садваљати
грабити
;
што
јесам
год
ко
знати
од
поскочица
похитати
сад
да
испричати
.
тада
се
моћи
свашта
чути
.
девојка
јесам
се
погуркивати
и
шапутати
:
„
Кук
,
часан
она
убити
!
Шта
она
бити
тај
овако
галатан
говор
!
“
и
жена
и
девојка
црвенити
јесам
и
гледати
у
земља
,
кад
бити
какав
момак
до
она
почети
ујујукати
и
набрајати
свакојак
мрсан
изрека
.
по
некад
јесам
девојка
с
узвик
„
она
!
“
пуштати
се
из
кола
и
бегати
од
онај
,
који
јесам
почети
безобразно
бројати
.
Растислав
јесам
већ
давно
бити
изуакао
.
око
кнез
се
бити
неприметно
прикупити
гомилица
велик
швалер
,
што
она
јесам
бити
у
овај
друштво
.
сав
млад
,
весео
,
расположен
људи
,
пун
снага
и
добар
воља
,
а
својски
подгрејати
стар
руменика
и
шампањац
,
а
можда
још
више
онај
сјајан
очи
сеоски
лепотица
,
и
онај
румен
образ
и
бео
гроце
што
се
бео
као
снег
на
планина
.
кнез
се
бити
заборавити
.
он
се
у
овај
тренутак
потпуно
бити
изједначити
са
свој
доктор
,
с
млад
и
стар
ађутант
,
чак
са
свој
секретар
,
управо
са
сав
млад
образован
људи
,
који
јесам
се
ту
наћи
.
они
јесам
оцењивати
девојачки
лепота
,
мерити
јесам
шта
јесам
код
који
боље
,
слободно
јесам
просипати
све
што
она
на
уста
доћи
,
а
овај
сладострастан
говорити
само
јесам
она
још
више
распаљивати
.
кнез
се
бити
натурити
за
један
заиста
диван
сељанка
.
(
тај
јесам
ваљда
бити
први
и
последњи
пут
у
живот
кнез
Мутимира
,
да
јесам
његов
избор
пасти
доиста
на
лепота
,
пристојан
крунисан
глава
)
.
кнез
јесам
без
зазор
исказивати
свој
пожуда
;
он
се
нарочито
обраћати
доктор
.
доктор
се
наћи
у
неприлика
;
шта
да
радити
?
да
почети
одвраћати
кнез
,
викнути
он
:
„
зар
и
ти
хтети
да
ја
саветовати
?
“
да
он
учинити
по
воља
,
незгодно
јесам
.
доктор
прибећи
философија
.
за
тила
часак
он
пролетоше
кроз
глава
овај
мисао
:
„
Којешта
!
какав
јесам
тај
бајаги
скрупула
.
за
што
узимати
ствар
тако
с
трагичан
страна
?
Зашто
се
не
сетити
како
јесам
обично
радити
ја
друг
међу
себе
,
како
јесам
ја
јести
други
ићи
на
рука
,
како
јесам
се
помагати
,
један
други
стварати
згода
и
прилика
да
се
доћи
у
додир
„
с
идол
срце
свој
,
“
па
ники
јесам
ни
на
ум
падати
да
тај
крстити
какав
ружан
име
.
зар
јесам
овде
што
друго
до
један
обичан
ђачки
историја
?
и
што
бајаги
не
бити
се
моћи
учинити
за
љубав
кнез
онај
,
што
јесам
јуче
обичан
друг
чинити
.
и
доктор
наћи
излазак
.
измирити
са
сам
себе
,
он
весело
рећи
кнез
да
хтети
ствар
бити
„
у
состојанију
.
“
доктор
се
одвојити
.
он
јесам
бити
вешт
и
практичан
човек
.
његов
ока
јесам
измакнути
ко
се
требати
обратити
.
и
ако
јесам
овде
бити
и
окружни
начелник
,
и
капетан
,
доктор
се
обратити
месном
срески
писар
,
млад
и
као
видра
окретан
човек
,
и
у
пробран
израз
,
штедити
кнез
,
саопштити
писар
шта
ваљати
свршити
.
Писар
примити
ствар
веома
озбиљно
.
не
снебивати
се
пред
доктор
,
он
узити
корачати
пољана
,
тај
лево
,
тај
десно
и
у
два
три
мах
рећи
:
„
о
,
кандило
он
,
како
ли
хтети
тај
!
?
“
за
тај
време
једном
јесам
рука
витлати
шешир
,
а
други
зачешљавати
свој
велик
кос
.
на
један
пут
он
натући
шешир
на
глава
и
рећи
одсудан
:
—
разумети
,
господин
доктор
!
сав
хтети
бити
у
ред
.
само
у
колико
сахат
?
—
Па
,
сад
одмах
,
у
први
сумрак
.
он
хтети
бити
у
свој
соба
,
ено
у
онај
одељак
—
доктор
показати
рука
на
десни
крило
манастирски
.
—
А
тај
сад
гледати
,
само
пазити
,
момак
!
овде
глава
игра
.
ако
извести
ствар
како
ваљати
,
твој
јесам
будућност
осигурати
.
ја
хтети
наћи
доле
на
басамацима
.
ја
хтети
ту
чекати
твој
извештај
.
кнез
остати
још
мало
код
кола
,
па
онда
поћи
.
свет
он
испратити
громовит
„
ура
“
и
„
живети
.
“
под
изговор
да
имати
мали
главобоља
,
он
се
упутити
права
у
свој
одаја
.
за
он
поћи
доктор
и
млад
ађутант
.
кнез
узити
доктор
под
рука
и
,
чисто
мазити
се
,
узити
он
запиткивати
шта
јесам
наредити
,
како
јесам
удесити
и
хтети
ли
што
бити
?
доктор
он
јесам
уверавати
да
јесам
сав
у
ред
,
да
јесам
ствар
поверен
човек
чији
прошлост
јамчити
за
успех
.
(
доктор
јесам
познавати
ћата
израније
)
.
кнез
радосно
стегнути
доктор
за
рука
и
,
теглити
се
,
рећи
:
—
и
—
она
,
доктор
!
овај
хтети
бити
диван
идилски
тренутак
.
како
хтети
ти
бити
обвезати
mon
cher
!
Дођоше
у
кнежев
одаја
.
кнез
рећи
ађутант
да
остати
доле
пред
врата
а
он
с
доктор
ући
у
соб
.
—
Баш
јесам
леп
,
а
доктор
,
а
?
јесам
ли
да
јесам
леп
?
uneti
beauté
extraordinaire
.
и
тај
одрасти
у
село
!
како
јесам
тај
могуће
?
и
да
ли
јесам
девојка
?
А
,
шта
мислити
,
доктор
,
да
ли
јесам
девојка
?
врло
јесам
интересно
да
ли
јесам
овако
леп
моћи
да
се
очувати
у
село
као
девојка
до
свој
осамнајесте
година
?
А
,
доктор
,
шта
мислити
?
она
имати
@card@
година
?
—
@card@
,
тај
не
мислити
,
господар
,
али
16—17
имати
.
сељанка
јесам
крупан
и
развијен
,
онај
брзо
расти
...
—
тако
,
тако
,
тај
боље
,
тај
лепше
—
прихватити
кнез
,
ходати
весело
по
соба
и
раскопчавати
свој
униформа
.
—
јесам
ли
,
доктор
,
а
да
ли
бити
се
овај
моћи
повести
и
у
Звониград
?
ако
бити
се
...
случајно
...
.
—
Зашто
не
,
господар
,
зашто
не
—
само
ако
...
.
.
неко
закуцати
на
врата
.
доктор
притрчати
и
отворити
.
на
врата
се
указати
два
женски
прилика
,
један
млад
,
витак
,
веома
леп
девојка
;
други
средовечан
жена
,
оштар
црта
и
веома
жив
,
немиран
очи
.
кад
кнез
отићи
од
кола
и
кола
за
часак
престати
.
свет
нагрнути
за
кнез
,
викати
:
„
ура
!
живети
!
“
тако
бити
он
јамачно
пратити
чак
до
његов
стан
у
манастир
,
да
официр
из
пратња
не
вратити
свет
натраг
.
кад
кнез
већ
замакати
,
младеж
се
опет
почети
купити
око
гајдаш
.
баба
и
старац
већ
јесам
бити
почети
зивкати
:
—
хајдете
,
деца
,
доста
јесам
бити
играње
;
земан
јесам
кући
да
се
ићи
—
на
што
јесам
момак
и
девојка
обично
одговарати
:
„
сад
,
маја
!
сад
,
бата
,
само
још
овај
.
“
А
поред
„
само
још
овај
,
“
кола
јесам
отпочети
већ
и
трећи
игра
по
одлазак
кнежев
,
а
још
се
ники
не
одвојити
да
ићи
кућа
.
но
и
ако
јесам
кола
почињати
већ
и
трећи
игра
,
Пава
Крсманова
,
леп
девојка
на
сабор
,
ни
пут
се
више
не
ухватити
у
кола
од
кад
кнез
отићи
.
она
се
бити
одвојити
с
три
другарица
и
ту
јесам
заједно
нешто
ћућорити
.
Момчадија
,
и
посебице
,
и
по
два-три
у
гомилица
,
долазити
јесам
и
звати
јесам
да
„
отаљати
још
по
један
,
“
но
она
никако
не
хтети
.
кад
јесам
јесам
салетати
питање
што
не
играти
,
она
се
извињавати
:
—
здравље
ја
,
не
моћи
.
Нешто
ја
се
нога
одсећи
.
Осећала
јесам
како
јесам
на
мах
обузимати
ватра
,
а
на
мах
опет
цео
тело
шинути
јесам
студен
језа
,
и
њен
румен
образ
побледити
као
крпа
.
њен
јесам
другарица
говорити
и
даље
;
говорити
јесам
онако
како
обично
говорити
млад
девојка
,
кад
јесам
добар
други
,
па
један
други
казивати
све
што
она
јесам
на
срце
и
на
језик
.
—
и
она
,
родити
мој
,
па
видети
он
онај
пуст
брчић
?
стајати
он
као
коврчица
.
Кук
,
изем
он
!
—
црн
,
Петри
,
па
она
устати
!
јао
мој
сладак
усташца
;
руменити
се
као
јагода
,
мислити
сад
хтети
крв
из
она
канути
.
—
ама
осетити
ли
ти
,
Пава
,
како
лепо
замирисати
кад
прићи
к
ми
.
ударити
неки
мир
од
он
,
па
,
бог
простити
,
као
оно
кад
јесам
у
црква
.
—
бог
с
ти
,
па
ко
хтети
ти
мирисати
кад
он
не
хтети
.
он
и
душа
мирисати
.
-
црн
,
Пава
с
ти
никако
јесам
скидати
очи
.
Јес
,
бог
ја
.
ти
јесам
смести
гледати
,
па
јамачно
и
не
знати
.
али
ја
заварати
,
заварати
очи
,
па
тек
варакнем
поглед
на
он
,
а
он
запиљити
у
ти
,
па
не
трепља
.
Јес
,
обадва
ја
очи
.
—
Ћути
бог
тај
,
Петри
,
не
зановетати
ту
,
рећи
Пава
срдито
—
ја
!
он
књаз
,
па
хтети
гледати
на
ја
сељанка
.
_
Пава
дигнути
марама
и
обрис
хладан
зној
с
чела
.
у
слеп
очи
почети
јесам
штрецати
.
—
Што
ти
јесам
,
Пава
,
бог
с
ти
,
друго
.
Шта
он
мислити
,
ко
он
он
знати
,
тек
он
с
ти
јесам
скидати
очи
,
тај
ја
знати
.
А
најпосле
,
зар
што
јесам
ја
сељанка
,
тај
јесам
ваљаде
мимо
свет
.
Што
бајаги
не
бити
он
моћи
волети
и
сељанка
.
Ена
гле
!
убити
бити
он
овај
у
врат
?
—
рећи
весео
Петри
и
пљеснути
Пава
по
њен
леп
,
бео
,
пуначак
образ
.
—
Мор
недам
ја
овај
за
десет
варошанка
,
еј
,
—
она
уштинути
Пава
за
образ
—
погледати
ти
како
јесам
овај
једро
,
па
забрекнути
,
па
здраво
,
а
код
варошанка
отобољити
се
образ
као
у
крава
измузен
виме
.
Јес
,
здравље
ја
!
ето
,
кад
оно
лане
долазити
наш
Даринка
из
Звониграда
.
узети
јесам
ја
овако
за
образ
,
а
оно
меко
,
сестра
родити
,
као
пабушина
.
па
онај
рука
,
па
груда
,
сав
меко
као
памук
-
Петри
отпљунути
—
јес
,
очи
ја
;
чисто
човек
гадно
и
да
ухватити
,
чисто
он
се
чинити
,
бог
простити
као
да
јесам
сав
труо
.
Јес
здравље
ја
,
кад
јесам
мало
повући
за
рука
,
а
ја
све
стрепити
да
она
се
што
не
откинути
за
што
ухватити
.
А
гле
овај
—
Петри
дочепати
Пава
за
рука
и
три
четири
пут
тргнути
јесам
што
игда
моћи
.
Пава
посрнути
.
—
Кук
,
црн
Петри
,
не
дрмусати
ја
тако
,
часан
тај
убити
!
гле
,
обала
ја
цвет
!
Божа
,
истина
благо
ти
,
црн
Петри
,
кад
ти
јесам
тако
увек
до
ђавољења
—
рећи
Пава
подизати
цвет
са
земља
...
.
—
е
,
јесам
,
но
хтети
ваљаде
кукати
,
или
мудровати
ка
’
тај
ти
?
али
и
ти
јесам
онај
потуљен
ђаво
.
бајаги
ти
јесам
видети
како
тај
кнез
загледати
.
А
знати
да
јесам
он
макар
један
пут
намигнути
.
Пава
први
план
,
па
одмах
за
тај
побледити
као
мртвац
.
она
хтети
нешто
рећи
,
али
њен
блед
усна
само
задрхтати
,
па
се
онда
жалосно
укосити
у
страна
,
као
онај
код
мали
дете
кад
хтети
да
се
заплакати
.
у
онај
бајан
очи
,
на
цео
онај
дивотан
лице
на
један
пут
се
појавити
тих
,
миран
али
страховито
дубок
бол
.
леп
Пава
изгледати
јесам
у
тај
тренутак
као
анђелски
слика
Рафаелов
мученица
.
у
њен
диван
,
плав
очи
заблистати
се
суза
.
—
она
јесам
ћутећки
гледати
у
Петри
,
и
само
што
промуцати
:
—
ах
,
Петро
,
сестра
!
—
па
онда
брзо
окренути
глава
у
страна
,
дигнути
марама
на
очи
и
бризнути
у
плач
.
Петри
јесам
загрлити
.
-
моћи
тако
,
родити
мој
:
па
зар
не
знати
шта
јесам
шал
,
рђа
један
,
но
још
и
за
тај
да
плакати
.
Божа
,
бог
,
баш
јесам
дете
!
—
Што
ја
тај
говорити
?
...
кад
знати
да
јесам
!
—
рећи
Пава
бришући
суза
.
—
ама
шалити
се
,
луда
један
!
А
баш
и
да
јесам
,
па
шта
!
о
!
благо
ти
луд
!
мука
јесам
ја
што
ја
јесам
тако
леп
,
а
да
јесам
богдице
ја
као
тај
ти
,
видети
бити
ви
све
ћеркане
шта
бити
Петар
урадити
.
она
се
окренути
другарица
с
лев
и
продужити
.
-
бити
,
очи
ја
,
бити
сунце
ја
!
—
ама
шта
бити
,
шта
бити
?
—
упитати
другарица
у
лево
.
-
Шта
бити
?
ево
шта
бити
—
прихватити
Петри
живо
.
-
кад
он
у
ја
издражди
очи
,
гледати
бити
и
ја
у
он
;
баш
овако
слободно
као
овај
у
ти
.
она
дочепати
другарица
за
раме
,
окренути
јесам
к
себе
и
упиљити
она
у
очи
:
—
Ева
овако
!
А
ако
бити
ја
што
год
рећи
,
рећи
бити
и
ја
он
,
па
ето
ти
.
Петри
се
пљеснути
рука
и
окренути
се
полулево
на
пета
.
њен
се
другарица
узети
смејати
и
запиткивати
јесам
у
шала
:
„
Шта
бити
он
рећи
?
Шта
бити
он
рећи
?
“
враголаст
Петри
прихватити
,
подигравати
од
један
до
други
другарица
и
вртети
се
међу
она
.
—
Шта
бити
он
рећи
?
рећи
бити
он
све
што
требати
...
прво
и
прво
рећи
бити
он
да
јесам
леп
,
да
јесам
сладак
,
да
јесам
шећеран
,
да
цркнути
за
он
и
да
бити
волети
с
он
се
играти
један
пут
но
да
ја
бог
да
здравље
.
девојка
пометати
марама
за
уста
и
узети
се
грохот
смејати
и
превијати
се
.
Чак
се
и
Пава
смејати
и
ако
јесам
иначе
једнако
бити
нешто
тужан
.
—
„
Кук
,
часан
јесам
убити
,
шта
говорити
.
“
Петри
продужити
:
—
други
и
други
,
рећи
бити
он
:
„
мој
леп
,
мој
сладак
и
мој
мали
кнежић
,
кад
јесам
ја
тако
леп
,
изести
тај
дајк
,
онда
јесам
јамачно
и
богат
.
па
дед
,
рођа
мој
,
одрешити
дер
ту
твој
кнежевски
кесица
да
бркнути
у
она
мало
твој
слатко
Петар
и
да
видити
имати
ли
ту
што
за
њен
рачун
...
девојка
јесам
се
једнако
смејати
,
а
Петри
јесам
бројати
даље
:
-
па
бити
онда
прво
и
прво
извући
један
оволик
дукат
;
(
она
саставити
палац
и
кажипут
показивати
колут
од
прст
колик
бити
голем
дукат
извући
)
,
па
бити
онда
тај
дукат
цап
...
.
овде
себе
на
чела
.
(
она
саставити
три
прст
као
онај
кад
човек
хтети
да
се
прекрсти
и
показати
она
на
сред
чела
)
.
па
бити
онда
опет
рука
у
кеса
,
па
овако
,
па
овако
,
па
овако
...
(
она
јесам
показивати
тај
један
,
тај
други
рука
,
како
бити
из
кнежев
кеса
гртати
пар
и
сипати
она
себе
у
недра
)
,
а
кад
бити
се
овде
набућити
овако
(
она
показати
рука
како
бити
она
набрекнути
и
одскочити
пун
недра
)
а
ја
бити
онда
за
часак
кућа
да
сручити
у
мој
сандук
,
па
онда
потрч
натраг
мој
кнежић
.
сад
он
више
не
бити
ништа
говорити
,
но
бити
он
ухватити
овако
преко
среда
.
(
она
савити
рука
другарица
око
пас
)
па
бити
он
стегнути
што
год
боље
моћи
,
па
цмок
одовуд
,
на
цмок
одонуд
,
па
цмок
,
цмок
,
цмок
,
па
у
уста
,
па
у
онај
леп
окце
,
па
под
грло
,
па
заврат
,
па
удрити
љубити
,
па
удрити
грлити
,
па
удрити
гристи
,
па
уједати
,
па
стезати
,
па
ваљати
,
па
гњавити
...
.
и
она
,
леле
ја
,
да
ја
ко
не
чути
,
рећи
несретан
Петри
,
освртати
се
живо
око
себе
,
док
јесам
се
њен
другарица
кривити
од
смех
.
-
Мор
,
црн
други
,
моћи
се
од
велик
смеј
...
она
довршити
реченица
шапутати
последњи
реч
сваки
други
на
ухо
,
на
шта
се
оне
узети
још
више
смејати
.
Петри
наставити
:
—
кад
сутра
дан
,
а
Петар
возити
ли
возити
!
Шушти
овај
ђидо
сав
у
само-самцитој
свила
и
кадива
,
а
три
нишки
дукат
спустити
се
довде
.
А
ви
све
зинути
,
па
се
само
крстити
и
каменити
се
,
очи
свој
не
веровати
.
„
да
л
’
јесам
она
?
да
л
’
јесам
?
“
„
аја
!
јесам
она
,
откуд
бити
она
онаки
руб
и
онолики
лепота
?
“
—
запиткивати
се
ви
.
„
она
јесам
,
пос
она
њен
“
—
велим
мој
клипан
Вилип
,
—
„
она
,
ено
познавати
онај
њен
прћави
носић
.
“
Петри
притиснути
средњи
прст
врх
од
нос
и
дигнути
он
у
вис
,
те
он
начинити
још
прћавијим
но
што
јесам
.
—
Ена
—
рећи
она
,
показивати
тако
другарица
редом
сав
задигнут
нос
—
ене
,
како
ја
јесам
леп
нос
;
по
некад
ја
доћи
да
он
од
милошта
откинути
,
а
мој
клип
Вилип
велим
да
бити
ја
по
нос
у
хиљада
познати
.
тако
бити
и
овде
бити
.
он
бити
први
повикати
„
она
јесам
,
пос
она
њен
“
,
а
ви
бити
све
нагрнути
за
ја
,
па
,
„
црн
Петро
,
откуда
ти
тај
?
па
,
црн
Петро
,
откуда
ти
овај
?
а
ја
само
погледати
преко
раме
и
велим
:
„
откуда
ја
?
купити
ја
мој
кнежић
“
—
па
само
возити
даље
;
трести
Петар
мора
,
тај
јесам
на
далеко
нем
.
она
показати
како
бити
дигнути
глава
,
вако
бити
полако
поносно
ићи
,
и
како
бити
с
висина
гледати
на
свој
другарица
и
пућити
уста
,
а
како
бити
другарица
с
чуђење
за
она
трчати
и
запиткивати
јесам
шта
ти
јесам
овај
,
па
шта
ти
јесам
оно
хватати
прст
њен
хаљина
да
се
уверити
да
ли
јесам
баш
истински
свила
и
кадива
.
-
тако
бити
ти
се
ја
богме
увалити
код
мој
кнежић
,
изем
он
око
.
А
што
!
...
.
ни
он
не
бити
бити
рђаво
!
Шта
ја
валити
бајаги
.
Мор
вајн
бити
тај
кнегиња
ја
бити
,
здравље
ја
!
—
истина
нос
ја
јесам
баш
тако
згодан
за
светло
кнегиња
,
ал
,
најпосле
,
ако
јесам
само
до
нос
стати
моћи
бити
поручити
да
ја
се
скројити
други
нов
нос
.
Јес
,
очи
ја
,
бат
ја
причати
да
у
Звониграду
имати
мајстор
,
скројити
ти
они
нов
нос
,
па
ништа
тај
красан
.
они
,
казати
,
и
вилица
људи
умеће
,
и
зуб
тај
нов
усад
и
стаклен
тај
око
наместити
,
и
што
год
хтети
!
док
јесам
Петри
овако
ђаволити
,
а
њен
се
другарица
смејати
,
сеоски
момчадија
у
два
-
три
мах
прилазити
јесам
и
зивкати
у
кола
леп
Пава
и
њен
други
.
али
оне
никако
не
хтети
.
управо
јесам
хтети
Пава
,
а
без
она
јесам
хтети
ни
онај
.
леп
Пава
осећати
јесам
нешто
чудно
у
душа
.
овако
као
овај
сад
она
никад
јесам
бити
!
она
јесам
осећати
и
да
јесам
сретан
девојка
под
небо
,
и
да
јесам
несретан
створење
на
земља
,
и
тај
обојити
осећати
јесам
у
један
исти
мах
.
готов
јесам
бити
сваки
час
да
заплакати
,
осећати
јесам
како
она
се
сузити
сам
пењ
,
како
се
капљати
по
капља
полако
скупљати
у
ока
,
али
да
ли
јесам
тај
суза
радост
или
суза
жалост
ни
она
сам
не
бити
умести
рећи
.
она
јесам
осећати
да
јесам
она
груда
пун
неки
тих
,
благ
,
сетан
радост
,
неки
мио
,
драг
и
сладак
туга
.
она
јесам
жалити
,
туговати
—
али
шта
,
за
шта
?
она
се
радовати
и
надати
—
али
шта
?
како
?
од
ко
?
иза
свити
овај
питање
бити
јесам
само
нејасан
магла
,
у
који
ни
она
сам
јесам
ништа
даље
распознавати
.
Пава
се
чинити
као
да
јесам
она
живети
још
одавно
,
врло
давно
,
још
много
пре
но
што
се
и
родити
,
и
у
тај
далек
,
заборављен
живот
као
да
јесам
бити
вешто
што
јесам
тако
ведро
и
јасно
,
тако
светло
и
радосно
,
тако
неисказан
мило
,
и
драго
и
срце
слатко
.
и
сад
као
да
мина
крај
њен
дух
један
лак
,
провидљив
,
сјајан
успомена
из
тај
леп
далек
прошлост
,
из
тај
сретан
давни
одбегао
живот
,
који
као
да
јесам
бити
тамо
,
тамо
негде
далеко
,
тамо
горе
,
јамачно
на
један
од
онај
сјајан
звездица
,
што
се
почињати
палити
на
далек
обзорје
и
светлуцати
на
широк
,
угасито-плавом
небо
.
и
леп
Пава
као
да
јесам
жалити
за
нешта
из
тај
давни
давнина
,
а
у
један
као
да
се
радовати
што
се
сетити
тај
сладак
доба
,
који
јесам
дуго
и
дуго
бити
заборавити
.
Јес
,
с
један
сјајан
звезда
бити
јесам
слетети
један
мален
анђелак
љубав
и
облетајући
око
леп
Пава
окрзнути
она
срце
врх
перце
из
злаћан
крилашца
свој
.
Ђаволаста
Петри
имати
јесам
права
.
Пава
јесам
доиста
опазити
како
јесам
кнез
непрестано
за
она
ићи
,
стајати
близу
до
она
,
помицати
се
за
она
час
лево
час
десно
око
кола
и
непрестано
јесам
гутати
свој
ватрен
поглед
.
па
не
само
тај
,
она
јесам
чак
чути
хвала
његов
:
„
Лепа
девојка
!
Баш
леп
девојка
!
“
долетити
јесам
у
два
мах
до
њен
уш
,
и
она
јесам
знати
да
се
тај
она
тицати
.
али
леп
Пава
бити
јесам
тако
исти
и
мудар
,
као
што
јесам
бити
леп
.
сав
овај
пажња
кнежев
јесам
у
она
пробудити
никакав
сујетан
нада
.
она
јесам
знати
да
бити
с
њен
страна
бити
махнитост
кад
бити
за
један
тренутак
моћи
помислити
на
озбиљан
љубав
кнежев
.
она
јесам
јасно
сазнавати
да
кнез
и
она
,
прост
сељанка
,
делити
такав
провалија
,
који
ништа
не
моћи
премостити
.
овај
се
дакле
јесам
ни
помисао
огрешити
о
чедност
свој
.
па
ипак
,
кад
се
кнез
удалити
од
кола
,
она
јесам
на
један
пут
осетити
неки
немир
и
одмах
се
пустити
.
она
јесам
и
нехотице
гледати
дуго
за
кнез
,
све
док
се
јесам
изгубити
.
кад
јесам
остати
викати
„
ура
,
живети
!
и
она
јесам
неколико
пута
у
себе
поновити
„
ура
,
живети
!
“
„
живети
кнез
“
;
„
живети
кнез
Мутимир
!
“
,
а
уз
тај
име
као
да
јесам
се
и
нехотице
у
њен
душа
низати
додатак
:
„
Лепа
Мутимир
“
,
„
добар
,
сладак
Мутимир
.
“
пре
она
тај
ни
на
памет
јесам
пасти
;
а
сад
јесам
у
себе
осећати
,
како
она
јесам
некако
лакше
рећи
„
сладак
кнез
,
“
но
само
„
кнез
.
“
и
за
што
сав
тај
?
и
откуда
на
један
пут
сав
тај
?
како
тај
доћи
?
нем
одговор
.
неки
магла
,
некакав
чудан
,
заносан
магла
,
магла
што
опијати
и
сипати
сласт
у
груда
—
ето
у
такав
се
стање
налазити
Пава
,
кад
онај
гомилица
,
где
јесам
она
стојати
с
Петрија
и
други
два
другарица
—
прићи
стрина
Синђа
,
дрпнути
Пава
за
рукав
и
рећи
она
:
—
„
да
ти
казати
нешто
“
!
она
два
одмакнути
мало
у
страна
.
стрина
Синђа
прво
упитати
где
она
јесам
родбина
.
Пава
одговорити
да
јесам
стар
брат
јамачно
отићи
да
спремити
кола
,
да
она
отац
и
снаја
јамачно
још
сести
тамо
под
шатор
,
где
она
јесам
отоич
видети
,
а
да
она
млад
брат
још
ваљаде
играти
у
кола
.
Синђа
се
окренути
и
погледати
свуд
у
наоколо
.
—
благо
ти
срећан
ли
јесам
...
.
само
да
ти
казати
...
ал
прво
да
рећи
драгичка
—
рећи
Синђа
.
Пава
јесам
ћутала
и
гледати
,
не
знати
шта
да
почети
.
Синђа
се
опет
окренути
и
погледати
по
свет
,
као
да
јесам
неко
тражити
у
онај
гомила
.
—
но
чек
’
да
се
склонити
мало
одавде
;
одидер
амо
да
ти
казати
нешто
—
рећи
она
и
опет
дрпнути
Пава
за
рукав
.
кад
се
издвојити
мало
из
свет
Синђа
каза
Пава
за
што
јесам
звати
,
наводити
овај
:
Дошао
,
велим
,
некакав
Турчин
,
хоџа
,
који
ли
јесам
вера
—
брада
он
баш
до
појас
,
а
сав
сед
—
па
чудо
живо
што
погађати
.
ко
он
јесам
отићи
,
тај
јесам
погодити
.
имати
некакав
старински
кожан
књига
,
те
из
она
ишчитавати
,
па
ти
казати
од
први
до
последњи
сав
што
хтети
ти
бити
.
кад
он
ићи
толики
други
свет
,
хтети
бити
да
он
отићи
и
она
,
Синђа
,
али
сам
не
моћи
,
пошто
хоџа
сав
по
два
и
два
пуштати
да
она
метати
белег
а
да
ићи
с
други
„
жентурача
“
—
мрзети
јесам
.
сирот
јесам
,
удовица
јесам
,
па
морати
од
сваки
да
се
склањати
и
снебивати
.
(
у
ствар
цео
село
јесам
моћи
дат
џевап
стрина
Синђи
,
а
ко
јесам
хтети
да
остати
на
мир
морати
јесам
просто
она
митити
)
.
јадан
удовица
најлакше
јесам
натрунити
,
па
се
бојити
да
она
не
извући
какав
реп
,
ако
бити
отићи
с
други
који
жена
,
јер
најпосле
,
шта
знати
она
шта
она
хоџа
моћи
све
погодити
или
прорећи
,
па
што
после
да
она
пуцати
брука
по
село
.
А
с
Пава
јесам
свој
;
баш
што
и
да
чути
не
хтети
отићи
никуд
даље
;
а
и
она
-
Пава
-
штета
бити
бити
да
пропустити
овај
прилика
,
да
не
чути
шта
ли
она
јесам
судити
и
ко
ли
јесам
њен
суђеник
.
ту
Синђа
гурнути
Пава
:
-
„
А
онај
цркнути
за
ти
!
Јес
очи
ја
!
лудовати
!
ал
хтети
он
шал
омастити
брк
,
док
се
добро
не
изути
.
но
да
бацити
први
белег
,
Хајд
!
-
богами
хтети
бити
доцкан
;
тражити
ја
мој
;
да
јесам
бити
мало
раније
!
“
и
т
.
д
.
поумити
Пава
да
се
изговарати
,
али
стрина
Синђа
не
дати
она
ни
осолити
.
Заклињући
се
сав
на
свет
,
како
јесам
тај
ту
близу
и
како
хтети
оне
тај
за
часак
свршити
,
она
сподбити
Пава
за
рука
и
повући
јесам
напред
...
.
.
Пава
се
устезати
,
али
опет
поћи
.
она
јесам
осећати
и
страх
и
нада
,
али
осећај
пробуђен
радозналост
бити
јесам
јак
од
свити
други
.
Ишле
јесам
брзо
.
после
два
три
минута
Синђа
поврте
у
манастирски
авлија
.
-
ама
зар
туна
?
—
упитати
Пава
зачудити
.
ја
јесам
мислити
да
јесам
доле
у
поток
.
она
,
да
знати
,
стрина
Синђо
,
како
ја
мрзети
улазити
овде
.
овај
калуђерштине
!
па
онај
жмирав
,
риђ
накарет
Мелентије
.
Нед
ја
проћи
!
једнако
намигивати
—
испасти
он
!
—
Мор
какав
калуђер
!
Ђаво
ти
узети
и
калуђер
;
хтети
ја
она
ни
видети
—
рећи
Синђа
,
грабити
напред
.
она
поврте
у
лево
и
упутити
се
манастирски
„
мали
конак
,
“
савити
око
угао
,
заћи
с
позадни
страна
и
поћи
правац
средњи
отворен
врата
.
—
Кук
,
сам
јесам
самцит
—
рећи
Пава
.
—
Ћути
!
и
ако
јесам
;
још
боље
!
—
прихватити
Синђа
.
кад
прићи
врата
на
праг
се
указати
господин
,
који
она
дочекати
с
осмејак
.
-
гле
,
страна
Синђе
;
гле
и
Пава
!
откуда
ви
амо
?
тај
јесам
бити
писар
Срећко
,
онај
исти
што
он
кнежев
доктор
отоич
поверити
један
важан
тајна
и
један
тугаљив
мисија
.
писар
у
тај
срез
,
Срећко
се
познавати
са
сав
угледан
људи
,
а
Крсмановој
кућа
(
Павин
отићи
)
одлазити
се
толико
пут
и
знати
он
сав
чељад
.
Поздравише
се
.
Синђа
мигнути
Пава
,
а
Срећко
рећи
:
„
да
ти
нешто
упитати
,
господин
ћата
!
“
Мрднуше
мало
на
страна
.
—
Шта
јесам
,
како
стајати
?
—
похитати
Срећко
с
питање
,
пун
нестрпљење
.
Синђа
он
погледати
оштро
,
набрати
веђа
и
процедити
кроз
зуб
:
„
полако
!
где
јесам
хоџа
?
“
Срећко
она
очи
показати
врата
.
добро
,
кад
свршити
код
он
ја
хтети
јесам
увести
у
велик
соб
,
а
ти
онда
улазити
.
Знаш
!
-
јесам
л
што
год
обећати
?
...
—
упитати
Срећко
,
но
Синђа
се
већ
бити
окренути
,
она
ништа
не
одговорити
,
само
погледати
Срећко
озбиљно
и
вратити
се
Пава
.
-
питати
јесам
он
за
хоџа
—
прошапутати
она
Пава
;
за
тај
додати
гласно
:
„
хајдемо
онамо
!
“
-
Још
тамо
,
још
тамо
,
трећи
врата
,
рећи
писар
Срећко
,
показивати
прст
.
Синђа
напред
а
Пава
за
она
,
ући
на
врата
који
она
Срећко
показати
.
Нађоше
се
у
повелик
поснизак
соба
.
на
средина
стајати
јесам
округао
сто
,
а
око
он
два
три
столица
;
свуда
у
наоколо
поред
зид
пружати
се
миндерлук
—
тај
јесам
бити
једини
намештај
у
овај
одаја
.
соб
јесам
бити
пун
дим
,
а
како
се
напољу
већ
бити
почети
хватати
сумрак
,
у
соба
јесам
бити
готов
мрак
.
Синђа
и
Пава
,
кроз
овај
дим
и
сумрак
,
једва
јесам
моћи
распознати
шта
јесам
и
који
јесам
у
соба
.
оне
опазити
огроман
човечији
прилика
на
миндерлук
.
крупан
човек
с
дугачак
бео
брада
,
збрчкан
,
дугуљаст
лице
,
у
турски
дервишки
одело
,
седети
јесам
прекрштен
нога
на
миндерлук
,
и
пуштати
дим
по
дим
из
шарен
наргила
,
што
јесам
чврчала
ту
украј
он
.
место
чалма
оџа
јесам
бити
повести
око
глава
зајтинли
калемћарку
шамија
,
у
десни
рука
држати
јесам
пушљик
од
наргила
,
а
леви
се
наслонити
на
читав
брема
сељачки
чарапа
,
што
јесам
стајати
поређати
ту
украј
он
.
Синђа
назвати
Вог
.
—
бог
ти
помоћи
,
млад
—
одговорити
хоџа
.
Синђа
гурнути
Пава
и
прошапутати
она
:
—
погледати
шта
он
јесам
чарапа
надобијати
.
сав
цванцик
и
чарапа
,
цванцик
и
чарапа
за
један
белег
и
један
гледање
.
Синђа
се
обрис
рукав
,
померити
се
два
три
пут
с
нога
на
нога
,
па
,
отезати
реч
по
реч
,
каза
хоџа
ради
шта
јесам
доћи
,
и
она
и
овај
девојка
.
Хоџа
упитати
шта
она
јесам
тај
девојка
.
Синђа
се
окренути
,
погледати
Пава
и
слагати
:
—
Па
...
ћерка
ја
јесам
.
-
вала
јесам
-
рећи
хоџа
.
-
тај
не
морити
бит
’
.
.
а
кад
бити
и
бити
тако
,
ти
бити
вала
,
снаха
,
бити
опак
мајка
.
Можда
јесам
она
маћеха
,
али
мајка
,
бео
јесам
.
Синђа
се
узврдати
;
хоџин
реч
погодити
јесам
.
-
Што
!
богме
она
ја
лепо
желити
...
.
но
дед
она
мета
белег
...
.
Хоџа
викнути
девојка
и
рећи
она
да
он
показати
десни
длан
.
Пошто
он
јесам
загледати
и
с
десни
и
с
лев
и
пребројати
неки
рецка
на
длан
,
он
задигнути
мало
рукав
Павин
,
опипати
она
рука
до
лакат
,
опет
јесам
узити
за
длан
и
,
гледити
јесам
права
у
очи
,
рећи
:
-
богме
јесам
лијеп
.
богме
ти
јесам
и
срећа
лијеп
,
а
бити
ти
,
ћерка
,
по
памет
.
сваки
сав
ксмет
ево
овде
носити
-
он
куцнути
Пава
прст
по
чела
.
затим
наставити
:
—
као
но
тај
лијеп
ружица
у
ђул-башћи
,
као
но
тај
једар
зрео
јабука
на
вит
гранчица
,
таки
јесам
,
бивати
,
ти
.
ко
год
мина
крај
ружица
хтети
он
се
,
бивати
,
да
јесам
узбрати
;
руж
мирисати
и
опијати
,
и
што
год
се
назвати
иксан
не
морити
проћи
крај
она
а
да
он
срце
не
закуцати
и
да
он
памет
не
поумити
,
па
бивати
и
да
он
се
рука
сам
не
пружити
да
лијеп
мирисан
ружица
узбрати
.
ни
старац
старост
и
мудрост
његов
не
бити
ту
много
помоћи
,
а
да
што
ли
хтети
помоћи
младић
!
љепота
јесам
голем
опасност
.
на
лијеп
ружица
свашто
наићи
;
на
она
падати
чист
и
богодан
мали
челица
,
али
на
она
слетати
тако
исти
и
отрован
ноћни
лептир
;
на
она
силазити
весео
славуљ
да
свој
свилен
песмица
прославити
лепота
њен
,
али
око
она
се
по
некад
савити
и
отрован
гуја
и
на
румен
,
мирисан
лишће
њен
наслањати
свој
хладан
,
гадан
пљоснат
глава
.
мали
цвијетак
кад
осјетити
е
он
се
ближити
какав
отрован
буба
,
брже
боље
савијати
свој
листић
и
затварати
њедра
свој
.
тај
јесам
наук
и
за
велик
човјек
.
Научи
од
цвијеће
како
хтети
чувати
чистота
њедра
своијех
.
Дјевојаштво
јесам
најљевши
урес
за
женски
.
само
јесам
име
„
мајка
“
још
велик
и
светао
.
и
само
овај
други
име
вриједи
принети
на
жртва
онај
прво
.
—
стидљивост
јесам
велик
штит
невиност
.
Чувај
чистота
образ
и
стидљивост
дух
.
само
јесам
два
стање
у
који
женски
глава
морити
бити
сретан
:
кад
јесам
дјевојка
или
кад
јесам
законит
жена
.
оно
што
јесам
између
дјевојка
и
жена
—
онај
јесам
ђаво
,
ту
јесам
сваки
несрећа
;
тај
јесам
стид
и
пропаст
,
тај
јесам
мрак
и
зло
...
старац
на
један
пут
ућутати
,
али
овај
прекидање
говор
изгледати
јесам
неприродан
.
видети
се
да
још
јесам
казати
све
да
бити
још
нешто
имати
рећи
:
изгледати
јесам
да
се
борити
са
сам
себе
.
Пава
јесам
гледати
права
у
очи
,
њен
рука
још
јесам
држати
у
свој
,
и
овај
старачки
рука
сад
се
на
један
пут
загрејати
и
узити
се
трести
;
у
очи
стар
хоџа
као
да
се
упалити
некакав
пламичак
—
онај
јесам
сијати
у
онај
дим
и
сумрак
.
после
подуг
ћутање
оџа
проговорити
уздрхтао
и
потресен
глас
—
Ђери
мој
!
јесам
ли
гледати
јагње
довести
пред
кућа
и
везати
за
шљива
.
у
кућа
оштар
нож
да
он
заклати
,
а
оно
мирно
и
невино
стајати
и
повјерљиво
гледати
наоколо
,
неслутећи
никакав
зло
.
тако
јесам
и
ти
амо
довести
на
заклати
...
Хоџа
не
довршити
сав
говор
.
у
који
мах
он
изустити
пола
последњи
реч
,
побочан
врата
на
соба
одскочити
с
тресак
.
Писар
Срећко
упасти
у
соб
као
бесан
,
и
још
с
врата
повикати
шкрипити
зуб
:
„
Ћут
’
,
стрвина
,
ћут
’
глава
хтети
ти
разбити
.
“
за
тај
се
окренути
Пава
,
додирнути
јесам
рука
по
леђа
и
упутити
јесам
у
побочан
соб
.
Синђа
и
сам
поћи
за
Пава
.
Срећко
рећи
да
прећи
у
други
соб
и
да
он
причекати
,
затворити
врата
за
она
и
окренути
се
хоџа
.
са
стиснут
песница
над
глава
хоџин
,
Срећко
једва
изговорити
,
гушити
се
од
гнев
:
—
Што
ја
преварити
,
што
ја
слагати
,
стрвина
матор
,
што
ја
слагати
?
!
—
Слаго
тај
јесам
ништа
;
-
рећи
хоџа
мирно
,
усркивати
дуг
дим
с
наргила
—
рећи
јесам
да
хтети
дјевојка
казати
оно
што
јесам
за
њен
срећа
,
па
јесам
тако
и
учинити
.
—
А
не
-
рећи
ли
ја
ти
,
животиња
,
да
девојка
требати
спремити
.
-
Јес
,
тај
јесам
рећи
ти
,
али
тај
јесам
рећи
ни
обећати
ја
—
приметити
хоџа
.
-
па
што
ја
не
рећи
одмах
да
хтети
,
стрвина
—
цикнути
Срећко
и
стегнут
песница
деран
хоџа
по
глава
.
старац
се
испрсити
,
спустити
наргила
,
прекрсти
рука
на
груда
,
подигнути
глава
и
потражити
Срећков
поглед
,
па
,
гледити
он
права
у
очи
,
почети
климати
глава
.
—
безуман
младић
!
А
зар
јесам
моћи
и
за
часак
један
помислити
,
да
хтети
ја
-
хоџа
махнути
рука
низ
дуг
,
сед
брада
—
да
хтети
ја
,
слуга
божији
,
постати
ортак
и
помоћник
твој
у
твој
разврат
и
квареж
!
зар
код
толики
свет
ваш
наћи
ја
,
човек
туђ
вера
,
да
ви
ја
благословити
курварство
ваш
!
.
.
ето
ви
ваш
калуђер
;
обратити
се
она
за
таки
услуга
...
.
Блед
као
смрт
,
Срећко
прискочити
хоџа
и
опет
он
мазнути
песница
по
глава
.
Хоџа
поумити
да
се
исправити
,
но
Срећко
он
стегнут
песница
понова
ударити
у
груда
тако
јако
,
да
се
старац
устурити
натраг
,
простењати
,
но
опет
се
брзо
повратити
и
сести
,
с
истурен
прса
као
и
пре
.
—
неваљао
синути
!
не
бости
ја
твој
ударац
—
но
ја
бости
што
ја
прљати
додир
твој
грешан
рука
.
развратник
!
вући
у
јагњећи
кожа
!
бог
ви
јесам
поверити
овај
народ
да
он
бранити
као
добар
пастир
,
а
ви
он
сам
клати
.
оскврнити
јесам
и
светити
дом
молитва
;
од
богомоља
јесам
направити
храм
стид
и
разврат
.
па
још
и
ја
хтети
да
увлачити
у
ваш
ђубар
...
и
бити
ја
што
хтети
с
ви
у
грех
ваш
.
овај
последњи
реч
хоџа
јесам
изговорити
под
ударац
Срећков
.
он
јесам
прво
почети
говор
полако
,
али
кад
он
Срећко
ударити
,
хоџа
почети
говорити
гласније
,
после
јесам
говорити
све
јаче
,
и
на
последак
његов
реч
прећи
у
права
вика
.
Срећко
он
ударити
два
три
пут
шака
по
уста
и
привикати
:
-
Ћут
’
!
ћут
’
!
умукнути
или
хтети
одмах
наредити
да
ти
запушити
уста
и
да
тај
вежа
и
бацити
у
подрум
.
—
А
шта
бити
друго
и
моћи
учинити
такав
неваљао
човек
као
што
јесам
ти
—
рећи
хоџа
мирно
.
Хоџа
јесам
грдно
проћи
са
свој
„
упорство
.
“
Његов
јесам
житије
кратак
.
Вис
од
@card@
година
узастопце
он
јесам
долазити
на
вашар
,
светковина
и
сабор
у
овај
крај
.
(
Род
јесам
бити
из
Босна
али
јесам
причати
,
да
јесам
он
се
стар
одувуд
однекуд
доселити
у
Босна
)
.
Обилазећи
тако
вашар
и
сабор
он
јесам
бити
завести
оваки
пракса
.
Обично
јесам
путовати
још
с
један
шипарац
.
кад
доћи
у
какав
место
,
он
разгледати
околина
,
избрати
гдегод
у
близина
какав
згодан
склониште
за
себе
—
обично
какав
трњак
,
бурјан
,
или
други
какав
травуљина
;
ту
,
на
два
колац
,
разапети
двоструко
платно
налик
на
мали
чадорић
,
прострети
свој
сиџаде
;
крај
себе
метнути
тестија
с
вод
и
један
црн
сандук
.
у
сандуче
јесам
носити
свој
свештени
књига
,
из
који
јесам
погађати
судба
,
шта
хтети
ко
бити
до
последак
,
а
ту
јесам
држати
и
пар
који
добити
.
Дечка
јесам
обично
слати
да
огласити
по
вашар
његов
присуство
,
и
да
он
доводити
муштерија
.
долазити
јесам
махом
жена
,
он
она
јесам
примати
све
по
два
и
два
.
свако
јесам
прорицати
шта
ко
хтети
,
бити
прошлост
,
бити
будућност
.
гледати
јесам
у
длан
;
гледати
јесам
у
вод
и
бацати
белег
;
најпосле
ишчитавати
јесам
судбина
из
књига
;
за
сав
тај
плаћати
се
цванцик
и
пар
чарапа
.
ко
јесам
желети
да
још
добити
и
„
запис
“
-
парац
хартија
на
који
јесам
бити
забележити
некакав
турски
каракуке
-
додавати
јесам
још
по
два
грош
.
тај
запис
ваљати
јесам
ушити
и
носити
он
уза
себе
.
по
уверавање
хоџин
тај
јесам
заклањати
од
несрећа
и
болештина
.
десет
година
усастопце
долазити
јесам
тако
хоџа
у
Балканију
,
обилазити
вашар
,
добро
пазарити
и
ники
он
јесам
сметати
.
тако
јесам
доћи
и
сад
на
овај
светковина
.
свој
„
престоница
“
бити
јесам
подигнути
доле
испод
манастир
у
бурјан
,
недалеко
од
манастирски
чешма
...
тај
јесам
добро
пазарити
цео
дан
.
кад
бити
око
заранак
ненадно
банути
срески
ћата
Срећко
,
навика
на
онај
свет
и
разагнати
он
;
избрусити
хоџа
и
наредити
он
да
поћи
за
он
у
манастирски
конак
;
пандур
заповедити
да
понети
хоџин
ствар
.
у
онај
исти
соба
,
где
јесам
мало
час
Срећко
изударати
хоџа
,
пре
по
сахат
она
двоје
јесам
се
бајаги
споразумети
.
Срећко
јесам
прво
претити
хоџа
да
хтети
он
казнити
за
обмањивање
свет
и
ширење
сујеверица
по
народ
;
после
он
јесам
наговестити
како
бити
он
најзад
моћи
баш
и
опростити
,
ако
он
у
један
ствар
бити
на
рука
.
ствар
јесам
лак
и
прост
.
мало
час
доћи
хтети
хоџа
један
девојка
с
један
жена
.
Хоџа
требати
да
рећи
девојка
како
јесам
убрзо
чекати
голем
срећа
,
како
јесам
у
она
заљубити
један
велик
господин
и
како
хтети
и
они
и
цео
њен
породица
бити
срести
од
тај
господин
,
само
ако
она
бити
паметан
,
па
се
одазвати
његов
љубав
и
одмах
савити
рука
око
човек
који
јесам
волити
.
-
ствар
јесам
прост
,
река
девојка
ето
ту
јесам
и
ту
твој
срећа
,
и
тај
хтети
бити
доста
.
Женскадија
веровати
у
твој
прорицање
,
и
тај
хтети
помоћ
-
тако
јесам
ћата
завршити
сав
говор
.
Хоџа
јесам
ћутећки
климати
глава
.
само
што
на
последак
рећи
:
-
Хоћу
,
вала
,
баш
хтети
она
казати
где
она
јесам
срећа
!
Ћата
јесам
овај
примити
као
пристанак
хоџин
.
како
се
ствар
после
свршити
-
видети
јесам
.
место
да
помоћи
,
хоџа
јесам
покушати
да
одвратити
девојка
да
не
подлегнути
.
мисао
да
и
хоџа
употреба
у
овај
ствар
пасти
јесам
Срећко
овако
:
после
разговор
с
кнежев
доктор
Срећко
поћи
да
наћи
згодан
лице
преко
који
бити
добавити
Пава
у
манастирски
конак
.
одмах
се
намерити
на
„
стрина
Синђу
.
“
она
јесам
Срећко
познавати
још
из
раније
.
у
два
мах
она
јесам
он
чинити
сличан
услуга
,
у
прилика
кад
јесам
господин
ћата
тражити
ти
„
створ
“
(
како
он
велим
у
шала
)
за
свој
душица
.
истина
,
Синђа
јесам
бити
Пава
родити
стрина
.
тај
јесам
до
некле
моћи
и
отежати
ствар
.
но
,
Срећко
,
као
практичан
човек
,
знати
јесам
за
онај
народни
изрека
„
Хубава
мома
род
немати
.
“
А
веровати
јесам
и
у
благотворан
утицај
„
презрен
метал
.
“
он
јесам
имати
од
кнежев
доктор
усмен
овлашћење
да
моћи
на
тај
„
комедија
“
потрошити
@card@
,
па
у
крајњи
случај
и
до
@card@
дукат
,
а
за
тај
пар
моћи
купити
@card@
Синђа
;
купити
она
и
душа
и
тело
.
опит
јесам
одмах
показати
да
јесам
Срећков
рачун
бити
тачан
.
Понуђена
,
Синђа
се
с
почетак
устезати
,
мислити
да
хтети
она
се
,
као
оно
пре
,
понудити
@card@
цванцика
.
али
кад
она
Срећко
рећи
да
јесам
тај
за
кнез
и
помуљи
она
пет
„
минџурана
“
,
прихватити
стрина
Синђа
оберучке
и
одмах
похитати
да
што
пре
свршавати
ствар
.
Домишљајући
се
како
бити
најлакше
извести
Пава
,
Синђи
први
пад
на
ум
да
јесам
извести
доле
у
поток
,
где
оно
хоџа
погађати
.
Чим
Синђа
помен
хоџа
окретан
Срећко
одмах
пасти
на
ум
мисао
како
бити
се
и
хоџа
моћи
згодно
употребити
у
овај
ствар
.
брзо
јесам
скројити
читав
план
и
Срећко
јесам
одмах
приступити
његов
остваривање
.
како
он
се
нада
не
испунити
видли
јесам
мало
час
.
но
хоџа
јесам
скупо
платити
за
ћатин
„
преварен
нада
.
“
Срећко
јесам
извршити
свој
претња
.
Хоџа
јесам
прво
свући
у
подрум
,
тај
јесам
провести
цео
ноћ
везан
за
дирек
;
сутра
дан
извести
јесам
он
,
обалити
на
мацке
и
цепнути
ли
он
@card@
батина
па
он
онда
прогнати
.
тако
јесам
грдно
проћи
хоџа
.
кад
се
наћи
сам
у
побочан
соба
,
Синђа
покушати
да
изгладити
рђав
утисак
,
што
он
хоџа
бити
учинити
на
Пава
.
—
Јамачно
пијано
!
—
почети
Синђа
—
стар
,
а
дохватити
се
негде
ракичине
...
.
но
Пава
јесам
пресећи
.
—
Нећу
тако
,
стрина
Синђо
!
овде
се
са
ја
терати
читав
комедија
.
ја
јесам
дете
.
зар
не
видити
шта
се
овај
радити
.
па
што
ја
ту
варати
.
ви
неки
ђаво
хтети
овде
са
ја
—
рећи
Пава
сав
црвен
као
паприка
од
јед
и
узбуђење
.
-
и
она
,
тешко
ја
...
јесам
,
здравље
ја
,
ћера
.
зар
бити
ја
ти
навести
на
какав
зло
.
толико
ја
бити
зло
мој
Стана
,
колико
ја
ти
желети
...
—
правдати
се
збунити
Синђа
.
-
па
кад
јесам
ништа
шта
онда
крити
?
Што
ја
јесам
одмах
казати
шта
јесам
?
Што
хтети
ја
овде
?
Што
јесам
ја
доводити
амо
?
зар
ја
не
видити
да
јесам
хоџа
доћи
само
преворме
радити
...
.
ја
хтети
сад
да
ићи
,
никаки
посао
немати
овде
—
рећи
Пава
љутит
.
Синђа
јесам
дотле
бити
благ
,
чисто
збунити
;
она
јесам
са
страх
пратити
сваки
покрет
,
сваки
реч
Павин
.
но
сад
на
један
пут
она
се
чисто
изменити
;
њен
лице
добити
нов
,
подругљив
,
скоро
пакосан
израз
.
са
затурен
рука
на
леђа
,
крупан
корак
она
јесам
мушкобанасто
ходати
по
соба
и
чисто
киван
поглед
мерило
Пава
од
глава
до
пета
,
док
јесам
овај
говорити
последњи
реч
.
-
да
ићи
!
—
рећи
сад
Синђа
подругљиво
.
-
па
ићи
!
и
јесам
за
коза
сена
,
што
рећи
неки
.
силом
баба
у
рај
!
—
не
ићи
.
ја
јесам
тај
амо
довести
за
твој
срећа
!
ја
баш
хтети
с
тај
понет
свила
и
кадива
.
А
тај
кад
не
умети
—
ко
ти
јесам
крив
?
и
ко
хтети
још
ти
умостити
кад
ти
и
поред
један
кнез
још
нешто
пробирати
...
.
Синђа
се
бити
захуктати
,
тај
уза
говорити
много
што
шта
,
што
или
јесам
мислити
никако
ни
казивати
,
или
јесам
рачунати
да
тај
казати
Пава
тек
поступно
,
поистија
,
спремати
јесам
поиздаље
.
но
сад
јесам
цео
тај
план
„
поступност
“
бити
покварен
.
Раздражена
,
љут
,
видити
где
сав
њен
мука
хтети
да
бити
за
луда
и
да
проћи
забадава
,
Синђа
изручити
сад
на
један
пут
све
—
и
баш
тај
,
за
што
бити
се
моћи
мислити
да
хтети
покварити
дело
ствар
,
баш
тај
јесам
ствар
одлучно
помоћи
.
у
почетак
Синђина
говор
Пава
јесам
прво
бленути
зачудити
,
не
разумевати
шта
тај
Синђа
говорити
и
шта
она
управо
хтети
.
али
Синђа
јесам
говорити
све
даље
и
даље
,
и
Пава
јесам
постајати
пред
очи
сав
јасније
и
јасније
.
кад
Синђа
завршити
последњи
реч
—
Пава
јесам
већ
бити
све
јасно
.
Чим
јесам
Синђа
почети
уплетати
у
сав
говор
кнежев
име
,
Пава
проћи
неки
дрхтавица
,
и
што
се
тај
име
чешће
помињати
,
Пава
јесам
сав
више
дрхтати
...
кад
Синђа
престати
говорити
,
Пава
бризнути
у
плач
.
она
јесам
плакати
гласно
,
она
јесам
давати
јава
од
себе
;
из
њен
плав
,
леп
очи
лити
јесам
само
суза
за
суза
,
а
она
,
блед
,
тужан
,
гледати
јесам
у
Синђу
измучен
поглед
,
а
тај
поглед
као
да
јесам
говорити
:
„
милост
,
добар
људи
!
спасавати
ја
,
ако
овде
још
имати
што
за
спасење
...
али
ја
он
волети
,
волети
,
волети
...
ја
јесам
његов
роб
,
ја
јесам
готов
на
сав
,
па
за
што
ја
онда
карати
!
“
...
Јес
,
Пава
јесам
сад
све
бити
јасно
;
у
њен
збуњен
глава
као
из
неки
магла
разговетно
се
појављивати
сад
овај
слика
:
кнез
Мутимир
стајати
на
далек
вис
;
стајати
окренути
она
,
стајати
са
раширен
рука
и
он
јесам
викати
,
звати
,
молити
,
он
за
она
жудити
,
он
јесам
тражити
,
он
јесам
хтети
,
он
јесам
чекати
—-
или
сав
тај
ствар
јесам
само
један
тренутак
,
а
тај
тренутак
промицати
,
он
јурити
,
пролазити
,
он
или
требати
одмах
,
сад
одмах
хватати
,
или
ако
се
пустити
да
проћи
,
онда
јесам
свршити
све
—
изгубљено
јесам
све
.
Јес
,
Пава
јесам
тај
јасно
сазнавати
да
пред
она
стајати
избор
,
али
избор
који
се
морати
одмах
извршити
.
она
или
требати
одмах
да
ићи
,
да
зажмурити
,
да
се
предати
,
да
за
тренутак
познати
рај
,
а
после
?
...
она
јесам
знати
шта
бити
настати
после
,
али
што
јесам
она
јасно
знати
и
цео
биће
свој
разговетно
осећати
—
тај
јесам
,
да
бити
она
за
тај
један
тренутак
незнан
рајевине
дати
све
:
прошлост
,
садашњост
,
будућност
,
родбина
,
браћа
,
стар
родитељ
,
цео
блаженство
,
сав
срећа
свој
,
све
,
све
,
све
...
.
и
сад
се
ваљати
решити
:
или
се
машити
и
ухватити
тај
тренутак
,
или
он
пропустити
да
промакнути
и
да
са
себе
однети
све
,
и
онај
срећа
,
који
на
један
пут
као
да
бити
слетети
с
један
леп
звезда
,
и
онај
страховит
жудња
,
који
тако
топло
разгрева
груда
,
и
онај
нада
,
онај
тако
нејасан
,
али
тако
сладак
,
тако
неисказан
сладак
нада
...
Јес
,
Пава
јесам
јасно
сазнавати
да
се
налазити
на
таки
раскрсница
,
да
стајати
пред
таки
журан
,
неодложан
избор
.
на
један
страна
вући
јесам
срце
,
на
други
онај
мало
памет
,
што
још
бити
остати
.
јадан
девојче
!
куда
да
окренути
,
шта
да
избрати
?
за
она
јесам
тај
избор
бити
у
толико
тежити
,
што
он
јесам
она
сам
морал
вршити
,
што
јесам
само
од
њен
добар
воља
зависити
на
који
хтети
страна
корачити
.
о
,
како
бити
она
лакнути
кад
бити
сад
бити
ко
да
јесам
нагнати
на
један
или
на
други
.
она
,
који
јесам
мало
час
бити
решити
да
одмах
одлазити
одавде
,
сад
јесам
страшљиво
гледати
на
Синђу
и
стрепити
да
она
овај
опет
не
поновити
отоичње
реч
„
Па
ићи
!
“
Пава
јесам
брисати
суза
,
кад
се
побочан
врата
отворити
;
Срећко
јесам
бити
свршити
свој
песничање
с
хоџа
,
он
ући
,
с
усиљен
осмејак
на
усна
.
—
е
,
кандило
он
његов
,
што
ја
искидати
,
стрвина
!
не
памтити
да
ја
јесам
ико
икад
овако
напсио
као
он
—
почети
Срећко
,
но
у
тај
мах
он
углед
Павин
суза
.
—
Шта
јесам
ти
,
сејати
Пава
?
Што
јесам
плакати
?
збиља
,
стрина
Синђо
,
за
што
јесам
Пава
плакати
?
—
за
што
?
за
тај
што
јесам
луд
!
место
баш
данас
да
певати
и
да
хвалити
бог
,
а
ја
и
ти
,
ћата
,
у
рука
да
љубити
—
она
ето
лудовати
—
рећи
Синђа
набусит
.
овај
реч
Синђине
наговестити
Срећко
да
ствар
с
Пава
не
стајати
како
ваљати
.
тај
он
јесам
грдно
кидати
.
Још
никад
јесам
више
угађати
и
никад
он
јесам
горе
испадати
.
тај
он
јесам
убијати
и
воља
за
рад
и
нада
на
успех
.
с
тај
се
олучити
да
и
с
Пава
бити
кратак
и
одсечан
.
познати
с
она
још
из
раније
(
у
свој
време
Срећко
јесам
покушавати
да
ашиковати
с
Пава
)
он
она
јесам
моћи
рећи
све
отворено
па
црно
бео
,
како
избрати
.
прво
он
каза
Пава
како
јесам
кнез
просто
заповедити
да
он
се
она
довести
,
„
а
чик
који
бити
смести
не
послушати
господарев
заповест
.
“
одмах
за
тај
Срећко
похитати
да
објаснити
даље
:
—
„
истина
ники
не
знати
шта
јесам
у
глава
господарев
.
Можда
он
звати
Пава
просто
с
тај
што
он
се
допасти
онај
њен
вез
на
рукав
;
па
хтети
да
он
видити
из
ближе
.
Могуће
да
јесам
тај
,
а
могуће
и
да
јесам
.
најпосле
ма
шта
да
јесам
,
Пава
ништа
не
моћи
штетовати
,
а
увек
јесам
добро
кад
јесам
човек
унапред
спреман
на
сав
.
“
овај
јесам
бити
као
неки
увод
.
после
он
доћи
јесам
отворен
питање
:
Шта
бити
Пава
бајаги
моћи
махнисати
кнез
?
...
наравно
да
Пава
јесам
моћи
наћи
кнез
никакав
махна
.
А
кад
јесам
већ
тако
,
онда
јесам
ствар
прост
—
ваљати
отићи
горе
,
тамо
јесам
и
кнез
,
а
поћи
хтети
и
стрина
Синђа
.
ствар
јесам
дакле
веома
прост
,
тако
прост
,
да
Срећко
већ
устати
,
отворити
позадни
врата
и
изаћи
у
узан
,
доста
мрачан
ходник
.
овај
ходник
спајати
јесам
мали
конак
манастирски
с
велик
,
он
јесам
изводити
права
на
широк
степеница
,
који
водити
на
горњи
спрат
,
где
јесам
сад
бити
одавати
кнез
.
Обрнув
се
с
праг
,
Срећко
рећи
:
„
хајдете
,
ево
овуда
за
,
ја
.
“
и
доиста
обадва
женски
глава
поћи
за
г
.
ћата
ћутећки
.
Пава
јесам
осећати
како
она
срце
лупати
,
како
она
се
нога
скратити
,
али
она
јесам
ићи
,
чак
јесам
осећати
како
јесам
нешто
мамити
и
вући
тамо
,
тамо
у
онај
непознат
магла
,
у
онај
сјај
,
у
она
незнан
место
где
јесам
он
.
Синђа
јесам
ући
заједно
с
Пава
у
кнежев
одаја
,
али
она
јесам
дуго
ту
остати
.
после
неколик
тренутак
она
прићи
доктор
и
прошапутати
она
на
ухо
:
-
да
се
уклонити
ја
и
ти
,
снаша
,
одавде
;
ја
јесам
овде
залишни
.
и
,
полако
,
на
прст
,
доктор
и
Синђа
изаћи
из
одаја
,
и
не
јавив
се
кнез
,
који
у
тај
мах
стајати
с
Пава
крај
прозор
,
загледати
кроз
сумрачак
вез
на
њен
рукав
,
и
запиткивати
јесам
нешто
о
тај
.
млад
кнез
и
леп
Пава
седети
јесам
један
до
други
на
канабе
.
он
узити
њен
десни
рука
и
мета
јесам
себе
око
врата
;
леви
њен
рука
узити
у
свој
два
шака
,
помилушити
јесам
,
па
јесам
онда
притиснути
на
усна
и
обасути
пољубац
.
—
Волеш
ли
и
ти
ја
,
голубица
мој
—
упитати
кнез
.
Пава
не
одговорити
ништа
на
овај
питање
,
но
само
поруменити
.
кнез
поновити
исти
питање
.
Пава
савити
глава
у
страна
,
после
јесам
опет
поврте
и
,
место
сваки
одговор
,
она
притиснути
кнез
дуг
,
страсан
,
топал
пољубац
у
сред
румен
образ
.
тај
јесам
она
казати
све
.
газда
бој
Крсманов
седети
јесам
под
шатра
са
свој
љубимица
снаја
Анђелија
,
кад
оближњи
сто
прићи
Ралека
Јовкин
,
познат
сеоски
пијаница
,
и
како
доћи
,
он
одмах
начинити
ларма
да
сав
у
он
погледати
.
Држећи
се
оберучке
за
сто
,
и
климати
глава
час
на
један
час
на
други
страна
,
Ралека
викнути
:
-
како
ко
,
ал
наш
газда
бој
најбоље
...
родити
леп
кћер
,
па
он
сад
све
ласно
!
с
ко
хтети
,
с
тај
се
моћи
ородити
...
Ђенерал
,
полковник
,
кнез
,
—
сав
тај
стајати
готово
...
бог
да
имати
син
,
и
он
бити
се
с
газда
боја
опријатељити
.
у
тај
механџија
прискочити
Ралеки
и
почети
он
гурати
.
—
Хајд
одлазити
,
моћи
ја
гостити
узнемиравати
.
Знаш
ти
шта
говорити
!
и
ти
у
твој
пијан
уста
још
и
кнез
узимати
!
хајд
марш
!
али
пијан
Ралека
јесам
се
дан
лако
избацити
.
он
узити
још
више
викати
.
—
Јес
па
шта
!
...
загледати
се
кнез
у
леп
...
Вечерас
хтети
да
он
јесам
водити
!
хо
,
хо
!
ала
хтети
,
као
јаребица
,
да
јесам
преко
...
пијан
Ралека
не
могаде
довршити
свој
погрда
.
газда
бој
,
механџија
,
механски
момак
и
многи
сељак
бити
прискочити
,
и
по
Ралеки
јесам
сипати
ударац
са
свити
страна
.
Беше
притрчати
и
срески
пандур
;
Ралека
јесам
већ
бити
оборити
.
за
рука
и
за
нога
он
јесам
већ
вући
да
он
избацити
напоље
,
но
он
се
онако
пијан
копрцати
,
отимати
и
једнако
јесам
сипати
погрда
за
погрда
,
ма
да
он
јесам
њушка
већ
сав
бити
крвав
од
ударац
преко
зуб
...
—
Па
јесам
.
Шта
ја
бити
!
...
тај
цео
свет
говорити
...
.
одвести
кнез
Пава
...
.
Ћата
Срећко
јесам
проводаџија
!
у
тај
стигнути
још
два
пандур
.
пијан
Ралеку
,
сав
крвав
и
изубијан
,
одвући
у
хапс
...
.
срдит
и
натмурен
,
газда
бој
викнути
механџија
да
он
платити
.
Механџија
дотрчати
и
ваздан
се
вајкати
и
извињавати
што
се
„
тревити
тако
рђав
случај
.
“
пијанац
јесам
већ
грдити
на
сав
уста
.
бој
платити
ћутећки
,
па
поћи
са
снаха
да
потражити
други
чељад
свој
.
сем
бој
,
домаћин
,
из
велик
Крсманове
кућа
бити
доћи
на
овај
светковина
још
и
два
син
Бојина
,
стар
Радован
,
Анђин
човек
,
и
млад
Грујица
,
још
нежењен
,
угледан
момак
,
а
са
она
и
њин
леп
сестра
Пава
,
који
јесам
бити
млад
од
обојица
.
бој
са
снаха
прићи
кола
—
свет
се
већ
бити
проредити
—
а
од
бојине
чељад
тај
не
бити
ни
један
.
—
где
ли
јесам
тај
,
бог
!
и
што
се
ја
,
убити
ја
бог
,
одвојити
од
Пауница
—
вајкати
се
Анђелија
...
она
упитати
онде
два
три
жена
,
видоше
ли
где
ко
од
њен
,
и
само
што
чути
толико
од
један
да
јесам
Пава
„
отоич
“
стајати
онамо
под
дуња
с
Петрија
и
још
неки
2—3
девојка
.
Вис
она
ники
нашта
не
умести
рећи
.
—
Јамачно
јесам
горе
код
коњ
;
спремати
ваљада
кола
—
рећи
чича
бој
.
Пођу
горе
и
на
по
пута
стигнути
Грујица
.
он
јесам
ићи
у
гомилица
момак
и
девојка
,
и
баш
у
тај
мах
вити
један
девојка
да
она
отети
цвет
.
кад
углед
отац
—
застидити
се
.
снаја
он
одмах
викнути
и
упитати
он
где
јесам
Пава
.
но
Грујица
јесам
ништа
знати
.
„
ја
јесам
мислити
да
јесам
с
ви
.
ваљада
јесам
горе
с
бат
“
—
рећи
он
.
бој
јесам
ћутао
,
али
јесам
осећати
као
да
он
јесам
на
прси
пасти
читав
стена
.
тако
поћи
даље
.
Анђелија
бити
прво
испричати
девер
шта
јесам
трабуњати
пијан
Ралека
,
али
се
бојати
свекар
.
А
Воја
јесам
само
ћутао
и
дувати
кроз
нос
.
Дођоше
на
избрежак
где
јесам
бити
кола
.
и
овде
се
бити
проредити
.
многи
јесам
кола
поодлазити
;
неки
јесам
се
баш
сад
кретати
.
људи
јесам
се
поздрављати
,
праштати
се
,
натезати
последњи
оканица
„
за
срећан
пут
и
срећан
останућа
,
“
гала
се
дизати
на
сав
страна
.
бој
са
свој
окренути
место
где
јесам
јутрос
оставити
кола
.
Још
из
далек
угледати
Радован
,
водити
коњ
на
поток
да
она
напојити
,
па
она
враћати
.
али
око
кола
нигде
се
јесам
видети
Пава
.
и
стар
бој
и
млад
Грујица
и
Анђелија
преплашити
јесам
гледати
на
тај
страна
.
видети
јесам
кола
,
видети
јесам
слушче
како
истресати
и
савијати
коњски
зобница
,
видети
јесам
чак
и
голем
шаров
како
се
испрућити
испод
кола
—
само
Пава
јесам
бити
!
боја
се
одсећи
нога
;
једва
јесам
корачати
;
јесам
знати
како
прећи
оно
неколико
корак
што
он
јесам
