пастион
на
рука
и
он
јесам
осећати
како
пећи
,
али
не
макнути
рука
иако
он
јесам
бити
несносно
...
и
мисао
он
летети
од
стварчица
до
стварчица
као
лептир
:
лако
дарнути
стварка
,
па
ићи
даље
...
бити
јесам
према
сав
равнодушан
.
Чује
цврчак
,
па
помислити
само
:
цврчак
цврчати
...
Нешто
куцкати
над
он
„
А
...
тај
јесам
петлић
”
,
помислити
,
и
даље
ништа
...
гледати
у
он
,
а
не
мислити
о
он
...
гледати
у
сав
,
а
не
мислити
ни
о
шта
!
...
сунце
јесам
све
више
и
више
нагињати
запад
.
Врућина
јесам
попуштати
...
Осећао
јесам
како
он
пиркати
хладан
ветрић
и
како
он
крепити
...
са
чела
он
нестајати
бор
...
гледати
јесам
кроз
гора
румен
запад
,
а
он
,
обасјан
руменило
,
као
да
се
смешкати
на
он
...
Диже
се
.
први
мисао
бити
он
да
се
поздрав
с
Јелица
.
Осећао
јесам
да
се
морати
с
она
састати
.
он
она
морати
казати
да
јесам
лаж
сав
оно
што
се
данас
село
пронети
о
он
и
кућа
његов
...
и
још
много
требати
јесам
да
она
казати
...
па
се
кренути
Севић
кућа
.
Ишао
јесам
лагано
;
само
,
кад
јесам
ближе
воће
доћи
,
он
пожурити
.
смотрити
јесам
у
воће
Јелица
где
залучује
телад
.
Приђе
ограда
и
зовнути
јесам
.
А
кад
он
она
прићи
,
он
се
свезати
језик
!
...
толики
мисао
,
толики
осећај
...
а
он
она
не
умеде
казати
!
...
али
јесам
осећати
да
она
морати
нешто
рећи
.
и
рећи
:
—
Залучујеш
телад
?
–
ја
.
—
колико
хтети
имати
„
зимкуља
”
?
—
(
кравити
што
се
мусти
преко
зима
.
)
–
Пет
.
–
Доста
...
и
умукнути
.
Вис
не
знати
ништа
рећи
.
А
и
она
јесам
бити
боље
.
Чуле
јесам
сав
што
јесам
данас
бити
...
Прође
неколико
тренутак
у
ћутање
...
оба
бити
врло
тешко
.
док
хтети
рећи
она
,
показати
на
шара
у
рука
његов
:
–
и
тај
?
...
–
ја
,
ето
.
—
и
тај
ти
он
учинити
?
–
он
.
—
знати
јесам
.
Чим
јесам
тајати
казати
да
јесам
наћи
кеса
,
помислити
јесам
да
јесам
само
он
моћи
закопати
...
—
А
шта
велим
тајо
?
—
Ништа
.
—
мислити
ли
и
он
да
јесам
лопов
?
—
мисао
.
–
А
тај
?
—
ја
не
мислити
.
ја
веровати
да
јесам
тај
добар
и
поштен
момак
на
свет
...
—
А
хтети
ли
ја
чекати
?
–
Хоћу
!
–
А
ако
ти
он
запросити
?
–
Одбићу
он
!
–
ако
тај
твој
бити
терати
?
она
он
погледати
права
у
очи
.
Станко
јесам
видети
њен
одлучан
поглед
.
—
Казаћу
она
да
он
мрзети
!
—
А
ако
ти
бити
натерати
?
—
рећи
Станко
и
упиљити
у
она
.
—
Мен
не
моћи
ники
натерати
!
—
рећи
она
и
севнути
ока
.
—
ако
јесам
тежак
род
,
онда
...
—
онда
?
—
онда
хтети
кидисати
сам
себе
!
...
и
што
хтети
ја
живот
!
...
око
она
се
запалити
пламен
.
—
хвала
ти
,
Јелица
!
...
али
ја
ти
велим
:
нити
хтети
тај
ко
терати
,
нити
смести
терати
!
...
Кажи
твој
тајо
:
да
јесам
тај
девојка
Станка
хајдук
,
и
да
онај
који
ти
се
такнути
,
ники
свој
више
загрлити
хтети
!
...
А
тај
...
бити
мој
!
...
збогом
!
збогом
!
...
ти
јесам
ја
духати
умирити
,
хвала
ти
!
...
сад
ја
више
ништа
не
сметати
...
моћи
и
запевати
!
...
збогом
!
Веслаћу
се
чешће
око
црн
Бар
!
...
дати
ја
твој
рука
!
...
она
он
јесам
пружити
.
он
јесам
стегнути
...
срце
он
јесам
играти
,
да
излетити
из
груда
...
—
збогом
,
санети
мој
...
снага
,
поуздање
мој
!
...
девојка
мој
!
...
па
се
окренути
и
јурнути
као
вихор
...
хтети
јесам
сакрити
суза
који
он
гушити
...
она
и
да
јесам
хтети
сузити
зауставити
,
јесам
моћи
.
онај
јесам
лити
поток
.
од
она
једва
јесам
назирати
његов
бео
кошуља
како
замицати
у
луг
...
и
широк
рукав
свој
брисати
очи
...
срце
јесам
повући
за
он
.
хтети
да
он
викнути
,
да
се
здружити
с
он
;
с
он
да
бродити
миран
дубрава
,
с
он
да
јести
горак
залогај
,
да
он
бдети
над
сањив
и
уморан
тело
...
али
стид
,
стид
што
он
јесам
с
мајчин
млеко
посисати
,
угушити
жети
њен
.
она
само
махнути
рука
и
уздахнути
:
—
девојка
јесам
...
не
ваљати
се
!
...
па
почети
брисати
суза
...
—
не
ваљати
се
суза
испраћати
!
неки
он
бог
да
живот
и
здравље
...
господа
!
...
ти
он
бити
пријатељ
!
...
ти
он
бити
разговор
!
...
и
погледати
на
небо
.
један
звезда
прелетити
преко
плав
небо
,
па
се
чак
тамо
негде
угасити
...
она
прошапутати
:
—
за
грм
,
друг
!
...
бити
јесам
уверити
да
јесам
тај
Станков
звезда
...
и
још
дуго
,
дуго
јесам
гледати
па
онај
страна
куда
он
отићи
...
па
се
онда
с
тежак
уздах
вратити
натраг
и
поћи
у
вајатић
.
мајка
она
стојати
на
праг
кућњи
.
—
Јела
,
рано
,
хајде
вечерати
!
—
не
моћи
,
нана
,
глава
ја
бости
...
@card@
.
дева
не
бити
лако
Станка
растати
се
од
Јелица
.
окретати
се
више
пута
и
видети
јесам
како
стајати
и
гледати
за
он
.
кад
се
већ
дохватити
луг
,
он
се
окренути
још
једанпут
,
али
она
не
бити
тамо
...
само
уздахнути
па
сагнути
глава
...
Ноћ
јесам
бити
тих
.
на
небо
ни
један
облачак
,
само
звезда
треперити
,
а
месец
се
лако
подигнути
и
пловити
по
плаветнило
небесан
,
као
лак
чамац
по
гладак
воден
површина
...
А
у
ваздух
мир
...
ниједан
се
листак
не
залелујати
на
дрво
,
ниједан
птица
не
залепршати
крило
;
чак
се
и
ћук
ућутати
...
ни
цврчак
не
цврчати
,
ни
из
земља
не
дија
више
топла
пар
...
сав
се
ућутати
,
сав
одмарати
сањив
очи
,
сав
спавати
.
само
један
момак
у
село
не
бити
заспати
...
оно
дувати
у
двојница
:
причати
месец
и
звезда
осећај
млађан
,
занесен
дух
;
а
нежан
звук
двојница
тепати
и
јецати
тако
бурно
,
тако
топло
,
тако
силно
као
што
само
љубав
моћи
и
умести
...
Станко
јесам
слушати
двојница
,
па
он
се
ражалити
...
тај
,
још
јуче
јесам
и
јесам
тако
свирати
;
и
сам
се
топити
у
сласт
и
милина
...
Осећао
јесам
чисто
као
да
он
по
кос
мазити
топла
и
нежан
рука
Јеличин
...
па
се
загледати
у
прошлост
,
скори
прошлост
,
и
уздахнути
...
—
Доћи
хтети
дан
кад
хтети
се
и
ја
вратити
мој
живовање
!
...
ох
!
...
ала
хтети
умести
живети
!
...
А
тај
хтети
бити
кад
онај
пас
нестати
.
и
сам
помисао
па
Лазар
опоменути
он
на
дужност
и
његов
заклетва
.
он
се
сетити
на
шта
се
заклети
пред
бог
,
људи
и
пред
себе
...
па
притегнути
шара
уза
себе
и
упутити
се
луг
.
Премишљао
јесам
:
—
сад
ићи
Дева
...
он
хтети
ја
упутити
...
он
хтети
ја
поучити
...
он
хтети
сигурно
знати
где
се
опити
налазити
...
и
,
место
да
се
упутити
дубрава
,
он
окренути
Дрина
.
пут
он
јесам
познати
,
проћи
јесам
он
безброј
пута
...
Већ
јесам
чути
жубор
талас
и
хук
.
тај
Дрина
причати
чудноват
прича
.
Прича
чудо
и
покорити
што
она
се
нагледати
и
наслушати
...
многи
јесам
невољник
у
свој
недра
примити
.
тај
ужаснути
хук
,
тај
јесам
јаук
њихов
...
они
он
дизати
бог
правда
и
истина
,
те
се
смртан
створ
дигнути
кос
увис
...
Станко
јесам
тражити
воденица
.
и
наћи
јесам
.
он
се
упутити
права
к
она
.
воденица
јесам
бити
припити
уз
обала
,
као
ластин
гнездо
.
Станко
прећи
моштаницу
...
испод
он
јесам
јурити
талас
.
стати
на
врата
и
закуцати
,
али
не
добити
одговор
.
он
викнути
:
—
еј
,
домаћин
!
ники
се
не
одзивати
...
само
талас
хукати
...
—
Домаћине
!
опет
ништа
.
он
стати
песница
ударати
у
врата
.
—
Домаћине
!
—
Па
тај
јесам
луд
!
—
загрмети
глас
изнутра
.
—
Дом
јесам
—
дом
.
он
јесам
на
земља
,
а
јесам
на
вода
!
...
на
вода
стајати
само
лађа
и
воденица
...
ја
јесам
домаћин
него
воденичар
...
—
Па
што
јесам
се
закапијао
?
...
отворити
врата
!
-
рећи
Станко
.
Кључаоница
кљоцну
и
врата
се
отворити
.
Станко
корачити
унутра
.
насред
воденица
горети
јесам
ватра
.
крај
ватра
један
поњавица
и
мало
сена
—
тај
јесам
бити
постеља
воденичарев
.
крај
мучњака
стојати
јесам
човек
,
сав
бео
од
паспаљ
.
Станко
он
познати
и
прићи
он
.
—
добар
вече
,
чича
Дева
!
—
бог
тај
чути
!
име
он
Глигорије
.
бог
бити
она
знати
што
он
прозвати
Дева
;
ако
јесам
зато
што
јесам
вазда
ићи
погурити
,
тај
јесам
изгледати
мало
грбав
.
Чудан
бити
тај
човек
.
он
јесам
бити
...
воденичар
.
Живео
јесам
јесам
у
свој
воденица
,
иако
јесам
имати
кућа
и
имање
у
село
.
са
људи
се
врло
ретко
виђати
;
па
и
ако
доћи
каткад
на
састанак
,
он
ћутети
,
или
,
ако
зборити
,
он
као
да
са
ветар
зборити
...
о
он
јесам
причати
страшан
прича
.
Кажу
да
он
имати
један
лађица
.
на
тај
лађица
он
превозити
,
махом
Турчин
,
преко
Дрина
...
возити
јесам
само
ноћу
.
јесам
ли
видети
да
јесам
Турчин
богат
—
онда
тај
јесам
стигнути
на
други
обала
.
насред
Дрина
он
опипати
колико
јесам
тврд
Турчинов
глава
,
па
,
пре
но
што
Турчин
к
себе
до
ђе
,
придигнути
он
оно
што
код
он
наћи
,
па
он
онда
спустити
у
вод
...
многи
јесам
Турчин
тако
заврљати
пошав
из
Шабац
или
из
Босна
,
па
никако
не
наћи
пута
да
се
кућа
вратити
.
Обично
јесам
свршавати
јесам
с
појединац
.
А
ако
ли
пак
путовати
какав
бег
са
свој
пратња
,
он
опет
морати
срести
хајдук
,
па
да
бити
не
знати
шта
бити
!
А
кад
он
преокупити
за
тај
,
он
се
смејати
,
причати
она
о
кесега
и
штука
,
о
птица
и
буба
...
и
тај
причати
са
такав
ватра
,
смејати
се
тако
слатко
—
да
он
Турчин
пуст
као
будала
који
ништа
не
знати
...
А
он
јесам
знати
све
.
—
знати
јесам
гора
,
знати
јесам
вод
,
знати
брод
,
знати
хајдучки
данике
и
зимовник
;
један
реч
,
знати
јесам
све
.
—
молити
ти
,
чича
Дева
,
где
бити
ја
моћи
наћи
хајдук
?
—
запитати
он
Станко
после
поздрав
.
—
хајдук
?
—
јесам
.
—
хм
!
...
хм
!
...
—
мрмљати
јесам
Дева
.
—
Па
тај
,
синак
,
знати
да
хајдук
јесам
у
воденица
...
звезда
јесам
на
небо
,
риба
у
вода
,
а
хајдук
у
гора
...
ти
знати
,
сваки
јесам
на
сав
место
...
ако
ти
,
дакле
,
хајдук
требати
потражити
она
у
гора
!
...
—
Али
где
хтети
она
наћи
?
—
откуд
ја
знати
?
—
људи
казати
да
знати
.
—
људи
казати
!
...
људи
казати
!
...
откуд
ја
све
знати
?
...
бог
само
све
знати
!
...
ићи
у
гора
!
...
Станко
сагнути
глава
...
камен
јесам
млети
зрно
у
паспаљ
,
а
чекетати
надати
лупњава
...
Дева
погледати
Станка
испод
ока
.
—
јесам
ли
,
Станко
?
—
Шта
?
—
Баш
јесам
намерити
у
гора
?
—
ја
немати
куд
на
други
страна
!
—
рећи
Станко
и
слегнути
раме
.
—
не
жалити
ништа
?
—
сав
јесам
прежалити
.
—
А
знати
ли
ко
тај
сав
учинити
?
—
знати
,
Лазар
.
—
и
ко
још
?
—
Вис
ники
.
—
ето
,
видити
да
не
знати
!
сем
Лазар
још
јесам
неко
умешати
свој
нокат
.
Станко
погледати
пренеразити
у
он
.
—
А
ко
још
?
—
упитати
.
—
е
,
мој
синак
!
...
Ђаво
јесам
ту
свој
нокат
умешати
!
...
тај
јесам
мајсторски
смишљено
,
а
још
смишљен
извести
!
...
—
ама
ко
јесам
,
тако
тај
бог
?
—
Чекај
,
ја
говорити
реч
по
реч
;
не
моћи
два
наједанпут
!
...
Видиш
,
тај
јесам
још
жут
око
кљуна
,
па
не
моћи
да
сватити
сав
тај
мајсторија
!
...
А
ја
понешто
натуцати
у
књига
,
иако
јесам
бити
у
манастир
...
ево
шта
јесам
ту
!
...
Турчин
не
моћи
беспослен
седети
,
требати
он
нешто
да
радити
!
...
и
он
велим
дати
да
завадити
овај
двојица
;
због
она
хтети
се
завадити
и
њихов
стар
,
а
због
она
опет
у
село
сељанин
...
Разумеш
?
Станко
зинути
од
чудо
.
—
Н-н-не
разумети
!
—
знати
јесам
да
ја
хтети
разумети
!
...
добро
,
знати
после
.
засад
знати
овај
.
колико
јесам
дужан
Лазар
што
у
гора
ићи
—
толико
дуговати
Крушка
и
Маринка
Маринковић
!
...
упамтити
!
...
—
ама
откуд
ти
тај
знати
?
!
—
казати
ја
тица
!
...
донети
ветар
...
ти
знати
да
ја
морати
знати
све
...
јесам
ти
лоше
казати
!
...
Тражиш
хајдук
...
Знаш
ли
где
јесам
Сува
грм
?
—
знати
.
—
тамо
...
из
овај
стопа
кренути
се
тамо
!
...
Наћи
хтети
она
на
окуп
.
јавити
она
се
.
Узеће
ти
на
ока
,
окушати
колико
вредити
,
па
ако
јесам
за
она
,
примити
ти
,
ако
ли
јесам
—
показати
тај
пут
!
...
Хајд̓
сад
!
...
—
Али
,
молити
ти
,
казати
ја
...
—
почети
Станко
.
—
казати
јесам
!
—
пресећи
он
он
.
—
и
много
јесам
ти
казати
...
ја
никад
не
пуштати
језик
иза
зуб
,
јер
он
,
ђаво
један
,
доста
пута
однети
и
сам
глава
...
бос
човек
моћи
ићи
.
ако
се
убрати
,
он
извадити
трн
из
нога
,
а
ко
он
не
моћи
извадити
,
он
навући
чарапа
па
сакрити
.
А
кад
се
убрати
на
језик
...
али
,
ићи
!
...
Ида
!
...
и
ухватити
Станка
за
раме
,
па
он
почети
гурати
напоље
...
—
дакле
,
велим
:
Турчин
и
Маринка
?
—
она
два
!
—
кривити
колико
и
Лазар
?
—
Још
крив
!
...
управо
,
тај
јесам
њихов
масло
...
јесам
ли
доста
сад
?
—
Доста
,
хвала
ти
!
...
збогом
!
—
збогом
!
...
и
Станко
изиде
из
воденица
.
Дева
сести
на
трупац
,
што
он
бити
и
столица
и
узглавник
,
заронити
глава
у
рука
,
па
почети
премишљати
...
ватра
се
скоро
почети
тулити
кад
он
дигнути
глава
и
рећи
више
за
себе
:
—
дарнути
јесам
љут
гуја
испод
камен
!
...
и
сам
бити
она
ђаво
опростити
,
али
он
никада
!
...
тај
хтети
се
светити
на
седми
колено
!
...
@card@
.
горски
цар
Станко
се
упутити
луг
.
под
нога
његов
пуцати
сув
гранчица
и
шуштати
опао
лишће
,
а
он
се
задубити
у
мисао
...
јесам
се
моћи
начудити
откуд
ту
Крушка
и
Маринка
?
...
Премишљао
јесам
и
досећати
се
,
али
се
не
моћи
сетити
да
она
јесам
ма
кад
увредити
;
штавише
,
јесам
она
ни
попреко
погледати
...
јесам
бити
толико
срдит
колико
зачуђен
...
—
најпосле
—
рећи
—
ја
и
волити
!
неки
бар
џаба
јесам
отићи
у
гора
!
...
место
један
,
ја
хтети
три
глава
окитити
црн
Бар
!
Наплатићу
се
са
сав
о
један
трошак
!
...
Приче
хтети
причати
о
мој
хајдуковање
и
мој
освета
!
и
зар
јесам
лепо
бити
хајдук
?
господар
јесам
докле
тај
пушак
носити
!
...
јесам
судити
и
опрашаш
!
...
па
се
занети
.
мисао
он
носити
по
гора
и
планина
...
и
дружина
он
се
дивити
и
бирати
он
за
харамбаша
!
—
Станко
харамбаша
!
...
ала
јесам
тај
некако
сличито
!
...
Баш
бити
вредети
да
бити
харамбаша
!
...
ох
,
ала
бити
се
светити
!
...
прво
бити
убити
Лазар
,
па
Крушка
,
па
Маринка
!
...
сав
бити
дрхтати
само
кад
мој
име
чути
...
све
...
у
тај
мах
као
да
се
нешто
проломити
.
Страшан
неки
глас
загрмети
:
—
стајати
!
...
тај
бити
изненада
.
Станко
се
тргнути
и
стати
као
укопати
.
—
Ко
јесам
ти
?
—
питати
јесам
глас
громовит
.
Станко
се
збунити
и
промуцати
:
—
ја
јесам
...
ја
сам-м
...
—
Ко
јесам
?
—
Србин
—
одговорити
он
први
мисао
који
он
на
памет
пасти
.
—
одакле
јесам
?
—
из
црн
Бар
.
—
ко
тражити
овде
?
—
хајдук
—
рећи
Станко
и
већ
се
бити
прибрати
.
—
Што
хтети
ти
?
—
рад
јесам
она
ступити
у
дружина
.
иза
грм
појавити
се
човек
наоружан
.
—
ходити
овамо
...
Приђи
!
—
рећи
заповедајући
.
Станко
прићи
.
Месечина
обасјати
лице
његов
,
а
хајдук
се
загледати
у
он
.
—
Добра
—
рећи
.
па
се
окренути
,
наместити
рука
на
уста
и
залајати
као
пас
.
Лавеж
се
одазвати
.
јесам
много
проћи
,
а
двојица
оружан
људи
појавити
се
иза
грм
...
—
водити
овај
харамбаша
!
—
рећи
стражар
.
они
прићи
и
стати
Станка
један
с
десни
,
други
с
леви
страна
.
—
полазити
!
—
рећи
стражар
.
Пођоше
...
Станко
јесам
бити
изненађен
.
он
јесам
владати
себе
него
се
кретати
по
заповест
.
онај
двојица
ићи
поред
он
као
сенка
...
Ишли
јесам
поприлично
,
сав
неки
странпутица
некуд
јесам
заобилазити
...
он
се
вољно
покоравати
.
најзад
видити
он
у
густ
сеница
шумски
потуљен
ватра
и
помислити
:
ту
јесам
...
Још
се
више
уверити
кад
јесам
видети
неки
сенка
што
се
мицати
по
ноћни
хладовина
.
пратилац
стати
,
стати
и
он
и
назвати
бог
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
рећи
један
пискав
глас
.
ко
тражити
?
—
Срећко
харамбаша
—
одговорити
Станко
.
—
ја
јесам
.
А
што
хтети
ти
?
—
Тражио
јесам
ти
и
твој
дружина
.
рад
јесам
с
ви
делити
добро
и
зло
,
ако
ја
примити
.
—
А
какав
тај
невоља
гонити
у
гора
?
—
освета
.
—
освета
,
а
ко
?
имати
она
који
ја
задужити
.
ред
јесам
вратити
!
...
само
зло
други
зајам
не
вратити
!
и
опричати
он
све
.
—
А
како
ти
јесам
име
?
—
Станко
Алексић
.
Харамбаша
поћутати
мало
.
затим
промумлати
кроз
зуб
,
више
за
себе
:
—
стар
јесам
јутро
од
вече
.
кад
сванути
,
видети
.
па
се
окренути
дружина
:
—
Јована
!
Јовица
!
припазити
на
он
док
не
сванути
.
из
присенак
се
дигнути
два
прилика
и
прићи
Станка
.
—
разјаглити
ватра
и
седити
.
А
ти
,
ако
хтети
,
моћи
и
спавати
—
рећи
он
Станка
.
онда
настати
тајац
.
само
се
чути
пуцкарање
ватра
који
Јовица
спотакнути
.
Плавичасто
румен
пламен
обасјати
сав
шум
,
али
Станко
не
моћи
распознат
лице
спавач
у
сенка
...
он
сести
и
погледати
овај
двојица
,
који
такође
сести
.
бити
тај
људи
млад
и
здрав
.
Видиш
како
она
здравље
дија
из
сваки
покрет
.
он
се
онда
загледати
у
ватра
.
гледати
јесам
како
се
на
један
церов
жишка
хватати
пухор
.
ето
,
желети
јесам
да
доћи
међ
хајдук
,
да
она
видити
,
да
проговорити
реч
с
она
,
а
опет
јесам
бити
задовољан
!
Осећао
јесам
неки
терет
на
душа
и
бити
тако
осетљив
да
он
јесам
све
вређати
,
па
чак
и
хркати
један
спавач
иза
леђа
његов
.
хајдук
јесам
ћутали
.
ни
с
он
,
нити
један
с
други
реч
не
прозборити
.
гледати
јесам
он
немо
,
али
тако
дрзак
као
што
трговац
гледати
марвинче
који
јесам
рад
купити
.
њихан
јесам
он
поглед
вређати
.
он
легати
да
бити
она
избегнути
...
у
тај
мучан
ћутање
провести
два
пун
сахат
.
наједанпут
отпочети
живот
око
он
.
из
околни
село
допирати
јесам
глас
петао
;
птичији
се
расцвркута
;
свеж
ваздушан
струја
покренути
лишће
на
дрвеће
и
онај
зашуштати
...
а
кроз
тај
зелен
лишће
видети
јесам
како
звезда
бледети
.
бео
јасан
пруга
пробијати
јесам
кроз
шум
,
и
она
постајати
сав
румен
,
док
се
не
појавити
јарко
сунашце
...
хиљадама
његов
зрака
пробити
се
кроз
зелен
лишће
,
па
јесам
треперити
и
преламати
се
као
шарен
шљунак
у
бистар
поток
...
Станко
дигнути
глава
и
прекрсти
се
.
хајдук
Јован
и
Јовица
дигнути
се
на
нога
.
Јован
узити
чобан
и
рећи
Станка
:
—
Хајд
!
Послушно
као
дете
,
дигнути
се
Станко
на
нога
и
поћи
за
она
.
Ишли
јесам
кроза
шум
ћутети
...
најзад
доћи
где
јесам
хтети
.
у
један
шушњар
,
покрити
растов
брвно
,
бити
јесам
бунар
који
јесам
по
сав
прилика
сам
хајдук
ископати
.
она
двојица
се
распасати
те
повезати
појас
;
један
појас
привезати
чобања
па
јесам
спустити
и
напупити
вод
...
онда
Јовица
полити
Јована
и
Станка
,
а
Станко
опет
он
.
Пошто
се
умити
,
убрисати
се
свој
дебео
рука
,
па
се
окренути
исток
тај
се
бог
помолити
.
Напунише
опет
чобања
,
па
се
вратити
дружина
.
хајдук
јесам
бити
већ
на
нога
.
моћи
она
јесам
бити
око
тридесет
.
сав
бити
млад
,
сем
харамбаша
,
који
јесам
бити
просед
.
Станка
се
допасти
овај
лице
.
Још
више
он
се
допасти
харамбаша
.
стас
,
лице
,
понашање
харамбашино
улевати
он
јесам
као
неки
поштовање
.
Беше
тај
човек
озбиљан
,
ћутљив
и
поносит
.
стас
он
прав
као
свећа
,
а
корак
сигуран
.
сваки
покрет
,
сваки
корак
његов
сведочити
јесам
о
снага
и
моћи
мишић
његов
.
А
што
он
јесам
највише
доликовати
бити
његов
просед
кос
и
брк
,
и
онај
као
трњина
црн
очи
,
што
севати
испод
хлад
дуг
трепавица
.
Станка
се
чинити
да
бити
преко
свет
отићи
за
овај
човек
!
...
умити
се
харамбаша
,
поумиваше
се
и
хајдук
,
па
,
као
и
у
каки
дом
,
окренути
се
сунчев
рођај
тај
се
помолити
бог
.
по
молитва
један
хајдук
принети
чутура
харамбаша
.
он
се
прекрсти
,
напити
се
мало
,
па
пружити
чутура
даље
.
Станко
јесам
стати
уз
један
храст
и
посматрати
сав
тај
.
—
Ходи-де
овамо
!
—
зовнути
он
харамбаша
.
он
прићи
.
—
ти
рећи
да
ти
јесам
име
...
—
Станко
.
—
ја
,
ја
...
Станко
!
па
,
велим
,
рад
јесам
да
бити
хајдук
?
—
То
ја
јесам
жеља
!
—
рећи
Станко
.
—
А
знати
ли
шта
јесам
хајдук
?
—
од
рана
детињство
слушати
јесам
како
о
она
уз
гусле
певати
—
одговорити
Станко
слободно
и
одрешит
.
—
јесте
,
певати
...
али
тај
јесам
мучан
живот
...
Видиш
,
тај
јесам
на
учити
да
ручати
,
да
вечерати
,
да
одспавати
,
а
хајдук
тај
јесам
дати
!
...
много
пута
не
дојести
;
а
шта
пута
пробденисати
,
и
не
питати
!
—
сав
ја
тај
моћи
!
—
рећи
Станко
озбиљно
и
поуздано
.
—
Оно
,
истина
,
ја
јесам
никад
гладовати
,
али
кад
устребати
,
ја
хтети
гладовати
боље
него
ико
!
Харамбаши
се
допасти
овај
самопоуздање
.
—
Али
хајдук
хајдук
морати
чувати
и
бранити
.
ако
он
други
рана
,
не
смести
он
оставити
да
он
непријатељ
глава
сећи
и
тица
месо
јед
;
морати
он
на
плећа
свој
из
бој
изнети
!
—
млад
јесам
,
снажан
јесам
!
...
тај
ја
хтети
бити
тешко
.
—
Али
хајдук
више
нем
породица
.
његов
јесам
браћа
овде
.
он
више
не
смести
мислити
о
свој
зелен
поље
ни
о
ашик
са
цурица
сељачки
!
...
Станко
одмахнути
глава
.
—
тај
јесам
се
морати
одрећи
!
...
сав
мио
и
драг
оставити
јесам
,
па
доћи
амо
да
потражити
братство
и
љубав
!
—
рећи
он
.
—
Чекај
,
чекати
!
...
А
ухватити
хајдук
,
па
он
на
сваки
мука
метати
...
—
ја
хтети
трпети
!
—
и
тражити
да
одати
дружина
и
јатак
...
—
пре
хтети
умрети
но
пустати
аваз
од
себе
!
...
—
Хајдук
јесам
као
запет
пушак
!
...
—
Што
оно
рећи
старина
Новак
,
„
кадар
јесам
стигнути
и
утећи
,
и
на
страшан
место
постојати
!
”
хајдук
јесам
слушати
овај
разговор
између
Станка
и
харамбаша
.
и
,
истина
да
рећи
,
она
слобода
и
одрешитост
,
а
после
—
Станко
јесам
бити
и
личит
—
сав
се
тај
допасти
хајдук
.
—
Мо'ш
ли
скочити
?
—
упитати
он
харамбаша
.
—
Мог
—
рећи
он
поуздано
.
Харамбаша
показати
један
висок
пањ
недалеко
од
себе
.
—
дед
!
—
рећи
.
—
„
из
место
”
?
—
питати
Станко
.
—
јок
,
изатрке
.
Станко
се
закасати
.
кад
доћи
до
пањ
као
да
крило
добити
...
—
Жестоко
!
—
повикати
хајдук
,
који
тај
сав
гледати
нетремице
.
Станко
се
окуражити
.
поносит
као
соко
,
погледати
око
себе
,
па
рећи
:
—
Мог
и
„
из
место
!
”
хајдук
одмахнути
глава
.
Станко
прићи
пањ
.
махнути
двапут
рука
и
...
већ
бити
на
други
страна
...
хајдук
зинути
од
чудо
.
да
јесам
видети
свој
очи
,
не
бити
веровати
.
пањ
јесам
бити
врло
висок
.
—
заврзан
,
заврзан
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
овај
и
ти
одскочити
!
Младић
један
,
оснизак
,
крутељаст
,
сјајан
очи
и
веома
живахан
,
ко
сав
звати
заврзан
,
одвојити
се
од
дружина
и
прићи
Станка
.
—
јесам
рвач
?
—
упитати
он
,
а
из
ока
он
се
моћи
прочитати
да
он
јесам
понос
увредити
.
—
јесам
—
одговорити
Станко
.
—
ходити
!
...
Ухватише
се
и
понети
,
али
он
Станко
без
по
мука
обор
.
сав
се
чудо
зачудити
;
чак
и
сам
харамбаша
.
али
се
заврзан
расрдити
.
бити
он
јесам
криво
што
се
наћи
неки
добар
од
нега
.
—
оборити
јесам
ја
,
признавати
!
...
али
,
ако
ти
јесам
нена
родити
,
успузати
се
уз
овај
грм
!
стабло
јесам
бити
права
као
стрела
и
врло
високо
.
све
до
сам
круна
немати
ниједан
гранчица
.
Станко
прићи
дрво
,
пљунути
у
длан
и
почети
се
пузати
брзо
и
вешто
као
мачак
.
кад
се
успузати
до
круна
,
он
одломити
један
гранчица
,
метнути
јесам
у
зуб
,
па
се
спустити
на
земља
...
хајдук
се
све
више
и
више
дивити
окретност
и
вештина
Станков
.
они
јесам
волети
заврзан
са
окретност
његов
,
па
заволети
и
Станка
.
и
јесам
он
се
заврзан
дивити
...
—
Добра
—
рећи
он
кад
он
Станко
пружити
одломљен
гранчица
—
тај
јесам
све
добро
...
ама
како
ти
пушак
гађати
?
—
бити
јесам
добар
нишанџија
у
црн
Бари
!
—рече
Станко
поносито
.
—
знати
,
у
црн
Бари
.
тамо
јесам
лако
бити
нишанџија
;
али
бити
ти
овде
,
у
гора
!
...
Станко
узити
свој
шара
,
привући
јесам
к
себе
и
погледати
у
заврзан
.
—
јастреб
јесам
у
лет
гађати
!
...
где
хтети
да
бити
?
...
—
Скина
ја
онај
суварак
!
—
рећи
заврзан
и
показати
он
на
врх
дрво
,
па
који
се
малочас
пети
,
суварак
.
—Али
хтети
да
он
бити
у
сам
петељка
!
Станко
пружити
пушак
...
настати
тајац
...
вриснути
шара
и
—
суварак
пасти
.
хајдук
скочити
око
он
.
—
Ева
,
вала
,
скинути
он
јесам
баш
у
петељка
!
...
заврзан
загледати
,
па
пружити
Станка
рука
:
—
е
,
еј
вала
ти
!
у
сав
јесам
добар
од
ја
!
...
Харамбаша
он
прићи
,
па
он
потапшати
по
плећа
.
Очи
јесам
он
сијати
од
задовољство
.
—
редати
јесам
—
рећи
он
—
да
дружина
упитати
:
примати
ли
ти
?
али
,
ево
,
хтети
питати
!
у
име
мој
тридесет
друг
велим
ти
:
добро
ја
доћи
!
...
Јовица
!
...
дати
хлебац
и
со
!
Јовица
Нинковић
поскочити
лако
,
дохватити
један
торба
,
извадити
из
она
читав
хлебац
и
дрвен
заструг
са
со
па
пружити
харамбаша
.
Харамбаша
извадити
нож
из
цагрије
,
он
прекрсти
најпре
хлебац
,
па
онда
одсећи
један
кришка
.
десни
рука
одломити
један
парченце
,
умочити
у
со
,
па
пружити
Станка
.
Станко
скинути
капа
,
прекрсти
се
и
појести
онај
парац
хлеб
.
Харамбаша
он
пружити
чутура
,
и
он
се
напити
.
—
сад
да
се
пољубити
!
—
рећи
харамбаша
.
и
пољубити
се
.
затим
почети
хајдук
прилазити
и
љубити
се
.
кад
се
сав
изљубити
,
харамбаша
свечан
глас
узвикнути
:
—
Станко
!
...
Наш
јесам
!
она
мрк
лице
хајдучки
наједанпут
оживети
.
Станко
сад
видити
да
јесам
тај
људи
као
и
он
,
људи
који
се
шал
,
смејати
и
разговарати
.
и
бити
он
мило
,
па
се
рашћеретати
.
Осећао
јесам
као
да
јесам
међу
свој
друг
.
А
тај
јесам
и
бити
махом
суседа
његов
:
Ногић
из
Совљак
,
Чоњага
из
Али-агиног
Салаш
,
Латковић
Јован
и
Нинковић
Јовица
из
Клење
,
Или
заврзан
и
Станојло
Суреп
из
Глоговац
итд
.
,
итд
.
за
разговор
доћи
шал
,
за
шал
игра
...
овај
горски
вук
играти
се
као
деца
или
као
мали
мачић
.
њихов
мрк
лице
постати
ведар
и
весео
као
небо
...
ко
бити
она
сад
видети
,
заклети
бити
се
да
ни
један
од
она
мрав
јесам
згазити
,
а
овамо
сваки
јесам
имати
бар
по
један
убиство
на
свој
душа
...
—
заврзан
,
заврзан
!
—
викати
Јован
.
—
Шта
јесам
,
Клемпо
?
—
одазвати
се
заврзан
Латковић
.
у
Латковић
јесам
бити
велик
и
клопав
уш
.
—
Дел
,
болан
,
причати
што
!
—
Шта
хтети
?
—
Шта
знати
!
—
Причај
,
заврзан
,
причати
!
—
заграјати
са
свити
страна
.
—
не
знати
шта
хтети
!
—
она
!
...
ти
не
знати
!
...
Причај
,
болан
!
—
не
моћи
да
ја
пасти
ништа
на
памет
!
...
ево
Сурепа
,
неки
прича
!
—
рећи
он
.
А
смех
се
захорити
да
с
шум
проламати
.
Чак
и
Суреп
развући
усна
,
јер
он
не
проговорити
три
реч
у
дуг
дан
...
и
опет
он
окупити
молити
.
—
Добра
,
да
причати
!
—
рећи
он
.
—
Били
,
тако
,
старац
и
баба
,
па
имати
једно
мало
,
мајуцно
детешце
...
—
Па
онда
?
—
запитати
Латковић
.
—
Ништа
.
—
како
ништа
?
—
да
јесам
бити
велик
дете
,
бити
бити
и
велик
приповетка
!
—
рећи
он
кратко
.
—
Причај
ми
,
болан
!
—
окупити
он
опет
.
—
не
моћи
да
ја
пасти
ништа
лепо
на
памет
,
а
овако
...
—
А
тај
отпевати
један
!
и
у
час
гусле
јесам
бити
пред
он
.
—
богами
,
не
моћи
!
...
—
онда
дати
ја
гусле
!
—
рећи
Станко
.
—
зар
умети
?
—
Понешто
.
Дадоше
он
гусле
.
он
манути
гудало
,
затегнути
струна
,
наместити
мало
коњиц
па
развући
...
лако
јесам
летети
прст
његов
по
струна
...
и
извити
се
звук
и
затреперити
над
глава
њихов
.
али
,
иако
бити
сетан
,
он
јесам
духати
сламати
...
Чудни
јесам
звук
гусле
!
они
јесам
као
рањеник
на
самрт
,
који
ти
издисати
преклињати
да
он
осветити
...
Станко
запевати
.
он
јесам
певати
Јанковић
Стојан
и
гојен
Алил
.
Стојан
писати
књига
Алил
:
ој
,
Алил
,
кладушко
копиле
!
Што
се
,
курва
,
по
Кладуши
̓валиш
да
јесам
мој
кула
долазити
,
на
чардак
Анђа
обљубити
?
...
Чему
лагати
,
црн
тај
образ
бити
,
кад
Котор
јесам
,
ни
видити
?
—
ја
ти
зато
ситан
мејдан
писати
,
да
ја
доћи
поље
Петровић
,
код
бијел
Јабланаше
црква
,
код
студен
вод
Мукијеле
,
да
вранове
месо
напитамо
,
А
земљица
крвца
обојити
и
мејдан
стар
подновити
;
Рок
неђеља
,
мејдан
понеђељник
,
А
уторник
да
кукати
мајка
:
али
мој
ал̓
твој
,
Алил
!
...
таман
он
утаначити
,
таман
се
разиграти
срце
хајдучки
,
таман
се
све
претворити
у
уво
,
а
чути
се
лавеж
...
хајдук
пренути
.
гусле
умукнути
и
сваки
прихватити
свој
пушак
.
заврзан
се
одазвати
лавеж
.
Лавеж
се
опет
зачути
...
Харамбаша
спустити
оружје
и
насмешити
се
.
—
сигурно
какав
глас
—
рећи
.
не
потрајати
дуго
,
а
иза
грм
се
указати
човек
.
—
Дева
—
рећи
Јован
.
—
Шта
ли
ми
носити
?
—
Нешто
имати
!
...
Дева
не
долазити
џаба
—
рећи
Јовица
.
Дева
назвати
бог
и
поздрав
се
.
—
откуд
ти
?
—
питати
харамбаша
.
Дева
само
манути
прст
.
Харамбаша
се
дигнути
и
прићи
он
...
Почеше
шаптати
.
Харамбаши
севнути
очи
.
—
дакле
,
тако
јесам
.
—
тако
,
Срећко
.
—
Добра
.
збогом
!
Дева
прићи
те
одсећи
један
диваљ
лоз
,
који
се
вити
око
један
дрво
,
и
отићи
најлак
,
правити
гужва
.
Харамбаша
поглед
по
дружина
.
сав
он
погледати
радознало
...
—
зовнути
стража
!
—
заповедити
он
.
заврзан
заграктати
као
гавран
...
док
длан
о
длан
,
и
стража
ту
.
—
Сурепе
,
Станко
,
Или
,
Јована
,
Јовица
!
...
ви
хтети
са
ја
...
А
ви
...
Ногић
,
...
.
.
водити
она
на
дренов
греда
и
тамо
ми
чекати
...
ако
сутра
до
подне
не
бити
тамо
,
онда
ми
потражити
стрв
или
јав
!
збогом
!
—
збогом
,
харамбаша
!
—
збогом
!
и
хајдук
отићи
.
—
А
ја
,
харамбаша
?
—
запитати
заврзан
.
—
ја
хтети
на
Жураву
.
хајде
!
и
кренути
се
.
@card@
.
први
мегдан
Харамбаша
дати
Станка
свој
торба
.
Ишли
јесам
ћутети
.
сваки
јесам
свој
мисао
премишљати
.
—
на
Жураву
,
дакле
—
рећи
Јовица
.
—
да
хтети
бити
каки
окршај
данас
?
—
Па
...
моћи
бити
.
—
да
јесам
трговац
?
—
А
...
са
она
бити
лако
!
...
него
бег
.
путовати
Сали
-
бег
са
пратња
.
—
имати
ли
она
колико
?
—
Дева
велим
до
двадесет
.
—
ту
хтети
бити
леп
ћар
...
Шта
велим
ти
,
Сурепе
?
Суреп
само
слегнути
раме
.
—
Данас
хтети
видети
колико
ми
Станко
вредити
!
—
рећи
харамбаша
и
поглед
Станка
.
Станко
се
грозничаво
насмејати
.
хтети
нешто
рећи
,
али
на
осмејак
остати
...
иако
јесам
доћи
у
хајдук
,
иако
јесам
знати
да
као
хајдук
морати
крв
пролевати
,
опет
он
овај
доћи
ненадано
,
наједанпут
...
онај
тих
,
миран
,
домаћи
дух
што
се
дојако
бити
ућуткати
у
он
,
почети
се
борити
...
али
Станко
стегнути
срце
.
Угуши
те
мисао
и
трудити
се
да
сасвим
заборавити
шта
јесам
бити
.
стид
он
бити
дати
,
ма
и
зборан
чела
,
свој
нов
друштво
показати
како
се
плашити
.
он
се
силом
осмехнути
па
рећи
:
—
Баш
да
видити
!
—
богами
,
тај
јесам
батли
!
—
рећи
заврзан
.
—
ја
јесам
ти
,
брата
,
морати
чекати
неки
месец
дан
док
ја
се
дати
прилика
...
—
А
ја
петн'ест
—
рећи
Јовица
.
и
почети
причати
о
свој
први
мегдан
.
разговарати
јесам
тако
мирно
и
равнодушно
као
да
јесам
говорити
о
берба
или
копња
кукурузни
.
Станка
се
груда
надимати
.
јесам
се
моћи
надисати
,
тако
он
прса
постати
тесан
.
али
он
хтети
да
бити
прибран
и
миран
,
и
почети
себе
разговарати
:
„
Шта
?
”
—
мислити
јесам
.
„
Нећу
ја
он
прса
у
прса
!
...
ја
хтети
он
иза
грм
!
...
Нишанићу
добро
,
и
оборити
он
!
...
па
човек
тај
јесам
што
и
зец
:
нанишанити
,
опасти
—
он
готов
!
...
не
знати
шта
ја
јесам
тај
сав
стрепити
.
Проћи
хтети
тај
.
док
само
први
ватра
претурити
,
онда
јесам
лако
...
острвити
се
човек
...
”
Харамбаша
он
пренути
из
мисао
:
—
ту
јесам
!
он
дигнути
глава
.
Журава
се
пред
она
вити
као
гуја
;
скоро
да
усахнути
од
велик
суша
и
врућина
.
преко
сам
она
прелазити
јесам
пут
...
А
шум
као
четка
са
обадва
страна
.
—
сад
да
се
расподелити
—
рећи
харамбаша
.
—
овај
јесам
место
душа
дати
за
бусија
...
и
,
овако
хтети
!
...
ти
,
Или
,
ти
хтети
стати
тамо
.
на
ти
хтети
прво
Турчин
ударити
,
али
тај
она
пропустити
...
ти
,
Јована
,
до
Илија
...
још
овамо
мало
...
ти
,
Сурепе
,
ту
,
близу
ћуприја
...
Јовица
,
тај
хтети
овде
,
а
ја
хтети
онде
.
ми
петорица
јесам
са
леви
страна
пут
.
ти
,
Станко
,
тај
хтети
јесам
бити
с
десни
страна
...
онај
грм
...
тако
!
...
и
ти
хтети
први
пуцати
.
Чим
Турчин
наићи
на
ћуприја
,
ти
пасти
!
...
ако
бити
он
он
промашити
,
пасти
ти
,
Сурепе
,
ти
он
хтети
промашити
!
...
Турчин
хтети
онда
јурнути
напред
.
ја
и
Јовица
дочекати
она
и
збунити
,
а
ви
остраг
јуришити
...
ако
ли
Турчин
нагнути
бежати
натраг
,
збунити
она
ви
,
Јована
и
Или
,
а
ја
хтети
јуришати
.
јесам
разумети
?
—
јесам
,
харамбаша
!
—
Још
нешто
.
Станко
,
ти
још
не
знати
редати
хајдучки
.
дакле
,
кад
већ
видити
Турчин
,
узети
јесам
он
чак
и
на
око
,
опет
не
пасти
док
он
не
викнути
:
стајати
!
...
јесам
упамтити
?
—
јесам
,
харамбаша
.
—
сад
...
сваки
на
свој
место
и
...
тајац
!
...
хајдук
се
понамештати
.
—
пазити
!
...
кад
викнути
:
„
Јуриш
”
!
—
сав
нож
иза
пас
,
па
јурнути
па
друм
!
...
—
Добра
,
харамбаша
!
настати
мртав
тишина
.
Станко
јесам
слушати
цврчак
поред
себе
...
бео
лептир
пролетати
јесам
тамо-амо
па
падати
по
трава
,
који
се
на
издан
воден
зеленило
...
овај
тишина
,
овај
тајанствен
цвркати
бацити
он
у
сањарија
.
Изукршташе
се
слика
пред
очи
његов
...
видети
јесам
страшан
слика
свој
запрепашћен
родитељ
,
па
онај
народ
...
поп
...
кмет
где
држати
онај
црвен
кесица
...
па
онда
избити
изнад
тај
слика
красан
слика
лепота
девојка
...
Јелица
стајати
пред
он
као
жив
,
поносит
...
гледати
он
отворено
,
слободно
.
као
да
он
вео
тај
поглед
:
ја
ти
веровати
!
...
ти
јесам
поштен
човек
!
...
и
бити
твој
,
само
твој
!
...
само
ми
гроб
моћи
раставити
,
а
више
ники
.
он
се
загледати
,
забленути
...
душа
он
се
стапати
с
њен
душа
...
Зачу
се
топот
коњски
...
он
дигнути
глава
и
поглед
...
топот
јесам
долазити
све
ближе
;
чак
чути
и
глас
,
иако
јесам
реч
разабирати
...
наједанпут
се
појавити
човек
на
коњ
.
Човек
бити
риђ
,
а
коњ
алатаст
.
Чим
видити
риђ
човек
,
Станко
план
.
да
имати
сто
живот
,
он
бити
он
она
сав
стотину
узети
.
он
запети
пушак
.
нокат
протрти
кремен
на
ороз
...
Турчин
ступити
па
ћуприја
.
—
стајати
!
—
грмнути
Станко
.
и
јекнути
дубрава
од
његов
громак
глас
.
Турчин
се
тргнути
и
погледати
на
овај
страна
откуд
глас
доћи
...
Станко
дати
ватра
...
Пушка
пукнути
,
а
Турчин
с
коп
као
пун
џак
...
настати
забуна
.
Турчин
јурнути
напред
...
један
...
други
...
трећи
...
пукнути
...
зачути
се
харамбашин
глас
:
—
Јуриш
!
Станко
окорами
шара
,
докопати
оба
пиштољ
иза
пас
па
јурнути
на
пут
...
један
Турчин
мина
мимо
он
.
он
опасти
и
Турчин
пасти
.
други
један
јурнути
на
он
са
голим
нож
.
он
опасти
и
на
он
,
а
онај
сунавратке
с
коњ
...
он
се
сагнути
,
узити
његов
нож
,
али
он
се
одједаред
навући
мрак
на
очи
...
видети
јесам
само
сенка
пред
себе
и
нападати
она
...
крв
он
јесам
врити
,
месо
горети
,
рибић
играти
од
силан
ватра
...
а
он
јесам
пролетати
по
друм
као
махнит
...
и
ко
знати
где
бити
се
зауставити
да
он
не
пренути
познат
глас
:
—
не
ја
!
...
он
познати
Јовица
.
и
као
свући
он
се
онај
магла
с
очи
.
он
погледати
око
себе
и
видити
свој
друг
.
Харамбаша
он
прићи
и
ухватити
он
за
рука
.
—
ејвала
,
јунак
!
—
рећи
и
продрмати
он
рука
.
пред
он
и
око
он
лежати
Турчин
.
он
смотрити
заврзан
над
Сали
-
ага
.
—
Харамбашо
!
...
Харамбашо
!
...
молити
ти
,
ходити
овамо
да
видити
само
...
о
,
људи
божји
,
ако
овај
јесам
мушки
—
ја
не
знати
шта
јесам
!
...
молити
ти
,
харамбаша
,
доћи
да
видити
!
...
ако
јесам
знати
да
се
и
пушак
моћи
заклати
,
а
ти
ходити
!
...
Дођите
да
видити
!
и
харамбаша
и
хајдук
прићи
.
Турчин
бити
ударити
баш
у
сам
јабучица
па
,
како
она
јесам
зрно
разнети
,
изгледати
као
да
јесам
заклати
.
—
ваљати
!
—
рећи
харамбаша
.
—
Мушки
!
—
хвалити
заврзан
.
—
рука
ти
ваљати
Цариград
!
—
рећи
ћутливи
Суреп
.
—
Мор
,
глава
турски
цар
!
—
викнути
заврзан
.
—
на
посао
!
—
заповедити
харамбаша
.
хајдук
притрчати
мртав
Турчин
и
почети
она
превртати
те
узимати
новац
и
оружје
.
заврзан
никако
не
ћутети
:
—
То
се
звати
нишанити
!
...
него
и
ја
јесам
ти
добро
...
Чекај
!
један
,
два
...
три
...
четири
...
пет
...
шест
и
два
:
осам
,
девет
,
де
сет
!
...
десет
мртав
Турчин
!
...
да
јесам
и
сутра
десет
и
прекосутра
десет
,
бити
бити
тридесет
!
...
А
за
два
година
исећи
бити
сав
Босна
!
...
охо
!
...
овај
ага
парајли
!
...
гледати
оружје
...
сам
срма
!
—
То
јесам
Станков
!
—
рећи
харамбаша
.
—
неки
он
тај
бити
наш
поклон
за
овај
први
мегдан
!
...
—
права
јесам
!
—
рећи
Суреп
.
—
Заслужио
јесам
!
—
рећи
Јован
и
Јовица
.
—
Ко
овако
пушак
клати
,
заслужити
јесам
пашалук
!
—
викати
одушевљен
заврзан
.
—
јесам
готов
?
—
питати
харамбаша
.
—
јесам
.
—
онда
полазити
!
—
А
зар
хтети
Турчин
оставити
овако
,
на
пут
?
...
зар
она
њећемо
мало
склопити
?
—
упитати
Јовица
.
—
таман
!
—
рећи
заврзан
.
—
Још
само
требати
звати
поп
да
она
опојити
!
сав
се
насмејати
.
—
Турчин
хтети
она
склонити
—
рећи
харамбаша
.
—
А
за
ми
хтети
боље
бити
да
зараније
шум
хватати
.
и
...
док
длан
о
длан
—
она
нестати
...
А
над
разбојиште
почети
шестарити
тица
грабљивица
...
@card@
.
проклети
КУЋА
јурити
време
,
пролазити
леп
дан
;
неко
као
часак
,
а
неко
као
вечност
.
Највише
осећати
родитељ
,
јер
јесам
његов
срце
пун
осећање
.
па
још
кад
јесам
тај
старост
,
кад
јесам
један
нога
у
гроб
,
кад
се
сваки
тренутак
очекивати
смртан
час
—
а
крв
твој
и
срце
твој
блудити
по
дубрава
,
презати
од
сваки
шушањ
,
а
ти
немати
ни
нада
да
хтети
он
видети
—
онда
јесам
страшно
!
...
ту
стајати
памет
,
ту
усисати
суза
...
ту
се
и
сам
срж
у
кост
леди
!
...
јадан
Алекса
!
...
јадан
Петар
!
...
овај
роб
незароблени
,
овај
кривац
без
кривица
,
овај
старост
који
се
на
сед
перчин
пљунути
,
овај
окалити
грешник
без
грех
—
сваки
јутро
и
вече
подизати
свој
смежуран
,
сув
рука
к
небо
,
молити
се
.
али
се
небо
затворити
!
...
Молише
се
бог
.
али
јесам
бог
ћутао
...
ни
нада
она
не
дати
.
Окреташе
се
луд
.
али
она
људи
презрети
.
презрети
народ
„
лоповски
кућа
”
.
он
јесам
на
она
само
бацити
проклетство
...
А
живети
се
морати
!
...
грехота
јесам
кидисати
свој
живот
;
тај
бог
никад
не
опраштати
.
и
они
јесам
живети
...
како
?
...
срце
она
знати
,
душа
она
знати
!
...
тај
јесам
бити
живот
него
вечан
мука
...
и
само
мучење
у
пакао
не
моћи
бити
горе
:
живот
њихов
бити
јесам
пакао
.
како
да
не
бити
пакао
?
...
њихов
кућа
бити
отворен
и
сраман
и
страшан
,
у
њихов
кућа
бити
живот
,
песма
,
весеље
;
људи
и
жена
прилазити
њихов
праг
с
пошта
;
они
јесам
одлазити
свој
комшија
и
бити
дочекивати
срдачно
:
ники
живити
јесам
мрзети
на
она
нити
они
на
ко
...
весеље
,
радост
,
жалост
...
један
реч
,
сав
делити
они
са
свет
и
свет
с
она
...
А
сад
?
он
дан
кад
се
она
проклети
кесица
наћи
за
њихов
ар
у
ђубре
—
од
онај
дан
сав
она
леђа
окренути
.
људи
јесам
избегавати
Алекса
,
а
жена
Петар
;
управо
јесам
она
само
избегавати
него
презирати
.
сав
се
одбити
од
праг
њихов
,
чак
и
сам
пас
.
ники
она
више
не
хтети
бог
назвати
.
онај
добар
старац
,
чича
Сима
,
кнез
,
и
он
кад
поред
Алекса
проћи
сагињати
глава
и
чинити
се
да
он
не
видити
!
...
један
дан
Сима
пролазаше
пред
њихов
кућа
.
Алекса
јесам
бити
у
авлија
.
како
он
смотрити
,
он
викнути
.
али
се
Сима
учинити
глув
.
—
Сима
!
...
Кнез
!
...
Сима
сагнути
глава
,
па
одмицати
.
Алекса
викнути
још
јаче
.
Сима
се
бајаги
закашљати
.
али
он
Алекса
не
хтети
пустити
тако
налијо
.
оп
јесам
непрестанце
викати
:
—
Сима
!
...
Сима
!
...
Сима
најзад
стати
.
—
тај
,
мајковић
,
одрех
гуша
викати
ти
!
...
—
А
...
нешто
не
чути
!
...
остарети
се
!
—
велим
Сима
,
а
крити
очи
...
—
ходити
,
свратити
мало
!
—
богами
,
немати
кад
...
—
Дуга
јесам
до
смрт
—
покушати
весео
Алекса
да
се
нашалити
.
—
Ал̓
...
ето
...
кмет
ја
послати
до
поп
...
—
Па
јесам
тамо
попин
кућа
него
овамо
...
сиромах
Сима
се
устумарати
.
видети
се
на
он
да
лагати
...
—
најпре
...
овај
...
хтети
до
Љубинка
...
—
Добра
,
добро
!
—
рећи
Алекса
.
—
видити
ја
да
све
бежати
од
мој
дом
!
...
Ида
,
Сима
,
ићи
!
...
Сима
не
умеде
чак
ни
сакрити
радост
што
се
отрести
тако
лако
Алекса
,
него
просто
побећи
.
Алекса
сагнути
глава
и
остати
на
место
као
укопати
!
...
затим
прићи
к
совра
,
па
се
сурвати
на
она
и
заронити
глава
у
рука
.
црн
мисао
раздирати
он
духати
.
кад
год
погледати
,
на
он
зијати
мржња
и
презирање
...
јесам
ту
бити
човек
који
бити
се
сажалити
;
ники
он
ни
чути
јесам
хтети
!
...
он
бити
се
правдати
.
он
бити
доказати
да
његов
Станко
јесам
крив
,
бар
јесам
крив
до
онај
час
док
у
гора
не
отићи
...
сунце
се
лагано
спуштати
...
он
се
дигнути
и
ући
у
кућа
...
Петар
и
снаха
стојати
код
огњиште
.
син
,
Станоја
и
Петар
,
нешто
баратати
у
авлија
.
Дечица
,
који
не
моћи
појмити
овај
тежак
мука
,
играти
се
у
соба
...
он
прићи
огњиште
,
узити
трупац
и
сести
па
свој
место
.
у
глава
он
јесам
врити
као
у
лонац
...
Тишина
настати
,
разговор
пресећи
,
само
се
још
деца
чути
...
Ћутао
јесам
,
премишљати
црн
мисао
...
Већ
се
и
ноћ
спустити
...
он
дигнути
глава
и
рећи
:
—
Вечерајте
,
деца
.
—
А
зар
ти
хтети
,
баба
!
—
упитати
он
снаха
Мара
.
—
...
А
?
Хоћу
,
хтети
!
...
да
се
помолити
бог
,
па
постављати
синија
.
и
дигнути
се
старац
,
упао
свећица
и
почети
се
молити
:
—
господа
!
...
да
ли
видити
мој
беда
?
...
смиловати
се
,
господа
,
овај
робље
што
хтети
остати
после
ја
,
ако
јесам
ти
ја
што
незнано
згрешити
!
...
сузити
јесам
он
полевати
,
а
он
јесам
шапутати
...
Седоше
за
синија
.
али
јесам
сав
седати
више
обичај
радити
.
ники
од
дан
одлазак
Станков
јесам
сладак
залогај
појести
.
Алекса
и
Петар
јести
јесам
ради
она
.
туг
јесам
омотати
овај
кућа
као
магла
јесењи
...
по
вече
сав
отићи
на
легало
,
само
овај
два
стар
гроб
остати
на
огњиште
.
она
се
јесам
ићи
.
сан
више
не
бити
пријатељ
стар
трепавица
њихов
...
дуго
јесам
ћутали
...
напољу
јесам
ветрић
пиркати
и
гонити
опао
лишће
по
авлија
,
а
ватра
се
тулити
на
огњиште
.
—
благо
мој
!
...
где
ли
јесам
сад
?
—
процвилети
Петар
...
напољу
ветар
дува
,
а
ти
ни
честит
покривач
немати
!
...
—
Ћути
,
Петро
!
—
рећи
Алекса
.
—
А
ћутети
доста
!
...
и
само
ја
се
срце
скаменити
!
...
зар
ја
да
не
мислити
о
свој
дете
,
о
свој
срце
?
јесам
ли
ти
тај
што
ја
бранити
?
—
не
,
јесам
ја
...
—
и
не
шалити
се
!
...
педесет
година
ја
јесам
твој
друг
.
ја
јесам
ти
слушати
,
ја
јесам
бити
твој
сенка
!
...
али
сад
,
ако
ја
бити
бранити
да
чедо
свој
поменути
—
ја
хтети
ти
се
противити
...
хтети
ти
послушати
!
...
он
ја
јесам
све
!
...
Још
ја
јесам
бог
деца
дати
—
неки
јесам
живити
и
здравити
!
—
али
он
ја
јесам
одвојити
!
...
и
он
,
онако
благ
,
онако
добар
,
он
сад
лутати
шум
...
бити
се
од
грм
до
грм
!
...
и
ја
да
не
плакати
!
...
тај
искапати
оба
ока
мој
!
...
Алекса
јесам
ћутао
.
у
дубина
свој
дух
осећати
јесам
и
сам
тај
бости
...
—
А
ја
знати
да
јесам
лопов
!
...
јесам
!
ако
он
бити
узети
један
туђ
сламчица
,
ја
хтети
дати
да
ја
глава
одсећи
!
...
—
Али
како
онда
?
—
почети
Алекса
.
—
како
?
...
како
?
...
зар
немати
неваљао
људи
?
...
зар
јесам
моћи
подметнути
онде
пар
?
—
тек
,
тек
,
тешко
ми
!
...
Наша
јесам
кућа
проклети
!
...
на
она
пљувати
и
добар
и
горети
!
...
Чак
Сима
...
Сима
бежати
од
мој
кућа
!
...
Тешко
ја
јесам
...
стегнути
ја
нешто
у
гуша
,
па
ни
мрети
ни
живети
!
...
и
опет
обојити
сагнути
глава
...
суза
јесам
капати
,
па
и
престати
.
суво
,
укочено
око
гледати
јесам
у
хладан
пухор
на
огњиште
...
А
напољу
јесам
свитати
дан
.
.
Прођоше
три
месец
у
Тузи
и
жалост
.
Алекса
јесам
освртати
један
дан
као
и
други
...
готово
извећати
од
туга
,
више
се
јесам
ни
обраћати
људи
.
јесам
ићи
на
састанак
ни
црква
;
склањати
се
и
од
мали
дете
.
Већ
се
зајесенило
.
ситан
јесењи
киша
сипити
јесам
...
А
у
његов
снаха
Мара
разболети
се
дете
.
тај
он
јесам
бити
млад
унук
,
кућни
разговор
.
лебдети
јесам
над
постеља
детињи
.
А
онај
у
ватра
,
бунцати
и
не
разбирати
се
.
три
дан
и
три
ноћ
јесам
ни
Алекса
ни
Петар
одмакнути
од
постеља
.
Четвртог
јутро
дете
бог
душа
.
једва
дишуће
,
као
мишић
.
—
да
зовнути
поп
да
он
читати
молитва
—
рећи
Петар
.
—
да
зовнути
,
да
зовнути
!
...
стајати
!
...
ја
хтети
ићи
!
...
и
огрнути
гуњ
,
па
се
дигнути
попин
кућа
...
Нађа
он
пред
кућа
и
назвати
бог
.
—
благослов
,
отац
!
—
рећи
он
и
,
по
обичај
,
поћи
он
рука
.
Поп
тргнути
рука
.
—
бог
тај
благословити
!
...
Шта
хтети
?
Алекса
се
стегнути
грло
.
он
почети
грцати
:
—
Оче
!
...
једно
ја
унук
болесно
...
па
...
па
јесам
доћи
да
ти
звати
да
читати
молитва
...
једва
изговорити
овај
реч
...
загрцнути
се
.
—
Добра
,
доћи
хтети
!
—
рећи
поп
суво
.
и
он
се
окренути
од
поп
,
који
он
и
не
задржати
,
убити
,
сломљен
,
уништити
.
—
ама
зар
попасти
?
...
зар
онај
добар
поп
Милоје
,
зар
ја
и
он
омрзнути
?
...
зар
се
и
он
мрштити
чела
кад
ја
видити
?
...
зар
јесам
и
он
тежак
мој
бог
?
...
о
,
Творче
милостив
!
ти
знати
душа
мој
,
ти
знати
да
ја
ништа
јесам
крив
!
...
па
што
ја
овако
мучити
,
господа
?
...
Што
ја
не
раставити
са
овај
црн
живот
?
...
јесам
много
проћи
,
а
попасти
доћи
.
Прекорачи
праг
и
назвати
бог
.
—
ко
требати
молитва
?
—
упитати
он
.
—
Ева
,
у
соба
...
дете
...
Поп
ући
у
соб
и
скинути
капа
,
натакнути
епитрахиљ
и
почети
читати
молитва
...
за
време
молитва
и
Алекса
и
Петра
учинити
се
да
се
господ
на
она
смилостивити
.
њихов
топле
суза
слевати
се
под
сам
грло
,
па
одатле
,
као
крупан
кишан
капа
,
росити
она
одело
.
Учини
она
се
да
видети
лице
господњи
,
и
као
тај
се
лице
смешкати
на
детенце
...
и
само
лице
детињити
се
преобразити
:
на
он
старина
видети
знак
живот
,
видети
како
господ
одгонити
болештина
од
он
...
Поп
ућутати
,
пружити
крст
дете
,
па
кад
он
оно
целивати
,
он
скинути
епитрахиљ
и
метнути
капа
на
глава
.
Алекса
се
махати
кесити
и
извадити
златан
дукат
:
—
Оче
,
да
ти
платити
.
и
пружити
дукат
поп
.
поп
поглед
новац
.
—
То
јесам
дукат
?
—
рећи
.
—
ако
.
—
молитва
јесам
цванцик
.
—
Али
ја
ти
давати
дукат
...
твој
хтети
он
молитва
помоћ
!
—
бог
хтети
он
помоћи
!
—
рећи
озбиљан
поп
.
—
узети
,
попа
,
нек
ти
јесам
алал
!
поп
одмахнути
глава
.
—
ја
немати
ситно
—
рећи
тужно
Алекса
.
Поп
он
вратити
кусур
.
—
Нећу
да
ти
дуговати
—
рећи
.
Алекса
јесам
ледити
овај
сув
говор
и
онај
хладан
поглед
...
али
он
напрегнути
сав
снег
...
—
седити
,
отац
!
...
дати
,
снаха
,
мало
ра
...
Реч
он
изумрети
на
усна
од
поглед
попов
.
—
Нећу
!
—
рећи
поп
.
и
изиде
,
па
отићи
,
а
и
не
окренути
се
...
Алекса
остати
као
станац
камен
.
он
не
умеде
више
пити
говорити
,
ни
мислити
.
тај
јесам
бити
гром
што
он
порушити
и
размрвити
снага
,
што
утући
сваки
живац
...
Оставише
болесник
...
он
почети
падати
на
памет
некакав
луд
мисао
...
он
изиде
напоље
и
почети
лутати
по
воће
...
његов
црн
душа
сад
већ
више
пика
и
не
моћи
разведрити
.
мимо
воће
проћи
Иван
...
па
као
мимо
турски
гробље
!
да
он
јесам
видети
,
тај
се
видети
;
још
он
јесам
двапут
и
добро
погледати
...
али
кад
бити
наспрам
он
,
он
окренути
глава
...
Алекса
он
ништа
не
рећи
.
гледати
јесам
за
он
укочен
поглед
.
и
кад
јесам
Иван
замакати
,
он
јесам
још
гледати
на
онај
страна
куда
јесам
он
отићи
.
дуго
јесам
гледати
,
дуго
...
Већ
он
се
магла
навући
на
очи
,
док
он
пренути
Сима
кнез
.
—
Алекса
!
—
рећи
он
.
—
казати
јесам
кмет
да
доћи
судница
.
—
А
што
ли
ја
звати
?
—
не
знати
.
Знаћеш
кад
доћи
.
и
он
се
учинити
као
да
он
Сима
гледати
неки
чудан
по
гледом
,
који
речито
говорити
:
јадник
,
ала
ти
жалити
!
...
Алекса
се
спремити
и
отићи
судница
.
кад
јесам
тамо
доћи
он
затећи
људи
на
окуп
.
назвати
она
бог
.
—
Шта
радити
?
људи
ћутети
.
он
се
окренути
,
видити
мрк
поглед
,
па
се
склонити
у
крај
...
дан
јесам
бити
облачан
.
облак
се
почети
таложити
,
па
никако
да
се
дигнути
већ
неколико
дан
.
људи
се
наједанпут
дигнути
.
Жубор
проћи
кроз
она
.
Поп
и
кмет
јавити
се
на
доксат
.
—
Браћо
!
—
почети
кмет
.
—
јесам
ли
ми
опет
судити
да
се
брукати
...
опет
се
десити
крађа
...
Жубор
проћи
људи
.
сав
се
очи
окренути
на
Алекса
,
а
он
сагнути
глава
и
ћутети
.
—
јесте
,
браћа
!
...
опет
Ивана
учињен
покрађа
.
однети
он
један
прасе
ноћас
...
Шта
јесам
овај
?
...
зар
ви
хтети
да
се
ја
одрећи
црн
Бар
?
...
доста
јесам
старешовати
,
више
не
морати
?
...
на
!
...
ево
ви
ваш
штап
,
па
он
подавати
ко
хтети
!
и
кмет
бацити
штап
.
сав
се
сколити
око
он
...
Стадоше
он
молити
и
преклињати
.
—
Нећу
!
...
Нећу
!
узети
ко
хтети
!
—
ја
ти
хтети
!
—
Али
ја
хтети
!
зар
да
ја
ви
под
сед
кос
пљувати
у
очи
?
—
ја
хтети
ухватити
лопов
!
—
ја
јесам
он
ухватити
—
рећи
Маринка
Маринковић
.
ваљда
хтети
да
ви
он
прст
показивати
?
...
ја
...
и
Маринка
се
срушити
као
подсечен
пањ
.
Алекса
само
јурнути
крв
у
глава
.
он
не
знати
шта
учинити
.
али
кад
смотра
Маринка
на
земља
,
он
он
клечати
на
прса
,
па
исукати
нож
...
да
он
заклати
...
људи
притрчати
,
те
отети
нож
...
—
Зликовче
!
...
Хајдук
!
...
Алекса
јесам
моћи
реч
проговорити
...
стегнути
он
нешто
у
грло
...
—
ето
,
браћа
!
—
запевати
Маринка
.
—
за
прабога
хтети
погинути
!
...
зар
што
истина
говорити
да
погинути
?
...
—
Зликовче
!
Зликовче
!
—
загрмети
са
свити
страна
на
Алекса
.
тај
он
освестити
...
па
како
бити
полетети
на
он
,
он
јурнути
слободно
као
лав
,
прогурати
се
кроз
она
па
стати
пред
сам
доксат
.
—
распети
ја
!
—
рећи
и
раширити
рука
.
—
распети
ја
!
и
пресећи
ока
...
Страшан
поглед
сенути
испод
сед
веђа
...
народ
застати
...
—
распети
ја
!
—
грмети
јесам
он
.
—
срам
ви
бити
сести
кос
!
Осуђујете
човек
,
а
хтети
да
он
чути
!
...
срам
тај
бити
,
седити
свештеник
!
...
зар
се
тако
од
раме
одсецати
казна
?
...
