,
како
он
јесам
тада
бити
жао
његов
стар
очински
кућа
,
и
онај
дебео
,
крив
јабука
у
башта
,
на
који
се
пре
тако
радо
пети
,
и
ту
,
међу
њен
сплетен
грана
по
читав
час
седети
,
певати
и
сиграо
се
.
па
онда
онај
путања
,
што
се
вити
између
баштенски
зид
и
дугачак
ред
огроздовог
,
путања
,
по
који
јесам
он
тако
слатко
трчати
,
особито
кад
се
играти
,
па
он
јурити
да
он
ухватити
,
а
он
бежати
и
крити
се
овај
путања
.
бити
он
јесам
жао
и
онај
леп
водоскок
пред
кућа
,
где
се
тако
често
сиграо
,
прскати
свој
велик
штрцаљка
чак
тамо
,
до
по
авлија
.
момак
седити
на
клупа
и
дремати
;
он
он
се
примакнути
на
десетак
корак
с
пун
штрцаљка
и
од
једном
прснути
.
момак
се
тргнути
,
звер
,
гледати
у
небо
,
окретати
се
,
брисати
се
и
чудити
шта
ли
он
тај
попрскати
.
А
он
се
само
смејати
и
вребати
,
па
чим
момак
опет
сести
на
клупа
,
а
он
опет
штрц
,
па
по
он
!
...
Жалио
јесам
и
онај
степен
подрумски
,
низ
који
јесам
тако
често
стрчавати
,
поред
сав
забрана
строг
учитељ
.
Жалио
јесам
и
штала
,
и
таван
њен
,
где
се
по
мек
сена
тако
слатко
ваљати
.
Јес
,
тај
јесам
бити
његов
успомена
из
Балканије
.
он
се
расти
с
тај
земља
туговати
за
она
;
он
јесам
ни
оставити
,
ни
понети
из
она
ни
један
мрзак
и
душмански
успомена
—
двадесет
пун
година
његов
нога
јесам
крочити
на
балканиско
земљиште
—
за
што
бити
,
дакле
,
овај
свет
имати
да
он
мрзети
,
да
он
сматрати
за
душман
,
да
он
стављати
ван
закон
,
да
он
вребати
с
пушак
у
рука
као
диваљ
звер
!
...
тај
не
моћи
,
никад
не
моћи
бити
!
он
тај
јесам
ништа
заслужити
!
тако
смешан
осећај
пунити
јесам
душа
Враничићев
у
тренутак
док
се
с
дружина
одмарати
крај
бистар
врело
планински
.
Прошлост
и
садашњост
,
сан
и
јава
,
оно
што
јесам
у
истина
бити
и
онај
што
се
који
кад
тек
само
као
мисао
зачедити
у
глава
његов
,
сав
се
тај
сад
смешати
у
нераздвојан
,
једноставан
шарен
слика
,
у
који
јесам
тешко
бити
разазнати
шта
јесам
стварност
,
а
шта
ли
машта
.
Већ
у
два
мах
Враничић
се
губити
у
оваки
занос
,
трзати
се
и
опет
се
губити
.
сад
он
повратити
гласна
вика
у
близина
.
ту
,
за
први
шумарак
,
чути
се
јасан
мушки
глас
где
дозивати
други
човек
.
Чу
се
и
одзив
.
први
глас
упитати
:
„
јесам
ли
тамо
во
.
“
други
глас
одговорити
да
јесам
.
први
глас
рећи
на
тај
нешто
тише
,
што
се
јесам
моћи
разабрати
шта
јесам
,
а
изгледати
јесам
као
да
први
глас
нешто
опсовати
,
а
после
опет
викнути
:
—
еј
!
Стевана
!
—
јесам
л
тај
тај
пушак
?
и
кад
добити
одговор
да
јесам
,
он
додати
:
понети
јесам
,
па
хајд
овамо
!
Враничић
дигнути
глава
,
погледати
тамо
на
онај
страна
откуда
јесам
долазити
тај
разговор
и
рећи
:
—
неки
људи
!
—
Јамачно
јесам
близу
какав
село
-
одговорити
Жика
.
мало
за
тај
иза
оближњи
гајића
указати
се
два
сељак
;
ићи
јесам
полако
,
а
упутити
се
права
онај
место
где
јесам
седети
Враничић
с
дружина
.
Угледаше
во
и
један
од
сељак
викнути
:
„
Ена
лопов
!
погледати
ти
куда
јесам
они
прокрхали
.
“
но
у
тај
мах
он
угледати
наш
путник
и
не
само
што
умукнути
но
и
стати
.
зауставити
се
и
онај
други
сељак
,
проговорити
неколико
реч
,
а
непрестано
јесам
гледати
у
Враничић
и
његов
дружина
.
за
тај
један
од
сељак
викнути
:
—
еј
,
буразер
,
који
јесам
ви
?
Жика
се
одазвати
:
—
Наши
јесам
!
добар
људи
!
ходити
ближе
на
разговор
!
после
мали
колебање
сељак
поћи
напред
.
—
оставити
ја
да
она
ја
пропитати
—
рећи
Милоје
.
—
питати
она
ти
,
а
питати
и
ја
—
рећи
Жика
—
а
већ
ако
успитати
одакле
јесам
,
откуда
ићи
и
куда
хтети
,
онда
одговарати
јесам
.
у
тај
и
сељак
прићи
.
тај
јесам
бити
млад
,
отресит
људи
:
један
јесам
носити
о
раме
пушак
,
а
други
пребацити
преко
рука
секира
.
Зауставише
се
на
5—6
корак
од
Враничић
и
назвати
:
„
добро
јутро
!
“
Враничић
она
отпоздравити
и
упитати
јесам
ли
онај
њин
во
што
пасти
ту
на
десетак
корак
.
сељак
потврдити
да
јесам
,
а
за
тај
узети
и
сам
запиткивати
путник
о
сав
што
она
јесам
моћи
интересовати
.
разговор
брзо
оживити
.
Враничић
понудити
сељак
по
цигара
дуван
.
они
јесам
прво
дуго
загледати
његов
сјајан
,
сребрн
,
па
позлаћен
кутија
,
с
велик
монограм
од
драг
камење
;
после
јесам
хвалити
изврсан
дуван
и
тврдити
да
у
Балканији
такав
дуван
немати
,
а
овај
морати
да
јесам
донети
са
страна
.
затим
један
од
сељак
опет
узити
кутија
и
опет
стати
брижљиво
загледати
у
монограм
.
Враничић
он
упитати
шта
он
толико
интересовати
на
кутија
.
сељак
рећи
да
јесам
у
војска
научити
нешто
мало
читати
,
па
сад
гледати
да
ли
моћи
познат
који
јесам
она
два
писмен
на
кутија
.
Враничић
приметити
да
јесам
три
а
не
два
писмен
.
-
А
.
.
а
.
.
а
!
тако
!
зато
;
ја
видити
где
јесам
нешто
утрпати
—
рећи
сељак
,
па
пошто
јесам
још
мало
загледати
он
додати
:
—
е
,
јес
,
ево
сад
лепо
видити
.
Јес
!
три
јесам
слово
.
ево
,
прво
јесам
П
.
,
други
А
,
трећи
Ц
...
сељак
на
једаред
умукнути
,
спустити
рука
на
крило
и
оштро
погледати
Враничић
,
који
баш
у
тај
мах
изменити
један
поглед
са
Жика
.
Жика
пружити
рука
да
узети
кутија
од
сељак
и
упитати
он
који
јесам
сести
овде
близ
,
старати
се
да
тај
окренути
разговор
на
други
ствар
.
Међа
тај
сељак
,
место
да
пружити
кутија
Жика
,
он
јесам
дигнути
према
себе
,
понова
загледати
у
монограм
,
опет
погледати
у
Враничић
и
неколик
тренутак
гледати
он
јесам
нетремице
,
за
тај
рећи
:
—
П
.
Ц
.
Перун
Црнојевић
!
...
јесам
ли
?
тај
јесам
твој
права
име
?
...
на
овај
ненадан
реч
сељаков
Жика
пребледети
;
Милоје
бити
устати
и
крочити
два
корак
у
страна
,
па
сад
стати
као
укопати
;
само
се
Враничић
јесам
збунити
,
нити
се
на
он
ма
по
шта
моћи
познат
да
он
се
десити
што
неочекивано
.
с
осмејак
на
усна
,
он
упитати
сељак
откуда
он
сад
нада
на
ум
тај
име
Перун
Црнојевић
,
и
знати
ли
он
ко
јесам
тај
човек
?
сељак
одговорити
да
знати
;
загледати
подозрив
Враничић
и
опет
упитати
:
—
ама
,
истина
,
да
,
почем
,
јесам
ти
Перун
Црнојевић
?
Враничић
се
слатко
насмејати
.
и
он
се
јесам
ни
мало
претварати
.
он
јесам
смех
доиста
ићи
од
срце
.
он
јесам
ни
мало
презати
од
тај
што
он
овај
сељак
почињати
познавати
.
Шта
више
,
он
јесам
бити
вољан
да
он
се
и
јесам
исповедити
шта
јесам
,
ко
јесам
и
да
проматрати
какав
бити
утисак
тај
учинити
на
сељак
.
он
се
,
дакле
,
слатко
насмејати
и
понова
весело
упитати
сељак
да
он
казати
откуда
он
на
једанпут
пасти
на
ум
тај
тако
ретко
име
Перун
Црнојевић
,
код
толики
други
обичан
име
.
но
сељак
јесам
оћуткивати
и
јесам
хтети
казати
прав
разлог
.
„
ако
јесам
истина
Црнојевић
,
казати
ја
па
хтети
ти
онда
испричати
све
по
ред
како
јесам
бити
“
—
изговарати
се
сеља
.
али
ту
се
наћи
сад
онај
други
сељак
.
да
бити
показати
пред
непознат
људи
како
и
он
нешто
знати
,
и
ако
јесам
онако
писмен
као
онај
први
,
он
се
умешати
у
разговор
,
прекор
свој
другар
што
се
„
бенавити
“
и
не
казати
шта
јесам
,
па
онда
одрешити
торба
и
узити
јесам
причати
све
што
јесам
знати
.
његов
другар
морати
да
јесам
пасти
тај
име
на
ум
с
тај
,
што
се
онај
од
два-три
дан
у
цео
њин
крај
на
сав
уста
шапутати
:
„
Перун
Црнојевић
!
“
—
за
тај
име
знати
сад
већ
и
деца
сељачки
.
А
тај
се
све
десити
овако
:
пре
два-три
