БОРИСАВ
СТАНКОВИЋ
НЕЧИСТА
крв
Београд
*
@card@
нов
ШТАМПАРИЈА
-
ДАВИДОВИЋ
и
Вис
се
знати
и
причати
о
њен
чукундеда
и
прамдеда
,
него
о
она
сам
:
о
отац
она
,
мати
,
па
чак
и
о
она
—
Софка
.
њихов
јесам
кућа
бити
старати
.
изгледати
,
да
од
када
јесам
варош
почети
постајати
,
да
јесам
и
тај
њихов
кућа
већ
тада
бити
ту
.
цео
родбина
из
она
јесам
произићи
.
од
увек
сам
бити
владика
,
приликом
велик
празник
,
после
служба
,
прво
код
она
долазити
на
честитање
,
па
тек
онда
ићи
у
други
кућа
,
такође
стар
и
чувен
.
у
црква
имати
јесам
сав
сто
,
а
на
гробље
свој
гробље
.
гроб
сав
од
мрамор
а
једнако
,
и
дању
и
ноћу
,
са
запаљен
кандило
.
не
знати
се
који
јесам
од
предак
баш
сам
кућа
подигнути
,
али
се
знати
да
јесам
од
вајкада
бити
тако
богат
.
и
тек
за
хаџи-
Трифун
,
од
ко
се
они
почети
и
хаџија
звати
,
знати
се
,
да
јесам
он
први
имати
смелост
да
,
после
свој
хаџилук
,
сав
тај
богаство
,
који
до
тада
лежати
скрити
и
нагомилати
по
подрум
,
амбар
и
штала
,
изнети
,
распоредити
и
уздигнути
,
да
бити
моћи
„
свет
да
гледати
“
.
сазидати
јесам
капија
на
свод
и
јак
као
град
.
горњи
спрат
кућа
подигнути
,
окречити
он
и
ишарати
резбарија
.
соб
јесам
раскошно
искитити
скупоцен
ћилим
,
и
стар
и
скуп
слика
из
Пећ
,
Света
Гор
и
Рила
;
по
раф
поређати
сребрн
сахан
и
златан
зарф
.
доле
,
до
капија
,
утврдити
бињиш
од
мрамор
,
са
ко
јесам
узјахивати
на
свој
чувен
коњ
.
А
он
увек
,
како
се
памтити
,
и
лети
и
зими
,
огрнути
бити
ћурак
,
са
силав
,
пиштољ
и
јатаган
и
у
тежак
јак
чизма
до
колено
.
од
тада
Турчин
,
заптија
,
јесам
смести
поред
кућа
проћи
,
још
мање
да
застати
.
цео
ноћ
испред
капија
морати
јесам
да
горети
фењер
и
по
три
и
четири
ноћни
стражара
да
дремати
,
јер
јесам
он
,
тај
Софкин
прамдед
,
хаџи-
Трифун
,
трговати
по
велик
град
и
мешати
се
са
виђен
људи
,
моћи
,
услед
тај
познанство
а
највише
због
свој
богаство
,
не
само
заптити
,
кајмакам
,
него
и
сам
пасти
да
мењати
и
у
„
сургун
“
да
слати
.
за
сваки
народни
посао
,
бити
за
какав
нов
школа
и
црква
,
или
за
какав
манастир
који
јесам
требати
подигнути
,
оправити
;
или
,
још
горе
и
опасније
,
ако
бити
требати
какав
крвник
,
насилник
сменити
,
знати
се
да
се
за
тај
морати
к
он
доћи
.
и
тада
бити
се
горе
,
у
онај
намештен
соба
,
видети
како
први
људи
из
варош
цео
ноћ
преседети
договарати
се
,
а
на
последак
увек
он
остављати
да
тај
извршити
,
како
он
хтети
и
наћи
за
добра
.
он
бити
тај
брзо
извршивати
.
Мита
,
шта
се
највише
и
успевати
,
а
ако
ни
тај
не
,
онда
чак
и
куршум
,
и
тај
од
човек
туђ
вера
,
какав
Арнаутин
,
качак
.
али
за
тај
јесам
онда
морати
златан
кандило
њихов
кућа
пред
распеће
у
црква
једнако
да
горети
,
а
онај
сто
,
одмах
до
владичин
,
само
њихов
да
јесам
,
и
ники
сем
она
не
смести
у
он
да
ући
и
одстајати
служба
.
сиротиња
,
и
људи
по
затвор
,
за
време
Ускрс
,
Божић
или
слава
,
три
дан
морати
се
слати
јела
и
пиће
.
бити
јесам
строг
и
прек
.
трепет
не
само
за
кућа
него
и
за
цео
породица
.
Чивчијама
,
слуга
са
чивлук
из
Ратаје
и
воденичар
са
воденица
у
Собина
,
он
јесам
бити
све
и
сав
.
Чак
јесам
неки
,
причати
се
,
и
убијати
.
за
сав
време
,
док
бити
он
путовати
по
Турска
,
по
трговина
,
а
обично
бити
се
цео
лет
тамо
бавити
—
он
бити
се
овамо
по
родбина
једнако
помињати
и
он
се
застрашивати
.
особито
удовица
,
чији
син
тек
што
настати
,
па
место
да
предузети
и
почети
водити
брига
о
кућа
,
да
замена
отац
,
домаћин
,
а
они
почети
трошити
и
расипати
—
особито
јесам
оне
тај
свој
син
једнако
он
,
„
бат
свој
“
,
како
јесам
он
сав
у
родбина
звати
,
застрашивати
и
претити
она
:
—
Хајд
,
хајде
,
знати
ти
,
доћи
хтети
он
.
Јуче
јесам
бити
тамо
и
рећи
ја
:
тек
што
се
јесам
вратити
с
пут
.
и
хтети
ја
више
да
дрхтати
и
да
стрепити
пред
он
због
ти
;
хтети
више
да
лагати
и
да
ти
крити
.
Нећу
и
не
моћи
да
,
кад
отићи
до
он
,
а
он
да
се
на
ја
исколачивати
:
„
Шта
ти
,
морити
,
крити
онај
твој
?
...
зар
ја
не
знати
и
не
чути
шта
он
радити
,
где
се
луњати
и
колико
трошити
.
глава
хтети
он
као
врабац
откинути
.
ни
ти
ни
он
нити
ико
од
ви
на
очи
да
ја
не
изаћи
“
.
и
,
ето
,
зато
хтети
и
не
моћи
да
ти
крити
,
да
после
он
ја
тако
грдити
.
и
сав
хтети
да
он
казати
,
чим
доћи
,
видети
ти
!
—
завршивати
јесам
.
и
тај
јесам
помагати
,
застрашивати
,
јер
знати
се
шта
чекати
тај
.
и
заиста
,
чим
бити
он
доћи
с
пут
,
одмах
бити
се
цео
родбина
стицати
:
жена
,
тетак
,
стрина
.
Мужеви
као
да
јесам
смести
први
дан
преда
он
,
а
знати
јесам
да
хтети
он
,
шта
бити
за
она
имати
,
преко
тај
њихов
жена
поручити
она
и
наредити
.
сваки
бити
одлазити
горе
,
на
горњи
спрат
,
и
на
онај
доксат
,
где
бити
он
обично
седети
.
понизно
,
са
страх
,
не
смејати
од
величина
—
јер
такав
она
јесам
велик
и
страшан
изгледати
—
ни
да
он
погледати
,
поздрављати
бити
он
:
—
Дође
ли
,
бата
?
—
Дођох
!
—
кратко
,
са
досада
,
чути
бити
се
како
он
одговарати
.
А
већ
када
бити
који
нарочито
по
име
позвати
горе
к
себе
,
она
бити
премирати
.
знати
се
да
он
никоји
,
кад
по
име
звати
,
не
звати
за
какав
добра
.
сигурно
муж
њен
нешто
скривити
.
или
новац
,
што
јесам
узајмити
од
он
за
радња
,
јесам
вратити
;
или
јесам
он
ни
уложити
у
радња
,
већ
он
слагати
и
за
нешто
друго
потрошити
.
али
,
и
поред
сав
те
његов
строгост
,
опет
и
сирот
и
удаљен
у
родбина
јесам
бити
заборављати
,
јер
јесам
сваки
доносити
са
тај
путовање
какав
поклон
и
сваки
ма
шта
обрадовати
.
много
јесам
говорити
никада
.
али
што
бити
рећи
,
тај
јесам
бити
рећи
.
и
тада
се
памтити
и
употребљавати
његов
реч
и
изрека
.
„
ех
,
тако
јесам
тај
и
тај
,
што
рећи
покојни
хаџи-
Трифун
“
.
и
када
не
бити
бити
на
пут
,
он
бити
једнако
седети
код
кућа
:
лети
горе
на
доксат
,
—
а
зими
доле
,
у
онај
велик
,
широк
соба
.
цео
бити
дан
тамо
само
седети
,
пушити
,
пити
кафа
и
наређивати
.
али
поред
сав
,
што
јесам
увек
морати
да
бити
како
бити
он
хтети
,
ипак
са
син
,
јединац
,
никако
јесам
моћи
да
изићи
на
крај
.
Кћери
јесам
већ
удати
и
удомити
,
како
јесам
он
хтети
.
али
са
син
,
који
он
се
родити
доцкан
,
када
јесам
он
већ
бити
остарети
,
када
се
већ
ники
јесам
ни
надати
да
хтети
имати
деца
а
још
мање
син
,
наследник
,
—
он
јесам
дакле
бити
последњи
дете
,
„
истришче
“
,
—
када
јесам
овај
одрастати
,
никако
са
он
јесам
моћи
да
се
слагати
.
он
,
син
,
као
у
инат
,
никако
јесам
хтети
да
он
ићи
по
воља
.
А
ко
знати
зашто
?
—
мислити
јесам
старац
.
да
ли
што
већ
,
онако
стар
,
јесам
више
моћи
ићи
по
трговина
,
те
,
ваљда
,
не
доносити
и
не
зарађивати
више
,
немати
онај
углед
као
пре
;
или
,
а
тај
јесам
највише
једити
старац
,
сигурно
јесам
бити
ко
,
који
јесам
на
тај
син
против
он
потпомагати
,
јачати
.
сигурно
јесам
тај
бити
она
,
мати
,
јер
знати
он
,
да
,
док
јесам
син
родити
,
она
се
жив
јесам
чути
.
истина
,
ни
тада
,
са
син
,
јесам
смести
да
он
се
на
очиглед
противити
,
не
извршити
што
бити
она
наредити
,
али
,
осећати
јесам
он
,
како
јесам
ипак
она
некако
друкчији
.
изгледати
као
да
,
досадити
она
се
на
последак
тај
вечит
страх
,
трепет
од
он
,
манути
он
и
оставити
,
да
и
даље
наређивати
,
заповедати
и
грдити
слуга
и
чивчија
,
а
она
се
сав
окренути
синути
и
једнако
он
само
пазити
.
са
син
јесам
излазити
и
ићи
по
родбина
,
код
кћер
,
и
онда
,
сав
скуп
,
ићи
бити
по
чивлук
,
слава
,
сабор
и
по
осталој
родбина
.
и
све
,
и
сестра
и
мати
,
утркивати
се
,
који
хтети
што
више
да
он
угодити
.
Што
год
бити
урадити
,
учинити
,
за
она
јесам
бити
свет
.
јесам
моћи
замислити
,
да
бити
он
моћи
,
или
што
бити
и
учинити
,
да
јесам
тај
нешто
ружан
и
неваљао
.
А
старац
,
више
љубоморан
,
а
и
видити
како
син
,
због
тај
њихан
улагивање
око
он
,
бивати
све
више
нежан
него
што
требати
,
једнако
се
на
син
дурити
.
јесам
моћи
да
он
гледати
,
како
јесам
говорити
.
А
да
и
он
као
и
други
бити
,
јесам
моћи
,
јер
он
јесам
и
он
много
волети
.
истина
,
тај
никада
јесам
казати
,
чак
,
када
бити
се
овај
и
разболети
,
старац
јесам
хтети
да
сићи
,
да
он
видити
,
али
ипак
да
и
на
он
,
као
на
остати
,
слуга
и
чивчија
,
дигнути
рука
—
тај
јесам
моћи
.
А
још
када
јесам
син
почети
једнако
само
са
Турчин
и
бег
да
се
дружити
,
с
она
да
пити
,
па
чак
и
у
њихов
харем
да
одлазити
и
са
њихов
девојка
и
була
да
ашиковати
,
старац
се
почети
обезумљивати
:
—
ако
он
јесам
до
тај
,
—
беснети
јесам
,
—
знати
и
за
тај
хаџи-
Трифун
.
и
он
јесам
некада
бити
млад
.
али
онда
,
ето
он
чивлук
и
у
она
сељанка
,
чивчика
.
А
што
у
Туркиња
,
у
невера
?
јер
код
она
,
була
,
пошто
по
четири
она
само
један
муж
имати
,
тај
она
јесам
врело
и
мек
крв
.
пити
онај
човек
!
и
за
тај
—
објашњавати
јесам
старац
—
и
он
јесам
,
син
он
,
такав
јесам
,
блед
,
сув
и
танак
;
више
женски
но
мушки
.
и
зато
он
не
моћи
ни
да
он
гледати
,
нити
хтети
он
погледати
!
А
када
бити
,
и
после
толики
грдња
и
псовка
,
чути
како
јесам
опет
са
неки
бег
негде
начинити
какав
лом
и
чудо
,
и
у
зор
кућа
доћи
—
он
тада
не
бити
звати
он
,
син
,
већ
она
,
мати
.
—
Чу
ли
за
онај
?
она
,
ма
да
јесам
чути
за
тај
,
ипак
бити
се
чинити
невешт
.
—
Шта
?
—
како
шта
?
—
планути
бити
старац
и
већ
бити
почети
изувати
ципела
који
хтети
јесам
гађати
—
како
ништа
јесам
чути
?
где
јесам
?
Живиш
ли
?
како
ништа
?
зар
ја
,
што
не
силазити
доле
,
па
мислити
ништа
не
чути
и
не
видити
?
који
доба
бити
јутрос
,
када
он
доћи
?
А
?
—
ама
који
доба
—
ишчуђавати
бити
се
она
упорно
.
—
Дета
рано
доћи
,
легати
,
и
ено
он
још
спавати
.
он
већ
не
бити
моћи
да
издржати
.
ципела
или
чибук
бацити
бити
се
за
она
:
—
ајд
,
бар
и
ти
да
не
гледати
!
—
и
од
јед
заваљивати
бити
се
на
јастук
.
не
толико
тада
љут
и
бесан
на
он
,
син
,
колико
на
она
,
на
тај
њен
тобож
толики
љубав
према
он
,
те
зато
,
што
он
бајаги
толико
волити
,
једнако
лагати
за
он
и
оволико
он
упорно
бранити
,
као
да
он
само
она
волити
,
као
да
јесам
само
њен
син
,
и
само
он
она
добро
жети
.
А
знати
када
јесам
ноћас
доћи
.
Чуо
он
јесам
.
само
јесам
један
пут
лупнути
алка
,
а
она
,
мати
,
одмах
из
кућа
истрчати
,
сигурно
јесам
никако
ни
спавати
,
чекати
он
.
Чак
јесам
дати
момак
,
који
јесам
као
увек
наоружати
иза
капија
спавати
,
да
капија
отворити
,
већ
одбијати
он
од
капија
,
рећи
:
—
моћи
ти
.
ти
када
отварати
,
много
лупати
,
и
пробудити
онај
тамо
горе
,
стар
.
А
међутим
он
,
стар
,
знати
да
јесам
због
тај
,
што
он
жалити
,
да
бити
се
он
тај
лупа
пробудити
,
узнемирити
,
растерати
он
се
сан
;
него
због
тај
,
да
не
бити
чути
како
њен
син
у
зор
,
и
у
недоба
долазити
.
и
вечито
у
тај
као
свађа
,
грдња
и
неслагање
са
син
,
тако
старац
и
умрети
.
Чак
,
као
у
инат
она
,
а
највише
свој
жена
,
када
се
разболети
,
јесам
хтети
да
казати
,
да
се
потужити
,
већ
једнако
лежати
горе
,
на
доксат
од
кућа
,
и
само
општити
са
слуга
,
те
он
тако
један
дан
тамо
затећи
и
мртав
.
и
од
тад
,
од
смрт
хаџи-Трифунове
,
у
њихов
кућа
знати
се
само
за
онај
живот
,
изобилан
,
увучен
и
пун
раскош
,
са
леп
жена
и
раскошан
одело
,
а
још
раскошан
јело
и
слаткиш
.
један
фурунџиница
,
који
бити
само
за
њихов
кућа
пећи
,
моћи
јесам
од
она
да
се
издржавати
,
толико
се
месити
и
пећи
.
и
никад
се
из
њихов
кућа
јесам
чути
,
као
из
осталог
комшилук
,
свађа
,
бојити
,
или
пискати
деца
.
Чак
се
ники
јесам
моћи
похвалити
да
јесам
моћи
чути
да
се
код
она
какав
ружан
реч
изговорити
гласно
.
и
што
јесам
бивати
свађа
,
несугласица
па
и
смртан
случај
,
сав
се
тај
свршавати
у
тишина
.
једнако
се
гледати
,
да
се
живити
што
тише
,
лепше
и
у
што
веће
изобиље
:
да
јесам
соб
једнако
окитити
и
што
топлије
,
утутканије
наместити
;
да
по
кућа
,
по
двориште
шушта
мек
женски
хаљина
;
да
се
виђати
лице
бео
,
нежан
,
очуван
и
негован
.
око
кућа
једнако
се
докупљивати
суседни
плац
и
амбареви
.
Штале
,
што
јесам
бити
испрва
одмах
до
кућа
,
сав
јесам
се
даље
иза
кућа
помицати
у
крај
,
да
се
приликом
доношење
храна
,
жито
,
не
бити
реметити
кућни
мир
и
раскош
.
А
око
кућа
се
опет
башта
једнако
проширивати
,
пунити
леп
и
добар
дрвеће
:
шамдуд
,
трешња
и
вишња
,
и
разноврстан
калемљен
скупоцен
ружа
,
а
особито
низак
јабука
до
земља
са
нежан
плод
,
који
јесам
само
по
неколик
зрно
годишње
рађати
.
Женске
јесам
имати
само
да
се
што
лепше
носити
,
китити
,
и
да
знати
што
више
стран
јела
да
готовити
,
и
што
тежити
,
заплетен
вез
да
веза
.
али
опет
,
ипак
да
она
јесам
једино
главно
да
што
више
свој
лепота
и
снага
неговати
,
да
јесам
што
бео
,
што
страстан
.
и
циљ
живот
да
она
јесам
тај
:
који
хтети
од
она
,
једнако
неговати
се
и
улепшавати
,
моћи
свој
силан
лепота
сав
остати
женски
иза
себе
бацити
,
а
сав
мушко
по
кућа
—
не
гледати
ни
род
,
ни
доба
—
освојити
и
залудити
.
тако
и
мушки
;
и
они
јесам
живети
неки
„
њихов
живот
.
“
нигде
она
јесам
бити
.
ма
да
она
јесам
магаза
бити
горе
,
у
главној
чаршија
,
и
у
она
се
увелико
држати
со
и
конопља
,
она
јесам
више
служити
за
обрачунавање
са
чивчија
и
давање
под
закуп
земља
,
него
за
трговина
.
па
и
у
тај
магаза
никад
ники
од
она
јесам
бити
,
већ
увек
њихов
главни
момак
.
Још
мање
она
јесам
бити
на
чивлук
и
виноград
.
једино
што
јесам
одлазити
у
чивлук
код
доњи
Врање
.
али
тамо
се
ићи
више
шетња
ради
.
тај
чивлук
бити
јесам
на
пушкомет
далеко
и
човек
се
моћи
,
нарочито
лети
и
с
јесен
,
тако
тихо
и
свеже
одмарати
у
он
.
бити
јесам
усамљен
,
иза
поље
,
са
кула
у
дубина
зеленило
,
а
окружити
свуда
зид
и
ред
висок
топола
,
који
јесам
вечито
шуштати
успављивати
.
за
тај
чивлук
,
нарочито
за
тај
кула
,
толики
јесам
прича
и
бајка
бити
везивати
и
говорити
.
и
једино
на
тај
чивлук
што
бити
се
ко
од
њихов
мушко
моћи
видети
,
а
иначе
нигде
,
јер
и
њихов
се
сав
живот
састојати
само
у
раскошан
ношење
одело
и
непрекидан
труд
да
се
што
дуже
живити
.
зато
она
увек
и
бити
по
околни
бања
,
где
јесам
се
опорављати
од
неуредан
живот
,
да
бити
се
после
моћи
приликом
први
гозба
,
слава
,
вечера
,
што
више
најести
и
напити
.
кад
бити
почети
да
се
приближавати
слава
њихов
кућа
„
Света
Ђурђиц
“
онда
на
два
недеља
у
напред
настати
бити
спремање
.
видети
бити
се
како
из
цео
родбина
,
а
обично
сиротније
тетак
и
стрина
,
долазити
,
да
ту
и
спавати
,
да
бити
моћи
једнако
радити
,
помагати
да
се
што
више
намесити
,
спремити
и
удесити
.
по
три
пут
бити
се
неки
колач
месити
,
који
не
бити
испасти
као
што
требати
.
о
прање
,
рибање
,
намештање
и
кићење
соб
по
неколик
бити
се
дан
договарати
.
одело
,
почети
од
најмањег
дете
па
до
стар
,
сав
бити
се
изнова
кројити
.
Чак
бити
се
преправљати
одело
и
слуга
,
нарочито
слушкиња
,
који
јесам
увек
бити
по
неколико
и
тај
већина
из
њихов
чивлук
.
она
бити
се
тада
давати
,
не
стар
хаљина
,
већ
само
тек
неколико
пута
носити
,
који
јесам
или
боја
или
крој
изићи
из
ношња
.
сав
се
тај
у
напред
спремати
и
знати
шта
сав
морати
бити
,
само
да
јесам
на
дан
славити
све
онако
,
као
што
требати
,
јер
се
знати
да
код
она
морати
бити
леп
,
те
да
се
гостити
,
кад
доћи
,
морати
запрепашћивати
,
и
да
се
после
по
читав
месец
причати
и
једнако
одржавати
:
прво
,
онај
узвик
међ
женски
свет
:
„
ао
,
што
код
Хаџи-
Трифунов
бити
на
слава
!
“
а
друго
,
међу
мушко
по
чаршија
,
како
,
као
увек
,
после
слава
продужити
се
весеље
и
пиће
у
онај
чивлук
у
доњи
Врање
.
и
тамо
,
затворити
,
у
друштво
чувен
Грк
,
Цинцар
и
први
бег
,
Турчин
,
који
због
вера
јесам
моћи
примати
код
кућа
,
правити
читав
лом
.
доводити
чочек
из
Скопље
,
метер
,
зурлаш
из
Масурица
,
и
Циганка
и
тај
не
правити
,
овај
из
варош
,
из
цигански
мали
,
него
тако
звати
Ђорговке
,
населити
по
околни
велик
село
и
хан
на
друм
,
а
чути
са
свој
крт
,
топлих
тело
и
разблудан
очи
.
и
онда
бити
отуда
,
из
чивлук
,
где
јесам
бити
затворити
са
свирач
,
који
наместити
у
други
соб
,
да
не
бити
моћи
гледати
шта
они
радити
,
по
неколик
дан
допирати
овамо
у
варош
пуцањ
пушак
и
видети
се
бацање
ракетли
.
после
,
у
потаја
,
у
поверење
,
причати
бити
се
,
како
јесам
к
она
један
ноћ
бити
доћи
чувен
Савета
,
који
јесам
бити
обичан
,
свакидашњи
,
за
новац
женски
.
она
јесам
бити
богат
,
са
грдан
имање
,
што
она
јесам
муж
оставити
.
и
за
она
бити
се
онда
причати
како
јесам
,
истина
кришом
,
и
она
тада
код
она
бити
и
са
она
банчити
и
пити
.
и
затим
,
како
се
тај
цео
весеље
после
слава
свршавати
страшан
коцка
на
који
јесам
,
по
обичај
,
они
,
њихан
мушко
,
као
домаћин
,
свет
и
обичај
радити
,
по
читав
њива
и
виноград
губити
.
и
у
тај
јесам
бити
једини
живот
тај
њихов
мушко
,
јер
цео
остати
живот
,
живот
на
улица
,
по
комшилук
и
чаршија
,
трговина
,
продаја
,
не
само
да
јесам
бити
далеко
од
она
,
него
јесам
се
и
они
сам
све
више
трудити
,
да
бити
што
даље
од
она
.
једнако
јесам
се
упињати
да
са
тај
свој
кућа
,
имање
и
чивлук
бити
од
цео
варош
што
издвојенији
и
удаљен
.
и
баш
у
тај
упињање
да
се
од
сав
издвојити
,
изгледати
да
јесам
налазити
сав
драж
свој
живот
.
А
да
бити
у
тај
што
више
успети
,
гледати
јесам
да
се
у
сав
ситница
од
осталога
свет
разликовати
.
тако
,
у
јело
,
који
код
она
јесам
никада
смести
,
као
код
осталих
,
бити
јако
запржавати
,
масна
,
прељут
,
већ
увек
благ
,
сладак
,
и
пржити
само
на
масло
;
никако
свињски
маст
,
пошто
јесам
тај
тешко
за
стомак
;
па
онда
,
у
начин
говор
,
јер
услед
,
једнак
дружење
са
Грк
,
Цинцарин
и
Турчин
,
сав
јесам
,
покрај
стран
мек
изговор
,
завршавати
реченица
са
нарочит
додатак
,
као
„
џан'м
“
или
„
дат
“
.
А
по
ношња
,
облачење
највише
јесам
се
познавати
.
ники
од
она
јесам
понети
дубок
ципела
или
чизма
већ
увек
плитак
,
лакован
.
Чакшире
,
истина
,
и
њихан
јесам
бити
широк
,
чохан
који
јесам
она
остраг
у
бора
тешко
падати
,
али
ногавица
никад
јесам
бити
дугачак
,
још
мање
широк
и
испуњен
гајтан
,
већ
узак
,
кратак
,
да
бити
она
се
што
више
видети
бео
чарапа
.
бројаница
,
који
јесам
носити
,
јесам
бити
као
остати
,
чак
ни
као
хаџијски
,
са
крст
,
већ
ситан
,
црн
,
скупоцен
,
да
бити
се
,
ма
колико
бити
дугачак
,
ипак
моћи
све
у
шака
да
скупити
.
и
у
бријање
и
шишање
кос
издвајати
јесам
се
.
Каогод
што
јесам
сав
имати
исти
израз
лице
,
вечито
узак
,
сув
,
тако
јесам
исто
сав
бити
и
са
једнако
кратак
,
поткресиван
брк
,
који
она
никада
јесам
прелазити
иза
крај
уста
.
.
А
опет
,
да
она
не
бити
свет
сасвим
заборавити
,
редовно
јесам
се
појављивати
на
сабор
и
свечаност
.
слати
јесам
богат
прилог
за
зидање
школа
и
црква
.
и
зато
увек
,
при
избор
патронат
над
црква
,
над
какав
општи
добра
,
бирати
јесам
и
по
један
члан
из
њихов
кућа
,
и
тај
не
толико
због
њихов
учешће
и
рад
,
колико
због
тај
поклон
и
прилог
.
А
и
бојати
се
да
она
не
увредити
,
јер
се
знати
да
,
кад
случајно
,
и
у
најмањем
какав
општи
посао
,
не
бити
ко
од
она
бити
изабрати
,
да
бити
се
тај
непажња
примити
овамо
од
она
не
са
огорченост
него
с
увређен
равнодушност
:
„
Па
знати
се
,
да
се
немати
ко
чинити
ни
помагати
“
.
и
ваљда
због
тај
спољњи
,
неблагодаран
свет
,
од
ко
јесам
се
они
толико
одвајати
,
бежати
,
али
који
јесам
се
толико
исто
и
бојати
,
јер
јесам
,
услед
завист
,
тај
свет
увек
готов
да
се
подсменути
,
ситити
и
зазлорадује
,
—знало
се
:
да
они
,
од
увек
,
што
год
бити
се
десити
у
њихан
родбина
сав
брижљиво
крити
и
тајити
.
Највеће
свађа
приликом
деоба
имање
,
најгоре
страст
и
навика
,
као
и
болест
,
у
тајност
јесам
се
чувати
.
Ништа
се
јесам
смело
дознати
,
ништа
видети
.
и
знати
се
како
бити
тада
сваки
од
она
,
не
веровати
сам
себе
,
кад
баш
морати
да
излазити
у
чаршија
,
пре
излазак
прво
морати
ићи
на
огледало
,
да
се
огледати
и
видити
,
да
он
се
случајно
по
лице
и
очи
што
не
познавати
.
А
међутим
толико
јесам
имати
да
се
чути
,
видити
и
причати
!
Нарочито
у
последњи
време
,
од
када
јесам
почети
деоба
,
од
када
јесам
сваки
брат
,
стриц
Софкин
,
хтети
да
имати
свој
кућа
и
сав
у
она
,
као
што
јесам
у
главној
њихов
.
сам
Софка
увек
се
са
језа
и
страх
сећати
тај
,
што
јесам
,
или
још
као
и
дете
,
од
свој
баба
,
мати
и
осталих
тетак
и
стрина
моћи
да
начути
,
кад
јесам
оне
бити
насамо
и
мислити
да
она
ники
хтети
чути
,
још
мање
се
бојати
да
хтети
тај
Софка
,
онако
мали
,
разумети
,
а
камо
ли
упамтити
;
или
,
што
јесам
и
сам
,
кад
јесам
одрасти
,
свој
очи
видети
.
Већ
за
прамбаба
она
,
за
чувен
Цона
,
не
само
по
варош
,
него
и
по
околни
варош
знати
се
и
причати
.
Чувена
јесам
бити
са
свој
раскош
и
„
салтанатлук
“
.
Пошто
јесам
остати
удовица
,
никако
се
јесам
удавати
.
пола
варош
нежењен
остати
,
надати
се
да
хтети
се
преудати
ма
за
ко
од
она
,
кад
већ
остарити
и
мало
попустити
лепота
.
али
она
ники
јесам
гледати
,
него
једнако
водити
и
представљати
кућа
као
права
мушки
.
када
бити
излазити
и
одлазити
на
чивлук
,
да
надгледати
имање
,
ићи
бити
на
коњ
.
слуга
,
с
оба
страна
држати
рука
на
сапи
,
пратити
јесам
јесам
.
не
само
да
јесам
пушити
,
већ
и
оружје
руковати
.
А
и
сам
ход
,
стас
,
нарочито
обао
она
и
висок
обрва
и
овалан
и
мало
дугуљаст
лице
издвајати
јесам
од
осталих
жена
.
али
зато
јесам
ни
умрети
као
остати
женски
.
једнако
,
не
пропуштати
ниједан
празник
,
одлазити
јесам
у
црква
,
да
тамо
,
у
сто
њихов
кућа
,
одмах
испод
владичин
сто
,
цео
божји
служба
одстајати
.
у
тај
време
доћи
неки
нов
учитељ
,
Николча
,
чувен
са
свој
певање
и
несравњен
глас
.
у
он
се
она
ту
,
у
црква
,
слушати
његов
певање
,
на
последак
и
загледати
.
ко
знати
како
се
упознати
,
како
и
где
састајати
.
тек
се
почети
примећавати
,
како
,
чим
бити
он
из
певница
спазити
да
јесам
она
у
свој
сто
,
одмах
бити
онда
његов
певање
толико
постајати
заносно
,
толико
бити
он
у
сав
глас
почети
да
уносити
,
не
,
као
што
доликовати
молитва
,
свет
реч
песма
,
побожан
,
висок
и
сув
него
толико
нешта
светски
,
и
страстан
,
да
бити
сав
бивати
потрести
и
узрујати
.
Чак
чути
бити
се
како
и
сам
владика
,
када
бити
он
после
певање
прилазити
рука
за
благослов
,
благосиљати
он
,
говорити
:
—
аферим
,
синак
!
аферим
,
Николча
!
али
много
,
синак
,
световни
,
много
силан
и
чудан
глас
!
али
исто
онако
,
како
јесам
умести
да
сачувати
од
свет
те
свој
веза
са
он
,
тај
љубав
,
готово
задоцнео
за
њен
година
,
али
не
и
за
њен
лепота
и
свежина
,
исто
јесам
тако
знати
,
када
се
тај
хтети
да
обелоданити
порођај
,
све
да
затајити
.
кратко
и
мирно
са
себе
јесам
свршити
.
један
дан
наћи
јесам
у
купатило
мртав
,
са
пресечен
жила
.
па
чувен
дед
Софкин
,
Каварола
.
место
да
он
,
као
стар
,
једнако
седити
код
кућа
,
пошто
јесам
млад
брат
бити
вечито
болешљив
,
и
ма
да
се
бити
оженити
први
лепотица
из
Скопље
,
из
неки
упола
грчки
фамилија
,
ипак
он
,
једва
издржати
неколико
месец
брачни
живот
,
продужити
тобож
свој
путовање
по
варош
,
а
у
ствар
сав
стар
распуснички
живот
са
чочек
,
Циганка
и
други
јаван
свет
.
Жена
његов
морал
јесам
сам
код
кућа
да
седити
и
тај
свој
девер
да
дворити
,
неговати
,
чувати
и
једнако
да
јесам
с
он
.
на
сабор
,
слава
са
он
морати
да
се
појављивати
.
и
ко
знати
када
,
како
,
тек
изгледати
да
јесам
с
он
почети
грешити
.
и
једино
тај
њен
грести
са
умоболан
девер
моћи
јесам
да
објаснити
после
онолики
трпљење
и
подношење
од
муж
,
Каварола
.
он
,
сигурно
осетити
тај
њен
грести
,
кад
бити
доћи
кућа
,
толико
бити
беснети
,
чинити
чудо
,
покорити
.
долазити
бити
кући
заједно
са
јаван
женскиње
.
ту
бити
продужавати
,
а
она
бити
сам
морати
да
она
дворити
,
служити
.
и
тада
бити
слуга
брата
,
већ
онесвесли
од
страх
,
кришом
износити
и
склањати
у
комшилук
,
да
он
не
бити
заклати
.
Жена
бити
остати
,
да
сам
простирати
постеља
,
па
чак
дотле
јесам
ићи
да
и
он
,
и
тај
женски
,
заједно
,
покривати
.
јесам
лаж
.
Жива
људи
још
тај
причати
и
клети
се
.
наскоро
жена
умрети
,
брат
у
манастир
,
Света
отац
Прохор
,
умоболан
свршити
.
А
он
опет
отићи
на
тај
свој
путовање
и
лутање
.
Кћери
,
с
помоћу
стриц
и
родбина
,
место
он
водити
кућа
.
А
и
он
јесам
морати
више
пута
у
година
да
долазити
,
да
не
бити
сав
тај
пасти
у
очи
и
сав
се
сазнати
.
али
јесам
остајати
само
на
тај
.
Продужавајући
и
далек
теревенка
Каварола
под
старост
,
пошто
удати
кћер
,
на
срамота
сав
,
поново
се
оженити
.
узети
девојка
.
и
као
у
неки
инат
,
као
да
се
први
пут
жена
,
тако
велик
и
сјајан
свадба
правити
.
узети
истина
мало
стар
,
заостао
,
али
чувен
са
свој
раскошан
лепота
.
и
она
опет
бити
неки
Гркиња
,
из
грчки
фамилија
,
који
јесам
бити
у
сам
варош
,
одмах
испод
црква
.
она
тај
фамилија
јесам
бити
ни
кћер
,
ни
сестра
,
већ
неки
далек
рођака
.
и
ко
знати
зашто
јесам
,
већ
као
велик
,
заостао
девојка
,
ту
довести
.
са
она
имати
само
један
дете
,
син
,
који
се
први
почети
да
носити
а-ла-франга
.
сам
она
и
сав
њен
раскошан
лепота
изгледати
да
јесам
бити
и
трајати
само
до
венчање
,
свадба
,
а
после
одмах
усахнути
,
спарушити
се
.
и
отуда
после
,
да
бити
и
даље
сачувати
ту
свој
спарушкан
лепота
,
цео
живот
провести
у
лечење
,
неговање
,
купање
и
пржење
тело
...
памтити
се
да
из
амам
готово
јесам
избијати
.
па
онда
Софкин
дед
родити
сестра
,
„
чал'к
Наза
,
“
како
јесам
јесам
звати
.
три
пут
бежати
као
девојка
.
три
пута
се
турчити
.
готово
један
чивлук
отићи
откупљивати
јесам
и
доводити
натраг
.
и
после
,
да
се
сав
тај
сакрити
,
удати
јесам
за
један
њихов
слуга
,
који
горе
,
готово
накрај
варош
,
купити
кућица
и
дати
он
неколико
њива
и
виноград
,
да
бити
моћи
живети
.
и
она
,
када
остарети
,
никада
овамо
више
јесам
долазити
.
једино
бити
доћи
на
„
прочка
,
“
уочи
велик
постати
,
када
бити
по
обичај
цео
породица
морати
да
доћи
и
искати
опроштај
,
да
се
међу
себе
љубити
и
мирити
.
А
опет
тај
њен
муж
,
некадашњи
слуга
,
„
тетин
њихов
“
,
како
се
јесам
звати
,
из
кућа
она
никако
јесам
избијати
.
поносити
се
,
што
она
јесам
род
,
што
моћи
и
он
са
она
за
софра
да
јести
и
пити
.
А
сав
јесам
бити
неугодан
,
сав
јесам
он
нерадо
гледати
,
не
што
јесам
са
она
седати
,
него
што
она
јесам
подсећати
и
бити
жив
сведок
онај
шта
јесам
бити
...
и
онда
све
горе
и
горе
ствар
.
толико
умоболан
,
узет
,
толико
рађање
деца
са
отворен
рана
,
умирање
у
добар
година
,
вечито
долажење
чувен
ећим
,
лекар
,
бабица
,
толико
бајање
,
посипање
разним
вода
,
вођење
код
врачара
по
развалина
,
по
запис
и
други
лековит
место
по
околина
!
...
.
Софка
и
сада
,
кад
год
бити
се
сетити
луд
тетин
Риста
,
месо
бити
неки
одурност
заиграти
.
Сећа
се
да
због
тај
као
девојчица
никада
јесам
волети
ићи
к
она
,
још
мање
,
као
код
други
,
по
два
и
три
дан
тамо
остати
.
не
знати
се
баш
зашто
јесам
полудети
.
после
болест
,
у
који
бити
сав
узет
,
уобразити
да
он
јесам
,
за
време
те
његов
дуг
болест
,
жена
варати
са
стар
калфа
из
радња
,
почети
да
пити
.
онда
и
полудети
.
Држали
јесам
он
и
хранити
везан
,
горе
,
на
горњи
спрат
.
и
кад
год
бити
Софка
са
осталом
деца
хтети
из
радозналост
да
отићи
горе
и
видити
он
,
па
пењати
се
на
степеница
почети
да
вирити
кроз
решетка
од
ограда
на
доксат
,
испред
његов
соб
,
он
приметити
она
,
го
,
само
у
гаће
и
кошуља
,
висок
,
блед
,
почети
бити
к
она
да
подскакивати
и
викати
:
—
ох
,
Мари
курвати
!
и
везан
нога
,
у
бео
,
нов
чарапа
,
једнако
подскакивати
,
настављати
бити
:
—
ох
,
ох
!
.
.
курвати
Мари
!
.
.
тетак
,
чути
,
брзо
бити
истрчати
.
она
,
деца
,
одјурити
бити
,
а
он
силом
увући
натраг
у
његов
соб
.
Ноћу
бити
бити
још
горе
.
Софка
,
покрити
јорган
са
осталом
деца
,
који
,
навикнути
,
одавно
бити
заспати
,
не
бити
никако
моћи
да
заспати
,
јер
бити
једнако
допирати
до
она
одозго
,
кроз
таваница
,
његов
поцупкивање
.
па
тек
,
када
бити
тетак
отићи
,
да
он
лечити
!
Софка
јесам
тачно
знати
у
шта
јесам
бити
тај
лечење
,
само
бити
се
онда
јасно
чути
његов
јаукање
и
врискање
:
—
Водице
,
мора
!
водица
,
вештица
!
умрети
за
сладак
вод
!
Аух
!
и
ужасан
крик
,
шум
,
одупирање
,
везивање
за
кревет
.
и
онда
теткин
долажење
отуда
,
њен
замореност
,
малаксалост
.
и
раскомоћавајући
се
у
свој
постеља
да
легнути
,
оно
њен
крштење
и
уздисање
и
мољење
:
—
узимати
,
господа
!
Ослобођавај
,
господа
!
ИИ
зато
Софка
никада
јесам
волети
да
о
тај
свој
претцима
мислити
,
јер
јесам
знати
да
бити
увек
тада
по
три
и
више
дан
,
чисто
као
крити
се
од
сам
себе
,
ићи
по
кућа
болестан
.
свој
рођеног
дед
и
баба
једва
као
кроза
сан
памтити
.
бабин
лик
увек
она
јесам
мало
јасан
.
Вечито
јесам
седети
доле
у
соба
и
тај
увек
леђима
подупрети
о
зид
купатило
,
као
да
јесам
и
летити
хтети
да
она
грејати
и
пара
.
Шиљаста
нос
,
шиљаст
брада
,
али
за
чудо
висок
чела
и
крупан
,
тако
дубок
и
тајанствен
очи
,
са
јасно
изведен
до
на
крај
чела
дугачак
обрва
и
густ
као
сен
трепавица
.
Што
јесам
најгоре
,
она
јесам
сав
муж
,
Софкин
деда
,
падати
као
неки
рођака
,
истина
не
по
крв
,
по
отац
и
мати
,
али
ипак
по
неки
стриц
.
грдан
јесам
новац
морати
да
да
,
док
се
венчати
.
и
после
,
као
зато
што
се
тако
близак
род
узети
,
говорити
се
,
да
јесам
она
увек
бити
повезати
глава
,
који
она
јесам
од
тада
једнако
болети
,
и
од
који
се
јесам
она
једнако
лечити
,
а
највише
љут
,
препечен
ракија
.
дед
јесам
звати
свој
„
мајчица
“
и
готово
јесам
на
рука
носити
.
А
дед
памтити
само
по
један
.
Чим
Софка
поодрасти
,
умести
сам
да
јести
и
седити
за
софра
,
он
,
дед
,
наредити
да
и
испред
она
на
софра
,
као
и
пред
он
и
пред
осталим
члан
породица
,
стајати
напунити
сатљик
вино
.
само
он
по
тај
памтити
,
а
више
ништа
.
А
после
јесам
она
причати
:
како
—
кад
Софкин
отац
одрастао
и
,
као
што
јесам
ред
и
као
што
доликовати
кућа
,
толико
богат
,
отићи
,
поред
Солун
,
чак
у
Цариград
,
да
што
више
путовати
и
учити
—
тај
њен
дед
и
баба
тада
никако
јесам
бити
код
кућа
.
Остављајући
момак
Тоне
магаза
горе
у
чаршија
а
кућа
Магда
,
слушкиња
,
који
јесам
још
дете
узети
и
лепо
јесам
удомити
,
једнако
јесам
бити
на
чивлук
.
тамо
се
хранити
од
чивчија
,
да
бити
се
само
моћи
што
више
Софкин
отац
,
ефенди
-
Мита
,
новац
да
слати
,
те
да
он
што
безбрижан
живити
,
учити
и
што
више
научити
.
и
заиста
,
када
се
Софкин
отац
вратити
,
бити
јесам
први
„
ефенди
“
,
господин
.
Лепшега
у
варош
јесам
бити
.
Лепша
турски
,
грчки
и
арапски
говорити
него
сав
матерњи
језик
.
за
сав
јесам
бити
туђин
и
стран
,
нарочито
за
толики
родбина
.
истина
,
говорити
бити
покаткад
и
здравити
се
с
који
од
она
,
али
више
обичај
ради
него
што
јесам
хтети
.
Чак
ни
са
отац
и
мати
,
тек
по
који
пут
.
јесам
ни
јести
са
она
доле
,
у
приземан
соба
.
Гор
,
у
гостински
соба
,
морати
да
он
се
постављати
и
нарочито
за
он
да
се
кувати
,
толики
јесам
бити
пробирач
.
једино
што
он
загрејавати
,
шта
се
поносити
,
бити
јесам
тај
,
што
он
због
тај
његов
ученост
а
и
отменост
почети
први
бег
и
пасти
да
позивати
.
и
тај
не
онај
стар
бег
,
бег
само
по
богаство
,
већ
овај
други
,
који
јесам
,
поред
богаство
,
исто
тако
бити
школовати
и
научити
као
и
он
јесам
и
који
јесам
у
последњи
време
почети
овамо
да
долазити
и
да
бивати
постављати
за
меџлис
и
за
суд
.
они
он
призивати
к
себе
,
дружити
се
с
он
.
приликом
суђење
,
на
саветовање
,
бивати
јесам
он
као
тумач
,
као
неки
веза
између
она
и
народ
који
јесам
требати
да
овај
судити
и
заповедати
.
Чак
јесам
он
на
свој
гозба
звати
,
у
свој
кућа
примати
,
као
што
јесам
и
он
она
враћати
тај
гозба
и
дочек
,
али
који
јесам
луксузност
и
нарочит
реткост
морати
превазилазити
те
њихов
.
тако
исто
он
јесам
бити
добар
и
меродаван
оцењивач
женскиња
,
који
бити
бег
доводити
за
себе
.
доцније
,
када
јесам
требати
да
се
жена
,
пошто
већ
јесам
бити
у
варош
,
као
пре
,
онако
богат
девојка
из
први
кућа
,
него
јесам
остајати
:
или
да
са
велик
мираз
узети
какав
сељанка
,
јер
једино
још
са
село
јесам
пристајати
да
,
доносити
са
себе
имање
,
доћи
у
варош
и
у
овакав
стар
кућа
или
да
пробирати
и
узети
леп
,
али
готов
сирота
.
и
он
јесам
овај
друго
изабрати
.
Софкин
мати
јесам
бити
млад
од
сав
сестра
,
и
кућа
њен
бити
јесам
истина
некад
мало
богат
,
али
тада
доста
оронути
.
Живели
јесам
од
кирија
од
неколико
оронуо
дућанчић
при
крај
варош
.
Софкин
мати
отац
,
вечито
болешљив
,
готово
слеп
,
једнако
јесам
седети
код
кућа
са
навучен
модар
хартија
над
очи
,
бојити
се
сунчаница
,
и
вечито
распасати
,
изнеговати
,
као
да
се
тек
сада
из
постеља
дигнути
.
њен
сестра
одавна
тај
некадашњи
богаство
прежалити
и
поудавати
се
за
ситан
трговац
,
бакал
,
већина
скоротечник
,
док
се
Софкин
мати
,
Тодора
,
од
сав
тај
сестра
одвајати
.
бити
више
мушки
него
женски
.
Вижљаста
,
сув
и
црномањаст
.
и
ники
се
јесам
моћи
надати
да
хтети
из
она
какав
лепота
изићи
.
али
не
преварити
тај
он
,
ефенди
-
Мита
.
Чим
јесам
такав
видети
,
одмах
,
знати
у
какав
хтети
се
лепотица
доцније
развити
,
на
изненађење
и
чудо
сав
,
а
највише
на
уштрб
дотадањи
свој
гордост
и
господство
,
узети
јесам
за
жена
.
и
заиста
,
јесам
се
преварити
.
као
из
вод
,
после
година
дан
удадба
,
Тодора
се
развити
и
пролепшати
у
први
лепота
.
али
он
тај
брзо
заситити
,
те
опет
наставити
сав
стар
начин
живот
.
као
и
пре
,
када
јесам
бити
нежењен
,
морати
се
он
исто
тако
горе
,
одвојено
,
носити
,
и
ручак
и
вече
.
ретко
јесам
силазити
међу
она
,
још
ређе
се
са
она
разговарати
а
камо
ли
да
јесам
хтети
штогод
по
кућа
да
видити
,
надгледати
.
А
доцније
,
кад
он
жена
родити
Софка
,
морати
јесам
сасвим
да
се
одвојити
од
он
и
да
спавати
доле
,
са
свекар
и
свекрва
,
само
да
бити
он
моћи
што
одвојен
и
миран
да
бити
.
А
опет
увек
,
чим
бити
он
се
указати
први
прилика
,
гледати
јесам
што
пре
да
отићи
на
какав
пут
,
тобож
по
трговина
.
истина
,
тада
већ
јесам
,
и
тај
због
оскудица
у
новац
,
трајати
дуго
тај
његов
путовање
,
али
ипак
јесам
бити
чест
.
А
највише
јесам
падати
у
она
доба
годишњи
,
када
јесам
некада
,
још
као
млад
,
ићи
на
тај
путовање
и
наука
.
и
чак
за
време
тај
путовање
умрети
он
отац
и
мати
,
Софкин
дед
и
баба
.
и
као
да
он
гласник
јесам
моћи
на
време
наћи
,
када
се
тај
десити
,
тај
јесам
моћи
стигнути
,
да
она
бар
видити
мртав
.
али
поред
сав
те
његов
одвојеност
и
усамљеност
од
кућа
,
од
родбина
,
па
чак
и
од
свој
жена
,
у
кућа
се
ипак
живети
исто
онако
раскошно
и
у
изобиље
.
Софкин
се
мати
,
вечито
захвалан
што
јесам
он
она
узети
,
узвисити
јесам
к
себе
,
показати
,
више
него
што
јесам
се
од
она
надати
.
као
да
јесам
бити
из
први
и
богат
кућа
,
тако
јесам
намештати
соб
,
тако
готовити
јела
,
дочекивати
гост
и
родбина
.
и
даље
се
цео
родбина
тај
скупљати
,
долазити
.
она
,
мати
она
,
гледати
јесам
да
приликом
сваки
празник
,
слава
,
имендан
бити
увек
све
леп
и
раскошан
.
А
на
његов
тај
вечит
одвојеност
,
усамљеност
од
сав
па
и
од
сам
она
,
свој
жена
,
никада
она
чак
ни
израз
лице
,
покрет
,
а
камо
ли
реч
,
да
штогод
показати
.
тек
доцније
,
када
Софка
поодрасти
,
он
јесам
више
ради
она
,
Софка
,
него
ради
мати
,
почети
се
као
разнежавати
,
и
по
неки
пут
прилазити
к
она
.
јесам
јесам
почети
Софка
учити
да
читати
и
да
писати
.
покаткад
у
вече
,
кад
бити
долазити
кућа
,
а
доле
,
испред
кујна
,
међу
мати
и
међ
осталим
жена
,
бити
и
Софка
,
и
кад
бити
он
она
полетети
у
сусрет
,
он
бити
онда
,
грлити
јесам
,
долазити
са
она
.
Софка
бити
тада
осећати
по
свој
образ
његов
рука
,
прст
,
како
јесам
шашољити
око
врата
,
по
брадица
и
по
гргурав
косица
.
и
сада
,
када
се
тај
сетити
,
Софка
бити
почети
да
осећати
онај
мирис
његов
прст
,
сув
,
нежан
и
при
крај
мало
смежуран
,
мирис
његов
одело
а
нарочито
рукав
,
из
који
се
тај
његов
рука
помаљати
и
она
грлити
и
к
себе
привлачити
.
—
Па
како
јесам
ја
,
Софкица
?
јесам
бити
добар
?
—
сагињати
се
к
она
тако
расположен
,
застајати
бити
са
Софка
испред
кујна
и
почети
да
се
или
са
мати
разговарати
или
са
осталим
жена
здравити
,
а
не
,
као
до
тада
,
да
и
не
застајкивати
и
не
гледати
ни
ко
јесам
ту
,
а
камо
ли
здравити
се
,
одмах
се
пењати
,
ићи
права
горе
,
у
свој
соб
.
сав
бити
се
тада
ослободити
,
а
нарочито
мати
она
,
који
једва
дочекивати
тај
прилика
да
се
и
она
са
он
,
највише
ради
осталих
жена
,
штогод
разговарати
,
шалити
,
почети
бити
тобож
Софка
код
он
да
пањкати
:
—
Добра
!
цео
јутро
јурити
и
трчати
кроз
башта
.
не
моћи
да
јесам
задржати
.
само
кидати
цвеће
и
бацати
.
Софка
,
једнако
осећати
на
себе
његов
рука
и
грлити
он
колено
и
широк
чохан
чакшире
,
и
тада
још
,
онако
мали
,
па
јесам
већ
знати
да
хтети
тај
мати
чинити
радост
и
срећа
,
мазити
се
око
отац
,
почети
бити
да
одрицати
и
да
се
правдати
:
—
јесам
,
ефендијице
,
јесам
,
татица
!
јесам
,
жив
ја
ти
!
он
,
узимати
јесам
у
наручје
,
носити
бити
јесам
себе
,
горе
,
у
онај
његов
соб
.
и
ако
бити
тада
почети
да
падати
мрак
,
доле
код
мати
ники
од
посетилац
не
остати
,
он
бити
онда
почети
са
она
да
се
играти
.
А
највише
бити
,
метати
јесам
на
миндерлук
,
клечати
испред
она
,
узети
њен
ручица
да
обвијати
око
свој
врата
,
свој
глава
да
метати
у
њен
скут
и
да
јесам
гледати
неки
тако
широк
,
чудан
и
дубок
поглед
.
као
да
он
из
сам
очи
сузити
ићи
,
уста
почети
да
се
покретати
и
влажити
се
.
никако
не
моћи
да
јесам
се
нагледати
,
једнако
као
у
Софкин
очи
и
уста
налазити
и
сећати
се
нешта
.
ко
знати
шта
?
да
ли
нешта
непрежаљен
и
ненађен
?
да
ли
што
овако
леп
Софка
јесам
мушки
,
његов
наследник
?
да
ли
,
што
он
њен
танак
усница
,
детињи
али
црн
очи
и
мало
,
таман
чела
,
са
већ
дуг
кос
,
подсећати
на
мати
,
на
онакав
какав
јесам
први
пут
видети
,
први
пут
се
она
занети
?
Носећи
јесам
на
рука
по
соба
,
грлити
јесам
,
говорити
бити
:
—
Софкица
!
.
.
татин
Софкица
!
и
сав
бити
јесам
јаче
грлити
,
тако
да
се
Софка
и
сада
сећати
његов
скоро
избријан
брада
,
који
бити
јесам
тада
почети
по
лице
да
гребати
.
и
ако
све
тај
његов
изненадан
расположење
,
тај
бујност
,
не
бити
бити
прекинут
случајан
долазак
неки
или
ма
чим
други
,
онда
бити
и
мати
к
себе
звати
.
тада
бити
заједно
вечеравати
,
заједно
седети
горе
,
у
његов
соба
.
и
Софка
не
памтити
сладак
вечера
од
тај
.
и
сутра
настати
бити
тако
исти
срећан
дан
.
кола
бити
одлазити
у
доњи
Врање
на
чивлук
.
али
ники
више
сем
она
троје
и
Магда
.
у
кола
,
на
први
место
седати
бити
он
.
и
као
свакада
,
извалити
на
седиште
,
са
један
нога
опружен
и
по
она
опуштен
рука
,
обући
у
чохан
одело
,
али
не
као
остати
,
већ
у
неки
нарочит
за
он
крој
.
Чакшире
мало
узак
,
без
гајтан
,
јер
јесам
оне
лакше
а
скуп
стаја
због
тежак
шивење
.
сув
,
дугуљаст
,
мало
кошчат
лице
али
свагда
стегнути
израз
очи
и
уста
и
са
мало
висок
чела
и
једном
по
он
набран
,
попречан
бор
,
испод
кос
.
испод
чела
јесам
бити
његов
увек
уморан
,
увек
упола
отворен
очи
.
онај
други
рука
држати
бити
Софка
на
колено
,
а
она
бити
бити
тада
окићен
и
обучен
као
већ
велик
девојка
.
цео
кос
бити
она
повезати
,
сав
зулувчићи
извући
око
чела
и
уш
,
а
претрпан
минтан
и
накит
.
Спроћу
она
седети
бити
мати
.
она
,
сигурно
окупати
се
за
овај
излет
,
бити
сав
румен
и
светао
.
њен
очи
,
онај
њен
чути
,
крупан
очи
са
изведен
обрва
и
врео
јагодица
,
тако
бити
она
се
сјати
а
уста
срећно
играти
.
кола
бити
силазити
на
низак
.
улазити
бити
у
онај
пролаз
,
узан
и
притешњен
засађен
врба
и
ископан
јендек
,
али
за
тај
пун
свежина
.
онда
бити
излазити
и
ићи
ка
онај
равница
,
подједнако
раван
због
засађен
кукуруз
и
дуван
.
тада
бити
се
све
брже
примицати
.
Магда
горе
,
код
кочијаш
,
усред
корпа
и
завежљај
са
јело
и
пита
,
већ
не
бити
моћи
да
издржати
а
да
се
не
здравити
и
разговарати
са
сељак
пролазник
и
радник
.
у
осталом
,
она
јесам
једина
и
одговарати
на
њихов
поздрав
,
пошто
он
,
ефенди
-
Мита
,
са
Софка
у
крило
,
завалити
,
јесам
гледати
ни
у
ко
већ
једино
у
онај
свој
испружен
колено
нарочито
у
свој
лакован
,
плитак
,
и
тај
дупли
,
прав
турски
ципела
.
или
јесам
бар
тако
изгледати
да
само
у
тај
гледати
,
да
не
бити
ваљда
примећивати
тај
поздрав
и
морати
на
она
одговарати
.
у
чивлук
,
ограђен
зид
и
топола
,
одмах
до
река
,
пун
свежина
и
хлад
,
чак
и
зима
усред
лет
,
провести
бити
неколико
дан
.
отац
бити
бити
цео
дан
доле
,
у
башта
,
извалити
на
јастук
,
опкољен
тацна
дуван
и
шоља
од
испијен
кафа
.
мати
горе
,
на
кула
,
сав
срећан
,
једнако
јесам
бити
на
прозор
од
соб
,
који
тобож
ветрити
и
паје
.
Магда
вечито
у
свађа
са
чивчија
и
слуга
,
што
она
не
доносити
како
требати
из
село
масло
,
сир
и
пилић
,
да
се
вечерати
не
задоцнити
.
у
вече
вечеравати
бити
уз
пиће
,
који
бити
се
у
река
хладити
,
и
уз
онај
ноћни
,
издвојеније
и
јак
жуборење
река
,
клапарање
воденица
,
а
више
њихан
глава
једнолико
,
као
из
далек
,
шуштање
топола
,
њихов
густ
,
сочан
лишће
.
после
,
док
бити
мати
намештати
горе
постеља
,
отац
бити
остајати
да
пити
лешкарити
.
А
често
,
испрва
тихо
,
за
себе
,
доцније
јаче
и
гласно
,
почети
бити
да
певати
.
па
се
тек
занети
,
почети
на
сав
глас
.
Мата
не
смести
да
он
прекидати
.
само
он
отуд
,
из
обасјан
соб
,
слушати
.
Софка
по
материн
лице
видити
да
она
реч
у
песма
не
разумети
,
страна
јесам
она
,
али
се
видити
колико
она
осећати
,
како
од
срећа
,
раздраганост
чисто
треперити
и
отворен
уста
гутати
одоздо
његов
глас
,
који
се
све
више
почињати
да
разлевати
по
башта
,
река
и
топола
тако
чудно
,
страсно
и
топло
.
доцније
,
када
бити
мислити
да
јесам
Софка
већ
заспати
,
долазити
бити
и
он
горе
са
још
непопијен
вино
у
стакло
и
продужавати
песма
.
мати
метати
на
крило
,
расплитавао
она
кос
и
једнако
певати
грлити
бити
јесам
и
љубити
у
лице
и
уста
.
кроз
неколик
дан
враћати
бити
се
кућа
.
отац
истина
као
уморен
,
као
повући
у
себе
,
али
зато
мати
пресрећан
.
не
бити
моћи
Софка
да
се
нагрлити
и
да
јесам
се
наљубити
,
јер
ето
она
,
свој
дете
,
Софка
,
имати
да
заблагодарити
,
што
она
се
опет
вратити
он
,
њен
муж
и
његов
љубав
.
ИИИ
после
доћи
рат
,
и
ослобођење
,
нестанак
турски
власт
и
господство
,
па
и
нестанак
Софкин
отац
,
ефенди
-
Мита
.
са
Турчин
и
бег
и
он
пребећи
,
и
тамо
у
Турска
почети
да
се
бавити
,
тобож
трговати
с
она
.
ретко
бити
отуда
овамо
прелазити
.
и
што
јесам
Софка
бивати
веће
,
он
јесам
сав
ређе
долазити
;
у
година
дан
један
пут
и
тај
обично
ноћу
.
остати
по
два
и
три
дан
,
али
никуда
из
кућа
не
излазити
.
Чак
и
близ
родбина
,
стриц
и
тетак
,
не
примати
.
и
Софка
се
сећати
да
јесам
тај
дан
бити
најгори
.
јер
после
сваки
његов
понован
одлазак
у
Турска
,
мати
бити
она
по
неколик
дан
ићи
сломити
и
убити
,
а
тај
све
зато
,
што
јесам
једино
она
све
знати
.
знати
јесам
,
да
он
тамо
немати
никакав
трговина
нити
какав
посао
,
још
мање
да
одлазити
зато
,
што
тобож
не
моћи
да
се
одвикнути
од
мешање
и
дружење
са
тај
бег
и
Турчин
,
већ
да
јесам
у
ствар
сасвим
нешто
други
.
и
онда
бар
она
не
требати
да
лагати
,
бар
пред
она
не
требати
да
се
претварати
.
знати
јесам
она
да
он
бежати
из
страх
од
сиротиња
,
који
хтети
,
ако
јесам
већ
,
а
оно
сигурно
доћи
,
као
што
јесам
знати
да
она
још
одавна
,
и
пре
ослобођење
,
имање
а
нарочито
чивлук
и
воденица
јесам
као
што
требати
.
истина
,
једнако
јесам
се
звати
њихов
,
али
берићет
се
јесам
,
као
некада
,
довлачити
сав
;
већ
једва
нешто
,
ко
знати
који
део
.
Вис
јесам
изгледати
да
јесам
тај
од
њихов
сељак
,
чивчија
,
као
неки
поклон
и
дар
,
него
ли
наполица
.
А
већ
аренда
и
закупити
од
воденица
толико
јесам
у
напред
и
ко
знати
за
колико
година
узети
и
толико
замрсити
,
да
јесам
тај
бити
горе
него
и
сам
продаја
.
али
о
продаја
,
особито
он
,
ефенди
-
Мита
,
јесам
се
смело
поменути
.
волети
јесам
и
пристајати
на
сто
пута
горе
позајмица
,
узимање
новац
под
интерес
од
зеленаш
,
него
да
се
ма
шта
продати
и
отуђити
.
па
и
тај
узајмљивање
,
залагање
имање
,
морал
јесам
бити
испод
рука
,
у
велик
тајност
.
као
увек
,
сав
јесам
тај
извршивати
Тоне
,
њихов
главни
момак
,
који
јесам
још
под
дед
Софкин
бити
довести
са
село
.
он
се
после
толико
извежбати
у
рачун
,
да
јесам
,
као
њихов
заступник
,
једнако
горе
у
чаршија
,
у
њихов
магаза
седети
.
он
јесам
са
сељак
и
чивчија
уговарати
,
давати
имање
под
закуп
и
аренда
,
као
што
јесам
и
новац
узимати
у
име
њихов
кућа
.
и
већ
јесам
тада
,
како
се
шапутати
,
поред
свој
готов
новац
,
имати
свој
кућа
,
а
од
она
,
свој
газда
,
од
четир
и
више
година
неподигнут
ајлук
.
али
он
јесам
и
бити
све
и
сав
,
особито
код
Софкин
отац
.
никада
он
овај
јесам
питати
од
ко
јесам
узети
новац
,
који
имање
за
тај
заложити
и
под
који
услов
.
он
,
Тоне
,
имати
јесам
само
да
он
донети
новац
и
да
тај
ники
не
дознати
—
а
све
остати
бити
јесам
споредан
.
али
после
ослобођење
доћи
јесам
суд
и
парница
.
Нарочито
када
се
морати
са
сељак
и
чивчија
да
рашчишћивати
,
да
се
знати
чији
јесам
земља
:
да
ли
газдин
и
турски
,
да
ли
њихов
.
тада
се
видети
да
она
,
после
сав
,
од
њихов
имање
хтети
остати
ништа
.
А
што
јесам
најгоре
бити
за
Софкин
отац
,
још
хтети
поред
сав
морати
да
ићи
пред
суд
и
тамо
он
,
ефенди
-
Мита
,
да
се
заклињати
,
свађа
и
тај
с
ко
?
—
са
свој
до
скори
слуга
!
зато
јесам
од
сав
дигнути
рука
.
А
моћи
јесам
,
само
да
јесам
хтети
,
не
признати
ни
једном
свој
чивчија
да
јесам
шта
од
он
узимати
,
као
што
јесам
други
газда
и
учинити
,
те
поново
доћи
до
већ
проћердан
и
продат
имање
.
—
ех
,
зар
да
ја
сељачки
хлеб
куна
и
суза
њихов
проклињати
?
горко
,
великодушно
јесам
одбијати
од
себе
.
али
тако
исто
јесам
хтети
нити
смести
да
дочекати
ни
онај
други
—
отуђивање
,
продаја
имање
,
и
обелодањивање
свега
што
бити
морати
да
настати
.
зато
јесам
,
одмах
по
ослобођење
,
и
он
са
осталим
бег
и
Турчин
отићи
и
пребећи
у
Турска
,
оставити
Тоне
да
,
како
знати
и
како
хтети
,
он
тај
свршавати
и
расправљати
.
и
Тоне
јесам
са
адвокат
,
који
се
тада
,
после
ослобођење
,
сав
варош
напунити
,
и
који
јесам
чак
и
на
мамуза
наполеон
носити
,
сав
лепо
уредити
и
пречистити
,
тако
да
ништа
јесам
остати
.
остати
јесам
само
неколико
њива
и
виноград
,
и
тај
њива
удаљити
,
а
виноград
запарложен
.
од
винов
лоз
ни
трагати
до
сам
голи
и
рачваст
кестен
.
Једина
њива
,
што
остати
а
вредети
,
бити
јесам
до
Морава
,
до
мост
,
кад
се
ићи
у
Бања
.
и
када
јесам
Тоне
доћи
,
да
тај
сав
казати
Софкин
мати
,
она
,
по
његов
лице
,
израз
и
трептање
очи
,
видети
колико
јесам
он
при
тај
украсти
,
награбити
се
.
и
тај
он
,
њихов
слуга
,
ко
они
однеговати
и
подигнути
на
нога
!
онај
мало
новац
,
што
она
почети
да
бројити
,
хтети
у
лице
да
он
бацити
.
али
зар
она
,
Тодора
,
пред
он
да
се
показати
!
једино
,
када
Тоне
,
праштати
се
од
она
и
као
тражити
благослов
и
извињавати
се
,
што
сад
морати
да
она
оставити
и
предузети
сав
дућан
,
трговина
на
свој
име
,
једва
тад
,
толико
јесам
глас
гушити
,
што
он
одговорити
:
—
ако
,
ако
,
Тоне
!
—
Па
,
снашка
,
и
ако
ја
више
јесам
код
ви
...
—
А
да
бити
срећа
,
ја
до
смрт
јесам
мислити
да
напуштати
ваш
кућа
.
—
ех
,
зар
ваш
кућа
ко
да
напустити
?
!
...
али
и
ако
више
јесам
,
опет
,
увек
,
кад
год
тај
што
затребати
,
само
пошљи
,
јавити
,
и
ту
јесам
ја
да
учинити
,
послушати
.
—
Добра
,
добро
.
и
не
моћи
да
издржати
,
док
не
отићи
и
не
изгубити
се
на
капија
,
сав
срећан
,
понизан
,
чистити
око
себе
по
свој
хаљина
,
а
нарочито
ципела
,
и
намештати
јак
око
врата
,
—
Тодора
,
трести
се
од
бол
,
јад
,
срам
и
несрећа
,
окренути
се
и
,
пре
но
што
јесам
он
изаћи
она
ући
у
кућа
,
и
тамо
,
ко
знати
где
,
у
какав
кут
и
полумрак
срушити
се
плакати
и
грцати
.
али
ипак
знати
се
да
се
тај
никада
не
смести
дознати
.
ни
родбина
,
нити
ико
.
оно
што
преостати
,
особито
ту
њива
око
Морава
,
Магдин
јесам
син
узети
да
радити
тобож
на
исполицу
,
а
у
ствар
више
давати
,
него
што
од
она
добивати
,
као
знак
благодарност
,
што
она
јесам
земља
,
који
јесам
пре
као
чивчија
држати
,
сад
постати
њихов
.
тако
исто
и
Магда
готово
никако
се
од
она
,
од
кућа
она
,
јесам
одвајати
.
цео
бити
недеља
преседети
тамо
у
село
код
свој
син
и
снаха
,
где
јесам
бити
као
неки
старешина
,
јер
она
муж
умрети
,
али
,
чим
бити
доћи
субота
или
какав
празник
,
одмах
бити
овамо
до
она
долазити
,
увек
доносити
по
нешто
а
највише
брашно
,
масло
и
сир
,
од
шта
бити
после
Софка
и
мати
по
неколик
дан
трајати
.
и
онда
овде
,
код
она
,
слушати
и
трчати
,
преседети
бити
празник
и
још
који
дан
.
тако
исто
и
остати
сељак
