тајанственсветлост
сав
широк
и
широк
бивати
.
сад
већ
изгледати
као
низ
ватра
логорски
који
се
из
далек
видити
спојити
те
изгледати
као
ватрен
змија
који
јесам
полегнути
по
кос
један
узвишење
који
се
,
осветлити
,
издвајати
из
онај
таман
маса
.
—
да
ли
јесам
тај
Пећ
?
—
Шта
моћи
бити
други
?
имати
већ
четири
сат
како
пешачити
од
Дечани
,
морати
да
јесам
близ
!
—
Ал
тај
ватра
?
—
То
јесам
логор
око
варош
,
шта
моћи
бити
друго
него
логор
.
—
много
ватра
,
морати
да
јесам
силан
војска
тамо
.
—
и
војска
и
народ
!
кад
јесам
претурити
још
неколико
стотина
метар
,
већ
јесам
сав
друкче
изгледати
.
јасно
се
видети
да
јесам
тај
некакав
пожар
који
се
ширити
и
у
ширина
и
у
висина
,
тај
јесам
изгледати
као
ватрен
шум
.
—
Оно
јесам
пожар
!
—
узвикнути
неко
међу
ми
гласно
и
проломити
тишина
који
јесам
до
сад
шапатом
сав
штедети
.
устављати
се
!
пред
ми
се
указивати
чудан
призор
.
Страшан
и
величанствен
сјај
распростирати
далеко
око
себе
светлост
и
језа
.
неколико
пламен
стуб
,
као
колона
класичан
храм
,
носити
на
себе
кров
од
густ
дим
те
у
таман
ноћ
,
који
као
црн
декор
чинити
страна
и
залеђе
слика
,
пожар
овај
изглед
као
чаробан
дворац
из
источњачки
бајако
.
под
таман
кубе
небески
ваљати
се
црн
клобук
дим
па
се
затим
расплињавати
,
претапати
један
у
други
и
образовати
тежак
маса
који
затим
лагано
пловити
као
велик
океански
лађа
.
—
То
горети
варош
!
—
узвикивати
престрављено
сав
и
заустављати
сваки
покрет
,
тај
се
сабирати
у
гомила
осећати
потреба
да
се
збрати
и
здружити
.
излазити
из
кола
жена
с
деца
,
који
јесам
до
сад
,
увити
у
ћебад
преко
глава
,
лежати
у
кола
предавати
свој
судбина
наш
заштита
.
ми
јесам
свега
десетак
,
од
који
пет
или
шест
оружан
.
бити
јесам
непознат
један
други
али
ми
јесам
она
таман
ноћ
и
заједница
невоља
здружити
.
Изједначени
тама
изгледати
јесам
као
сенка
,
као
неки
утвара
сићи
из
тајанствен
прашума
овај
велик
планина
који
се
уздизати
над
ми
и
сабрати
овде
на
сатански
збор
.
забринути
јесам
и
немо
посматрати
пламен
страхоба
који
јесам
буктати
пред
ми
и
сав
јесам
у
тај
тренутак
једно
исто
мислити
и
једно
исто
слутити
.
—
непријатељ
јесам
упалити
варош
!
—
одважити
се
један
међу
ми
да
гласно
казати
слутња
свити
ми
.
—
Или
јесам
јесам
ја
упалити
при
евакуисање
!
—
додавати
други
.
—
Или
јесам
можда
бомбардовање
упалити
!
—
То
моћи
!
—
додавати
онај
први
—
и
тај
хтети
најпре
бити
!
—
Шта
јесам
да
јесам
,
тек
добро
јесам
!
ја
не
смети
ни
корак
даље
!
и
на
један
мах
сав
претрнути
пред
тај
помисао
и
ако
ми
јесам
сав
лебдити
пред
очи
.
—
Зашто
?
—
упитати
ипак
један
и
ако
јесам
исвесно
,
као
и
сав
остати
,
знати
зашто
.
—
Пећ
јесам
у
непријатељски
рука
или
јесам
у
пламен
.
—
А
онај
који
јесам
измакнути
испред
ми
?
—
они
јесам
већ
заробити
!
сав
поражено
ућутати
и
ако
јесам
сав
на
усна
лебдети
питање
:
па
шта
сад
?
—
натраг
у
Ђаковица
не
моћи
настављати
да
размишљати
гласно
један
сенка
—
онај
коњаник
што
ми
предвече
сустигнути
,
рећи
да
и
тамо
већ
праштити
пушак
.
по
наш
излазак
из
варош
доћи
јесам
до
крв
измеђ
Арнаут
мештанин
и
наш
војска
,
те
имати
већ
мртав
и
официр
и
војник
.
—
и
да
јесам
доћи
до
крв
,
у
Ђаковица
се
више
не
бити
моћи
!
—
додавати
други
сенка
—
Призрен
јесам
пасти
и
Бугарин
напредовати
ка
Дрим
,
сутра
већ
моћи
бити
у
Ђаковица
.
—
Па
куда
хтети
?
—
престрављено
прошапутати
готово
сав
,
поражен
тежина
ситуација
.
пред
ми
јесам
бити
варош
у
пламен
који
јесам
непријатељ
ватра
ништити
,
за
ми
крв
који
се
лити
ђаковички
улица
и
непријатељ
који
се
тај
место
већ
примицати
а
око
ми
горостасан
маса
неприступачан
планина
.
осетити
се
као
уловљен
тица
и
сваки
покушај
бити
бити
само
лупање
крило
о
зид
клопка
који
нити
се
моћи
пробити
нити
из
она
побећи
.
Настадоше
тежак
тренутак
;
свако
јесам
са
ужас
погледати
на
свој
породица
који
јесам
повући
отуда
чак
са
обала
Дунаво
,
Морава
или
Вардар
,
претурити
преко
глава
хиљада
брига
и
невоља
,
подносити
глад
и
студ
,
борити
се
са
опасност
и
тешкоћа
и
сав
тај
за
тај
да
један
мрачан
ноћ
,
на
сред
пуст
друм
,
овде
у
чељуст
диваљ
Арнаут
бити
заробити
,
преклати
,
пушкаран
или
обесити
.
—
ја
хтети
свој
све
побити
овде
,
пред
ви
,
браћа
,
па
хтети
онда
себе
!
—
хукнути
један
родитељ
очајно
.
мајка
дечји
затрести
се
цео
тело
и
зацвокотати
зуб
па
грчевито
стиснути
пород
на
груда
.
—
ја
хтети
у
планина
,
ево
права
овако
!
—
показати
један
на
онај
таман
маса
спојити
са
небо
.
—
јесам
јесам
,
ко
јесам
имати
ожалити
јесам
он
већ
а
ја
како
бог
да
.
волети
вук
неки
ја
растргнути
,
него
...
—
људи
,
да
потражити
који
арнаутски
село
па
да
се
предати
Арнаутин
на
милост
и
немилост
.
Биће
ваљда
и
у
она
срце
кад
видити
овај
чељад
.
ники
не
одговорити
и
ники
не
предложити
ништа
друго
и
настати
мучан
тишина
за
време
који
јесам
можда
свако
премишљати
о
себе
и
о
свој
близ
.
у
гомилица
који
јесам
на
овај
мразан
ноћ
,
на
пуст
друм
,
увити
густ
помрчина
,
водити
језовит
разговор
,
бити
она
јесам
који
јесам
склонити
у
страна
ћутали
као
залити
и
чак
не
дизати
глава
да
чути
разговор
.
да
ли
јесам
тај
бити
они
који
јесам
већ
донети
одлука
о
себе
ти
не
жети
да
она
ма
чији
мишљење
поколебати
или
јесам
тај
они
који
занемити
и
изгубити
моћ
размишљање
пред
велик
опасност
и
предавати
се
судбина
или
воља
други
?
један
од
тај
најзад
пресећи
хтети
ипак
дуг
пауза
размишљање
и
тишина
.
—
Решавајте
,
људи
,
што
хтети
!
не
моћи
се
стојати
у
место
,
промрзнути
!
сав
се
пренути
и
сетити
да
требати
одиста
нешто
учинити
,
да
се
требати
на
нешто
одлучити
.
како
бити
бити
да
кретати
напред
па
шта
ми
бог
да
!
где
јесам
толики
што
јесам
пред
ми
измакнути
нек
бити
и
ја
,
што
јесам
она
нек
бити
и
ми
!
—
предложити
онај
што
мало
час
рећи
да
хтети
у
планина
.
—
не
тако
!
—
рећи
хтети
други
сенка
—
боље
хтети
бити
да
ви
пет
шест
који
имати
оружје
,
поћи
још
један
пет
шест
стотина
метар
напред
да
видити
како
јесам
тамо
,
јесам
ли
непријатељ
већ
у
варош
или
јесам
само
бомбардовање
уништити
.
Можда
моћи
још
ноћас
проћи
кроз
варош
,
те
поћи
даље
,
...
—
зар
да
ја
остати
овде
на
сред
друм
са
жена
и
деца
а
без
оружје
?
не
бивати
тај
,
него
сав
да
кренути
;
сав
овако
како
јесам
,
па
шта
ми
да
бог
!
и
жена
пристати
уз
тај
предлог
бојити
се
да
остати
на
друм
без
оружан
заштита
.
Присташе
и
сав
остати
и
кренути
полако
,
обазриво
и
са
грозничав
зебња
у
душа
.
пламен
,
онај
помаман
пламен
тамо
у
даљина
,
који
јесам
у
први
тренутак
бити
наш
поуздање
,
светиљка
који
ми
јесам
бродоломник
означавати
обала
спасење
,
сад
постати
ватра
пакао
који
јесам
лизати
из
крвожедан
чељуст
који
јесам
очекивати
да
ми
прождерати
.
прозепсти
,
што
јесам
ближе
ићи
тај
огроман
ватра
,
сав
јесам
велик
студ
осећати
и
у
душа
и
у
тело
.
свако
јесам
од
ми
корачати
ћутети
као
што
се
у
смрт
корачати
.
свако
јесам
извесно
ваљати
у
памет
тежак
мисао
о
онај
,
што
он
и
његов
чекати
за
који
час
и
за
који
тренут
можда
.
—
не
морати
ја
убити
,
—
размишљати
јесам
у
себе
забринути
родитељ
—
али
ја
моћи
одвојити
од
породица
и
потерати
,
као
што
сав
грађанин
терати
,
тамо
негде
у
непознат
мађарски
село
.
и
где
хтети
ја
остати
породица
,
у
Пећ
;
тамо
где
ни
у
редован
прилика
јесам
човек
обезбеђен
живот
?
и
зашто
јесам
онда
кретати
,
зашто
јесам
напустити
кућа
,
зашто
се
ломити
и
зепсти
и
гладовати
и
страховати
и
злопатити
се
и
мучити
?
—
ако
јесам
већ
требати
мрети
—
размишљати
јесам
други
—
онда
јесам
боље
бити
да
јесам
остати
у
свој
кућа
,
да
умрети
на
свој
праг
.
овде
ја
се
гроб
хтети
знати
,
растргнути
ја
звер
.
један
јесам
јецати
.
одвојити
се
у
страна
и
вероватно
под
навала
тежак
мисао
,
под
терет
брига
за
незбринут
породица
,
јецати
јесам
.
—
и
зашто
сав
тај
?
—
узданути
један
гласно
настављати
вероватно
ред
мисао
који
јесам
дотле
у
себе
претурати
.
—
за
тај
да
патити
!
тако
ти
јесам
судити
па
ето
ти
!
—
одговарати
други
који
јесам
потпуно
разумети
предњи
питање
јер
он
јесам
и
јесам
себе
постављати
.
—
Мор
људи
—
рећи
хтети
трећи
—
да
побацати
пушак
.
ако
ми
Аустријанац
овако
с
пушка
похватати
,
стрељати
ми
!
—
не
још
!
—
одговарати
четврт
.
—
Бацићемо
она
,
морати
она
бацити
ал
кад
се
приближити
.
—
А
ако
ми
похватати
изненада
,
овако
с
оружје
.
—
А
куд
смети
опет
без
оружје
,
овде
у
сред
планина
?
опет
настати
ћутање
,
дубок
ћутање
и
тежак
мисао
са
који
се
свако
борити
.
из
тај
мисао
пробудити
ми
глас
један
који
јесам
бити
измакнути
нешто
напред
:
—
ама
погледати
,
људи
,
видити
ли
ви
?
—
Шта
?
—
упитати
сав
престравити
,
мислити
да
јесам
ту
већ
онај
што
јесам
свако
слутити
,
од
шта
се
свако
плашити
и
стрепити
.
покрет
се
зауставити
.
—
ја
бити
рећи
...
погледати
,
погледати
мало
боље
...
не
горети
варош
.
погледати
сав
тамо
.
Пожар
јесам
сад
изгледати
још
силан
,
као
гора
у
пламен
од
који
се
и
небо
запалити
.
под
светлост
,
који
јесам
пожар
расипати
далеко
око
себе
,
указивати
се
у
један
долина
гомила
кров
.
—
да
ли
?
—
запитати
се
ипак
сав
.
—
да
поћи
још
који
корак
,
ено
тамо
се
пењати
друм
,
отуд
хтети
боље
видети
!
Пођосмо
и
успети
се
нешто
мало
.
отуда
још
јасније
сагледати
маса
таман
кров
измеђ
који
се
износити
минарет
и
оголео
дрво
.
Пожар
који
јесам
буктати
изнад
варош
,
на
један
узвишење
,
осветљавати
јесам
онај
мрк
гомила
кров
под
себе
неки
топлом
и
лак
светлост
,
као
онај
месец
у
зимски
ноћ
.
док
јесам
кров
у
први
мах
изгледати
као
једноставан
модар
маса
,
као
гомила
црн
камен
сручити
у
долина
,
што
јесам
се
више
ближити
сав
јесам
се
више
оцртавати
,
одвајати
се
један
од
други
те
се
сав
јасније
и
јасније
изражавати
контура
варош
који
мирно
почивати
у
долина
.
сав
данути
душа
.
сад
ми
јесам
већ
јасно
бити
да
варош
не
горети
а
онај
што
пламтити
над
она
јесам
више
ни
бринути
шта
јесам
.
за
ми
јесам
довољно
утеха
у
тај
бити
да
хтети
ми
варош
моћи
да
примити
ноћас
под
свој
кров
колико
да
се
огрејати
,
колико
да
се
одморити
,
колико
да
се
прибрати
,
па
ако
онај
пожар
изнад
варош
казивати
близина
непријатељев
,
ако
јесам
тај
његов
метци
који
донде
стизати
те
ништити
и
пасти
—
кренути
сутра
даље
.
у
ми
се
прибрати
последњи
остатак
снага
и
кренути
живље
даље
,
ма
да
ми
известан
зебња
јесам
напуштати
све
док
се
не
спустити
у
пуст
улица
мртав
али
пожар
осветљен
варош
,
над
који
већ
почивати
поноћ
.
и
ако
јесам
пламен
у
овај
тренутак
бити
нешто
малаксати
,
оно
морити
жар
као
из
огроман
зажарен
пећ
сипати
јесам
толико
светлост
да
јесам
улица
бљештати
и
камен
у
калдрма
се
беласати
као
под
пун
подневни
сунце
а
кућа
јесам
бацати
преко
улица
јасно
оцртати
сенка
изнад
који
јесам
се
истицати
сенка
јабланов
и
минарет
.
онај
страховито
ватрен
огњиште
,
који
јесам
сад
из
близина
посматрати
,
изгледати
јесам
као
неки
огроман
ломача
припремити
да
на
она
бити
спалити
читав
један
народ
због
јерес
вера
у
слобода
.
рећи
бити
човек
да
се
земља
упалити
или
још
пре
,
као
да
јесам
од
силан
пламен
који
она
јесам
буктати
у
утроба
,
напрснути
па
из
тај
ждрело
сад
извирити
жар
и
пламен
.
из
тај
жар
,
као
да
он
неки
циновским
жарач
потстицати
,
расипати
се
по
где
кад
читав
усијан
сноп
и
безбројан
рој
варница
,
као
раскошан
ватромет
,
узносити
се
у
мрачан
облак
дим
који
јесам
застрети
небо
тај
се
отуда
враћати
као
ватрен
киша
.
и
ако
ми
јесам
умор
сломити
,
јесам
моћи
не
застати
у
место
прикован
посматрати
са
запрепашћење
овај
необичан
призор
који
јесам
за
ми
још
бити
загонетка
.
Трго
ми
јесам
бат
коњ
на
који
јесам
јахати
официр
пред
патрола
.
Срећом
млад
официр
бити
јесам
мој
познаник
,
један
од
онај
млад
и
интелигентан
људи
који
јесам
за
време
мир
покушавати
и
перо
да
се
послужити
.
рећи
он
свој
и
ми
свити
невоља
и
он
послати
два
војник
из
патрола
да
закуцати
на
разна
врата
те
припитати
не
бити
ли
ми
ко
под
кров
примити
.
—
А
шта
јесам
оно
тамо
?
—
запитати
он
показивати
на
пожар
изнад
варош
.
—
крематоријум
српски
држава
!
—
одговорити
официр
глас
кроз
који
јесам
звонити
дубок
бол
.
—
Оно
јесам
ја
упалити
?
—
да
ја
,
да
бити
сагорети
све
што
ми
јесам
још
остати
.
и
узити
ја
казивати
шта
јесам
све
пождерати
тај
пламен
.
кола
коморски
и
топовски
кар
,
лафет
,
аутомобил
,
шатор
,
алат
,
болнички
опрема
,
архива
,
рачунски
књига
и
акт
разних
канцеларија
и
многи
,
многи
други
скупоцен
предмет
који
јесам
мучно
и
годинама
тећи
.
—
и
видити
ли
—
додати
официр
—
какав
јесам
тај
игра
судбина
,
како
јесам
тај
фаталан
,
да
се
баш
овај
место
где
сагоревати
последњи
остатак
српски
држава
,
звати
Пећ
.
—
Зашто
јесам
и
доносити
довде
,
што
тај
јесам
свршен
у
Призрен
где
се
и
отпочети
?
у
Призрен
јесам
сагорети
све
што
јесам
требати
да
кренути
за
Љум-Кулу
.
знати
се
да
се
моћи
понети
само
још
сат
одати
од
Призрен
па
онда
бацити
.
део
који
јесам
намењен
да
се
понети
овај
пут
имати
јесам
пред
себе
два
дан
друм
,
па
се
понети
.
—
зар
јесам
боље
бити
тамо
?
—
поновити
ја
.
—
покојник
јесам
у
ствар
још
у
Призрен
преминути
а
од
Призрен
довде
бити
јесам
само
пренос
мртав
тело
да
бити
се
сахранити
овде
,
у
породичан
гробница
!
овај
јесам
реч
официр
изговорити
очевидно
потресен
глас
а
затим
јесам
брзо
прећи
на
неки
обичан
питање
,
желити
да
избегнути
далек
разговор
о
тај
.
Малочас
доћи
и
онај
војник
што
јесам
заћи
да
ми
наћи
стан
.
ја
и
мој
породица
припасти
мало
кров
у
један
низак
,
бедан
уџерица
.
Уступиће
ми
домаћин
један
крај
свој
одаја
али
немати
ватра
да
се
огрејати
.
но
ко
бити
и
пожелети
што
боље
,
сад
,
после
поноћ
.
Попадаћемо
овако
обући
по
под
,
збити
се
као
змија
у
клупче
,
грејати
се
сопствен
дах
а
тежак
умор
,
који
ми
јесам
већ
претући
,
помоћи
хтети
да
савладати
и
заборавити
сваки
неугодност
.
па
и
под
тај
околност
ја
јесам
моћи
дуго
и
дуго
да
заспати
.
звонити
јесам
ја
једнако
у
уш
реч
официрев
:
„
покојник
јесам
у
ствар
још
у
Призрен
преминути
а
од
Призрен
довде
бити
јесам
само
пренос
мртав
тело
да
бити
се
сахранити
овде
,
у
породичан
гробница
!
“
...
XXXИИИ
ропац
у
Пећ
се
јесам
добегнути
као
у
прибежиште
где
бити
се
моћи
склонити
и
који
бити
моћи
дат
заштита
;
кроз
Пећ
се
само
пролазити
и
задржавати
пре
но
што
се
кренути
у
непроходан
планина
.
с
тај
јесам
оно
,
што
још
јесам
уништити
у
Призрен
,
предати
овде
пламен
.
од
Призрен
до
Пећ
још
јесам
и
бити
друм
и
,
ма
да
јесам
свако
свој
имовина
још
у
Призрен
растурити
,
држава
јесам
још
покушати
,
војска
јесам
још
покушати
,
да
понети
бар
онај
што
јесам
потребан
,
што
јесам
најважније
,
што
бити
се
по
сваки
цена
морати
спасти
.
али
,
иза
Пећ
уздизати
се
већ
висок
и
непроходан
планински
зид
,
где
се
кола
јесам
моћи
,
где
јесам
и
коњ
посртати
и
крхати
се
у
амбис
,
где
се
по
узак
и
усечен
стаза
и
пешице
тешко
одити
,
те
се
пред
овај
изглед
морати
и
са
последњи
остатак
спасен
рашчистити
.
огроман
пожар
,
који
јесам
ноћас
буктати
изнад
Пећ
,
гутати
јесам
државни
архива
,
новчан
књига
,
судски
документ
па
онда
кола
,
аутомобил
,
топовски
кар
,
муниција
,
болнички
кревет
,
пољски
апотека
и
санитетски
материјал
,
шатор
,
алат
,
све
,
све
,
све
што
се
јесам
моћи
понети
,
гутати
јесам
пождрвљиво
ноћашњи
пламен
и
сав
јесам
прогутати
.
легати
јесам
синоћ
под
утисак
онај
реч
да
јесам
покојник
још
у
Призрен
умрети
а
само
јесам
пренети
овде
да
се
у
породичан
гробница
сахрана
;
и
пробудити
јесам
се
јутрос
под
утисак
тај
реч
.
и
кад
јесам
изаћи
на
улица
тај
јутро
,
по
онај
што
јесам
видети
и
срести
,
јесам
се
тај
утисак
изменити
.
Пећ
јесам
у
истина
личити
на
један
велик
гробница
,
кроз
који
јесам
лутати
сенка
бивши
људи
.
тај
јесам
бити
или
војник
испијен
глад
,
угашен
поглед
,
лице
обрасти
у
длака
,
подивљати
или
рањеник
у
траље
,
поднадуо
лице
,
без
израз
,
стаклен
очи
као
у
смрт
,
облесавети
.
и
међу
она
и
око
она
бегунац
,
бивши
људи
,
изнурен
,
изгладнео
,
подрпан
и
избрљати
,
збуњен
или
животињски
апатичан
поглед
;
без
човечански
изглед
,
без
воља
,
без
намера
и
без
израз
.
не
моћи
познат
дојучерашњи
пријатељ
док
ти
се
не
казати
.
срести
јесам
један
такав
познаник
,
који
јесам
још
у
Приштина
виђати
и
јесам
он
познати
—
оседети
јесам
.
за
месец
дан
од
кад
се
јесам
видети
,
оседети
јесам
и
остарити
.
на
његов
,
готово
старачки
избраздан
лице
,
видети
се
да
јесам
за
тај
време
преживети
свиреп
душеван
патња
.
гледати
јесам
растројено
,
питање
јесам
он
по
неколико
пута
понављати
док
она
јесам
схватити
,
а
и
кад
она
јесам
схватити
,
одговарати
јесам
на
она
непоуздан
и
неодређен
.
—
Мислиш
ли
да
кретати
?
—
куда
?
—
Па
даље
.
—
даље
?
Шта
хтети
даље
?
—
Мислиш
ваљда
да
остати
овде
,
у
Пећ
?
—
овде
?
Шта
хтети
овде
?
тек
кад
јесам
он
запитати
за
породица
он
грунути
суза
,
окренути
глава
од
ја
и
отићи
даље
,
отићи
у
онај
гомила
жив
леш
што
лутати
по
улица
пећски
или
стајати
прибрати
у
гомилица
не
говорити
међу
себе
,
не
интересовати
се
ни
зашто
,
не
распитивати
се
ни
о
шта
.
Пођи
,
где
хтети
,
заћи
у
који
хтети
сокачић
па
хтети
увек
срести
исти
слика
:
људи
дроњав
и
у
рита
,
умазан
блато
који
се
сасушити
на
одело
,
прљав
рука
,
прљав
лице
,
неумивен
и
изгладнео
.
и
сав
тај
лутати
кроз
улица
и
тражити
хлеб
.
ићи
од
дућан
до
дућан
и
лупа
и
молити
да
он
се
отворити
или
претити
да
хтети
разбити
врата
али
немати
снага
да
тај
учинити
.
А
дућан
затворен
и
дебео
капак
спустити
.
једва
по
који
дућан
држати
отворити
прозор
и
отуд
,
иза
гвозден
шипак
,
продаја
ужад
и
колан
,
што
се
у
велик
количина
куповати
због
товар
на
коњић
,
који
се
на
пијаца
продавати
по
баснослован
висок
цена
.
али
јесам
дућан
једини
у
који
се
куповати
и
продавати
.
продавати
се
на
сав
страна
,
у
сав
улица
и
на
сав
ћошак
.
продавати
војник
и
продаја
избеглица
сав
што
стигнути
,
све
што
она
јесам
излишно
или
до
шта
јесам
од
некуд
доћи
.
продавати
се
све
и
свој
и
државни
и
кошуља
,
који
јесам
војник
са
себе
скинути
па
обука
блуза
на
голо
тело
и
државни
во
,
који
јесам
војник
из
запрега
какав
колона
извући
.
по
улица
ватра
,
логор
и
вашар
.
онде
видити
праштити
сикира
и
сећи
фијакер
тај
подлагати
ватра
,
који
на
сред
калдрма
буктати
и
око
који
се
промрзнути
грејати
;
у
други
улица
скупити
се
гомила
мештанин
и
расточавати
државни
мунициони
кола
,
носити
свако
по
један
део
свој
кућа
;
у
трећи
улица
видити
изручити
у
јарак
,
кроз
који
тећи
поток
,
санитетски
материјал
огроман
вредност
а
циганити
се
скудити
и
пробирати
;
у
четврти
улица
полегати
гладан
државни
во
и
закрчити
улица
.
овамо
војник
продаја
шаторски
крило
,
чизма
,
ћебе
;
други
опет
тамо
заклати
државни
во
,
рашчеречити
он
,
стати
на
један
ћошак
и
сећи
секира
и
продаја
на
ока
,
који
рука
одмеравати
;
трећи
вући
за
узица
државни
коњ
и
продавати
он
,
четврти
конзерва
,
пети
седло
,
шести
нудити
читав
кола
.
и
кроз
сав
тај
гомила
продавац
промицати
генерал
,
народни
посланик
,
војник
,
рањеник
,
избеглица
,
страна
мисија
,
црногорски
жандарм
и
Арнаутин
,
који
као
купац
залазити
од
гомила
до
гомила
и
за
ситан
пар
носити
свој
кућа
драгоцен
ствар
.
уз
беда
,
невоља
и
расуло
,
јављати
се
и
рођени
сестра
обест
.
нарав
у
овако
тежак
катастрофа
или
клон
и
утонути
у
апатија
или
подивљати
.
Ена
отуд
вући
,
уже
чврст
везан
војник
,
осам
његов
друг
са
пушка
на
рука
.
он
јесам
сав
крвав
,
исцепан
,
гологлав
,
исколачен
очи
,
опирати
се
и
сад
још
и
ако
он
јесам
узак
засећи
у
месо
и
ако
јесам
,
видити
се
,
после
очајан
борба
савладати
а
пушчани
он
цев
упрети
у
груда
.
ко
знати
какав
јесам
злочин
учинити
,
извесно
јесам
убити
ко
!
па
онда
,
ено
на
сред
пијаца
капетан
пуцати
из
револвер
на
потпуковник
,
јер
он
јесам
овај
казати
безочан
реч
,
па
ено
...
ники
више
не
цена
ни
сав
ни
туђ
живот
ни
за
шта
!
А
овај
јесам
тек
половина
пута
а
како
јесам
тек
дуг
и
како
тешкати
онај
други
половина
невоља
,
који
ми
очекивати
?
и
како
хтети
тај
људи
слаб
дух
поднети
тај
велик
невоља
,
који
хтети
поћи
у
сусрет
?
о
тај
јесам
се
питати
,
гледати
овај
ружан
слика
у
Пећ
,
о
тај
јесам
свако
себе
забринуто
питати
.
тај
брига
се
врсти
сваки
у
памет
и
свако
се
бринути
шта
хтети
и
где
хтети
?
из
Пећ
водити
два
пут
за
Андријевица
,
један
преко
Чакор
а
други
преко
Рожаје
.
први
много
тежити
,
кроз
сам
стена
,
камен
,
кланац
и
преко
велик
висина
али
кратак
;
други
нешто
блажији
али
дуг
.
и
један
и
други
пустити
и
један
и
други
непроходан
,
опасан
,
суров
.
постојати
и
трећи
пут
,
на
Плав
и
Гусиње
па
права
на
Скадар
али
бити
се
ретко
ко
одважити
да
тај
пут
поћи
.
свет
се
забринути
ломити
,
распитивати
се
код
мештанин
,
распитивати
се
код
власт
,
трчати
од
један
до
други
и
саветовати
се
,
куповати
коњ
,
куповати
самар
,
ужад
,
ћебад
и
набављати
сав
други
потреба
.
ваљало
јесам
кренути
на
пут
на
који
хтети
се
усред
планина
спавати
на
снег
,
ваљало
јесам
кренути
на
пут
,
који
се
жив
душа
хтети
срести
,
где
се
хтети
ништа
моћи
набавити
,
ништа
добити
и
где
хтети
патња
захтевати
много
и
много
и
физички
и
моралан
снага
те
да
се
моћи
поднети
.
отуда
видити
на
сав
лице
дубок
брига
,
видити
преплашеност
,
узневереност
.
један
питати
арнаутина
:
—
бити
јесам
,
пролазити
јесам
ага
Чакор
?
онај
нећкати
глава
у
знак
одобравање
.
—
Мог
ли
се
проћи
?
—
Па
...
моћи
...
—
јесам
л
’
и
зими
моћи
?
—
јок
!
—
одмахивати
онај
.
—
не
одити
се
зими
туда
.
други
ухватити
црногорски
жандарм
,
који
се
хвалити
да
јесам
сав
пут
и
сав
стаза
проћи
па
бити
знати
усред
ноћ
ко
усред
дан
ићи
.
—
А
како
јесам
преко
Чакор
?
—
е
ту
не
знати
,
туда
јесам
одити
.
—
А
шта
мислити
,
кад
бити
ударити
на
Плав
и
Гусиње
?
—
јесам
ни
туда
одити
али
вео
не
ваљати
.
зао
јесам
они
Арнаутин
а
не
ваљати
ни
пут
.
—
Па
јесам
ли
одити
на
Рожај
?
—
туда
јесам
!
—
Па
како
јесам
тај
пут
,
моћи
ли
се
?
—
не
ваљати
—
велим
—
тежак
пут
али
ако
се
морати
онда
што
хтети
.
и
онај
што
јесам
питати
Арнаутин
и
онај
што
јесам
питати
жандарм
,
одвајати
се
од
она
нерешен
,
неодлучан
као
и
раније
што
јесам
бити
,
и
ићи
други
,
ићи
трећи
.
—
ја
ићи
,
у
име
божји
,
колико
сутра
!
—
велим
један
.
—
е
,
решити
јесам
се
,
који
пут
?
—
питати
он
други
.
—
ићи
на
Чакор
.
Теже
јесам
ал
кратак
пут
.
А
требати
грабити
дан
,
шта
знати
какав
ја
мећава
моћи
захватити
негде
у
планина
.
А
тај
?
—
ја
се
јесам
још
решити
—
велим
онај
други
.
—
Пођи
,
брата
,
и
тај
на
Чакор
,
распитати
јесам
се
,
опет
јесам
боље
.
сутра
дан
,
сретати
се
исти
двојица
:
—
Па
зар
ти
не
отићи
данас
?
—
не
боме
!
—
одговарати
онај
први
.
—
Што
?
—
тако
.
хтети
јесам
поћи
па
ја
одвратити
.
онај
јесам
,
брата
,
несрећа
онај
Чакор
.
ни
вући
не
ићи
тамо
,
а
где
хтети
ја
.
предомислити
јесам
се
.
други
јесам
опет
тако
одлучити
да
ићи
на
Рожај
па
у
последњи
тренутак
остати
,
предомислити
се
,
казати
он
,
одвратити
он
.
А
док
јесам
се
ја
тако
неодлучно
решавати
,
ломити
и
одуговлачити
са
полазак
,
дотле
јесам
се
догађај
око
ми
немилостиво
ваљати
.
у
Ђаковица
,
који
јесам
остати
за
ми
,
доћи
јесам
до
пушкарање
измеђ
становник
и
наш
војска
;
на
Колашин
се
већ
водити
последњи
борба
и
Аустријанац
претити
да
сићи
у
Беране
и
Андријевица
те
да
ми
пресећи
сав
пут
.
требати
журити
,
требати
већ
сутра
кренути
јер
прекосутра
моћи
бити
доцкан
.
те
зао
веста
о
прилика
за
ми
и
пред
ми
,
удвајати
јесам
ми
брига
и
убијати
у
ми
и
последњи
остатак
воља
и
снага
.
сутра
бити
зором
ипак
загушити
друм
ка
Беранин
и
Чакор
али
,
вечерас
,
кад
већ
пасти
први
сутон
,
на
један
мах
,
нити
знати
од
куд
јесам
доћи
,
ни
ко
он
донети
,
просути
се
по
Пећ
чудан
и
изненадан
глас
,
који
ми
освежити
замрчен
дух
и
разведрити
дубок
бразда
преоран
чела
.
као
у
сред
тежак
оморина
кад
малаксати
и
душа
и
тело
,
а
пухнути
свеж
планински
ветрић
тај
ти
расхладити
чела
и
отворити
сан
и
малаксао
очи
или
,
као
иза
бура
и
непогода
кад
се
разнобојан
дуг
обележити
небо
тај
свако
дигнути
глава
веровати
у
знак
божји
,
који
обећавати
светлост
сунце
.
тај
вест
,
који
се
шапутати
и
гласно
казивати
,
који
јесам
пролетати
и
дерати
кроз
варош
и
кроз
ред
избеглица
,
као
бујица
,
као
поплава
,
казивати
ми
јесам
да
хтети
остатак
српски
војска
,
који
још
јесам
стигнути
у
Пећ
,
обуставити
свој
одступање
,
прибрати
се
још
и
сав
остати
део
војска
,
који
јесам
се
расути
,
образовати
се
један
јак
одред
,
евентуално
армија
и
поновити
се
славан
новембар
@card@
година
.
Отпочеће
офанзива
,
који
се
,
сад
већ
растројити
Аустријанац
ни
овај
прилика
хтети
моћи
да
одупрети
;
српски
хтети
војска
један
очајан
налет
повратити
Косово
те
натерати
и
Бугарин
да
напустити
Призрен
.
ако
јесам
још
француско-енглеска
помоћ
стигнути
до
сад
у
веће
број
на
јужноме
фронт
,
овај
се
акција
моћи
и
даље
прострети
и
,
ко
знати
какав
значајан
и
судбоносан
последица
донети
.
као
онај
у
стар
источњачки
бајка
што
вити
чуварица
једном
чудотворан
реч
пробудити
окамењен
витез
,
те
се
домалочашњи
камен
почети
да
кретати
и
живити
;
тако
и
овај
чудотворан
реч
пробудити
ми
,
који
јесам
до
мало
час
бити
окаменити
.
Ускомеша
се
светина
и
поћи
на
сав
страна
да
распитивати
,
да
се
обавештавати
,
да
веровати
или
не
веровати
и
—
да
се
нада
.
нада
јесам
бити
последњи
међу
осећај
,
који
јесам
на
овај
тежак
пут
напустити
несретан
бегунац
и
ево
,
први
јесам
међу
осећај
,
који
се
опет
јављати
.
и
сад
се
већ
не
шаптати
више
погружено
кад
се
састати
гомилица
,
већ
се
говорити
гласно
и
не
ићи
се
сломити
као
мало
час
,
већ
дигнут
глава
.
људи
се
поздрављати
међу
себе
,
руковати
се
,
питати
се
и
сабирати
се
у
гомилица
,
али
јесам
тај
гомилица
сад
већ
живити
а
не
као
јуче
и
данас
мртав
и
нем
.
—
ама
,
јесам
л
’
тај
истина
?
—
питати
пријатељ
пријатељ
и
ако
јесам
већ
десеторица
до
сад
питати
и
сав
он
одговорити
да
јесам
истина
.
—
истина
јесам
!
—
тврдити
он
и
једанаести
.
—
Ко
казати
,
од
ко
јесам
чути
?
—
питати
онај
не
бити
ли
сазнати
што
више
но
што
јесам
сазнати
од
први
десеторица
с
који
јесам
разговарати
.
—
Чуо
јесам
од
човек
који
поуздано
знати
.
—
ама
баш
решити
?
—
наваљивати
онај
.
—
Решено
!
—
одговарати
одлучно
једанаести
.
—
А
где
јесам
решити
?
—
тамо
...
у
штаб
!
у
други
гомилица
неки
други
опет
давати
обавештење
о
извор
,
из
који
јесам
чути
овај
важан
вест
.
поједини
гомилица
чак
се
упутити
арнаутски
махала
да
проћи
крај
кућа
,
у
који
јесам
сместити
први
армија
,
не
бити
ли
приметити
тамо
какав
покрет
;
не
бити
ли
запазити
да
јесам
канцеларија
више
осветлити
но
обично
,
не
бити
ли
ма
шта
видети
што
бити
она
потврдити
сазнање
и
поткрепити
још
више
нада
.
Штаб
први
армија
бити
јесам
сместити
у
кућа
неки
бег
,
у
један
од
кривудав
и
тесан
улица
пећски
.
тај
јесам
велик
зграда
саградити
од
камен
,
као
и
већина
беговски
кућа
и
кула
у
овај
крај
.
у
зграда
се
улазити
на
велик
дрвен
капија
,
на
који
се
с
оба
страна
наслањати
висок
камени
зид
,
који
ограђивати
двориште
.
на
зид
,
крај
капија
,
писати
крупан
штампан
слово
:
„
Штаб
први
армија
“
.
пред
тај
кућа
,
у
узан
сокак
,
стајати
неколико
аутомобил
,
међу
који
јесам
шофер
наложити
ватра
који
распаљивати
сипати
на
она
,
с
време
на
време
,
машински
зејтин
.
око
ватра
,
на
празан
бензински
сандук
,
на
доваљан
камен
,
на
празан
петролејски
канта
,
поседати
шофер
,
подофицир
из
штаб
и
жандарм
и
вод
дуг
и
жив
разговор
.
по
неко
од
она
сецкати
оштар
ножић
танак
корица
тврд
хлеб
и
грицкати
;
други
турити
у
ватра
џезвица
да
он
узаврети
вод
за
кафа
или
шербет
а
трећи
пресвлачити
кошуља
.
у
двориште
,
кад
се
ући
у
капија
,
лице
окренут
улаз
,
саградити
јесам
мали
,
спреда
отворити
шупа
,
од
који
два
страна
чинити
дрвен
зид
а
као
трећи
служити
камени
зид
суседнога
двориште
.
на
средина
тај
шупа
горети
ватра
,
око
који
сести
штабовски
жандарм
и
разговарати
са
заробљеник
,
који
јесам
у
очи
тај
дан
похватати
од
наш
извидница
.
заробљеник
имати
десетина
,
а
међу
она
и
Немац
.
сав
јесам
промрзао
,
поцепан
,
модар
и
поднадуо
.
они
сести
мирно
око
ватра
,
одговарати
понизно
на
сваки
питање
и
залагати
се
парчадима
бундева
,
који
пећи
на
ватра
и
јести
јесам
.
из
двориште
улазити
се
,
на
леви
страна
,
у
зграда
на
један
велик
врата
,
у
мрачан
и
велик
просторија
,
који
заузимати
цео
приземље
а
служити
као
штала
за
коњ
.
од
врата
с
десни
страна
штала
,
извести
јесам
узан
степеница
,
који
водити
на
први
и
други
спрат
.
степеница
за
први
спрат
узлазити
у
један
дугачак
ходник
претрпан
сандук
и
шаторски
крило
.
на
тај
сандук
војник
кувати
чај
и
сваки
час
уносити
у
канцеларија
,
који
на
овај
спрат
имати
три
:
један
мали
где
јесам
штабни
телефон
,
други
такође
малати
за
војник
и
трећи
,
велик
,
где
спавати
официр
и
ађутант
штаб
.
на
спрат
изнад
овај
,
у
соба
који
јесам
управо
над
овај
,
становати
командант
први
армија
војвода
Мишић
,
са
свој
начелник
штаб
.
у
тај
зграда
и
у
тај
соб
командант
први
армија
,
сабрати
јесам
се
,
шеснаести
новембар
пред
подне
,
војвода
и
ђенерал
командант
,
који
јесам
се
затећи
у
Пећ
да
,
на
основа
наредба
врховни
команда
,
који
јесам
први
,
други
и
трећи
армија
и
одбрана
Београд
одредити
правац
повлачење
Пећ—Андријевица—Подгорица—Скадар
,
утврдити
детаљан
распоред
повлачење
.
командант
јесам
на
тај
седница
утврдити
да
се
одмах
,
један
делом
већ
сутра
,
седамнаести
новембар
,
отпочети
повлачење
ка
Андријевица
,
и
тај
овај
ред
!
други
армија
пут
на
Чакор
а
први
армија
и
одбрана
Београд
преко
Жлеба
на
Рожај
.
Трећа
армија
,
који
хтети
се
затим
и
сам
повући
преко
Рожаје
,
остати
последњи
као
заштита
армија
који
се
повлачити
пред
она
.
цео
тај
по
подне
,
после
овај
заједнички
одлука
,
командант
и
њихов
помоћник
,
свако
у
свој
канцеларија
,
разрађивати
јесам
овај
одлука
као
наредба
за
сваки
јединица
и
са
тај
посао
,
који
јесам
завршити
чак
ни
кад
јесам
пасти
мрак
,
дигнути
она
понован
и
хитан
позив
војвода
Мишић
да
се
,
пре
но
што
бити
свој
трупа
издати
дефинитиван
наредба
за
одступање
,
још
једном
састати
у
штаб
први
армија
.
известан
обавештење
,
достава
,
извештај
,
телеграм
и
други
појединост
,
до
који
јесам
војвода
од
подне
до
пред
вече
тај
дан
доћи
,
чинити
јесам
сасвим
другачи
ситуација
но
што
јесам
бити
данас
до
подне
,
када
јесам
ђенерал
решавати
о
повлачење
,
и
тај
јесам
нагнати
војвода
Мишић
да
понова
сазвати
командант
на
састанак
.
цео
тај
по
подне
,
после
први
састанак
ђенерал
,
начелник
штаб
први
армија
,
испитивати
јесам
сваки
понаособ
и
сав
заједно
онај
заробљеник
што
сести
са
жандарм
под
шупа
,
грејати
се
око
ватра
.
испитивати
она
јесам
дуго
и
свестрано
,
записивати
јесам
одговор
и
допуњавати
она
,
враћати
се
на
питање
који
јесам
већ
једном
бити
поставити
и
уопште
,
чинити
јесам
све
да
што
тачније
и
што
поуздан
сазнати
стање
непријатељски
војска
који
наступати
за
ми
.
Заробљенички
исказ
бити
јесам
мање
више
једнак
;
сав
јесам
они
тврдити
да
јесам
непријатељски
снага
који
слазити
са
Косово
,
врло
мали
јер
јесам
утрошити
велик
број
војска
на
образовање
гарнизон
по
освојен
место
,
не
осећати
се
безбедан
у
освојен
Србија
.
и
тај
слаб
сила
,
који
наступати
с
Косово
,
не
представљати
војска
добар
квалитет
а
сем
тај
,
пратити
она
глад
јер
јесам
затећи
плен
који
јесам
очекивати
а
заћи
јесам
у
крај
где
јесам
врло
отежати
снабдевање
из
северни
,
богат
крај
.
арнаутски
елемент
,
на
који
јесам
Аустријанац
тако
много
рачунати
,
јесам
она
дочекати
ни
одушевљено
ни
пријатељски
,
на
против
,
индиферентан
јесам
и
лукав
се
понашати
,
рачунати
поуздано
на
привременост
аустријски
владавина
,
те
се
не
моћи
рачунати
ни
на
исхрана
војска
од
становништво
.
ни
о
морал
трупа
аустријски
јесам
заробљенички
исказ
бити
повољан
а
са
овај
јесам
се
слагати
и
извештај
Арнаут
са
наш
предстража
.
малобројност
непријатељски
војска
потврђивати
јесам
и
неки
пећани
,
арнаути
,
који
јесам
јутрос
стигнути
из
Митровица
и
који
вео
да
на
пут
јесам
видети
никакав
војска
већ
само
неки
патрола
.
сав
тај
материјал
и
још
неки
извештај
поједини
командант
,
проучавати
јесам
све
до
мрак
војвода
Мишић
,
бавити
се
једнако
над
ђенералштабни
карта
овај
и
суседних
област
и
бележити
по
она
непријатељски
положај
и
правац
који
се
он
кретати
.
пре
година
дан
,
када
јесам
Аустријанац
под
Поћорек
поплавити
западни
Србија
,
овако
јесам
исто
,
исти
месец
и
исти
дан
у
месец
,
војвода
Мишић
у
један
кућа
у
горњи
Милановац
,
седети
за
сто
студирати
исказ
заробљеник
и
положај
непријатељски
и
тада
се
,
у
час
кад
ники
више
јесам
веровати
у
спас
Србијин
,
родити
у
он
мисао
о
славан
новембарски
офанзива
,
који
јесам
Аустрија
стати
жртва
и
срам
а
ми
донети
слава
војнички
народ
.
да
ли
војвода
у
овај
час
јесам
пасти
на
памет
чудан
стицај
прилика
:
исти
дан
,
исти
месец
,
исти
околност
:
један
војска
који
веровати
да
јесам
победилац
и
предавати
се
победнички
занос
и
немар
и
један
војска
,
за
који
сав
већ
мислити
да
јесам
победити
,
прибирати
последњи
свој
снага
и
сатирати
свој
победилац
.
јесам
ли
тај
миг
историја
који
он
одводити
на
онај
исти
мисао
који
јесам
пре
година
дан
,
у
час
кад
она
јесам
исказати
,
изгледати
немогуће
,
па
ипак
постати
славан
дело
?
у
тај
мисао
,
наднети
над
ђенералштабни
карта
,
затећи
јесам
војвода
ђенерал
,
пратити
свој
помоћник
штаб
,
када
јесам
се
почети
пред
вече
,
на
његов
позив
,
збирати
у
војводин
канцеларија
.
тај
канцеларија
представљати
један
простран
,
правоугаон
одаја
,
претрпан
кревет
и
официрски
сандук
.
на
сред
одаја
налазити
се
два
уздуж
састављен
сто
око
који
јесам
поређати
столица
.
седити
се
и
на
кревет
и
на
сандук
јер
немати
довољно
столица
око
сто
.
разговор
се
најпре
водити
о
последњи
вест
,
о
одлазак
Краљево
,
врховни
команда
и
владин
из
Призрен
и
о
борба
француски
војска
на
југ
Србија
.
у
ток
тај
разговор
,
војвода
Мишић
изложити
опширно
свој
сазнање
о
стање
у
аустријски
војска
,
иснесе
сав
податак
,
сав
исказ
заробљеник
,
грађанин
,
извештај
са
предстража
,
предочити
положај
на
који
се
непријатељ
налазити
,
његов
морал
и
његов
бројност
.
Иснесе
затим
депеша
,
који
јесам
по
подне
примити
са
Цетиње
,
од
наш
војни
делегат
,
по
који
немачки
званичан
коминике
објављивати
да
Немачка
сматрати
сав
циљ
постигнут
,
тај
прекид
даље
операција
против
Србија
и
други
телеграм
,
исти
делегат
,
у
ко
саопштавати
радиотелеграм
из
Лијон
,
по
који
Немачка
већ
повлачити
војска
из
унутрашњост
Србија
.
овај
јесам
телеграм
допуњавати
и
поткрепљавати
и
извештај
командант
дунавски
дивизија
,
који
војвода
извештавати
да
избеглица
који
долазити
са
непријатељски
страна
причати
,
да
јесам
она
аустријски
војник
,
босанци
,
рећи
да
хтети
остати
у
Србија
већ
морати
да
се
враћати
јер
Рус
силно
надирати
.
Изложивши
све
тај
околност
,
војвода
предложити
да
се
обуставити
наредба
о
одступање
,
да
се
војска
прибрати
и
предузети
офанзива
.
сав
се
сабрати
командант
изненадити
овај
неочекиван
предлог
.
мислити
јесам
,
војвода
она
јесам
Мишић
позвати
јер
јесам
прибрати
неки
нов
податак
који
бити
имати
веза
са
распоред
одступање
и
захтевати
можда
измена
у
тај
распоред
.
место
тај
,
војвода
Мишић
пред
сам
извршење
одступање
,
за
који
јесам
већ
издат
наредба
,
предлагати
офанзива
.
у
први
тренутак
изненађен
ђенерал
изменити
поглед
међу
себе
и
упрети
она
затим
сав
у
војвода
степа
Степановић
који
јесам
,
ослонити
глава
на
рука
,
седети
за
сто
крај
сам
војвода
Мишић
.
војвода
степа
осетити
и
сам
да
јесам
позвати
први
да
узети
реч
и
он
дигнути
глава
:
—
не
говорити
о
тај
—
рећи
војвода
—
да
ли
јесам
у
могућност
да
предузимати
офанзива
и
поред
сав
прилика
који
ми
јесам
војвода
Мишић
изнети
о
стање
аустријски
војска
,
ја
се
претходно
питати
и
питати
војвода
:
налазити
ли
он
да
бити
бити
опортун
,
у
момент
кад
Краљ
и
врховни
команда
напуштати
земља
,
уверен
да
се
више
ништа
не
моћи
учинити
,
предузимати
један
тако
неочекиван
акција
?
—
врховни
јесам
команда
наредба
од
@card@
.
новембар
оставити
слободан
иницијатива
ми
командант
—
узити
да
бранити
свој
мишљење
војвода
Мишић
и
дигнути
са
сто
наредба
који
јесам
лежати
међу
хартија
и
у
који
јесам
он
дебео
црвен
писаљка
подвући
место
на
који
се
позивати
.
—
колико
јесам
ја
познати
наредба
—
додати
војвода
степа
—
тај
се
слобода
иницијатива
односити
искључиво
на
повлачење
и
не
моћи
се
тумачити
овако
како
јесам
војвода
Мишић
тумачити
.
али
,
и
кад
бити
прећи
преко
тај
наредба
и
њен
значење
,
ја
ипак
не
видити
крајњи
корист
такав
офанзива
?
—
крајњи
корист
?
—
упасти
плаховито
у
реч
војвода
Мишић
—
крајњи
корист
јесам
очигледан
:
ваљати
се
дочепати
главне
комуникација
са
Солун
те
,
ако
се
и
морати
одступати
,
одступати
путем
који
се
моћи
спасти
државни
имовина
и
оволик
народ
који
јесам
кренути
у
бежанија
.
Већ
од
први
реч
видети
се
да
хтети
двобој
у
овај
дискусија
водити
војвода
степа
и
Мишић
,
ђенерал
Јуришић
и
Живковић
мало
јесам
узимати
реч
постављати
само
по
где
који
питање
.
—
Добра
,
примати
тај
разлог
као
оправдање
крајње
користити
—
наставити
војвода
степа
после
известан
пауза
.
—
примати
и
веровати
и
да
јесам
стање
аустријски
војска
такав
какав
јесам
изложити
војвода
Мишић
али
,
не
веровати
и
да
јесам
стање
бугарски
војска
такав
.
и
ако
јесам
она
борба
на
Тимок
и
на
гиљански
фронт
довољно
изломити
,
ипак
јесам
они
тек
месец
дан
у
рат
и
,
како
други
фронт
немати
,
целокупан
јесам
њихов
снага
према
ми
.
кад
бити
избити
на
Косово
,
јер
војвода
Мишић
предлагати
офанзива
према
Митровица
,
срести
она
и
онда
хтети
се
опет
скрхати
а
питање
јесам
хтети
ли
тада
имати
слободан
и
овај
једини
пут
за
одступање
,
јер
Бугарин
се
вероватно
хтети
задржати
у
Призрен
већ
хтети
поћи
овамо
.
и
онда
на
што
цео
тај
покушај
?
војвода
Мишић
задржати
права
да
о
тај
говорити
кад
се
бити
прећи
на
решавање
о
могућност
и
услов
за
офанзива
,
он
за
сад
молити
да
се
решити
питање
:
имати
ли
командант
права
да
решити
офанзива
кад
јесам
врховни
команда
напустити
земља
?
Ђенерал
Јуришић
стати
уз
гледиште
да
командант
имати
права
на
овај
иницијатива
под
промењен
околност
.
Ђенерал
Живковић
јесам
исказивати
свој
мишљење
али
се
видети
да
јесам
и
он
уз
тај
гледиште
.
—
Мог
имати
права
примати
на
себе
и
сав
одговорност
!
—
додати
и
војвода
степа
.
—
какав
бити
тај
одговорност
моћи
бити
?
ако
се
успети
немати
јесам
а
ако
се
не
успети
,
шта
јесам
тај
што
хтети
изгубити
кад
јесам
већ
све
изгубљен
?
—
рећи
хтети
војвода
Мишић
.
—
имати
јесам
имати
!
—
шаптати
војвода
степа
више
себе
.
сав
он
погледати
очекивати
да
наставити
.
—
имати
јесам
,
велим
!
—
поновити
војвода
гласно
—
како
да
немати
одговорност
?
зар
повести
људи
на
кланица
кад
услов
за
офанзива
немати
и
тај
људи
десетковати
,
преморити
и
без
храна
;
зар
се
за
тај
ники
не
одговарати
?
друго
јесам
,
ако
збиља
услов
имати
,
у
тај
случај
ево
ја
јесам
први
који
пристајати
да
примити
сав
одговорност
.
—
Још
један
питање
—
упад
ђенерал
Јуришић
—
у
случај
такав
акција
ја
бити
се
сав
вратити
свој
команда
.
акција
бити
бити
заједнички
,
сав
јединица
,
у
колико
она
имати
.
Шта
јесам
тај
што
бити
обезбедити
јединство
акција
?
ако
се
свако
од
ми
моћи
слободно
и
по
свој
нахођење
кретати
при
повлачење
,
не
моћи
свако
на
свој
рука
чинити
покрет
при
наступање
,
врховни
команда
јесам
ван
земља
,
с
она
јесам
без
икакав
веза
.
—
Образоваћемо
нов
врховни
команда
!
—
пресећи
војвода
Мишић
спремати
на
тај
питање
.
затим
узити
реч
и
почети
у
детаљ
да
разлагати
могућност
офанзива
,
погледати
увек
при
тај
на
војвода
степа
који
јесам
желети
убедити
.
он
изнети
план
који
бити
крајњи
циљ
бити
ослобођење
саобраћај
са
Солун
,
што
бити
ми
у
случај
далек
неуспех
,
дати
бар
могућност
за
један
правилан
одступање
и
спасење
огроман
ратни
материјал
који
бити
се
иначе
морати
сав
уништити
,
ако
се
наставити
одступање
у
овај
правац
који
се
поћи
.
да
потврдити
могућност
такав
резултат
,
војвода
се
позвати
и
на
последњи
извештај
врховни
команда
из
Призрен
,
по
који
,
јесам
известан
француски
одељење
примити
борба
на
српски
територија
,
на
Моглену
.
Значи
да
у
Солун
већ
имати
довољно
савезнички
трупа
који
бити
моћи
ступити
у
акција
,
ако
бити
тај
акција
бити
прихватити
са
север
.
војвода
Мишић
говорити
јесам
речито
и
са
непоколебљив
убеђење
који
јесам
освајати
.
на
лице
присутан
,
који
јесам
предлог
у
први
мах
дочекати
са
неповерење
,
са
шта
се
дискусија
често
пута
и
заоштравати
до
сукоб
,
почети
да
се
исписивати
неки
поуздање
и
вера
у
онај
што
јесам
војвода
предлагати
.
војвода
јесам
наставити
,
он
јесам
изнети
у
детаљ
и
начин
како
бити
се
наш
офанзива
извести
и
правац
који
бити
се
кретати
.
узети
јесам
учешће
у
тај
и
сав
остати
,
претресати
јесам
сав
могућност
,
разматрати
јесам
и
картати
,
испитивати
јесам
понова
извештај
наш
предстража
,
о
положај
на
фронт
наш
и
стран
и
најзад
,
доћи
се
до
заједнички
начелан
одлука
,
да
се
приступити
офанзива
.
војвода
степа
,
који
јесам
и
јесам
пристати
уз
овај
одлука
,
али
још
увек
остати
недовољно
загрејан
поверење
према
предлог
војвода
Мишић
,
додати
после
донет
одлука
:
—
Али
,
пре
но
што
донети
и
дефинитиван
одлука
,
ја
морати
бити
тачно
обавестити
са
колик
број
војска
разполагати
,
јер
тај
у
овај
час
ники
од
ми
не
знати
поуздано
;
даље
,
морати
знати
какав
јесам
стање
и
расположење
у
војска
,
нарочито
после
напуштање
земља
од
страна
Краљ
,
Влада
и
врховни
команда
;
па
онда
,
морати
знати
са
колико
и
какав
муниција
располагати
и
најзад
,
имати
ли
услов
за
исхрана
кад
она
и
непријатељ
немати
?
сав
усвојити
овај
напомена
војвода
степа
и
свако
примити
на
себе
да
до
сутра
прибрати
сав
овај
податак
.
за
тај
јесам
саставити
и
протокол
седница
командант
армија
,
по
ко
јесам
имати
:
да
се
обуставити
јутрошњи
решење
командант
о
одступање
и
саопштити
одмах
командант
дивизија
да
припремити
трупа
за
офанзива
и
предузети
припрема
за
преформирање
пешадијски
јединица
према
њихов
бројни
стање
.
седница
се
свршити
доцкан
увече
,
око
девет
час
.
Млађа
официр
и
други
особље
из
штаб
први
армија
,
који
се
у
соба
под
војводин
нарочито
искупити
и
чекати
на
одлука
,
знати
о
шта
се
у
седница
решавати
,
радознало
јесам
и
са
нестрпљење
погледати
на
излазак
ђенерал
и
њихов
помоћник
,
не
бити
ли
са
лице
њихов
прочитати
одлука
.
и
са
лице
њихов
се
одиста
моћи
прочитати
оно
што
јесам
у
доњи
соба
тако
жудан
очекивати
.
Расположење-
,
управо
одушевљење
,
завладати
од
један
међу
сав
и
наћи
се
однекуд
и
пива
и
вино
и
шампањ
да
се
тај
одушевљење
поткрепити
.
док
се
у
доњи
соба
одушевљавати
дотле
се
горе
,
у
војводин
соба
,
израђивати
хитан
наредба
сав
командант
да
не
дозволити
даље
уништавање
материјал
,
да
јавити
бројни
стање
и
расположење
војска
,
количина
муниција
и
да
учинити
сав
припрема
за
евентуалан
офанзива
.
као
и
у
први
,
те
се
исти
наредба
израђивати
тај
ноћ
и
у
сав
осталим
армија
и
команда
а
осим
тај
,
предузети
јесам
још
исти
ноћ
на
сав
фронт
даљни
коњички
извиђање
.
командант
други
армија
предузети
јесам
још
и
мера
да
што
пре
ухватити
веза
са
команда
трупа
нов
област
и
да
сазнати
што
ближе
о
догађај
код
Ђаковица
,
одакле
јесам
бити
стигнути
узнемирујући
глас
.
Још
те
ноћ
глас
јесам
прохујати
кроз
Пећ
а
сутрадан
зором
,
већ
се
ведар
лице
бити
они
што
јесам
лећи
клонуо
и
изнемогао
;
дизати
се
са
вера
онај
који
јесам
ни
у
шта
више
веровати
;
устајати
са
нада
онај
који
јесам
сваки
нада
напустити
.
лице
,
који
јесам
јуче
сретати
безизразан
,
туп
и
блесав
,
данас
видити
свеж
;
чела
који
јесам
сретати
изборан
и
забринут
,
данас
видити
ведар
а
у
очи
,
који
јесам
сретати
угасити
,
видити
сад
како
се
уждити
зрак
.
као
да
јесам
се
мртвити
пробудити
.
вера
,
силан
вера
обузети
јесам
људи
;
другачи
се
срећа
,
другачи
поздрављати
,
другачи
разговарати
.
један
виши
чиновник
,
који
јесам
јуче
говорити
да
јесам
толико
претући
да
сто
година
хтети
дигнути
глава
,
велим
данас
:
—
знати
јесам
ја
,
такав
јесам
ја
...
претући
ми
колико
хтети
,
оставити
у
ми
само
један
живац
па
хтети
из
он
опет
да
израсти
!
други
један
,
који
јесам
зајаукати
кад
јесам
чути
да
он
јесам
кућа
опљачкати
и
тврдити
онда
да
јесам
Србија
за
навек
пропао
,
велим
данас
:
—
не
пропадати
ја
лако
;
ко
хтети
да
ми
прогутати
требати
да
имати
гвозден
стомак
.
Платиће
ми
они
тај
,
сав
хтети
ми
платити
,
све
до
последњи
чивија
!
—
ићи
и
ја
да
се
борити
!
—
реч
ја
један
ко
јесам
већ
пре
пет
година
минути
сваки
обавеза
али
у
ко
се
од
јутрос
разбуктао
младићски
одушевљење
.
—
јесам
тај
за
ви
!
—
велим
он
.
—
Зашто
да
јесам
.
предстојати
ја
јесам
да
гинути
у
овај
планина
,
губити
отаџбина
,
па
зашто
не
бити
гинути
ослобађати
јесам
!
срести
јесам
и
онај
млад
официр
који
ја
рећи
да
јесам
покојник
још
у
Призрен
преминути
а
овај
довде
,
до
Пећ
,
да
јесам
бити
само
пренос
мртав
тело
ради
сахрана
у
породичан
гробница
.
—
видити
ли
шта
се
учинити
од
покојник
,
дигнути
се
из
мртав
?
он
слегнути
задовољно
раме
па
додати
:
—
Шта
хтети
,
имати
и
привидан
смрт
!
-
ники
више
јесам
ни
мислити
на
даље
повлачење
из
Пећ
,
за
који
се
дотле
све
грозничаво
спремати
.
развезати
јесам
се
дењак
,
одрешити
се
торба
и
почети
се
јести
оно
,
што
се
муком
набавити
и
чувати
за
велик
невоља
,
који
ми
јесам
чекати
у
планина
.
бити
она
јесам
чак
који
јесам
скупо
плаћен
коњић
нудити
да
продати
по
мали
пар
.
у
штаб
армијски
наставити
се
сутра
дан
до
подне
журан
прибирање
извештај
,
који
јесам
стизати
са
разних
страна
.
тај
извештај
,
ма
да
јесам
бити
потпун
и
исцрпан
,
давати
јесам
укупно
овакав
обележје
стање
у
војска
:
војска
преморити
,
малаксати
и
растројити
,
али
бити
се
офанзива
подигнути
у
она
дух
;
муниција
немати
,
храна
немати
.
из
извештај
се
видети
још
да
јесам
недовољан
број
војска
као
и
да
немати
више
ни
комора
ни
профијантски
одељење
.
осим
тај
,
стигнути
јесам
извештај
командант
моравски
дивизија
ИИ
.
позивати
,
да
још
у
ток
данашњи
дан
морати
напустити
Ђаковица
и
извештај
командант
Шумадијске
дивизија
и
.
позивати
,
који
јављати
да
јесам
непријатељ
напасти
Тимочку
дивизија
ИИ
.
позивати
и
да
се
XИИИ
.
пук
повлачити
у
неред
.
када
јесам
се
тај
дан
по
подне
опет
састати
командант
у
штаб
први
армија
,
већ
јесам
на
лице
сваки
од
она
бити
исписати
другачи
расположење
но
што
јесам
бити
онај
који
јесам
синоћ
понети
полазити
одавде
.
војвода
Мишић
остати
јесам
и
даље
упорно
при
свој
предлог
за
офанзива
,
захтевати
јесам
да
се
још
не
доносити
противан
одлука
,
да
се
најпре
извештај
допуна
и
прибрати
известан
податци
,
који
јесам
недостајати
.
војвода
степа
,
уз
који
јесам
сад
већ
и
сав
остати
пристајати
,
заузети
јесам
данас
одлучан
став
,
јер
одлагање
одступање
моћи
јесам
бити
од
несретан
последица
.
он
јесам
чак
,
бранити
свој
гледиште
,
бацити
у
очи
војвода
Мишић
неколико
груб
реч
,
тај
јесам
сукоб
у
један
тренутак
претити
чак
да
прећи
у
разрачунавање
.
најзад
,
војвода
Мишић
,
кад
се
осетити
потпуно
сам
,
а
разлог
који
јесам
још
увек
бранити
сав
предлог
јесам
моћи
,
као
јуче
,
да
поткрепити
поуздан
податцима
,
морати
јесам
клонут
.
тако
јесам
донети
и
потписати
одлука
да
се
одустајати
од
сваки
покушај
офанзива
и
да
се
враћати
у
важност
решење
командант
од
@card@
.
новембар
пре
подне
а
тај
јесам
значити
,
да
се
одмах
приступити
повлачење
по
ред
утврђен
на
тај
први
седница
.
када
јесам
после
тај
одлука
повести
реч
и
о
артиљерија
,
који
не
моћи
даље
из
Пећ
,
већ
се
морати
ту
уништити
,
војвода
Мишић
јесам
болно
узвикнути
:
—
кад
већ
не
моћи
бити
офанзива
онда
,
пре
но
што
јесам
уништити
,
дати
ја
сав
муниција
,
колико
јесам
имати
,
да
јесам
испуцати
,
да
огласити
смрт
Србија
!
пре
но
што
хтети
се
још
генерал
растати
са
овај
последњи
седница
,
сетити
јесам
се
да
јесам
овај
њихов
решавање
унети
толико
вера
,
толико
поуздање
у
грађанство
,
да
јесам
оно
одустати
од
свој
одлука
да
се
склањати
.
када
бити
сад
војска
од
један
почети
да
се
повлачити
тај
бити
унети
велик
пометња
.
с
тај
јесам
наћи
за
сходно
да
један
од
командант
—
војвода
Степановић
—
издати
наредба
и
наћи
начин
како
хтети
с
она
и
грађанство
упознати
а
који
хтети
наредба
позвати
избеглица
да
одмах
кретати
на
пут
,
како
бити
олакшати
одступање
војска
.
наредба
се
овај
брзо
рашчути
и
тако
се
и
последњи
нада
убрзо
претворити
у
последњи
разочарење
.
Вис
се
јесам
моћи
ништа
заваравати
,
ваљало
јесам
кретати
у
планина
.
и
на
један
мах
,
као
да
јесам
магички
штапић
завитлати
преко
гомила
и
изговорити
чаролијски
реч
,
сав
се
опет
скаменити
;
сав
се
изменити
и
сав
се
вратити
свој
пређашњи
расположење
.
на
сав
се
лице
исписати
,
понова
се
дубоко
исписати
беда
и
невоља
,
с
тај
разлика
само
,
што
јесам
утученост
бити
сад
још
велик
и
још
тежак
.
—
веровати
ја
,
пријатељ
—
велим
ја
један
познаник
—
имати
гвозден
живац
.
претурити
јесам
тежак
брига
и
невоља
у
живот
и
тамо
где
бити
свако
други
поклецнути
,
ја
јесам
чак
имати
снага
други
да
тешити
.
сад
већ
више
немати
ни
ја
снага
и
,
ево
признавати
ви
,
данас
ја
јесам
први
пут
у
живот
доћи
на
памет
мисао
о
самоубиство
.
други
један
,
о
који
јесам
се
негда
ја
лично
уверити
да
јесам
човек
челични
воља
и
огроман
душеван
енергија
,
реч
ја
са
суза
у
очи
:
—
Чујем
хтети
да
уништити
сав
муниција
.
ама
где
јесам
тај
ђенерал
?
Хоћу
да
она
наћи
и
да
она
замолити
,
сутра
у
зор
нек
извести
топ
тамо
на
онај
чистина
испод
Патријаршије
,
па
да
се
искупити
сав
ја
бегунац
,
нек
сасути
у
ми
сав
муниција
,
нек
ми
сахранити
па
нек
кретати
даље
!
бог
ја
,
тај
хтети
да
она
замолити
!
срести
јесам
и
један
познат
професор
,
за
који
знати
да
никад
јесам
обиловати
религијски
чуство
.
Враћао
се
отуд
из
Патријаршије
.
—
бити
јесам
тамо
—
показати
ја
рука
црква
—
помолити
јесам
се
бог
,
припалити
јесам
свећа
...
—
за
мртав
?
—
запитати
он
са
саучешће
.
—
не
!
—
велим
професор
.
—
они
јесам
се
већ
удостојити
божји
милост
.
за
ми
живити
,
према
који
јесам
бог
тако
немилостив
!
Ућутао
јесам
да
не
узнемирити
дубок
осећај
побожност
који
се
у
час
овај
тежак
невоља
враћати
у
душа
из
који
јесам
бити
изагнан
.
и
професор
јесам
ћутао
извесно
време
па
онда
додати
,
више
као
размишљати
,
више
себе
и
полугласан
:
—
ићи
пут
,
отуд
,
и
мислити
о
несретан
судбина
овај
народ
.
одатле
,
из
тај
исти
Патријаршије
,
кренути
јесам
наш
народ
пре
три
стотина
година
у
збег
,
у
туђина
;
па
ево
сад
се
опет
понављати
тај
и
са
исти
место
.
—
да
!
—
одговорити
он
.
—
Само
пре
три
стотина
година
српски
јесам
народ
одавде
,
од
Патријаршије
,
кренути
у
бегство
испред
арнаутски
насиље
,
тражити
заштита
у
хришћански
Аустрија
а
сад
,
после
три
стотина
година
,
одавде
од
Патријаршије
,
кретати
опет
у
бегство
испред
аустријски
насиље
,
тражити
заштита
у
Арнаут
.
професор
се
замислити
,
тешко
узданути
и
зањихати
брижан
глава
;
—
зар
се
точак
историја
унатраг
окретати
?
!
...
срести
јесам
и
она
—
Госпа
у
црнина
.
са
њен
јесам
лице
јасан
прочитати
колико
јесам
тежак
бол
задати
душа
свити
ми
овај
последњи
разочарење
.
када
јесам
јесам
упитати
шта
мисао
,
шта
хтети
;
она
ја
ни
реч
јесам
одговорити
,
бацити
јесам
само
поглед
на
снежан
планина
који
јесам
бити
пред
ми
.
тај
јесам
бити
мој
последњи
виђење
с
она
!
када
јесам
пасти
ноћ
,
последњи
ноћ
пре
но
што
хтети
кренути
у
планина
,
настати
јесам
један
тужан
свечаност
.
под
светлост
огроман
пожар
изнад
Пећ
,
који
јесам
прождирати
кар
,
лафет
и
сав
осталу
опрема
српски
артиљерија
,
тамо
иза
пећски
гробље
,
недалеко
од
Патријаршије
,
војник
јесам
копати
дубок
рак
.
ту
,
у
тишина
,
под
строг
стража
да
се
ко
не
бити
приближити
и
видети
,
вршити
јесам
сахрана
топовски
цев
,
сахрањивати
јесам
топ
окићен
слава
са
Куманово
и
Облаков
,
са
Једрене
и
Брегалница
,
са
Цер
и
Јагодња
.
тај
јесам
бити
дубоко
тужан
обред
.
војник
јесам
се
,
спуштати
топ
у
рак
,
праштати
са
она
као
са
свој
рођени
,
као
са
други
,
као
са
родитељ
,
као
са
дете
.
миловати
јесам
она
,
грлити
и
љубити
она
и
плакати
јесам
за
свој
друг
са
који
се
јесам
растајати
за
сав
време
тежак
дан
борба
и
слава
.
само
ко
знати
колико
јесам
топ
поуздање
српски
војник
и
само
ко
знати
колико
се
српски
војник
сродити
и
ородити
са
оружје
свој
,
тај
моћи
појмити
жалост
његов
када
се
морати
са
тај
оружје
и
на
овај
начин
растати
.
—
зар
ја
да
ти
свој
рука
ископати
рак
—
велим
артиљерац
свој
топ
—
Милош
мој
!
тепати
јесам
она
,
називати
она
милостан
име
и
плакати
јесам
,
горко
јесам
плакати
.
официр
јесам
окретати
глава
да
сакрити
суза
који
јесам
и
она
врцати
на
очи
.
Поноћ
јесам
дубоко
превалити
а
посао
још
јесам
бити
свршен
.
простран
јесам
рак
,
велик
јесам
број
топ
.
требати
затим
земља
угазити
,
требати
јесам
изравнати
да
се
траг
не
познати
,
да
непријатељ
не
наћи
српски
топ
.
Поноћ
јесам
одавно
већ
превалити
,
ватра
који
јесам
горе
у
брдо
ждерати
кар
,
лафет
и
сав
осталу
опрема
српски
артиљерија
,
догоревати
јесам
већ
;
мрак
јесам
све
дубље
освајати
и
једино
доле
,
под
друм
,
што
јесам
се
догледати
,
као
догорео
звездица
,
слабо
осветљен
прозор
црква
Патријаршије
.
низак
кубе
те
српски
светиња
оцртати
јесам
се
у
ноћ
и
догледати
се
из
даљина
.
Патријаршија
из
који
јесам
некада
,
у
далек
прошлост
,
никнути
српски
вера
,
једини
јесам
ноћас
нем
сведок
тужан
чин
сахрањивање
српски
вера
.
и
сахранити
јесам
већ
!
пуковник
који
јесам
руководити
сахрана
српски
топ
пошто
јесам
прегледати
довршен
рад
и
бацити
још
последњи
поглед
на
гробље
српски
артиљерија
,
рећи
потресен
глас
и
са
дубок
бол
у
душа
:
—
Свршено
јесам
,
сав
јесам
свршен
!
...
Свршено
јесам
,
