?—
велим
мало
спуштен
глас
Ман
.
—
да
јесам
фрљија
и
стануја
мерак
на
онај
Зонче
Замфирско
,
ете
,
тај
јесам
чути
!
...
—
ба
!
—
порицати
Ман
.
—
ти
да
јесам
ћутети
!
све
разбрати
’
!
сав
јесам
знати
.
сав
ја
веће
каза
Васка
,
измећарка
њојни
.
Ич
да
се
ритати
како
пул
,
ни
па
да
ја
л'жеш
...
све
,
сав
ја
рећи
Васка
...
—
е
,
што
јесам
знати
да
ти
рећи
,
кад
јесам
и
она
сам
,
ништо
се
знати
?
!
—
Ихааа
!
—
засмејати
се
тетка-Дока
.
—
за
тај
па
да
ја
јесам
!
Знајеш
ли
,
мора
,
несрећа
,
да
ја
казати
,
—
како
из
књига
да
јесам
четеше
,
сав
ја
казати
:
и
што
јесам
Зона
ваздан-дан
зборити
,
и
који
јесам
песна
појести
,
и
што
јесам
шњевати
и
како
гу
резити
онај
кучак
,
тетак
и
стрина
,
а
велик
она
грчки
несрећа
,
Таска
,
тетак
њојни
,
и
како
гу
фатија
кара-севдах
...
сав
ја
казати
,
како
поп
из
књига
да
јесам
чета
...
А
манути
мило
.
бранити
се
још
неки
време
,
порицати
,
спомињати
разлика
између
кућа
,
али
попуштати
,
помало
и
признавати
,
и
мило
он
бити
да
чути
што
више
.
тако
он
бити
мило
,
да
јесам
одбити
два
муштерија
који
јесам
доћи
да
пазарити
,
само
да
се
не
бити
прекидати
разговор
.
и
кад
се
уверити
да
тетак
Док
све
знати
,
он
она
се
исповедити
и
признати
она
искрено
да
он
јесам
Зона
посред
срце
.
—
аха
!
—
кликнути
тетка-Дока
.
—
таки
ти
искати
!
и
татко
тај
такав
бити
!
—
теке
...
тетка
,
молити
ти
...
—
велим
она
Ман
и
дигнути
прст
,
—
зборење
за
тај
ич
да
немати
!
...
да
се
не
чути
ништо
...
—
ех
,
што
да
се
не
чути
?
Лошо
ли
јесам
,
па
да
се
кут
у
кучина
?
!
Зашто
да
се
крити
?
—
Аман
,
Дока
!
...
Реч
да
не
искочити
за
девојка
.
—
тај
што
...
за
малко
време
...
—
како
аа
малко
?
—
Па
до
„
голем
нишан
”
,
а
после
кој
да
зборити
...
и
што
имати
да
зборити
?
—
велим
Док
.
—
бре
,
како
тај
зборити
?
—
викнути
ужаснут
Ман
.
—
какав
„
голем
нишан
”
?
...
—
Што
,
зар
хтети
сал
да
гу
гледати
?
да
лизати
мед
кроз
шиш
?
...
тај
ли
?
—
ама
јок
!
за
прошење
ич
не
бити
разговор
.
како
да
гу
просити
?
!
који
јесам
они
,
а
који
па
ја
!
Чорбаџиска
кућа
—
и
наш
кућа
!
...
памет
јесам
брати
,
Дока
!
...
—
иха
!
ласно
за
тај
!
ја
хтети
ти
изработити
;
ти
сал
седити
јесам
,
па
жмиј
!
...
—
Хехе
!
—
смејати
се
Ман
,
—
што
рећи
:
„
Жмиј
,
да
ти
л'жем
”
!
...
—
ти
јесам
имати
твој
занајат
,
а
ја
јесам
па
мој
...
седити
јесам
у
дућан
и
гледати
јесам
твој
пазар
,
а
овај
јесам
наш
женски
работа
...
ти
да
видити
што
хтети
ти
напрајити
!
...
—
Дока
,
—
викнути
уплашено
Ман
на
она
.
—
змијати
хтети
ти
уапити
,
ако
напрајити
как'в
ешеклак
!
...
—
де
,
морити
,
—
умиривати
он
Док
,
—
ти
ја
знати
убаво
!
не
ли
јесам
родљаци
?
Несам
говеда
,
селски
несам
,
тај
да
јесам
не
знати
што
јесам
чаршиски
ред
.
ласно
за
тај
!
ја
хтети
јесам
све
полако
...
па
фино
...
с
политика
!
—
рећи
и
отићи
.
—
Дока
!
—
викнути
Ман
и
полетити
за
она
,
али
она
бити
већ
далеко
...
Док
поћи
,
али
се
успут
сетити
да
јесам
данас
субота
;
оставити
тај
што
јесам
намислити
за
сутра
,
за
недеља
,
а
тај
јесам
дан
гледати
само
да
се
никако
не
састати
ни
с
Ман
ни
с
Јевда
.
зато
се
крити
по
комшилук
.
недеља
јесам
.
код
хаџи-Замфира
после
подне
тишина
као
и
у
сав
кућа
где
се
цео
недеља
радити
а
недељни
дан
жељно
очекивати
.
стар
Замфир
легати
да
се
одморити
мало
после
ручак
,
као
што
јесам
тај
одвајкада
научити
.
А
чим
јесам
он
прилегнути
,
цео
кућа
јесам
одмах
овладати
неки
дремеж
и
царствовати
неки
свечан
недељни
тишина
,
јер
,
кад
хаџија
спавати
,
не
смејати
ни
врабац
испод
кров
џивџакати
.
—
у
други
соба
,
одмах
до
соб
Замфиров
,
поређати
се
на
миндерлук
:
домаћица
Ташана
,
Таска
и
тетак
,
Калиопа
и
Уранија
.
подупрети
зид
леђа
,
подавити
нога
и
метнути
рука
на
трбух
,
па
дремати
,
јер
јесам
научити
да
се
тако
приличан
проводити
празник
.
зона
у
соба
до
њихов
.
А
онај
сести
и
шапутати
—
чудити
се
што
она
немати
ники
.
јесам
доћи
ни
Аглајица
,
да
она
испричати
и
рапортирати
сав
што
се
десити
за
последњи
недеља
дан
,
а
јесам
ту
ни
Зујица
,
да
она
разметати
карта
,
ни
богат
баба
Хрисанта
,
да
она
гњавити
причати
она
надугачко
и
нашироко
о
свој
парница
,
о
суд
и
адвокат
.
и
баш
кад
јесам
се
онај
тако
чудити
што
она
немати
ники
,
чути
споља
неки
глас
.
—
Хаџика
,
ете
,
дом
ли
јесам
?
—
питати
непознат
глас
споља
.
—
Дом
јесам
јесам
.
ама
хаџија
,
ете
,
спити
...
—
чути
се
Васкин
глас
.
—
тај
што
,
ако
спити
!
код
њег
’
и
не
искати
,
веће
код
хаџика
...
и
док
се
овај
домишљати
ко
ли
хтети
тај
бити
,
отворити
се
врата
и
тетак
Док
упасти
у
соб
.
да
јесам
други
ко
кроз
сам
сулундар
упасти
међу
она
,
не
бити
он
се
тако
зачудити
као
овај
сада
она
.
—
здраво
ли
јесам
,
живо
ли
јесам
?
—
запитати
она
затварати
леђима
(
и
већ
осталим
)
врата
за
себе
.
(
да
бити
се
,
дабогда
,
тахи
и
уста
душман
запушити
!
...
)
—
здраво
,
ти
како
јесам
,
Дока
?
—
прихватити
она
Ташана
,
па
се
тек
погледати
с
Таска
,
Калиопа
и
Уранија
,
јер
она
сав
доћи
чудно
већ
само
тај
што
јесам
банути
у
кућа
,
а
још
чудан
што
јесам
на
тај
начин
затворити
врата
,
јер
јесам
тај
у
обичај
само
при
прошевина
.
—
сед
јесам
,
Дока
!
—
нудити
јесам
домаћица
.
—
Што
прајети
?
—
питати
она
Док
,
седати
на
миндерлук
према
она
.
—
седити
јесам
!
—
одговарати
оне
кроза
зуб
.
—
Жмијете
,
како
мачак
испод
накладено
куб
...
—
еј
,
Дока
,
Дока
,
ти
јесам
остати
јоште
па
она
!
—
Што
хтети
јесам
чинити
?
К'смет
!
—
велим
Док
.
—
дамно
ти
не
бити
при
ми
...
—
рећи
она
с
неки
висина
Ташана
.
—
ама
,
имати
јесам
,
ете
,
ники
мука
,
—
а
ни
саг
ви
не
бити
доћи
!
—
е
,
што
јесам
имати
?
—
питати
јесам
Ташана
.
—
седити
јесам
на
један
кафа
.
—
Несам
јесам
доћи
за
кафа
,
веће
...
—
Васка
,
морити
!
—
прекинути
јесам
домаћица
.
—
Васкеее
!
—
викнути
Таска
.
Уђе
Васка
и
домаћица
она
рећи
да
испећи
четири
кафа
.
Васка
одмах
усути
кафа
у
филџан
са
зарф
и
унети
и
послужити
она
.
Док
се
искашљивати
и
спремати
да
отпочети
,
сркати
кафа
,
разгледати
по
соба
,
па
најзад
почети
:
—
Дошла
јесам
јесам
,
ете
,
на
један
еглен
...
заради
неки
посао
...
е
што
јесам
стати
туј
при
мен
’
како
шиљбок
ники
?
!
—
обрецнути
се
одједаред
Док
на
измећарка
.
—
Искочи
се
,
дете
,
умети
јесам
ја
да
пити
кафа
и
без
теб
’
!
—
рећи
и
извадити
табакера
,
па
стати
завијати
цигара
.
запалити
јесам
,
стати
пуштати
дим
.
замислити
се
,
а
очевидно
мислити
о
тај
како
бити
да
онако
што
поиздаље
и
што
фин
отпочети
.
—
Што
не
удавате
,
морити
,
Ташана
,
онај
ваш
чуп
?
...
—
Која
чуп
?
—
ете
,
оно
ваш
Зона
?
—
Па
хтети
гу
удавамо
.
—
Па
што
чекати
веће
?
!
Неје
даскалица
,
тај
да
јесам
седити
у
тај
година
.
—
Што
јесам
па
тебе-ти
за
њума
?
—
одбијати
домаћица
.
—
оставити
тији
реч
!
...
—
Што
гу
не
давати
онуј
на
који
јесам
,
ете
,
мерак
?
...
—
мерак
!
—
прекинути
јесам
Ташана
.
—
’
Ајда
,
како
зборити
ти
па
тај
?
!
...
мерак
!
...
зар
дете
хтети
да
имати
мерак
?
!
—
Кој
јесам
јесам
дете
?
—
Па
наш
Зона
...
деца
,
мора
,
неје
ти
ни
срам
!
...
—
какав
деца
?
!
...
деца
,
вика
...
мора
,
ни
у
турцки
време
па
не
имати
деца
,
—
тај
саг
у
српски
,
у
чкоља
,
па
хтети
деца
да
имати
!
...
у
сагашњи
време
деца
,
—
бити
он
!
Зашто
јесам
учити
чкоља
,
и
јазија
,
—
зар
деца
да
јесам
остати
?
!
...
—
ама
,
де
!
—
прекидати
јесам
Калиопа
.
—
Неће
да
зборити
за
тај
.
кад
стигнути
у
теј
година
,
демек
да
јесам
за
давање
и
удавање
,
—
ласно
за
тај
...
Што
казати
:
злато
хтети
се
кујунџија
наћи
!
—
завршити
поносито
тетак
Калиопа
.
—
Па
,
брљивко
један
,
што
ви
ја
зборити
?
!
па
ја
ви
за
кујунџија
,
ете
,
и
зборити
...
—
како
рећи
?
Што
зборити
?
—
прекинути
јесам
домаћица
.
—
за
ко
зборити
?
—
за
Манча
нашога
!
Зашто
гу
не
давати
,
кад
се
деца
,
ете
,
бегендисовати
?
—
погле
гу
,
што
јесам
зборити
жена
брљив
!
—
велим
Ташана
Таска
.
—
Кој
ти
рећи
за
бегендисување
?
—
знати
јесам
цео
ма'ала
,
и
сав
град
,
—
тај
ја
да
не
знати
!
—
одговарати
Док
.
—
морити
,
знати
јесам
све
;
сав
ја
казати
,
морити
,
како
на
кадија
ја
казати
све
!
...
—
Кој
ти
каза
?
—
питати
јесам
тетак
Калиопа
.
—
тај
јесам
јесам
мој
знање
,
кој
ја
јесам
,
демек
,
казаја
,
—
ама
ја
јесам
убаво
знати
...
па
за
тај
,
ете
,
искочити
’
саг
до
ви
,
да
ве
питовати
:
ели
ви
јесам
девојче
за
давање
?
—
Неје
ни
дете
за
давање
!
—
одговарати
оба
тетак
,
и
тетак
Калиопа
и
тетак
Уранија
.
—
морити
,
кој
ве
питати
:
бричи
ли
се
владика
?
ја
јесам
с
домаћица
зборити
!
—
велим
она
Док
преко
раме
,
па
настављати
даље
миран
тон
.
—
тај
ако
искати
прилика
за
ваш
Зона
,
е
,
ја
јесам
имати
један
прилика
...
па
за
тај
и
искочити
’
саг
до
ви
...
момак
јесам
јесам
кротак
,
убав
,
еснаф-човек
,
радити
сас
први
...
—
имати
јесам
,
имати
,
—
прекидати
јесам
једногласно
и
сложно
тетак
Калиопа
и
Уранија
.
Што
ни
требати
ти
па
да
ми
он
казивати
?
...
—
тај
што
...
ако
јесам
,
демек
,
чорбаџика
?
А
зашто
имати
онај
реч
:
девојачки
јесам
врата
сваки
отворити
?
!
—
доцна
јесам
се
присетити
,
Дока
...
А
за
Зона
имати
јесам
велик
прилика
!
—
велим
Уранија
.
—
Кој
јесам
јесам
нашеја
прилика
за
стареји
сестра
њојни
,
тај
хтети
и
саг
ласно
да
наћи
и
за
њума
.
—
од
нашога
Манча
имати
ли
,
дед
,
зборити
јесам
,
поубав
прилика
?
у
сав
град
имати
ли
помомак
од
њег
’
?
!
имати
јесам
дућан
,
ем
как'в
дућан
,
узеја
јесам
саг
под
ћирија
и
онај
до
њег
’
што
јесам
дућан
,
па
направија
ода
два
један
голем
...
имати
јесам
занајат
,
златан
рука
:
при
владика
искакати
у
пол
дан
,
у
пол
ноћ
—
тол'ко
јесам
имати
чес
’
у
варош
...
имати
јесам
,
бре
,
и
каса
за
пар
и
еспап
,
како
један
трговац
,
а
не
кут
пар
по
авлија
и
по
таван
,
како
,
ете
,
мачак
што
јесам
кут
...
стати
први
кујунџија
од
Београд
до
Пећ
и
до
Приздрен
!
...
морити
,
па
и
да
јесам
нем
пар
,
што
јесам
па
за
тај
?
!
кад
се
деца
миловати
—
што
ти
требати
пар
?
!
Знајеш
што
се
зборити
у
онуја
песна
:
ако
пар
немаме
,
Ока
и
пол
севдах
имам
.
младиња
јесам
бре
,
лепотиња
јесам
,
и
он
и
она
,
—
сто
ока
севдах
хтети
имати
!
...
е
,
што
искати
више
?
!
...
Неје
спроти
трговачки
и
чорбаџиски
кућа
...
—
умешати
се
тетак
Таска
,
који
се
досад
доста
резервисати
држати
и
пустити
онај
други
два
тетак
да
говорити
,
а
она
задржати
за
себе
као
неки
завршан
реч
,
па
сада
почети
достојанствен
тон
,
а
и
не
гледати
на
Док
,
већ
гледати
кроз
прозор
у
авлија
.
—
Чиновник
,
ете
,
искати
чиновнички
,
офицер
офицерски
прилика
;
еснаф
спроти
еснаф
а
трговац
спроти
трговац
искати
прилика
,
демек
;
—
тај
јесам
јесам
ред
у
овај
свет
!
—
завршити
отсечно
и
одлучно
тетак
Таска
,
па
се
окренути
још
више
од
тетак
Дока
.
—
морити
,
разбирати
јесам
ја
,
Таска
,
твој
зборење
!
—
велим
она
Док
,
а
пребацити
нога
преко
нога
,
па
бећарски
пуштати
густ
дим
,
—
разбирати
јесам
,
убаво
разбирати
.
Теб'-ти
кеф
и
мило
и
наводаџија
јесам
за
онај
зевзек
чорбаџи-Јордановог
,
онај
Манулаћ
...
за
њег
’
ти
мило
...
—
е
мило
ја
,
де
!
Што
ке
ја
чинити
?
—
кад
ти
мило
за
њег
’
,
а
ти
се
таг
сам
удадни
за
њег
’
:
удовица
јесам
...
А
што
па
тај
тол'ко
смићеш
?
—
е
,
ја
јесам
јесам
тетак
на
Зона
!
—
велим
Таска
.
—
ја
па
тетак
на
Ман
!
—
одговарати
Док
.
—
Мен
’
ја
кеф
за
Манулаћ
,
—
велим
Таска
.
—
Мен
’
па
за
Ман
!
—
велим
она
Док
,
па
се
окренути
осталима
.
—
Аман
,
жена
,
тако
ви
Велик-дан
не
зацрнеја
,
бивати
ли
Зона
за
Манулаћ
—
прилика
ли
јесам
?
!
—
за
Ман
не
бивати
!
—
велим
Таска
.
—
е
,
зашто
да
не
бивати
?
—
Хехе
!
—
осмехнути
се
презриво
Таска
:
—
„
Гаки
немати
,
—
свирка
сака
!
”
—
е
,
дати
гу
,
подавати
гу
за
неприлика
,
за
Манулаћ
тај
,
—
планути
Док
.
—
ама
послен
да
ви
не
бидне
криво
,
кад
,
ете
,
стати
да
„
праћати
шефтелија
”
по
други
...
—
Што
рећи
,
несрећа
никакав
?
—
планути
Таска
и
онај
други
два
.
—
Неје
ти
ни
срам
:
еснафски
жена
,
па
погле
како
јесам
зборити
!
Кој
да
праћати
шевтелија
—
зар
чорбаџиски
керка
?
!
на
који
да
праћати
?
—
Па
,
—
почети
заједљиво
Док
,
—
саг
хтети
да
праћати
на
бимбашија
и
миралај
зашто
ги
велик
немати
,
—
ама
хтети
да
праћати
на
рисјанин
,
—
а
брука
и
тај
...
—
зар
чорбаџика
?
...
—
Лелее
,
—
осмехнути
се
Док
,
—
малко
ли
ги
знати
?
!
...
е
,
што
јесам
бити
она
Сика
,
турити
у
песна
?
за
ко
се
појести
у
онуј
песна
,
у
онуј
рисјанску
срамота
наш
?
за
ко
се
појести
:
за
еснафски
,
ели
за
чорбаџиски
Сика
:
Зашто
,
Сика
,
зашто
под
чадар
да
ићи
?
—
ако
,
дада
,
ако
,
миралај
ја
звати
миралај
ја
звати
,
на
татли
баклава
.
—
о
господа
!
-
крстити
се
тетак
Уранија
и
тетак
Калиопа
од
чудо
што
она
снаћи
.
—
Што
јесам
бити
,
који
јесам
бити
,
ете
,
тај
Сика
,
у
песна
турити
?
—
зборити
јесам
,
несрећа
грчки
!
—
развикати
се
Док
,
па
завршити
:
—
А
тај
,
Ташана
,
подавати
јесам
дете
за
онај
Манулаћ
,
брати
хтети
да
имати
убав
унук
...
шебек
хтети
имати
,
а
унук
јок
!
—
рећи
и
љутит
залупити
врата
за
себе
и
оставити
она
запрепастити
.
само
јесам
се
крстити
и
викати
:
—
о
,
Божа
,
о
,
господити
!
Лелее
!
Што
се
напрајити
џумбус
и
резил'к
!
толики
ларма
пробудити
јесам
,
наравно
,
и
стар
хаџи-Замфира
.
морати
се
и
он
умешати
и
једва
се
разабрати
,
онако
бунован
,
и
сазнати
у
шта
јесам
ствар
тек
онда
кад
јесам
испраћати
Док
.
—
е
,
лошо
ли
јесам
зборити
?
—
бранити
се
Док
.
—
Што
да
неје
прилика
,
кад
јесам
,
ете
,
један
вера
...
стар
Замфир
јесам
умиривати
,
и
сав
бити
се
мирно
свршити
,
да
Док
јесам
дирнути
у
сталеж
.
—
Вик
,
чорбаџиски
кућа
,
чорбаџиски
керка
!
е
веће
немати
!
и
чорбаџиски
неје
до
век
...
—
е
,
доста
де
!
-
велим
она
озбиљно
чорбаџи-Замфир
.
Дошла
јесам
,
наводаџисати
јесам
,
ништо
неје
бити
,
—
е
,
саг
се
вртати
...
сас
зор
не
бивати
!
...
—
е
,
зашто
да
неје
Манча
прилика
?
!
...
зар
што
јесам
чорбаџиски
?
—
е
де
!
дебарски
неје
овај
,
тај
да
се
отимати
девојка
...
—
морити
,
и
ваш
се
знати
!
—
планути
Док
.
—
дед
како
ти
се
викати
,
како
се
презивати
?
—
коритар
,
а
његов
па
татко
,
како
он
зваоше
у
чаршија
?
Врти-ваган
...
тај
саг
:
„
ја
јесам
чорбаџиски
”
!
...
—
е
,
доста
велик
!
—
рећи
Замфир
и
дигнути
обрва
.
—
А
што
па
?
ако
не
узнети
из
ваш
кућа
—
хтети
остати
неженет
?
морити
,
за
тај
ласно
.
„
Имаш
јесам
грбина
,
самарица
доста
”
;
тај
и
за
Ман
и
женење
његов
ласно
...
—
Мог
,
ама
спроти
себ
’
прилика
.
—
запамтити
,
хаџија
:
„
свет
јесам
овај
као
какав
мердивен
,
—
један
се
качити
,
а
други
па
слазити
“
,
тај
и
с
ви
чорбаџија
таки
јесам
јесам
.
зар
мало
ли
ги
имати
од
ваш
што
јесам
беоше
први
трговац
—
а
саг
,
звонара
и
клисара
,
па
пасти
прангија
кад
славити
Пантелејска
црква
...
мора
,
ти
слизаш
низ
мердивен
,
а
мој
Манча
се
топрв
качити
...
—
Бре-бре-бре
!
„
видети
се
кутак
у
чашире
,
па
се
фатити
у
оро
”
—
велим
она
чорбаџи-Замфир
,
сав
зелен
од
љутина
.
—
тај
и
твој
Манча
...
—
Кој
јесам
„
кутак
”
,
несрећа
чорбаџиски
?
!
цикнути
Док
.
—
Знајеш
ли
,
бре
,
ако
дофатити
саг
овај
нал'не
(
и
показати
он
силан
налуна
пред
врата
)
,
сав
хтети
ти
ги
фрљити
и
обити
о
глава
...
Ћу
тај
бомбардирати
по
тај
глава
како
Срба
Митад-пашину
табија
на
Виник
!
Несрећо
вртиваганска
и
коритарски
!
...
—
у
кућа
јесам
ја
,
што
да
ти
прајети
?
—
велим
уздржавати
се
домаћин
,
а
сав
блед
од
љутина
.
—
морити
,
и
насред
чаршија
,
и
туј
хтети
се
тепати
и
с
теб
’
и
сас
зет
ти
,
онај
шебек
за
Манулаћ
,
за
онај
реч
„
кутак
у
чашире
”
!
—
раздерати
се
Док
и
отићи
љутит
,
и
оставити
запрепашћен
чорбаџи-Замфира
,
који
се
само
крстити
леви
рука
и
говорити
:
„
о
,
бог
да
чувати
!
...
о
,
господити
Божа
!
”
глава
десети
у
овај
приповетка
овај
јесам
први
и
једини
дијалог
двоје
заљубљен
.
дијалог
јесам
нимало
пикантан
,
чак
ни
интересантан
;
а
тај
јесам
просто
стога
што
јесам
тамо
,
у
тај
свет
,
срамота
да
се
мушки
и
женски
и
погледати
,
акамоли
разговарати
.
(
А
и
да
јесам
тако
,
опет
бити
дијалог
бити
врло
обичан
,
јер
у
такав
прилика
заљубити
обично
не
знати
шта
да
разговарати
,
или
разговарати
којешта
)
.
сутрадан
,
у
понедеоник
,
кад
се
на
сефте
и
на
сефтеџија
много
полагати
,
банути
у
Манин
дућан
ники
други
него
баш
сам
глава
тетка-Дока
.
Дошла
јесам
да
он
казати
сав
шта
јесам
и
како
јесам
бити
,
и
пошто
се
сав
рђаво
свршити
,
да
он
,
наравно
,
и
утешити
.
Ман
јесам
сав
онај
у
субота
већ
бити
смести
с
ум
,
и
јесам
моћи
ништа
ни
слутити
,
и
зато
он
јесам
овај
сад
све
нов
и
изненадно
бити
.
бити
јесам
као
гром
поразити
чути
све
до
ситница
како
јесам
ствар
тећи
и
како
се
развијати
.
бити
јесам
утући
и
неутешан
.
тетак
Док
он
јесам
најпре
изгрдити
,
а
после
тешити
утешан
реч
:
да
се
не
бринути
,
да
не
очајавати
,
а
нарочито
неки
он
јесам
ни
најмање
криво
што
јесам
она
тако
проћи
,
јер
она
,
вала
,
ни
она
јесам
остати
дужна
.
—
Ич
да
се
не
љутити
,
—
велим
он
Док
,
—
ич
да
неси
жалан
!
ако
,
што
ти
не
дати
девојче
!
...
тај
што
па
да
ти
јесам
за
тај
?
„
и
без
петао
моћи
да
се
осамне
”
,
тај
и
тај
да
се
оженити
и
без
њин
Зона
!
...
морити
,
„
док
јесам
имати
грбина
,
хтети
наћи
ласно
и
самарица
”
!
ласно
хтети
наћи
,
—
ем
не
један
,
велик
кол'ко
искати
девојчики
!
ама
,
жал
да
ти
неје
,
криво
да
ти
неје
!
...
Несам
јесам
остати
постидан
!
...
ама
ги
и
ја
,
брати
,
убав
каза
!
...
Знајеш
ли
,
Манча
,
да
ти
хтети
више
да
погледнути
зарада
онија
мој
речови
—
кол'ко
ги
убав
каза
!
...
морити
,
твој
„
живо-здраво
”
хтети
примити
више
!
...
—
велим
он
задовољно
тетка-Дока
одлазити
.
—
морити
,
саг
да
ги
искати
и
онај
њин
дрт
тетка-Таску
,
да
се
с
њума
оженити
,
па
и
тај
ти
не
бити
дати
,
—
тол'ко
стати
,
ете
,
душман
саг
!
...
тако
јесам
говорити
задовољан
тетак
Док
.
али
јесам
тај
,
наравно
,
слаб
утеха
бити
за
Манча
.
цео
дан
бити
јесам
као
убити
:
ни
посати
,
ни
пазар
,
ни
разговор
,
—
ништа
он
се
сав
тај
јесам
милити
.
Речи
тетка-Докине
он
једнако
брујити
у
уш
и
распаљен
машта
он
живо
претстављати
тај
сцена
између
Дока
и
Замфиров
.
Страшна
он
јесам
бити
и
сам
тај
помисао
да
јесам
Зона
сав
тај
морал
чути
и
видети
,
а
још
он
страшан
бити
помисао
:
шта
јесам
сав
морал
претрпети
Зона
после
сав
тај
од
свој
у
кућа
!
...
зато
јесам
имати
мир
,
него
јесам
одмах
сутрадан
потражити
и
наћи
измећарка
Васка
и
распитати
се
и
сазнати
сав
шта
јесам
и
како
јесам
после
одлазак
Докин
бити
.
од
Васка
јесам
дознати
да
јесам
Зона
грдно
много
пропатити
због
тај
од
свити
,
а
највише
од
отац
,
који
дотле
јесам
ништа
знати
,
и
ко
јесам
тек
сада
све
казати
,
и
потужити
он
се
како
се
одавна
носити
са
Зона
.
и
сад
јесам
сав
сложно
:
тетак
Таска
слаткоречивост
,
мајка
проклетство
,
отац
страшан
претња
,
а
сав
тетак
,
стрина
и
ујна
дугачак
придика
и
клевета
,
сложно
салетети
Зона
;
и
који
чудо
онда
ако
јесам
Зона
подлегнути
,
попустити
и
постати
други
—
постати
опет
она
старати
,
поносит
,
уображен
,
хладан
,
чорбаџиски
Зона
!
...
.
Васка
јесам
истина
казати
.
по
одлазак
тетка-Доке
настати
јесам
код
Замфиров
прав
лом
.
зона
јесам
из
побочан
соб
сав
чути
,
а
онај
сцена
између
Дока
и
Замфир
и
чути
и
видети
.
и
чим
јесам
Док
отићи
,
стар
Замфир
планути
,
силно
планути
господарски
гнев
на
свој
мезимица
Зона
,
као
никад
дотле
у
живот
.
онај
пљусак
од
грдња
што
јесам
Док
сручити
на
он
тако
он
јесам
раздремати
и
расанити
после
спавање
,
да
јесам
ни
тражити
измећарка
,
да
он
по
обичај
полити
вод
,
како
јесам
тај
редовно
четрдесет
година
радио
.
помислити
јесам
да
јесам
сав
тај
,
тај
Докин
посета
и
прошевина
,
удесити
са
Зонин
знање
и
пристанак
,
и
зато
јесам
планути
на
Зона
,
силно
планути
,
и
бити
љут
као
никад
у
живот
.
—
тај
ли
јесам
твој
чкоља
и
твој
знање
?
!
...
тај
ли
тај
учити
даскалица
у
чкоља
?
!
—
загрмети
Замфир
на
мезимица
свој
тако
громогласно
,
да
из
комшилук
радознао
женска
полетети
на
зид
да
чути
шта
јесам
,
али
кад
разабрати
да
јесам
чорбаџија
силно
нешто
љут
,
разбегнути
се
са
страх
у
одаја
свој
.
—
Шесет
и
један
„
месница
”
прекараја
јесам
у
мој
век
,
чути
ли
,
кутак
ниједан
,
—
грмити
стар
Замфир
,
—
и
јоште
ја
ники
ни
у
турцки
ни
саг
у
српски
време
таки
не
орезилити
,
ни
ја
један
кутак
толко
уапити
,
како
саг
овај
ороспија
...
ти
ли
гу
казати
и
пратити
гу
овам
при
ми
,
у
дом
ја
?
!
убаво
ја
обелити
образ
!
Хаџи-Замфирска
Зона
се
фаћати
у
оро
...
искати
да
се
ородити
сас
луда
Док
,
Док
да
вика
:
тетка
!
—
Па
брати
да
јесам
трговац
ники
...
—
додавати
тетак
Таска
и
потпиривати
гнев
.
—
Предузимач
,
ели
лиферант
...
велик
коцкарин
...
фукара
...
метнути
јесам
краставица
и
пол
лепиња
под
мишка
,
—
тај
он
ручак
у
дућан
...
А
и
дућан
па
што
он
јесам
!
...
какав
он
јесам
?
...
Дућан
он
кол'ко
сарафски
чифутски
сандук
...
па
,
ако
што
јесам
сиротиња
—
ама
,
брати
да
јесам
момак
кротак
!
...
Веће
—
џимпир
,
коцкарин
,
комарџија
,
ловџија
и
бињеџија
и
џамбасин
;
скитати
се
поваздан-дан
с
пушак
по
лојзе
—
како
пољак
ели
пударин
;
а
по
сав
ноћ
он
свирити
Циганин
и
играти
ченгија
,
а
он
јесам
пити
како
дервиш
и
арчити
јесам
ма'л
сас
онај
несрећа
!
...
турити
јесам
нож
у
сто
,
ели
фрљати
туфек
—
како
Дебрелија
...
у
сваки
ма'алу
имати
јесам
по
један
,
на
који
јесам
фрљија
мерак
...
—
Доста
де
!
—
прекинути
јесам
Замфир
,
али
тетка-Таска
ипак
настављати
.
—
...
онај
он
требати
за
кеф
,
а
овај
наш
па
за
пар
...
и
што
искати
да
јесам
улегнути
у
чорбаџиски
,
потакав
фамилија
...
—
е
,
доста
саг
,
Таска
!
...
—
пресећи
јесам
домаћин
.
—
е
,
бивати
ли
тај
од
еснаф-човека
?
ред
ли
јесам
?
—
настављати
тетка-Таска
.
—
и
Зона
,
и
Калина
,
и
други
ники
!
...
па
бивати
ли
,
мајка
?
!
...
А
убаво
јесам
рећи
наш
,
ете
,
Божин
дунгерин
:
„
два
лубеница
,
рећи
,
под
една
мишка
—
не
се
носат
!
”
—
ама
како
започети
,
—
велим
Замфир
—
хтети
ниједан
понети
!
ја
пасти
у
турцки
време
па
сургунисувашем
,
тај
саг
...
—
е
,
тај
да
учинити
!
—
дражити
он
тетка-Таска
.
—
у
сургунл'к
!
...
нек
’
знати
и
запантити
,
кутак
,
што
јесам
чорбаџински
кућа
...
—
овај
да
запантити
!
—
грмнути
хаџи-Замфир
одлучно
Зона
.
—
Сал
јоште
једанпут
да
чути
ники
лошотију
за
теб
’
,
—
из
кућа
тај
не
пуштати
...
туј
хтети
ти
закопати
!
Чаршију
и
бео
свет
велик
хтети
да
видити
!
како
она
кумрија
—
рећи
и
показати
на
један
што
јесам
у
кафез
—
велик
бео
свет
хтети
да
видити
!
...
’
Оће
да
ти
заб'рави
и
сокак
,
и
махати
,
и
град
;
—
и
ники
хтети
ни
да
знати
да
јесам
хаџи-Замфир
имати
на
дом
девојка
!
...
разабрати
ли
,
морити
?
...
—
разбрати
’
!
...
—
рећи
оборен
очи
и
дрхтати
Зона
.
као
и
сваки
човек
,
и
Ман
јесам
имати
непријатељ
,
који
јесам
једва
дочекати
да
он
узети
на
решето
.
иако
стар
Замфир
не
само
да
ни
реч
јесам
ники
прословити
о
тај
немио
сцена
,
што
јесам
чак
строго
забранити
да
се
ико
ван
кућа
и
речца
један
рећи
,
ипак
јесам
никако
,
ама
баш
никако
моћи
тај
остати
тајна
,
већ
и
због
сам
тај
што
се
тај
доиста
десити
,
а
још
више
због
тај
што
се
тај
,
нађавола
,
десити
у
присуство
пет
жена
(
рачунати
ту
и
Док
)
,
од
који
јесам
два
—
Таска
и
Док
—
бити
савршен
и
,
по
тај
,
и
страшан
за
распростирање
узнемирујући
(
и
истинит
и
лажан
)
глас
него
неки
лист
који
се
растурати
у
десет
хиљада
примерак
!
...
.
зато
се
брзина
муња
распрострети
прича
о
тај
догађај
.
и
главно
и
детаљно
знати
се
врло
добро
,
јер
Таска
јесам
свако
тачно
причати
шта
јесам
она
казати
Дока
,
а
Док
,
опет
,
шта
јесам
сав
она
казати
и
Таска
и
Замфир
.
и
по
махала
и
у
чаршија
се
неколико
дан
само
о
тока
говорити
.
А
да
јесам
причати
углавноме
порасти
у
обим
и
детаљ
она
се
умножити
,
—
јесам
нужно
ваљада
ни
спомињати
.
Чак
и
онај
два
пословица
,
који
јесам
већ
давно
бити
заборавити
,
сад
јесам
оживети
,
употребљавати
се
и
почети
опет
циркулирати
.
Шта
јесам
само
досетка
на
рачун
Ман
пасти
,
наравно
,
већина
у
његов
отсуство
,
па
чак
и
поиздаљи
наговештавање
у
његов
присуство
;
тако
да
јесам
један
такав
досетљивац
сутрадан
ићи
с
отечен
образ
,
и
на
питање
:
шта
он
јесам
,
тужити
се
да
од
кутњак
сав
ноћ
јесам
моћи
ока
склопити
.
за
Ман
јесам
тај
стање
врло
несносно
бити
.
једнако
јесам
мислити
и
размишљати
о
тај
,
и
учинити
он
се
ствар
без
излаз
.
проклињати
јесам
и
онај
час
кад
јесам
слудовати
и
признати
тетка-Доки
јад
свој
.
и
тек
кад
он
јесам
она
опет
доћи
и
понудити
он
се
да
поправити
цео
ствар
,
—
тада
се
тек
још
више
уплашити
и
решити
се
да
јесам
покушати
још
један
,
и
тај
последњи
,
корак
,
да
се
,
тај
јесам
,
јесам
он
састати
са
Зона
,
да
јесам
зауставити
,
ословити
,
да
јесам
упитати
он
јесам
последњи
пут
...
ако
ништа
друго
,
а
оно
бар
да
скинути
са
себе
одговорност
,
да
загладити
онај
немио
догађај
,
да
доказати
да
он
јесам
ништа
тај
јесам
крив
,
него
она
тетак
Док
,
па
неки
се
одбити
на
њен
лудост
...
али
састати
се
и
разговарати
бити
јесам
тешко
у
онај
време
код
тај
свет
,
који
јесам
на
тротоарски
шетња
,
парк
,
концерт
,
певачки
друштво
и
школа
играње
,
-—
уопште
дакле
на
сав
тај
ствар
где
се
млад
свет
моћи
састати
и
измењати
поглед
и
мисао
—
имати
свој
нарочит
и
чудноват
мисао
и
—
како
бити
неки
поборник
еманципација
женскиња
рећи
—
застарети
и
назадњачки
поглед
.
уз
женски
,
док
јесам
девојка
,
обично
јесам
увек
или
мајка
или
тетак
и
стрина
;
а
кад
се
удати
,
онда
опет
свекрва
,
јетрва
и
заова
,
тако
да
никад
јесам
сам
;
а
и
не
бити
умести
сам
да
ићи
и
да
се
наћи
,
баш
и
да
она
се
да
слобода
,
исто
као
ни
канаринка
кад
бити
јесам
пустити
из
кавез
.
једино
кроз
капиџик
у
комшиски
авлија
или
преко
сокак
што
јесам
умести
и
смести
сам
поћи
.
зато
и
јесам
бити
лако
манути
;
и
проћи
јесам
повише
време
док
јесам
моћи
срести
и
ословити
и
реч-две
насамо
разговорити
с
она
.
али
шта
не
моћи
чврст
воља
и
одлучан
намера
?
!
и
Ман
јесам
вребати
и
најпосле
успети
.
један
дан
у
први
сумрак
,
баш
кад
се
умотати
у
бунда
,
пошивен
зелен
атлас
,
враћати
Зона
преко
сокак
од
сестра
Костадинка
,
који
јесам
у
други
сокак
становати
,
искрснути
Ман
из
мрак
и
стати
пред
она
.
Васка
се
измакнути
уплашено
устрану
.
—
Лела
,
Васка
,
пазити
јесам
!
—
шанути
Зона
и
стати
сав
уздрхтао
и
плашљиво
се
освртати
да
јесам
ко
не
видити
.
Срећом
,
ники
не
пролазити
улица
,
јер
већ
бити
време
кад
грађанин
спуштати
по
кућа
чивија
на
порта
,
и
сав
укућанин
већ
давно
јесам
код
кућа
.
и
ники
по
улица
не
бити
,
само
што
ноћни
стражар
далеко
тамо
у
мрак
што
се
видити
и
чути
се
како
се
нешто
разговарати
с
хаџи-Јордановим
мачак
,
који
се
полако
шетати
по
ћерамида
висок
зид
.
—
Што
ти
требати
!
—
прошаптати
Зона
тихо
и
плашљиво
.
Васка
јесам
разумети
.
Измаче
се
још
мало
и
стати
стражарити
и
пазити
.
—
Зона
!
—
ословити
јесам
Ман
и
искашљати
се
тихо
.
—
Што
искати
?
—
шанути
Зона
,
па
се
и
она
тихо
искашљати
.
обојити
стати
тако
,
па
стајати
три
корак
далеко
један
од
други
;
обојити
оборити
глава
и
гледе
предати
се
.
—
Зона
,
на
један
реч
...
—
Пушти
ја
!
—
велим
он
уплашено
Зона
и
окретати
се
на
сав
страна
.
—
ти
не
слушати
,
ете
,
онај
будала
,
онај
Док
.
(
тетак
ја
се
падати
,
ама
јесам
лудо
!
...
)
не
слушати
гу
што
јесам
јесам
там
при
ви
зборити
!
ники
гу
неје
пратија
сам
јесам
,
брљив
,
отићи
при
ви
!
...
—
хе
,
лагати
јесам
што
јесам
зборити
?
не
ли
?
—
Неје
,
ете
,
лагати
,
ама
...
ете
,
неје
требати
да
зборити
!
...
—
е
,
што
ја
казивати
...
што
ја
требати
тај
?
...
—
Зона
—
рећи
Ман
и
притегнути
пас
око
себе
.
—
ја
сан
немати
...
ја
за
вече
не
знати
...
—
Лела
!
—
рећи
мало
подругљиво
зов
.
—
ја
вино
точити
,
вино
не
пити
;
песна
искати
,
песна
не
слушати
,
а
све
зарадити
ти
,
Зона
!
...
у
лов
ићи
,
пушак
не
испалити
!
Ништо
не
знати
за
себе
,
а
све
зарадити
ти
!
...
ја
јесам
ићи
,
па
...
како
онај
говеда
када
се
,
ете
,
напасти
од
травка
зановет
...
брљив
стадо
’
,
Зона
!
—
хе
!
...
Ман
ућутати
.
настати
мали
пауза
.
Ман
се
махати
табакера
и
стати
правити
цигара
.
—
Пушти
ја
!
—
отимати
се
Зона
.
—
остати
јоште
малко
!
—
заустављати
јесам
Ман
.
—
Вардај
,
Васка
!
...
од
татко
ја
остати
кућа
и
лојзе
и
њива
...
а
ја
јесам
и
јесам
јоште
купити
и
спечалити
.
знати
јесам
;
занајат
,
еснаф
човек
јесам
...
—
знати
...
—
имати
јесам
дућан
.
—
знати
,
де
.
—
и
муштерија
имати
сијасвет
...
—
Добра
,
де
!
—
Кућа
ја
пун
...
—
е
што
ја
зборити
саг
па
тај
?
...
—
Несам
сирома
’
...
моћи
да
јесам
имати
жена
...
моћи
да
јесам
’
ран
пол
тест
жена
—
тол'ко
јесам
убав
пазар
имати
!
...
—
Стана
потурњак
,
па
јесам
узни
и
цео
тест
...
—
да
не
да
господ
...
ја
јесам
један
сал
искати
...
—
Па
пун
ги
у
ма'але
...
—
Пуна
,
ама
за
мен
’
сал
један
што
јесам
...
—
Пушти
ја
,
да
јесам
ићи
!
рећи
Зона
и
измакнути
се
,
а
Ман
јесам
задржавати
и
велим
она
:
—
код
мен
’
хтети
да
живовати
како
наш
жена
што
јесам
живовати
при
мужије
...
ни
сас
цвет
хтети
ти
ударити
!
...
—
хм
!
—
’
Оћу
да
ти
пазити
...
да
ти
лацкати
...
да
ти
слушати
...
као
пашиница
хтети
ти
накитити
и
нађиздити
!
...
Сал
за
теб
’
хтети
радити
кујунџилак
...
момак
и
чирак
ја
—
они
неки
јесам
радити
за
муштерија
,
а
ја
хтети
сал
’
за
теб
’
,
Зона
,
да
ковати
срма
и
сребро
и
злато
,
—
теб
’
да
накитити
!
да
ти
нагиздити
,
тај
да
се
сјајати
и
светлити
како
у
црква
свет
богородица
Тројеручица
!
...
за
теб
’
хтети
сал
да
радити
од
јутро
до
мрак
—
што
ја
требати
пазар
и
муштерија
!
...
—
А
што
хтети
да
ручати
,
кад
јесам
не
пазарити
?
!
—
прекинути
он
заједљиво
Зона
.
—
не
слушати
душман
мој
по
ма'але
...
Несам
такав
,
Зона
,
како
казивати
...
Ћу
ти
слушати
;
кад
ја
рећи
:
остати
јесам
,
хтети
јесам
остати
,
кад
ја
па
рећи
:
ићи
јесам
,
ја
хтети
јесам
ићи
...
—
е
па
,
ете
,
казивати
тај
саг
:
ићи
јесам
,
пуштити
ја
!
—
рећи
Зона
и
измакнути
корак-два
.
—
остати
јоште
малко
!
—
рећи
и
прићи
један
корак
.
—
е
,
што
искати
?
—
запитати
он
зловољно
и
нестрпљиво
Зона
.
—
татко
и
мајка
тај
не
бегендисовати
ја
—
тај
јесам
знати
убаво
.
за
тај
ти
не
питовати
,
веће
за
други
...
—
рећи
Ман
,
па
стати
.
—
е
...
Васка
...
лагати
ли
јесам
,
кад
ја
јесам
,
ете
,
абер
доносити
,
и
зборити
,
ете
...
„
поздравити
ти
се
Зона
”
?
...
—
тај
јесам
јесам
њојни
знање
...
Што
ја
питовати
?
Мог
да
се
посмешити
,
а
требати
да
рећи
:
„
поздравити
ти
се
Калина
”
.
—
е
,
што
па
Калина
?
—
Зашто
ти
јесам
прилика
...
—
Што
ја
ти
па
зборити
саг
туј
за
Калина
?
!
Калина
хтети
јесам
дочекати
свој
срећа
...
А
ја
јесам
па
искати
и
тражити
мој
...
Неје
писати
за
мен
’
и
за
Калина
...
—
Па
јесам
прочетеја
што
јесам
писан
?
...
—
А
ја
јесам
...
—
велим
збуњен
Ман
—
ете
...
искати
...
ако
јесам
,
демек
,
к'смет
...
из
ваш
кућа
...
—
Хе-хе
!
—
осмехнути
се
Зона
.
—
таки
ко
хтети
саг
бидне
тај
!
...
Васка
ни
се
удав
...
Бија
гу
веће
и
„
голем
нишан
”
...
за
Васка
неје
реч
...
имати
јоште
за
удавање
из
туј
кућа
...
зона
,
мора
,
—
рећи
дршћући
глас
и
испрекидано
Ман
.
—
ја
јесам
знати
све
...
Теб'-те
стра
’
од
татко
...
стареји
твој
,
ете
,
не
давати
ти
...
ама
,
ласно
за
тај
!
ни
татко
ја
Ђорђија
неје
се
оженија
сас
алал
,
демек
,
ода
нанин
стареји
,
веће
сас
зор
;
уграбија
,
демек
,
што
јесам
милуваше
...
и
ја
хтети
таки
напрајити
...
сал
ако
ти
искати
,
—
ласно
за
сав
!
ја
јесам
имати
голем
роднина
...
Ћу
тај
одвести
у
кућа
роднински
;
седити
јесам
тамо
сас
сваки
чес
’
до
венчање
...
од
ко
ти
стра
’
?
Кој
ти
што
моћи
!
?
ја
јесам
имати
сијасвет
кардаш
и
побратим
;
хтети
изгинути
,
—
а
теб'-те
хтети
давати
!
...
—
јок
!
—
Зашто
?
—
Несмо
прилика
...
—
А
тај
,
имати
јесам
прилика
?
—
имати
јесам
...
—
велим
Зона
зловољно
.
—
Која
?
—
Малко
ли
ги
јесам
,
—
велим
кокетан
и
поносит
Зона
,
—
тај
да
ги
пантити
...
—
и
Манулаћ
?
—
Кој
знати
...
—
е
сал
Манулаћевица
хтети
да
биднеш
!
—
Бре-бре
!
—
Зона
!
—
рећи
Ман
молећив
глас
.
—
оставити
ја
!
—
е
,
што
јесам
ја
таг
лагати
и
абер
праћати
?
...
Васка
што
јесам
доносити
абер
од
теб
’
до
мен
’
?
...
—
морити
,
—
рећи
досадно
Зона
,
—
Васка
моћи
да
јесам
зборити
што
јесам
миловати
,
—
дојити
себе
јесам
њојни
знање
...
—
Тол'ко
?
—
Тол'ко
се
зборити
...
—
рећи
хладно
Зона
и
окренути
он
леђа
.
—
е
,
кучка
чорбаџиски
—
јекнути
од
срце
увређен
Ман
,
—
таг
хтети
скорити
да
чути
и
за
мој
знање
!
...
Ће
ја
неки
убаво
запантити
и
платити
ја
за
онај
татко
тај
реч
„
кутак
у
чашире
”
!
...
—
Ухухуху
!
—
прснути
у
глуп
смех
измећарка
на
овај
последњи
реч
.
—
Лела
,
тугооо
!
„
Куче
у
чашире
”
,
каки
он
јесам
па
тај
?
—
смејати
се
једнако
Васка
и
смех
тај
прећи
и
на
Зона
.
—
ихаха
!
—
засмејати
се
зов
и
зовнути
Васка
измећарка
,
па
отићи
оба
смејати
се
,
а
оставити
Ман
,
који
,
сав
облити
по
чела
грашка
зној
,
једнако
гледати
за
она
.
и
кад
ући
и
замандалити
висок
капија
,
још
се
из
чорбаџиски
авлија
чути
кикот
и
смех
,
и
слушати
он
Ман
,
који
јесам
,
као
скаменити
,
још
једнако
стојати
на
исти
место
,
утући
и
несрећан
као
из
рај
изгнати
Адам
што
јесам
погружити
стојати
пред
затворен
еденски
врата
...
глава
једанаести
у
она
јесам
неки
страшан
и
луд
привиђење
и
сан
,
што
јесам
бити
природан
последица
испричан
у
прошли
глава
,
а
што
хтети
опет
исто
тако
(
унеколико
,
наравно
)
бити
узрок
онај
што
хтети
се
испричати
у
идући
глава
.
кад
јесам
доћи
кућа
,
бити
јесам
Ман
као
у
грозница
.
у
груди
он
беснети
бура
,
а
у
глава
ројити
се
силан
мисао
и
слика
.
претурати
се
један
преко
други
,
а
глава
да
прснути
.
ни
тумарање
по
улица
,
ни
покушати
да
се
разгалити
у
весео
друштво
и
да
заборавити
немио
вечерашњи
догађај
,
да
свирка
и
игра
заглушити
бура
који
он
јесам
беснети
у
груди
—
сав
он
тај
јесам
помоћи
!
зато
јесам
и
доћи
кући
раније
него
што
обично
субота
долазити
,
јер
се
надати
да
хтети
бар
ту
,
у
стар
и
скровит
и
миран
сав
гнезданцу
,
моћ
одахнути
мало
и
утешити
се
;
да
хтети
он
кућни
ноћни
тишина
и
благ
санак
бити
мелем
овај
нов
рана
његов
...
бацити
се
онако
обући
на
дуг
миндерлук
,
што
се
пружати
уз
читав
један
страна
простран
гостински
соб
.
бити
јесам
субота
.
кандило
јесам
горети
пред
икона
богородица
,
који
јесам
Ман
сав
окитити
и
покрити
сребро
,
и
благ
полусветлост
падати
на
измучен
лице
Манин
.
и
годити
он
тај
свечан
и
побожан
ноћни
тишина
суботски
ноћ
и
полутама
и
светлост
од
кандило
,
који
јесам
на
мах
час
тињати
час
планути
,
па
се
светлост
и
тама
потискивати
сваки
час
по
шарен
ћилим
на
под
...
мислити
јесам
о
Зона
и
о
вечерашњи
састанак
и
разговор
,
о
Манулаћ
,
о
прошевина
,
о
свадба
њихов
и
о
живот
њихов
после
свадба
,
па
се
тргнути
уплашити
и
од
сам
помислити
ти
.
вратити
се
опет
мисао
синоћњи
догађај
.
мислити
јесам
о
глуп
смех
Васка
измећарка
,
а
у
уш
он
једнако
звонити
оно
страшно
јасно
смејање
поносити
чорбаџиски
кћер
,
који
се
чути
из
авлија
.
и
страшан
он
бити
и
сам
помисао
на
тај
како
јесам
смешан
,
како
бедан
морати
изгледати
кад
јесам
остати
јесам
на
сокак
онако
гадно
исмејан
од
један
глуп
измећарка
и
од
један
хладан
и
бездушан
чорбаџиски
кћер
!
па
тек
онај
реч
„
кутак
у
чашире
”
како
он
се
увртети
!
он
бити
да
јесам
заборавити
,
а
она
он
се
једнако
наметати
као
насртљив
досадан
мува
,
који
не
моћи
човек
да
отерати
—
тако
он
заокупити
тај
реч
!
...
дуго
јесам
моћи
склопити
ока
ни
заспати
,
иако
јесам
тај
желети
и
одагнавати
мисао
.
неки
полусан
и
полујава
бити
тај
,
па
се
један
у
друго
наизменце
преливати
.
мисао
о
вечерашњи
.
Хуче
и
љутити
се
.
пред
очи
он
жив
слика
звездан
небо
,
месец
,
и
Зона
како
стајати
умотати
у
бундица
свој
с
истурен
леви
нога
и
поглед
настрану
;
сећати
се
измећарка
како
подаље
стајати
,
и
чути
једнако
реч
њен
и
видити
Манулаћ
како
са
спуштен
рука
стајати
као
ступац
некакав
и
како
се
смешити
,
и
чути
како
се
овај
церити
...
ху
,
зар
јесам
и
он
ту
бити
,
а
он
он
задуго
јесам
опазити
!
какав
брука
!
бар
да
јесам
тај
пред
он
бити
!
љут
,
поћи
на
он
,
тргнути
се
и
разабрати
се
мало
.
Којешта
!
—
помислити
Ман
,
—
па
Манулаћ
јесам
ни
бити
ту
.
он
јесам
у
тај
доба
већ
обично
у
кревет
.
А
срећа
што
јесам
бити
,
јер
и
без
тај
доста
јесам
брука
и
срамота
.
да
,
мисао
Ман
,
сам
јесам
бити
.
бити
јесам
само
ноћни
стражар
,
па
и
он
јесам
далеко
бити
;
шта
јесам
он
моћи
чути
?
Ништа
.
А
Зона
и
Васка
бити
јесам
ту
,
али
оне
хтети
смести
ники
казати
.
А
сачувати
Божа
да
јесам
још
ко
ту
бити
!
пуцати
бити
он
сутрадан
брукати
по
цео
град
.
не
,
не
,
—
тешити
се
Ман
,
—
јесам
ники
бити
,
само
оне
,
само
женски
,
а
оне
не
смејати
од
мушко
ништа
да
казати
,
а
моћи
се
смејати
до
мио
воља
,
—
тај
толико
...
гледати
онај
женски
прилика
у
сенка
висок
зид
како
стајати
подаље
један
од
други
,
али
Манулаћ
немати
ту
—
он
се
не
смејати
,
него
оне
.
ах
,
тај
смех
страшан
јесам
,
иако
он
сутрадан
ники
хтети
чути
!
па
и
онај
матор
тетак
Таска
,
и
она
ту
;
смејати
се
и
она
,
а
прихватити
и
онај
други
два
тетак
,
Калиопа
и
Уранија
.
само
се
тетак
Док
не
смејати
,
него
се
љутити
;
планути
,
па
скидати
папуча
и
полетети
на
она
да
се
бити
,
а
Ман
скочити
и
заустављати
јесам
и
преклињати
да
се
оканити
,
да
не
купити
комшилук
на
тај
брука
.
А
она
он
и
не
слушати
,
него
се
обрецивати
на
он
,
велим
он
:
„
ај
јесам
,
келешу
ниједан
!
овај
јесам
јесам
наш
женски
знање
!
”
па
заокупити
папуча
по
онај
жена
,
па
уза
сваки
удар
само
викнути
:
„
Ева
,
тај
ти
јесам
за
кутак
у
чашире
!
”
а
он
тада
полетити
и
викнути
на
она
из
сав
глас
...
Трже
се
и
разабрати
.
Шта
јесам
овај
?
помислити
Ман
,
какав
Док
,
какав
други
жена
!
ники
више
јесам
ту
бити
,
само
она
два
.
Прекрсти
се
и
захвалити
бог
што
јесам
сав
тај
само
сан
бити
.
но
,
само
бити
он
тај
још
требати
да
јесам
оне
бити
синоћ
ту
!
...
пуцати
бити
он
брукати
све
до
Куршумлија
,
Ристовац
и
Суково
.
умирити
се
мало
и
стати
опет
размишљати
,
и
већ
он
глава
заболети
,
а
жељен
сан
никако
да
наићи
.
излазити
преда
он
и
привиђати
он
се
сав
неки
чудноват
слика
као
човек
у
врућица
,
и
тај
јесам
слика
прелазити
из
јава
у
сан
и
обратно
,
и
најзад
јесам
више
моћи
разабрати
и
разликовати
:
шта
јесам
његов
распаљен
будан
машта
,
шта
бунити
,
а
шта
варљив
санак
створити
!
...
сав
јесам
тај
чудновато
страшно
и
он
немило
бити
што
јесам
тада
видети
у
тај
слика
...
сав
веселити
,
само
он
тужан
;
сав
пустити
и
обестан
,
само
он
бедан
;
сав
до
шал
и
смех
,
само
он
стајати
и
служити
сав
,
па
и
онај
најгорима
,
за
потсмех
.
Осећа
и
видити
да
јесам
сав
пропасти
за
он
...
не
знати
,
не
сећати
се
кад
јесам
тај
моћи
бити
прошевина
и
прстен
и
кад
брже
јесам
доћи
сам
дан
свадба
,
само
чути
песма
,
чути
страшан
онај
реч
:
јесам
л
’
чути
да
јесам
испросити
?
и
оне
још
страшан
реч
:
јесам
л
’
тај
жао
што
се
растајати
?
растајати
,
а
не
састајати
!
...
страховито
он
тутњити
у
уш
и
разлегати
се
по
груди
његов
,
и
он
се
склањати
и
бежати
испред
потсмешљив
и
пакосних
поглед
свет
.
Већ
бити
венчање
,
проћи
ручак
и
сад
после
подне
грдан
весеље
у
кућа
чорбаџи-Замфировој
.
сав
се
слегнути
ту
.
силан
свет
се
окупити
,
па
прекрилити
сав
одаја
,
доксат
,
авлија
и
сав
сокак
;
на
сав
страна
само
оро
видити
—
један
,
други
,
трећи
оро
,
како
се
талас
и
шаренити
!
...
све
весело
,
па
играти
,
певати
,
пити
и
грлити
се
,
само
он
тужан
повући
се
неопажено
у
један
ћошак
у
авлија
и
одатле
,
скривен
од
очи
свити
,
гледати
сав
тај
шарен
џумбус
и
весеље
и
тражити
очи
она
...
мало
после
,
ето
и
она
,
Зона
.
излазити
из
кућа
,
спуштати
се
достојанствено
као
голубица
низ
висок
камени
степеница
доле
у
авлија
.
водити
јесам
Сотираћ
,
Манулаћев
брат
од
тетак
,
који
јесам
девер
уз
девојка
,
храмати
мало
,
јер
он
убијати
нов
лагиран
ципела
,
у
који
једнако
гледати
.
А
Ман
јесам
гледати
неданимице
и
нетренимице
.
притиснути
рука
груда
,
јер
он
срце
силно
лупати
,
па
се
повлачити
још
дубље
,
јер
се
бојити
да
он
срце
не
издати
—
да
свет
не
чути
ту
силан
лупа
срце
и
да
он
не
опазити
...
А
Зона
леп
,
леп
но
игда
,
и
блед
но
икада
.
уста
скупити
,
као
да
хтети
да
се
заплакати
и
гледати
сањив
,
уморан
и
тужан
по
другарица
,
који
се
скупити
око
она
.
певати
другарица
:
јесам
ли
ти
жао
стар
стазица
,
стар
стазица
и
другарица
?
зона
се
љубити
с
она
,
а
оне
јесам
гледати
,
смести
се
на
она
очи
пун
суза
,
а
после
јесам
загледати
и
разгледати
она
одело
.
А
она
у
богат
и
шарен
венчаном
одело
.
пустити
дуг
кос
низ
плећа
и
преко
груда
,
а
низ
дуг
кос
пуштати
се
тел
,
блештити
и
треперити
тел
међу
црн
бујан
кос
,
па
он
изгледати
Зона
сјајан
и
свечан
као
заветна
икона
.
на
плећа
бундица
од
ружичаст
атлас
,
а
испод
бунда
либаде
;
либаде
покривати
јелек
,
јелек
кошуља
од
жут
бурунџук-свиле
,
а
кошуља
бео
груда
.
доле
свилен
сукња
и
шалваре
од
јума-басме
.
сав
тај
разгледати
другарица
и
питати
јесам
:
јесам
ли
она
жао
кућа
и
мајка
,
јесам
ли
она
жао
што
хтети
да
ићи
у
туђ
кућа
туђ
мајка
,
што
хтети
више
код
мајка
да
ноћ
?
А
она
очи
пун
суза
и
готов
јесам
да
заплакати
.
крај
она
стајати
мали
сестрић
њен
,
Костадинкин
Миланче
;
ухватити
се
за
теткин
сукња
,
а
девојка
и
момак
напасти
он
,
па
он
резити
,
вео
он
:
„
она
,
какав
јесам
па
и
тај
!
...
тета
Зона
ти
искати
да
гу
украднути
!
...
Нећеш
више
да
спити
код
тета
—
хтети
гу
украднути
.
А
ти
јесам
ћутети
ту
,
а
имати
јесам
такав
убаво
краљски
име
!
...
јазук
,
Миланче
!
”
А
дете
она
слушати
,
и
гледати
час
у
она
час
у
Зона
,
па
се
смешити
усиљено
и
викати
„
јок
!
...
”
а
после
постајати
озбиљан
,
па
тек
силно
затрептати
очи
,
а
суза
он
силно
грунути
.
силно
се
приљубити
Зона
,
обгрлити
она
колено
,
плакати
,
бацакати
се
,
грдити
Манулаћ
,
бити
Сотираћ
девер
нога
и
дерати
се
—
викати
мајка
Костадинка
!
„
Нан
,
поскоро
хтети
да
ни
украднути
тета-Зону
!
”
А
Зона
силно
бризнути
тада
у
плач
.
—
„
свирити
,
ништо
,
викати
стар
Замфир
,
што
заћутати
?
!
Што
јесам
овај
саг
?
!
јесам
ли
панаија
,
тај
да
јесам
жалан
и
да
плакати
,
—
ели
свадба
,
тај
да
јесам
веселити
и
да
трупати
?
!
...
”
тада
засвирати
Циганин
и
све
полетити
и
почети
се
хватати
у
кола
.
ту
однекуд
и
луд
Ган
Клинчар
—
и
он
привући
овај
весеље
.
свега
два
ствар
у
свет
још
волити
:
девојка
и
ливен
ексер
;
и
увек
он
пун
шака
ексер
,
а
тај
добијати
већина
приликом
силан
свој
прошевина
.
тек
банути
у
кућа
,
па
просити
девојка
.
они
он
одбити
,
казати
он
да
јесам
испросити
већ
,
или
да
немати
девојка
на
удаја
и
дати
он
шаку
ексер
,
а
он
примити
,
казати
:
хвала
,
и
смејати
се
на
ексер
,
а
на
девојка
одмах
и
заборавити
...
и
он
јесам
сад
ту
,
доћи
и
он
на
овај
џумбус
.
сав
он
дирати
,
а
он
опет
ники
не
остајати
дужан
.
девојка
он
звати
и
питати
он
:
хтети
ли
да
она
бити
часник
?
један
он
звати
за
девер
,
други
за
кум
,
трећи
за
старојко
,
а
он
она
одговарати
пелтечити
:
„
Не-не-не
моћи
!
И-и-ич-не
моћи
!
М-м-ладожења
’
хтети
јесам
а
де-де-девер
,
ете-ете
,
и
ку-ку-кум
,
—
ете-те
,
хтети
јесам
!
”
А
онај
он
питати
који
хтети
да
узети
,
а
он
казати
:
„
све
по
авлија
и
по
сокак
”
.
сав
се
смејати
,
и
вео
:
„
Лелее
,
лудо
јесам
,
ама
па
јесам
знати
што
јесам
јесам
поубав
!
”
па
он
дати
ливен
ексер
пун
шака
,
а
он
одлазити
задовољан
и
церекати
се
на
нов
ексер
.
тада
се
и
Зона
насмејати
онако
кроза
суза
.
гледати
јесам
Ман
,
па
он
се
учинити
тај
њен
осмех
кроза
суза
као
зрака
сунчан
кад
продрети
кроз
кишан
облак
и
сунце
се
осмехнути
на
земља
...
и
она
се
ухватити
у
кола
с
читав
буљук
девојка
,
другарица
свој
.
похватати
се
до
она
сав
њен
вршњакиња
:
Тимка
Калтагџиска
и
Дик
Грнчарски
,
Ленче
Кубеџиско
и
Генче
Кривокапски
,
Зона
Ставрин
и
Јон
мамин
,
па
играти
и
певати
онај
,
омиљен
Зонин
игра
„
Јелка
тамничарка
”
...
играти
и
певати
:
Нан
,
казати
тајка
да
ја
млада
давати
за
наш
комшијче
,
за
млад
банкерче
!
мало
после
ето
ти
и
Манулаћ
:
водити
он
мајка
и
гурати
он
да
се
и
он
ухватити
и
да
играти
.
он
се
отимати
и
хтети
,
а
она
он
миловати
по
образ
,
љубити
и
молити
он
и
храбрити
он
да
играти
.
и
он
се
ухватити
,
па
игра
,
сасвим
по
онај
:
„
како
играти
да
играти
,
само
да
се
наиграти
”
.
играти
сав
;
кликтати
и
подврискивати
уз
она
силан
ћемане
,
зурла
и
дахире
.
А
Ман
се
све
више
склањати
и
повлачити
у
крај
,
и
сав
тужан
он
око
срце
гледати
шта
се
све
догађати
.
и
гледати
непрестано
играње
онај
суклата
Манулаћ
,
пасти
он
тешко
;
стегнути
он
се
срце
и
помислити
у
себе
:
„
и
у
шта
јесам
добар
од
овај
зевзек
Манулаћ
,
—
и
она
опет
волији
он
него
ја
?
!
...
”
и
црн
мисао
сав
више
,
као
црн
ноћ
,
сав
више
омотавати
и
притискивати
болан
душа
његов
,
докле
он
из
тај
мисао
не
тргнути
силан
смех
,
од
који
се
трести
сав
авлија
и
висок
трокатница
богат
хаџи-Замфира
.
само
се
чути
са
сав
страна
силно
пљескање
длан
,
и
узвик
:
„
Лелее
...
”
и
опет
страшан
смех
одасвуд
...
Трже
се
Ман
и
стати
зверати
на
сав
страна
око
себе
,
да
видити
шта
се
тај
смејати
тако
силно
.
поглед
,
а
сав
очи
и
рука
упрта
на
коловођа
:
он
се
смејати
.
погледати
и
Ман
на
тај
страна
.
погледати
боље
,
кад
ал
’
коловођа
јесам
као
други
коловођа
,
него
стар
Жућко
,
стар
пас
Замфиров
!
...
Шта
јесам
овај
,
ако
ко
бог
знати
?
помислити
Ман
,
па
се
само
прекрсти
од
чудо
и
рећи
:
„
господити
Божа
,
и
овај
чудо
у
свет
да
видити
!
”
погледати
опет
боље
,
да
он
очи
какогод
не
варати
.
како
бити
тај
бити
да
пас
водити
кола
?
!
...
Присећа
се
да
ли
јесам
икада
видети
да
пас
водити
кола
.
ако
ико
,
он
се
баш
свој
век
доста
наиграти
и
бити
коловођа
,
али
да
јесам
пас
кадгод
водити
кола
,
тај
се
не
сећати
!
и
после
,
откуд
бити
пас
моћи
дати
бакшиш
свирач
?
...
онај
Манулаћ
бити
још
и
моћи
повести
кола
,
али
пас
—
баш
никако
!
...
„
Лела
,
пшешки
играње
—
имати
ли
он
у
свет
?
!
...
”
рећи
Ман
.
протрљати
очи
,
бојити
се
да
он
оне
можда
не
варати
.
али
не
,
не
варати
се
!
Баш
глава
он
,
стар
Жућко
,
чији
се
ноћни
лавеж
из
миран
хаџи-Замфирове
авлија
бестрага
далеко
чути
и
распознавати
.
лепо
се
ухватити
и
он
у
оро
,
и
водити
оро
.
и
,
за
чудо
,
па
некако
баш
и
изгледати
на
коловођа
!
или
се
тај
,
можда
,
само
очи
навикнути
,
па
изгледати
тако
!
...
на
десни
рам
пасти
он
дуг
танак
кићанка
од
накривљен
фес
,
а
на
лево
рам
исплазити
језик
,
па
он
ландарати
;
леви
шап
он
на
леђа
,
а
десни
накривити
фесић
;
испрсити
се
,
па
силно
заплетати
нога
,
а
на
нога
он
празнични
гајтанли-чакшире
и
око
пас
траболос
појас
...
„
она
,
што
јесам
несрећник
!
”
вео
један
.
.
„
Лелее
,
кутак
у
чашире
!
”
смејати
се
други
,
а
он
играти
,
па
и
он
смешан
,
али
ништа
не
говорити
.
смејати
се
и
он
,
срећан
што
он
се
дати
прилика
да
забављати
гост
и
што
он
сав
пријатно
гледати
;
јер
сав
јесам
тај
појурити
са
сокак
у
авлија
,
а
околни
комшиски
зид
пунити
начичкан
радознао
свет
.
и
сав
се
тај
трести
од
силан
смех
,
а
највише
се
смејати
баш
сам
младенац
,
Зона
и
Манулаћ
.
Манулаћ
се
пустити
из
кола
,
па
се
само
лупати
рука
по
колено
:
превијати
се
и
заболети
он
већ
слабина
,
а
вилица
он
остати
разјапити
,
па
не
моћи
да
она
саставити
од
силан
смех
који
јесам
све
обухватити
,
и
авлија
,
и
комшилук
,
и
сокак
.
сав
се
трести
од
силан
смех
.
један
викати
:
„
Лела
,
тугоо
,
кутак
у
чашире
фатити
се
у
оро
!
”
а
други
почети
да
викати
:
„
уа
,
уа
!
”
и
сит
гледање
и
његов
играње
питати
:
„
ако
ли
,
мора
,
да
он
прикачити
на
реп
тенџера
?
!
”
а
трећи
прихватати
радосно
и
предлагати
још
:
„
Па
да
он
напудити
,
да
јурити
,
ете
,
у
чашире
кроз
сокак
и
по
други
ма'але
?
!
...
”
и
готовити
јесам
