причати,
како
јесам
Диши
још
јутрос
неки
жена
дошанути
нешто
,
те
он
као
махнит
одјурити
у
удовичин
кућа
и
затећи
јесам
баш
на
капиџик
,
како
се
са
неки
човек
праштати
,
—
у
грчки
чаршија
и
ћор-Ахметовој
кафана
причати
се
потанко
о
Дишиноме
непоштење
.
Кир-Ламбре
јесам
испричати
,
како
јесам
мајстор
Диша
одмах
по
прстен
покушати
да
остати
у
удовичин
кућа
,
али
он
јесам
она
одговорити
,
да
тај
никако
не
моћи
бити
.
„
не
јесам
ја
—
велим
—
како
српски
удовица
.
у
ми
се
знати
за
ред
,
а
ни
адет
ми
не
јесам
како
у
ви
.
него
кад
ја
бидете
муж
,
онда
—
друго
јесам
“
.
тако
јесам
причати
Ламбре
,
но
тај
јесам
све
.
један
од
комшија
видети
јесам
и
нешто
више
.
око
поноћ
—
причати
он
—
Диша
јесам
пробати
да
отворити
капиџик
свој
прошеница
,
па
када
јесам
моћи
,
он
наредити
бик
,
да
погнути
леђа
,
а
он
он
се
попити
на
леђа
,
па
одатле
на
зид
и
таман
да
ускочити
у
њезин
башча
,
опучити
он
се
камен
под
нога
,
тај
се
срозати
на
улица
и
сав
изубијати
.
—
Можда
бити
он
и
опет
прећи
преко
зид
,
ама
кира-Анастасија
се
у
тај
час
пробудити
и
почети
запомагати
за
патрола
.
мајстор
Диша
се
уплашити
од
њен
вика
,
те
онако
подеран
и
изубијан
од
пад
замакати
у
сокак
.
—
и
ето
за
тај
посао
,
што
јесам
она
викати
на
патрола
,
он
јесам
врнути
прстен
!
како
јесам
овај
казивање
бити
од
сав
осталих
обао
и
најпотпуније
,
тај
,
за
дан
два
,
онај
почети
освајати
.
велик
део
чаршија
почети
гледати
на
мајстор-Дишу
као
на
један
сладострасник
.
А
кад
један
казивање
победа
,
онај
као
стрела
пролетити
кроза
свет
.
Диша
јесам
избегавати
,
да
од
свој
страна
дати
какав
он
драго
објашњење
,
избегавати
јесам
чак
и
први
комшија
,
само
да
он
когод
не
бити
запитати
што
о
тај
;
и
у
општи
бити
јесам
збуњен
и
сав
утући
.
од
како
јесам
вратити
прстен
,
тек
од
онда
осетити
јесам
,
колико
он
јесам
тешко
,
што
се
сав
тако
десити
.
али
како
јесам
никуд
излазити
и
сваки
разговор
о
тај
избегавати
,
тај
он
јесам
ни
моћи
знати
сав
оно
,
што
се
око
његов
име
плести
.
но
трећи
дан
догодити
се
случај
,
који
он
отворити
очи
и
у
потпун
нагота
показати
,
какав
се
мишљење
о
он
по
чаршија
проносити
.
рано
у
јутро
,
пошто
јесам
почистити
испред
дућан
,
узити
Јанићије
бик
крчаг
и
отићи
на
чесма
,
да
наточити
вод
.
А
чесма
по
Београд
,
у
онај
време
,
бити
јесам
као
неки
врста
касина
,
где
се
свет
састајати
,
да
чути
шта
имати
нов
или
да
јесам
испричати
,
шта
јесам
данас
или
јуче
чути
.
леп
,
турски
чесма
,
озидати
од
тесан
камен
,
са
два
и
три
лула
,
из
који
јесам
избијати
као
рука
снажан
млаз
бистар
и
хладан
вод
,
јесам
никада
бити
без
два
три
човек
или
жена
,
чији
се
већ
давно
напунити
тестија
под
лула
преливати
,
докле
се
они
живо
о
овај
или
онај
разговарати
.
А
рано
јутром
и
око
сунчев
смирај
чесменски
зид
и
не
видити
се
од
гомила
прислоњен
обрамица
,
тестија
,
бакрач
и
ибрик
.
гомила
жена
,
момак
и
људи
,
ко
лежати
на
мекан
трава
,
ко
одупрети
се
о
свој
обрамица
,
по
цео
сат
жагор
,
расправљати
о
какав
домаћи
или
јаван
новост
,
и
са
тежак
срце
дизати
на
обрамица
свој
суд
и
растајати
се
од
чесма
,
тек
кад
и
сам
увидити
да
јесам
се
и
сувише
дуго
замајати
.
и
Јанићије
,
као
и
сваки
други
,
грабити
јесам
,
да
што
раније
доћи
на
чесма
,
како
бити
што
дуже
на
она
остати
.
али
овај
пут
вратити
се
необично
брзо
,
и
што
јесам
главно
,
врло
узбуђен
и
са
један
огреботина
испод
очи
.
—
—
Ко
ти
огребати
,
бре
?
—
запитати
он
мајстор
Диша
,
кад
он
онакав
углед
.
—
тући
јесам
се
,
газда
.
—
С
ким
,
мора
?
—
С
онај
,
тетка-Мацином
.
—
Зашто
,
бре
?
—
ето
ти
,
газда
,
шта
се
на
чесма
причати
.
кад
чучнути
,
да
захитити
вод
,
а
она
ја
казати
:
„
јесам
ли
бре
,
Јанићије
,
кад
тај
јесам
мајстор
Диша
погодити
за
магаре
?
“
—
„
Ко
јесам
магаре
?
“
питати
ја
.
—
„
ти
,
ето
сав
причати
,
да
се
мајстор
Диша
пети
на
твој
леђа
.
“
и
ту
Јанићије
испричати
мајстор
сав
оно
,
што
се
по
грчки
махала
причати
,
и
како
се
сав
свет
на
чесма
смејати
и
дирати
он
за
оно
.
Јанићије
јесам
тада
прекипети
и
добро
јесам
одаламити
Лепосава
,
а
она
,
бранити
се
,
изгребати
он
по
лице
.
кад
чути
мајстор
Диша
,
шта
се
све
о
он
причати
и
разносити
,
чисто
се
згранути
.
Очи
он
се
приковати
,
па
ни
да
макнути
са
Јанићијевога
лице
,
а
у
лице
сав
пребледети
.
да
јесам
ма
шта
друго
изнети
противу
он
,
не
бити
он
толико
запањити
као
тај
,
да
јесам
он
,
један
угледан
мајстор
у
чаршија
,
моћи
доћи
и
на
така
мисао
,
да
ноћу
ускакати
у
кућа
један
удовица
.
но
мајстор
Диша
јесам
бити
од
онај
људи
,
који
,
кад
сазнати
шта
се
противу
она
говорити
,
поћи
у
одлучан
борба
противу
дотични
сплетка
.
напротив
,
и
сам
помисао
,
да
он
ваљати
ма
што
предузети
,
те
да
се
пред
свет
опера
и
свој
непријатељ
изобличити
,
доводити
он
јесам
у
некакав
чудноват
страх
.
Увиђао
јесам
свесно
,
да
он
ваљати
што
енергичан
предузети
против
клевета
;
али
,
ма
шта
да
започети
,
он
хтети
морати
,
пре
сав
,
изићи
међу
људи
.
А
тај
сам
помисао
,
да
се
сад
,
овако
оцрњен
и
смешан
,
јавити
у
свет
,
ради
свој
одбрана
,
страшити
он
.
кад
бити
моћи
да
се
некуд
далеко
уклонити
,
или
кад
бити
имати
какав
враџбина
,
те
да
се
учинити
невидљив
,
кад
кроз
чаршија
пролазити
,
тај
бити
он
бити
мио
.
овако
,
јесам
он
остати
ништа
други
,
него
да
се
предати
судбина
,
па
да
он
она
на
свој
леђа
изнети
.
но
ни
у
удовичин
кућа
јесам
бити
друкчије
.
кад
јесам
Јанићије
однети
прстен
кира-Анастасији
и
бацити
она
он
пред
нога
,
удовица
јесам
са
страх
погледати
у
Јанићије
;
а
кад
она
јесам
овај
казати
,
да
она
тај
мајстор
Диша
враћати
и
да
више
хтети
да
знати
за
она
,
она
јесам
бризнути
у
плач
и
стати
толико
лелекати
,
да
јесам
свој
лелек
цео
комшилук
жена
сазвати
.
ники
јесам
знати
зашто
јесам
тај
мајстор
Диша
урадити
,
па
ни
сам
јесам
моћи
погодити
,
у
толико
више
,
што
јесам
прстен
тек
синоћ
добити
и
што
се
мајстор
Диша
с
она
расти
чисто
тужан
и
плачан
,
што
не
моћи
још
који
часак
остати
.
кад
јесам
кир-Ламбре
дознати
за
срамота
,
који
јесам
начинити
Диша
,
цикнути
јесам
од
љутина
и
почети
корети
кир-Думу
,
што
јесам
у
општи
покушавати
да
мајстор
Дишу
увести
у
њихов
друштво
.
Тражио
јесам
да
кир-Дума
одмах
ићи
Диши
,
вратити
удовичин
мираз
,
а
Дишу
да
тужити
митрополита
и
суд
за
срамота
,
што
она
јесам
нанети
њихов
штићеник
.
но
кир-Дума
јесам
бити
човек
од
онај
разложит
људи
,
који
јесам
ствар
одмеравати
по
неколик
пут
,
и
који
се
јесам
на
први
мисао
залетати
у
посао
.
и
сам
јесам
бити
страшно
озлоједити
,
па
,
у
први
мах
,
подчинити
се
утицај
свој
кум
и
пријатељ
;
али
већ
после
трећи
кафа
,
у
кир-Ламбриној
кућа
,
одбацити
јесам
предлог
Ламбрине
,
или
,
боље
рећи
,
одложити
јесам
,
да
се
на
она
вратити
као
на
последњи
средство
,
ако
не
успети
да
мајстор-Дишу
обрлатити
.
Осрамоћена
удовица
клети
се
на
сав
начин
пред
Дума
и
Ламбром
и
њихов
жена
,
како
она
ништа
јесам
познати
,
зашто
она
вереник
вратити
прстен
,
те
тако
кир-Думи
јесам
остати
други
пут
,
него
да
се
састати
са
мајстор-Дишом
и
да
од
он
сам
чути
,
ради
шта
јесам
онако
поступити
.
Трећег
дан
,
по
овај
догађај
,
седети
јесам
мајстор
Диша
у
свој
дућан
јесам
.
Јанићије
јесам
отправити
у
град
,
да
однети
један
пар
мества
,
а
он
јесам
искрајао
сахтијан
,
по
поруџбина
.
они
који
јесам
пре
три
дан
видети
мајстор
Дишу
,
сад
бити
се
зачудити
,
шта
бити
од
овај
човек
.
истина
,
он
јесам
још
онако
бити
пун
и
трбушат
,
али
лице
он
некако
смагло
,
а
очи
се
чисто
угасити
и
упалити
у
глава
.
па
онда
,
он
,
који
јесам
умести
од
подне
до
мрак
да
седити
подавитих
нога
на
свој
ћепенак
а
да
се
не
макнути
,
сада
се
јесам
моћи
у
дућан
ни
„
черег
“
сахат
на
један
место
скрасити
.
са
враћен
прстен
као
да
он
јесам
отићи
на
свагда
онај
спокојство
,
што
он
јесам
до
сада
имати
.
јесам
знати
,
шта
он
јесам
теже
падати
:
дан
или
ноћ
.
дању
бити
по
ви
дан
одбијати
од
себе
мисао
,
који
он
и
без
његов
воља
вући
развалина
порушен
идеал
;
а
ноћу
,
кад
заспати
,
долазити
бити
он
леп
удовица
на
сан
,
насмејан
очи
,
са
онај
младешчић
и
у
шарен
шалварице
,
из
који
јесам
несташан
извиривати
мали
ножица
.
и
ноћас
јесам
сањати
тако
,
као
да
она
пробати
јеменије
;
она
он
пружити
бос
нога
,
а
он
јесам
цео
обухватити
у
један
шака
,
па
се
као
луд
смејати
од
задовољство
.
и
она
се
кикотати
;
али
кад
махати
очи
горе
,
а
тај
јесам
удовица
,
већ
држати
кир-Ламбру
за
нога
.
сан
као
сваки
сан
;
али
мајстор
Диша
не
моћи
ви
дан
да
се
отрести
онај
двострук
утисак
,
што
он
јесам
тај
ноћ
осећати
.
притиснути
он
нешто
духати
,
па
никако
да
слегнути
од
туда
,
него
он
само
гушити
и
гонити
,
да
од
време
на
време
дубоко
уздахнути
,
или
тешко
,
као
боник
,
застењати
.
у
такав
стање
затећи
он
јесам
у
дућан
кир-Дума
.
Диша
чисто
претрнути
,
кад
углед
танак
и
мало
повијен
фигура
кир-Думину
,
у
ћурче
и
антерија
и
са
дугачак
бројаница
у
леви
рука
.
знати
јесам
он
,
шта
се
овај
посета
тицати
,
па
се
већ
потпуно
збунити
,
шта
да
казати
и
како
да
оправдати
свој
наглост
.
А
осем
тај
,
овај
посета
имати
јесам
у
његов
очи
решавајући
тренутак
.
и
ако
јесам
он
удовица
вратити
прстен
,
мираз
јесам
бити
још
у
његов
рука
,
те
тако
он
се
чинити
,
као
да
он
још
неки
веза
чврсто
држати
за
онај
,
који
јесам
тако
брзо
напустити
.
сад
хтети
кир-Дума
затражити
мираз
,
а
он
он
он
морати
вратити
,
те
на
тај
начин
прекинути
и
последњи
кончић
,
који
он
јесам
опомињати
на
један
леп
сан
,
што
он
јесам
са
чежња
већ
три
година
сањати
.
—
Калос
мерос
,
кир-Диса
!
—
рећи
Дума
улазити
у
дућан
и
дотакнути
се
рука
чела
.
—
бог
добро
дати
!
—
одговорити
Диша
,
а
немак
се
са
свој
место
.
—
Ела
,
ви
тако
?
—
започети
кир-Дума
,
а
не
седати
,
него
пребрајати
зрно
на
бројаница
и
пажљиво
гледати
у
очи
Дишине
.
—
Шта
:
тако
?
—
питати
Диша
,
а
очи
не
подигнути
,
само
да
се
не
сусрести
са
онај
поглед
,
што
се
упиљити
у
он
.
—
како
:
шта
?
—
ја
на
ви
као
на
едног
честит
мајстор
сас
леб
,
а
ви
на
ми
сас
поган
!
—
Засто
уцвелити
онај
сирот
удовица
,
засто
она
без
ноз
исцупасте
дусу
?
—
Зашто
?
—
за
онај
...
за
...
—
е
па
сто
не
казете
?
—
утакнути
се
кир-Дума
.
—
ето
,
ја
јесам
досао
као
еден
пријатељ
,
да
ја
научити
,
те
да
и
ја
разбирати
,
засто
вратити
прстен
?
али
мајстор
Диша
ни
сада
не
одговорити
.
овај
брз
питање
,
што
она
јесам
кир-Дума
тако
одлучно
и
оштро
излагати
,
сплести
он
за
часак
.
—
ето
,
видити
?
—
продужити
Дума
,
кад
опазити
како
се
мајстор
Диша
сплести
.
—
Кој
ви
највише
помагати
него
грцко
чаршија
;
кој
ви
јесам
мустерија
,
него
Грк
,
а
тај
све
из
еден
љубов
на
ви
због
засто
јесам
као
од
грцка
мајка
родени
.
и
рећи
да
ви
женити
на
грцко
невеста
,
на
кир-Бенџина
удовица
,
па
да
постати
сретан
човек
;
а
ви
,
ето
какав
страмота
на
грцко
образ
метнути
!
—
фала
,
кир-Думо
,
на
љубав
и
муштерија
,
ама
како
да
се
оженити
удовица
,
који
у
поноћ
стајати
на
капиџик
као
фудул-Стаменка
.
—
Молићемо
,
есте
ли
јесам
видети
?
—
јесам
;
али
причати
тако
.
—
А
,
тако
:
причати
!
—
учинити
кир-Дума
и
сажаљиво
почети
климати
глава
и
гледати
у
Дишу
.
—
А
ви
веровати
што
се
,
по
свет
прича
?
—
не
причати
тај
један
;
тај
причати
многи
који
јесам
видети
.
—
А
,
е
ли
ко
видети
,
када
јесам
ви
хтети
да
прескочити
код
удовица
преко
зид
и
кад
ви
јесам
шегрт
подметнути
леђа
,
да
се
попети
?
—
То
јесам
истина
!
—
узвикнути
мајстор
Диша
и
сав
се
зацрвенити
од
стид
.
—
А
,
не
јесам
истина
;
саг
,
не
јесам
истина
за
ваш
што
се
причати
,
ха
!
—
А
е
ли
истина
да
јесам
пасти
са
зид
и
да
ви
јесам
патрола
јурити
,
а
ви
побећи
?
—
јесам
истина
,
тај
лагати
свет
!
куд
ја
...
—
А
:
куд
ви
!
Ела
,
кад
се
несто
за
други
лајати
по
овај
свет
,
онда
јесам
истина
;
а
кад
се
казивати
за
ви
,
не
јесам
истина
?
—
тако
ли
јесам
?
—
ама
кир-Дума
,
куд
ја
да
скакати
преко
зид
;
зар
у
овај
година
и
овако
...
—
како
велим
?
...
—
ето
,
овако
...
—
и
ту
газда
Диша
поглед
на
свој
темељит
тело
.
—
ама
,
свет
казати
;
комшија
на
кира-Анастасију
казивати
;
хајде
на
чаршија
,
да
чујите
.
и
збиља
,
мајстор
Диша
и
јесам
почети
увиђати
,
како
често
ни
трунути
истина
нем
у
онај
што
свет
говорити
.
Очигледан
пример
за
потврда
овај
бити
јесам
он
јесам
.
и
он
доћи
тешко
,
што
јесам
на
први
потказивање
из
комшилук
поверовати
;
и
тако
један
кир-Думи
и
кир-Ламбри
одрећи
у
неки
рука
сваки
уважење
и
поштовање
.
тако
јесам
овај
час
,
докле
јесам
кир-Дума
говорити
,
мајстор-Диша
размишљавати
.
па
ипак
,
поред
сав
тај
,
што
он
јесам
овај
мисао
сав
већма
освајати
и
пред
очи
он
изводити
кира-Анастасију
у
онај
јасан
и
мио
светлост
,
у
какав
он
јесам
трептати
до
пре
неки
дан
,
он
опет
јесам
моћи
да
се
потпуно
отрести
жаока
,
који
јесам
већ
пецнути
заљубљен
срце
његов
.
Грашке
зној
,
што
јесам
он
избијати
по
чела
,
показивати
јесам
,
у
тај
час
,
сав
душеван
борба
његов
.
—
јазук
,
кир-Диса
,
јазук
!
—
продуживати
кир
Дума
.
—
Кира-Анастасија
хтети
ја
удати
за
Грк
;
ама
ви
жалити
:
леп
пар
губити
,
мустерије
хтети
изгубити
и
цео
чаршија
хтети
да
казати
:
јазук
на
мајстор-Диса
!
—
А
како
јесам
ви
волети
,
као
да
јесам
из
сам
Елада
,
као
да
не
јесам
из
пожаревацко
!
и
у
таки
правац
говорити
јесам
кир-Дума
још
дуго
и
дуго
.
на
сав
могућ
начин
он
он
јесам
показивати
,
како
са
овај
срамота
,
што
јесам
нанети
кира-Анастасији
,
не
само
да
јесам
изгубити
код
трговачки
свет
сваки
уважење
,
него
хтети
и
материјалан
сам
себе
упропастити
.
ники
од
Грк
и
Цинцар
,
а
они
јесам
он
бити
обилан
муштерија
,
хтети
завирити
више
у
његов
дућан
,
те
тако
хтети
,
мало
по
мало
,
вратити
се
на
оно
,
што
јесам
бити
пре
десетак
и
више
година
:
постати
сиромашан
крпа
,
неугледан
човек
.
овакав
перспектива
,
како
она
јесам
кир-Дума
живо
сликати
пред
очи
мајстор-Дишиним
,
јесам
остати
без
свој
утицај
на
и
онако
пољуљати
уверење
његов
.
у
сам
ствар
тај
,
шта
јесам
кир-Дума
кроз
пријатељски
савет
претити
,
моћи
се
врло
лако
и
обистинити
;
грчко-цинцарска
чаршија
,
у
тај
време
,
држати
се
сложно
и
,
где
год
јесам
њезин
устабаша
прегнути
,
чаршија
јесам
за
она
,
као
један
човек
,
ићи
.
али
мајстор-Диша
,
поред
сав
тај
,
што
јесам
и
јесам
почети
увиђати
,
како
јесам
пренаглити
,
кад
јесам
прстен
вратити
само
зато
,
што
он
јесам
некакав
комшиница
зуцнути
један
пакосну
сплетка
,
и
поред
сав
тај
,
што
он
никако
у
рачун
јесам
ићи
,
да
изгубити
пријатељство
два
тако
угледан
Грк
а
с
она
и
сав
грко-цинцарске
муштерија
,
ипак
јесам
видети
јасно
,
да
јесам
кир-Думи
и
његов
јако
стати
до
тај
,
да
баш
он
узети
кира-Анастасију
,
те
да
се
тако
опрати
она
срамота
са
грчки
име
,
који
јесам
Диша
,
свој
неразложан
враћање
прстен
,
набацати
.
А
када
он
већ
и
срце
и
разум
гонити
,
да
се
осврнути
на
тако
убедљив
разлог
кир-Думине
,
он
доћи
на
ум
,
да
још
један
покушај
извршити
,
па
ако
успети
,
онда
да
не
изгледати
џабе
,
што
јесам
прстен
враћати
.
—
тако
јесам
,
кир-Дума
.
ја
и
јесам
веровати
,
да
јесам
комшилук
измислити
и
за
кира-Анастасију
оно
,
као
што
јесам
измислити
и
за
ја
овај
,
што
се
сад
по
чаршија
говорити
.
ама
јесам
ја
баш
за
тај
само
прстен
вратити
.
ето
...
и
јесам
видити
и
чути
...
цео
чаршија
говорити
за
покојни
кир-Бенџу
и
поштовати
он
;
па
и
ја
,
ето
,
што
поштовати
као
и
ти
и
кир-Ламбру
,
хтети
да
ти
послушати
.
—
златан
уста
,
мудар
реч
!
—
уситнити
кир-Дума
и
потапшати
Дишу
.
—
Ела
,
само
ви
говорити
;
знати
јесам
ја
да
кир-Диса
не
јесам
човек
без
памету
.
Ела
,
за
сто
јесам
јосте
вратити
прстен
?
—
Па
...
ето
,
радња
јесам
,
посати
се
прав
;
а
ја
бити
хтети
кира-Анастасијине
пар
да
уложити
у
еспап
...
—
е
,
кој
ви
па
за
тај
смет
?
—
Чија
жена
онај
и
пара
.
Жена
јесам
како
едно
слушкиња
на
сав
човек
,
а
ти
јесам
њен
господар
.
—
Пари
јесам
твој
.
—
јесте
,
мој
;
ама
ја
се
све
чинити
,
да
јесам
баш
од
ти
чути
,
да
она
носити
четири
хиљада
...
—
не
јесам
четири
,
џанум
!
три
хиљада
и
пет
стотина
гроси
.
—
Четири
хиљадити
!
—
елем
,
ви
тразите
осте
@card@
гроси
?
толко
неје
оставити
кир-Бенџо
;
ама
да
видити
колико
ви
постујемо
,
ја
хтети
ви
позајмити
из
еснафски
каса
пет
стотин
гроси
за
четири
година
без
фајда
.
Мајстор-Диша
јесам
бити
потпуно
задовољан
.
Баш
да
и
јесам
кир-Дума
пристати
,
он
бити
се
ипак
вратити
свој
вереница
;
јер
оно
,
што
већ
једаред
очи
омилити
,
тај
се
више
од
срце
не
очупати
.
сутра
дан
јесам
кира-Думиница
и
Ламбриница
,
у
пратња
свој
муж
и
младожења
,
који
се
враћати
свој
напуштен
вереница
као
блудан
син
из
Библија
свој
отац
,
ући
свечано
у
кућа
леп
удовица
,
што
јесам
овеселити
срце
удовичин
а
јако
ожалостити
зао
језик
комшијски
,
који
бити
занемети
,
кад
угледати
како
она
јесам
сплетка
кратак
век
бити
.
Шта
јесам
мајстор-Дишу
нагонити
,
да
онако
нагло
вратити
прстен
,
тај
јесам
он
тек
из
далек
напоменути
Дума
,
кад
јесам
споменути
како
удовица
у
поноћ
стајати
на
капиџик
као
фудул-Стаменка
.
Међутим
,
баш
овај
фудул-Стаменка
,
удовица
,
за
који
јесам
ићи
зао
глас
да
јесам
завадити
два
најбоље
комшија
:
Митар
и
Станка
,
и
изнети
јесам
овај
сплетка
и
покушати
да
она
покварити
сват
кира-Анастасије
.
—
мајстор
Диша
јесам
овај
сплетка
у
потпуност
њен
поверити
тек
кира-Думиници
.
некако
он
јесам
лакше
бити
,
да
испричати
сав
она
него
ли
њен
муж
,
према
који
јесам
осећати
велик
решпект
.
—
тако
јесам
он
причати
она
,
како
он
јесам
,
сутра
дан
по
прстен
,
наћи
фудул-Стаменка
,
честитати
он
и
„
као
сестра
“
саветовати
,
да
што
пре
свршавати
сват
,
докле
он
невеста
јесам
„
отићи
у
буџак
“
.
сад
ни
кира-Думиници
ни
кира-Анастасији
па
ни
осталима
јесам
остати
нејасно
,
шта
радити
јесам
фудул-Стаменка
оваки
сплетка
смислити
.
у
тај
доба
њен
Канче
навршити
јесам
већ
петнаести
година
,
а
мајстор-Диша
јесам
добар
газда
и
човек
„
тих
нарав
“
,
па
,
као
велим
,
ако
овде
раскварим
сват
,
лако
хтети
после
удесити
,
да
он
омилити
мој
Канче
.
сад
јесам
и
сам
мајстор-Диши
бити
чудно
,
како
јесам
моћи
тако
лаковеран
поверовати
један
жена
,
који
јесам
потпуно
праведно
заслужити
онај
надимак
што
он
носити
,
—
па
се
од
сам
себе
стидети
.
али
леп
удовица
опростити
он
јесам
,
а
дан
сват
ближити
се
као
на
крило
,
тај
јесам
младожења
у
брзо
заборавити
на
онај
немио
епизода
,
ради
који
три
ноћ
јесам
спавати
.
и
тетак
Маца
,
као
први
комшиница
мајстор-Дишина
,
а
и
као
добар
познаница
кира-Анастасијина
,
примити
се
,
да
у
младожењин
кућа
дочекивати
гост
.
Диша
јесам
имати
ники
свој
,
те
он
јесам
тетак
Маца
сада
замењивати
мајка
или
бар
стар
сестра
.
бик
и
Лепосава
начинити
примирје
и
заједно
трчати
тај
амо
тај
тамо
,
куда
она
мајстор
Диша
и
тетак
Маца
слати
;
али
,
ипак
,
бик
не
моћи
да
одолети
срце
,
а
да
јесам
,
бар
узгред
,
кад
поред
она
протрчати
,
не
чупнути
за
курјук
или
не
повући
за
шалваре
,
тек
колико
да
она
напакостити
.
ма
да
јесам
кира-Анастасија
,
из
обзир
према
покојни
Кир-Бенџи
,
који
се
за
живот
збринути
,
да
он
удовица
не
остати
на
сокак
,
желети
,
да
она
свадба
не
бити
велик
,
њен
старалац
,
кир-Дума
и
Ламбре
,
сав
јесам
учинити
,
да
свадба
бити
што
веће
.
мало
јесам
који
Грк
или
Цинцарин
од
добар
углед
изостати
а
да
јесам
присуствовати
макар
у
црква
при
венчавање
младенац
.
да
јесам
Диша
бити
потпуно
збунити
од
толики
пажња
а
у
дубина
дух
ликовати
,
што
он
се
давнашњи
сан
испунити
,
о
тај
и
да
не
говорити
.
дан
јасан
и
пун
пролетњи
мирис
.
Дума
и
Ламбре
,
који
јесам
овај
дан
управљати
цео
весеље
,
наредити
,
да
се
софра
поставити
у
башта
под
онај
густ
дрвеће
,
који
не
да
сунце
на
земља
.
Кира-Мана
,
кума-Думиница
и
остати
жена
,
све
по
избор
Гркиња
и
Цинцарка
,
расположити
се
,
па
,
кад
не
играти
у
кола
,
сести
око
пун
софра
и
ударати
длан
о
длан
певати
онај
мелодичан
грчки
песмица
,
или
одушевљено
пратити
извијање
гибак
чочек
,
који
према
она
,
уз
пратња
цигански
деф
и
песма
женски
хор
,
играти
.
Ламбре
и
Дума
чисто
помахнитати
,
заборавити
на
уважење
,
па
први
у
кола
,
први
у
песма
.
Кира-
%
Анастасија
међу
кума
смеран
и
стидан
,
као
што
тај
приличити
невеста
,
а
кир-Диша
између
кумов
двор
и
додавати
час
овамо
час
онамо
,
што
ко
наредити
.
весеље
махнито
.
Јанићије
бик
зачинити
песма
и
шал
.
овај
дан
постати
јесам
он
љубимац
кир-Думе
и
Ламбре
.
али
круна
сав
бити
јесам
његов
вештина
,
да
пробити
врата
—
глава
.
залетети
се
,
подвити
глава
као
јунац
,
кад
закопати
земља
рог
,
па
тек
теме
о
затворен
врата
.
врата
прснути
,
а
глава
ништа
.
А
увек
,
кад
подвити
врат
и
полет
,
мукнути
тако
,
да
ви
се
чинити
тај
бик
мучити
.
Кир-Ламбре
и
сав
остати
одушевити
Биково
вештина
,
само
што
он
у
недра
не
метати
.
Дума
световати
Дишу
,
да
он
„
извадити
“
за
калфа
,
а
Диша
обећавати
све
,
али
,
разумети
се
,
тек
колико
да
се
не
замерити
званица
;
иначе
,
мисао
,
да
чапкун
пропустити
добро
кроз
шака
,
за
онај
што
он
јесам
разбити
врата
.
—
Можеш
ти
тај
,
брајко
,
пробати
на
Думин
врата
а
не
на
мој
!
—
мислити
срдито
у
себе
,
а
гласно
се
смејати
и
повлађивати
гост
,
као
да
јесам
и
он
,
бог
знати
како
,
мило
,
што
он
јесам
шегрт
врата
пробити
.
но
тај
јесам
само
тренутно
расположење
Дишино
;
после
пол
час
,
када
јесам
Ламбре
позвати
млада
у
кола
и
почети
с
она
играти
,
кира-Мана
и
Думиница
увући
и
младожења
,
узети
он
међу
себе
,
те
Диша
заборав
и
на
свој
разбијен
врата
и
на
онај
што
јесам
шегрт
спремати
.
али
судбина
,
који
се
тај
дан
наднети
над
врат
Јанићије
,
јесам
он
мимоићи
.
све
до
први
сахат
пред
акшам
Јанићије
јесам
забављати
гостити
час
песма
,
час
мукање
и
други
лакрдија
;
где
он
јесам
оставити
,
тамо
бити
изникнути
међу
сват
,
провлачити
се
са
мацин
Лепосава
кроз
кола
,
вијати
једно
други
,
док
тек
Лепосава
у
један
час
отрчати
мутвак
и
прст
позвати
Јанићије
.
Нешто
он
јесам
журно
говорити
,
а
он
јесам
прво
са
неверица
слушати
,
а
после
,
почети
од
време
на
време
да
бацати
око
на
кир-Ламбру
,
који
јесам
сад
узети
од
чочек
деф
и
стати
пред
невеста
и
жена
около
она
,
па
,
докле
чочек
певати
,
он
јесам
у
деф
ударати
.
од
тај
час
престати
Јанићије
са
свој
шала
.
Заћута
се
и
нешто
дубоко
замислити
,
па
тек
по
који
пут
ако
обићи
сват
.
у
један
тренутак
,
кад
се
мајстор-Диша
мало
одмакнути
од
сват
,
Јанићије
,
који
јесам
стојати
код
мутвак
,
позвати
он
полугласан
:
—
газда
!
—
Шта
јесам
?
—
запитати
Диша
и
доћи
мутвак
.
—
Мог
ли
да
се
покварити
свадба
?
—
како
да
се
покварити
,
чапкун
,
бре
?
—
Па
тако
,
пре
ђердек
(
ложница
)
...
знати
...
пре
,
кад
оно
...
—
муцати
бик
збунити
и
чешати
се
за
врат
.
—
А
,
тај
ли
тај
сврбети
,
магаре
!
—
подвикнути
Диша
,
који
овакав
„
интиман
“
питање
од
један
шегрт
бити
зазоран
,
а
уз
тај
се
сетити
онај
разбијен
врата
,
те
он
одаламити
шака
за
врат
,
да
јесам
бик
одлетети
неколико
корачај
.
—
То
ли
се
газда
питати
,
пезевенк
,
бре
!
Јанићије
немати
кад
да
се
објашњавати
више
,
већ
штукнути
међу
сват
.
А
ко
знати
,
не
бити
ли
боље
бити
,
да
јесам
мајстор
Диша
прво
саслушати
свој
шегрт
,
па
тек
онда
да
он
даровати
.
—
но
судбина
јесам
ваљда
тако
хтети
,
да
Јанићије
добити
онај
ћушка
и
да
Диша
не
сазнати
за
оно
,
што
он
Јанићије
хтети
казати
.
@card@
.
Женидба
са
леп
Гркиња
начинити
јесам
потпун
прелом
у
живот
кир-Дишином
.
сав
се
тај
опажати
и
у
дућан
и
на
сам
мајстор-Диши
.
Дућан
јесам
проширити
,
женин
мираз
са
онај
@card@
грош
,
што
он
јесам
кум-Дума
дати
од
еснафски
пар
,
уложити
у
еспап
и
довести
још
два
шегрт
.
А
он
сам
,
за
овај
година
дан
,
кира-Анастасија
потпуно
усавршити
у
грчки
и
цинцарски
језик
,
тако
,
да
више
ни
у
кућа
ни
у
чаршија
јесам
говорити
друкчије
већ
грчки
или
цинцарски
.
А
када
јесам
већ
морати
да
проговорити
српски
са
муштерија
,
који
јесам
знати
ни
бекнути
језик
на
који
јесам
Периклес
усхићавати
древан
Јелада
,
он
јесам
тек
онда
окретати
српски
,
али
тако
,
да
се
очито
опажати
,
како
с
тежак
мука
изговарати
поједини
реч
некадањи
матерњи
језик
.
један
реч
,
постати
јесам
прав
Грк
;
а
да
он
се
простота
не
бити
у
очи
подсмевати
и
подмигивати
,
што
се
толико
повести
за
жена
,
он
се
сасвим
отпадити
и
од
онај
мали
број
српски
познаник
,
са
који
јесам
до
свој
женидба
какав
такав
веза
одржавати
.
и
кира-Анастасија
моћи
јесам
рећи
,
да
она
јесам
овај
живот
много
угодан
од
трогодишњи
удовиштво
.
до
дух
,
од
дан
њезин
удаја
престати
јесам
онај
пријатан
убацивање
разноврстан
артикл
од
сав
еснаф
,
који
јесам
сваки
ноћ
од
некуда
падати
у
њезин
башта
као
мана
у
пустиња
;
али
за
тај
добити
јесам
много
више
с
други
страна
.
јесам
више
морати
живети
онако
повучен
и
зазирати
од
најмањега
шушањ
.
некадањи
пријатељица
и
познаница
,
који
јесам
она
за
време
удовиштво
с
тежак
мука
прелазити
преко
праг
и
ревносно
бацати
сумњив
поглед
на
онај
младешчић
и
свеж
лице
,
озарен
очи
,
који
јесам
се
и
кроз
тужан
суза
пркосно
смешити
,
—
сад
јесам
јесам
редовно
посећивати
и
она
она
одлазити
на
посело
,
баш
као
што
јесам
радити
и
за
живот
покојни
кир-Бенџе
.
Кира-Думиница
јесам
сваки
јутро
,
када
она
муж
отићи
у
дућан
,
или
прелазити
кроз
баштенски
капиџик
она
или
овај
кира-Думиници
на
кафа
и
разговор
.
—
и
кира-Мана
и
све
остати
жена
вратити
она
на
нов
стар
пријатељство
,
за
ко
јесам
сирот
кира-Анастасија
,
као
удовица
,
тако
жељно
чезнути
.
али
ма
да
јесам
кир-Диша
бити
задовољан
свој
успех
и
сав
силом
прегнути
да
утростручити
сав
капитал
,
те
да
се
и
у
тај
изједначити
са
кума-Думом
,
ипак
јесам
један
,
до
дух
не
баш
толико
тежак
облак
,
али
тек
један
облачак
,
лебдети
над
његов
душа
.
и
што
јесам
дубље
залазити
у
други
година
брачни
живот
,
тај
јесам
облачак
постајати
сав
густ
,
тај
бити
,
по
који
пут
,
бацити
таман
сенка
на
кир-Дишино
спокојство
.
—
кад
се
женити
,
требати
да
знати
зашто
се
женити
;
а
када
тећи
,
за
ко
тећи
!
—
суздахнуо
бити
кир-Диша
,
нарочито
онда
,
када
се
у
свој
дућан
усамити
и
погледати
,
како
он
удвостручити
радња
нагло
цветати
.
—
Зашто
јесам
се
оженити
,
тај
знати
;
али
за
ко
тећи
,
ето
,
тај
јесам
онај
што
не
знати
;
—
одговарати
јесам
сам
себе
.
А
докле
јесам
тако
размишљати
и
брижан
погледати
у
„
бешчедну
“
будућност
,
кира-Анастасија
ни
слутити
јесам
о
тај
,
шта
њезин
кир-Дису
мучити
,
па
се
,
ваљда
зато
,
јесам
ни
паштити
да
разгонити
онај
облачак
,
што
она
се
над
пролеће
брачни
живот
надносити
.
А
како
који
дан
,
кир-Диша
јесам
сав
жудан
погледати
у
насмејан
очи
свој
жена
,
очекивати
да
он
онај
први
објава
онај
,
шта
јесам
жудети
.
Чекао
јесам
неуморно
пун
година
и
по
,
па
кад
опазити
да
он
од
празан
чекање
немати
ништа
,
он
се
одлучити
на
последњи
средство
.
—
неколико
недеља
већ
,
како
јесам
доћи
из
Мека
неки
постарији
дервиш
и
настанити
се
у
Дервишани
испод
Синџир-џамије
.
о
овај
дервиш
причати
се
по
турски
махала
,
а
од
туда
и
по
цео
хришћанлуку
београдски
,
да
јесам
тај
свет
човек
,
да
односити
болест
и
недуге
као
рука
,
и
само
што
мртвити
из
гроб
не
бити
.
свет
јесам
толико
нагртати
он
,
да
она
дати
какав
запис
или
амајлија
који
чувати
од
урок
или
какав
он
драго
несрећа
,
да
јесам
свет
човек
морати
узети
у
помоћ
још
један
млад
дервиш
,
који
он
јесам
у
лечење
бити
десни
рука
.
око
текија
,
у
који
се
свет
човек
молити
бог
и
мучити
свој
тело
шибање
,
забадање
нож
у
бутина
и
мишица
,
тискати
јесам
се
жена
,
бити
сам
бити
са
болестан
дечица
,
а
и
по
који
човек
,
који
ниједан
биљар
ни
гатара
јесам
моћи
наћи
лек
нити
он
означити
болест
од
који
боловати
.
—
но
међу
сав
висок
она
јесам
бити
жена
нероткиња
,
који
јесам
већ
дотужати
прекорити
и
искосо
погледање
њихов
муж
.
Кир-Диша
јесам
већ
неколико
пута
проћи
онуда
,
али
кад
год
бити
угледати
текија
,
опседнут
онолики
свет
,
он
јесам
грабити
даље
.
срамота
он
јесам
бити
,
да
се
умешати
у
тај
гомила
,
јер
он
се
чинити
,
да
хтети
он
сваки
погодити
шта
радити
долазити
.
али
један
дан
,
када
јесам
светина
одујмити
,
он
се
одлучити
,
по
што
по
тај
,
да
отићи
.
пред
текија
јесам
бити
ники
а
у
сам
текија
затећи
дервиш
,
огрнути
вучји
кожа
,
са
топуз
о
бедро
и
неколико
нож
,
оштар
с
оба
страна
,
који
се
,
при
општи
дервишки
молитва
,
уз
махнито
хуктање
,
прогањање
зао
дух
и
призивање
Алахов
име
,
по
тело
бости
.
раздрљен
груда
и
голих
рука
,
дервиш
,
чији
јесам
лице
сав
у
брада
зарасти
и
под
висок
купаст
капа
,
око
који
се
омотавати
чалма
зелен
емир-боје
(
знак
да
водити
порекло
од
сам
Мухамед
)
,
седети
јесам
на
један
међедина
,
чела
дугачак
мртвачки
сандук
и
привијати
десни
мишица
,
који
јесам
на
два
место
нож
проба
.
према
он
чучнути
некакав
жена
и
држати
на
крило
болестан
дете
.
—
тако
да
радити
,
снаха
—
говорити
јесам
дервиш
овај
жена
—
овај
запис
,
што
ти
он
дати
,
да
метнути
пред
зор
у
нов
зелен
чинија
;
пре
зор
да
захватити
вод
са
три
извор
;
а
кад
се
бити
враћати
дома
,
никако
да
се
не
обазрети
за
себе
,
а
све
до
кућа
да
говорити
:
„
здравље
пред
кућа
,
болест
из
кућа
“
.
А
кад
доћи
кућа
,
прво
да
потражити
зелен
жаба
,
па
тај
жаба
да
ти
дете
три
пут
обзинути
,
а
ти
три
пут
да
викнути
:
„
Његов
болест
на
ти
,
твој
здравље
на
он
“
.
онда
жаба
да
бацити
на
кров
,
а
дете
да
умити
и
запојити
из
тај
чинија
онај
вод
,
три
пут
.
—
тако
да
радити
,
снаха
,
па
хтети
тај
дете
за
три
пута
три
дан
оздравити
.
—
А
од
шта
он
јесам
тај
,
по
бог
да
јесам
ја
отац
?
—
ех
,
од
шта
?
—
проговорити
дервиш
и
погладити
замишљено
замршен
дуг
брада
.
—
сав
јесам
ви
,
ђаур
,
један
нечист
вера
!
Имаш
ли
комшика
који
немати
деца
?
—
имати
,
како
да
немати
;
па
још
три
.
—
е
,
један
он
јесам
набацати
!
—
А
који
ли
тај
?
—
запитати
брижан
жена
,
а
очи
она
крвнички
севнути
на
помисао
,
да
се
ма
са
који
од
она
разрачунати
.
—
она
,
који
ти
прво
данас
запитати
:
како
ти
јесам
дете
?
—
Лела
,
што
хтети
да
она
се
наплатити
,
само
док
јесам
познати
.
—
моћи
,
снаха
;
него
кад
ти
тако
запитати
,
ти
да
она
казати
:
„
Добра
јесам
,
шућур
бог
!
“
—
а
полако
да
казати
:
„
со
ти
у
очи
,
а
болест
у
ложичица
“
,
и
три
пута
да
хукнути
за
она
.
Жена
спустити
пред
нога
дервишев
четири
„
карантин
“
и
сав
срећан
,
што
јесам
наћи
лек
дете
,
проћи
поред
кир-Дише
и
не
погледати
он
.
Кир-Диша
поздрав
дервиш
по
турски
адет
и
сести
на
један
асура
према
он
.
—
Болан
ли
јесам
?
—
јесам
болан
у
снага
,
ама
ја
душа
боловати
.
—
Зашто
,
џанум
?
—
деца
немати
,
свет
човек
;
желити
деца
,
ама
ето
већ
други
година
,
а
она
и
не
мислити
!
—
пека
,
пека
,
не
јесам
тежак
работа
!
—
прекинути
он
дервиш
—
До
година
,
кад
доћи
,
ти
да
ја
дочекати
са
пешкеш
,
а
ја
да
ти
сада
дати
четири
запис
.
и
тај
овако
да
радити
.
у
ноћ
,
кад
бити
младин
,
жена
да
извести
у
бакчу
;
тамо
да
јесам
скинути
,
ама
наг
,
ни
папуча
да
немати
на
нога
.
е
,
па
онда
сас
она
три
пут
да
обићи
бакчу
.
први
пут
како
обићи
,
овај
запис
да
прилепити
на
њојзина
недра
,
ама
под
сам
грло
;
други
пут
,
овај
запис
на
чела
;
трећи
пут
,
овај
запис
на-по-за
леђа
.
е
,
кад
све
тако
урадити
,
ти
да
гу
одвести
у
ђердек
и
тамо
овај
четврти
запис
да
спустити
у
чашка
ракија
,
па
половина
да
попити
ти
,
а
онај
други
да
попити
она
.
—
Оно
,
што
она
не
да
да
рађати
,
младин
хтети
да
скинути
с
она
,
а
од
овај
запис
,
родити
ти
мушки
.
Дервиш
узити
испод
јастук
неки
хартијица
,
изабрати
између
она
четири
запис
,
па
она
пружити
кир-Диши
.
—
колико
коштати
?
—
Грош
од
запис
.
Диша
извадити
кеса
за
појас
,
одмотати
јесам
и
метнути
пред
свет
човек
четири
грош
;
поздрав
он
,
а
дервиш
,
који
јесам
онај
млад
припаљивати
наргила
,
само
трепнути
очи
у
знак
опраштање
и
почети
немарно
пуштати
густ
хладан
дим
.
тако
јесам
кир-Диша
покушати
да
употребити
и
овај
последњи
средство
,
те
да
осигурати
потомство
свој
име
.
да
хтети
младина
скинути
са
кира-Анастасије
урок
,
који
она
сметати
да
он
начинити
отац
,
о
тај
кир-Диша
јесам
ни
мало
сумњати
.
зар
јесам
један
жена
бити
,
који
јесам
запис
побожан
дервиш
помоћи
!
ето
он
и
кум
,
кир-Думинице
.
пун
једанаест
година
јесам
имати
деца
;
и
шта
сав
јесам
кир-Дума
чинити
,
само
да
до
један
наследник
доћи
,
па
ништа
.
Обишли
сав
гатара
;
за
једанаест
година
попити
јесам
она
бар
три
ливада
свакојак
трава
,
а
он
,
пун
једанаест
година
,
јесам
изоставити
ни
јутрењи
ни
вечерњи
;
па
јесам
први
година
обећавати
бог
пет
ока
чист
восак
,
и
сваки
јесам
година
повишавати
обећање
,
докле
он
јесам
попети
до
цео
товар
;
али
сав
хасна
,
што
јесам
од
молепствије
и
обећање
имати
,
бити
јесам
у
тај
,
што
се
кира-Думиница
,
од
година
до
година
,
сав
јаче
гојити
.
—
А
једанаести
година
један
комшиница
Туркиња
дати
она
,
сав
запис
,
који
јесам
од
неки
дервиш
добити
,
а
који
она
јесам
помоћи
,
те
тај
она
тај
запис
метнути
у
недра
,
носити
он
под
пас
четири
месец
и
—
тај
она
помоћи
.
сада
кир-Дума
имати
син
од
седамнаест
година
,
у
лице
сушти
отац
а
по
нарав
исти
мајка
.
тај
он
јесам
сав
бити
већ
одавна
познати
;
јесам
једаред
само
кира-Думиница
сав
овај
приповедати
,
када
јесам
одлазити
једно
други
на
ручак
или
вече
.
али
једно
он
јесам
,
у
овај
пар
,
мучило
;
како
да
поменути
кира-Анастасији
,
шта
све
требати
да
урадити
,
и
хтети
ли
она
на
тај
пристати
.
зебња
он
јесам
бити
оправдати
.
Кира-Анастасија
ударити
у
сав
неуздржан
смех
,
кад
зачути
шта
она
муж
захтевати
.
—
ја
да
јесам
гол
бакчу
обилазити
?
—
Ич
,
не
бивати
!
—
Зашто
:
не
бивати
?
—
морити
,
ни
у
хамам
без
пестемаљ
не
ходити
!
срам
ја
фаћати
!
—
одговорити
Анастасија
одлучно
.
—
ама
,
ники
ти
не
видити
.
—
А
месец
,
а
звезда
?
—
зар
немати
нешто
живо
што
гледати
?
ето
,
ако
комшија
спавати
,
јесам
ли
будно
комшиски
,
макнути
?
и
тај
јесам
живо
,
и
тај
јесам
имати
очи
,
Дисо
,
бре
!
Кира-Анастасија
погледати
искоса
на
темељит
фигура
свој
муж
и
на
нов
прснути
у
смеј
.
сигурно
јесам
замишљати
,
како
бити
тај
изгледати
,
кад
бити
она
,
у
онаки
положај
,
обилазити
по
месечина
око
башча
,
кир-Диша
потпуно
одевен
пратити
јесам
у
стопа
,
а
од
туда
,
преко
баштенски
зид
,
сав
овај
„
литија
“
посматрати
који
од
комшиница
.
но
кир-Диша
се
јесам
дати
онако
збунити
њезин
смех
.
оно
што
јесам
већ
једном
увртети
у
глава
,
тај
се
јесам
моћи
избити
од
туда
ништа
па
ни
њезин
смех
ни
разлог
,
без
који
свакако
ни
кира-Анастасија
не
бити
.
овај
пут
престати
јесам
да
се
са
она
прегонити
;
до
младина
имати
још
девет
дан
,
а
тај
хтети
он
бити
довољно
време
да
јесам
обрлатити
.
Кира-Анастасија
опет
сасвим
инако
.
да
зажалити
за
пород
што
он
немати
,
тај
она
ни
на
крај
памет
јесам
долазити
.
напротив
,
она
јесам
бити
врло
пријатно
што
јесам
судбина
поштедети
од
један
сувишан
брига
без
који
се
моћи
бити
.
А
да
бити
се
пред
Дишом
и
свој
савест
оправдати
,
увек
јесам
износити
онај
црн
могућност
који
многи
родитељ
од
деца
и
због
деца
сналазити
.
но
,
ма
колико
јасно
и
убедљиво
да
бити
њезин
осликавање
зао
страна
и
тегоба
што
она
родитељски
срце
подносити
,
тај
она
ипак
јесам
помоћи
.
Кир-Диша
јесам
упорно
тражити
наследник
,
тај
кира-Анастасија
немати
куд
,
но
да
се
покорити
жеља
свој
муж
.
али
пре
него
што
јесам
пристати
,
отићи
јесам
кума-Думиници
и
кира-Мани
,
да
она
се
на
Дишино
тврдоглавство
пожалити
.
али
уместо
да
она
оне
помоћи
и
утицати
на
Дишу
,
да
се
махнути
дервишки
запис
,
оба
,
као
из
један
грло
,
салетети
јесам
,
да
послушати
.
—
грехота
,
џанум
,
да
остарити
као
девојче
!
бог
јесам
наредити
на
жена
,
да
не
јести
џабе
лебац
,
—
велим
кира-Мана
.
—
ето
,
ја
—
утакнути
се
кира-Думиница
—
шта
сав
не
јесам
радити
да
родити
!
Радос
јесам
тај
,
кума-Анастасија
,
и
радос
и
една
сладос
!
Ена
,
мој
Алкибијадес
!
Клефта
,
права
клефта
;
патриот
како
Рига
от
Фер
!
Још
јесам
дете
,
ама
за
гол
сабља
да
уфатити
;
клефти
да
водити
,
што
јесам
у
срце
!
—
А
деца
не
јесам
никад
доста
!
тај
због
старос
викати
.
син
,
па
хтети
да
ти
прифатити
;
и
па
зет
,
из
један
поштовање
што
јесам
родити
тако
добар
ћерка
.
—
ти
да
ћутети
,
кира-Мана
!
—
осећи
се
Анастасија
нестрпељив
.
—
Зашто
,
мора
?
—
ете
,
зато
,
што
ја
карати
,
а
сам
хтети
да
узети
запис
!
Зашто
не
узети
?
куде
јесам
тај
деца
,
па
ти
?
—
Неће
Ламбре
!
он
како
и
ти
,
ич
се
не
разбирати
за
деца
.
кад
не
дати
бог
по
христијански
закон
—
велим
—
не
искати
ни
по
псешки
.
ја
јесам
он
зборити
,
ама
он
казати
:
Дервишин
јесам
поган
вера
,
а
од
поган
закон
не
искати
деца
.
тако
јесам
кира-Мана
бранити
себе
и
нехотице
дати
Анастасија
један
разлог
више
,
да
се
одупрети
кир-Дишином
наваљивање
.
—
кад
не
моћи
по
христијански
,
хтети
ни
по
псешки
.
турски
вера
—
поган
вера
;
а
што
се
од
тај
вера
добити
,
тај
јесам
погано
.
поткрепити
тако
снажан
разлог
,
дочекати
јесам
кир-Дишу
на
ручак
,
тврдо
уверити
,
да
хтети
он
потпуно
саломити
.
али
се
преварити
.
Кир-Диша
јесам
овај
пута
одлучити
,
да
остати
чврст
и
непомичан
као
стена
,
па
јесам
тако
и
урадити
.
Кира-Анастасија
,
навикнути
да
,
на
крај
крај
,
увек
онако
бити
како
се
тај
она
свидети
,
сад
чисто
јесам
моћи
да
познати
свој
супруга
.
он
се
јесам
обазирати
ни
на
њезин
оштар
израз
,
ни
на
њезин
молба
,
па
чак
ни
на
онај
младешчић
и
несташан
скакутање
око
простран
обим
,
који
јесам
кир-Дишина
запремина
у
соба
захватати
.
-
једино
какав
непредвиђен
случај
,
који
не
бити
зависити
ни
од
Дишине
воља
,
ако
бити
јесам
спасти
.
А
тако
се
баш
и
десити
.
Кир-Диша
јесам
имати
у
Пожаревац
један
стриц
,
који
под
старост
помрети
деца
и
жена
,
те
тако
остати
самохран
без
игде
икоји
.
пун
петнаест
година
јесам
се
мајстор
Диша
виђати
са
свој
стриц
,
нити
јесам
икада
што
о
он
говорити
.
када
се
женити
,
јесам
нарочито
хтети
да
он
позвати
у
сват
;
чинити
он
се
да
бити
он
појава
овај
простак
понизити
у
очи
Ламбриним
,
Думин
и
осталих
нов
пријатељ
.
но
стриц
и
ако
јесам
бити
позвати
у
сват
,
кад
јесам
чути
да
он
се
синовац
оженити
,
а
како
јесам
бити
самохран
,
одлучити
,
да
се
доселити
у
Београд
,
те
да
последњи
дан
живот
провести
код
свој
синовац
и
снаха
.
до
дух
,
јесам
он
пријатан
бити
,
што
он
се
синовац
оженити
Гркиња
,
па
још
удовица
,
код
толики
српски
девојка
.
али
кад
већ
јесам
друкчије
бити
,
он
се
помирити
са
тај
глас
и
поћи
у
Београд
,
прво
да
се
упознати
са
снаха
,
па
после
и
да
се
сасвим
настати
.
али
кир-Диша
и
његов
жена
примити
стриц
тако
хладно
и
без
икакав
обзир
,
да
јесам
старац
одмах
опазити
,
како
хтети
боље
бити
,
да
што
пре
отићи
у
сав
Пожаревац
и
да
више
никада
не
помишљати
на
синовац
,
који
се
на
сав
начин
трудити
,
да
он
показати
,
како
он
хтети
да
знати
ни
за
какав
род
.
сад
он
јесам
тај
стриц
умрети
,
па
како
јесам
оставити
никакав
завештање
,
ни
близ
сродник
,
тај
јесам
кир-Диша
постати
наследник
цео
имаовина
покојников
.
један
трговац
из
Пожаревац
,
Јанка
папуџија
,
који
јесам
од
кир-Дише
куповати
сахтијан
,
јавити
он
о
стричев
смрт
и
саветовати
,
да
што
пре
доћи
,
те
да
примити
наслеђе
.
—
ти
да
пожурити
;
моћи
да
оклевати
,
јер
знати
какав
јесам
српски
суд
—
говорити
јесам
Ламбре
Диши
,
када
јесам
за
тај
новост
дознати
.
Каже
се
:
суд
;
ама
кој
држати
тај
суд
?
имати
ги
који
не
јесам
ни
род
,
ни
коска
од
твој
коска
,
а
искати
исе
да
ги
дати
.
српски
суд
кесити
сећи
.
него
,
сас
Божја
воља
,
сутра
да
јесам
кренути
;
до
Дубравица
на
каик
,
а
за
тај
кола
хтети
да
наћи
.
и
тако
кира-Анастасији
помоћи
овај
случај
да
на
њен
остати
.
Весела
,
што
јесам
тако
испасти
,
кира-Анастасија
спремати
сав
што
кир-Диши
требати
на
пут
,
смејати
се
,
зачикивати
он
,
певати
по
кућа
,
како
одавна
јесам
запевати
.
сутра
дан
испратити
муж
до
капиџик
,
пољубити
он
у
рука
,
а
он
она
у
чела
,
и
ту
остати
,
гледати
за
он
,
докле
јесам
замакати
за
први
угао
.
Ламбре
он
испратити
до
обала
,
и
тек
када
се
каик
одбити
низ
вод
и
изгубити
иза
градски
бедем
,
он
се
вратити
натраг
,
свратити
прво
у
Дишин
дућан
,
да
обићи
момак
,
колико
да
видити
,
како
јесам
остати
без
икакав
контрола
,
а
од
туда
наврат
и
код
Дишине
кућа
,
да
обићи
и
извести
кира-Анастасију
,
како
она
јесам
супруг
већ
отпутовати
.
Јанићије
бик
,
и
ако
јесам
још
бити
произвести
за
калфа
,
оба
јесам
шегрт
ипак
сматрати
као
свој
старешина
.
мајстор
Диша
он
јесам
пред
шегрт
наредити
,
да
пазити
на
радња
и
што
чешће
у
дан
тркнути
до
кућа
,
те
да
се
кира-Анастасији
наћи
,
ако
она
што
затребати
.
и
тај
јесам
Јанићије
бик
тако
савесно
вршити
,
да
он
ни
велик
цепидлака
,
који
тражити
у
јаје
длака
,
не
бити
имати
шта
замерити
.
Чим
јесам
видити
кир-Ламбру
,
како
се
упутити
кућа
његов
мајстор
,
послати
јесам
шегрт
и
наредити
он
,
да
се
у
мутвак
наћи
и
да
остати
тамо
,
све
докле
кир-Ламбра
из
кућа
не
отићи
.
—
не
требати
—
велим
—
да
мајсторица
остати
сам
без
послуга
,
кад
она
гостити
долазити
.
од
кир-Дишиног
одлазак
проћи
јесам
већ
неколико
дан
.
у
радња
јесам
ићи
као
по
зејтин
.
али
код
Јанићије
се
опажати
неки
промена
;
уозбиљити
се
,
не
певати
више
,
као
што
јесам
тај
увек
уз
посао
радио
,
не
зачикивати
мимопролазећи
и
врло
често
устајати
са
троножица
,
тркнути
некуда
,
па
се
тек
после
известан
време
вратити
,
ако
јесам
могућно
још
замишљен
него
што
јесам
из
дућан
изаћи
.
Нарочито
се
мрштити
,
кад
бити
у
дућан
ући
кир-Ламбре
,
да
видити
шта
радити
и
да
он
обратити
пажња
,
да
не
остављати
дућан
на
шегрт
,
но
да
ту
седити
,
докле
год
не
бити
време
да
се
ћепенак
затварати
.
Још
од
кир-Дишиних
сват
Јанићије
јесам
намрсти
на
први
пријатељ
газдин
и
када
год
он
јесам
видети
у
дућан
,
увек
јесам
окретати
очи
и
избегавати
да
он
погледати
.
—
због
он
јесам
ја
појести
врућ
шамар
;
али
хтети
ја
он
,
мајка
,
кад
тад
платити
!
—
издати
се
једаред
пред
шегрт
,
кад
Ламбре
изићи
из
дућан
.
један
дан
по
ручак
поћи
Јанићије
Ламбриној
кућа
и
носити
кира-Мани
сахан
кадаиф
од
кира-Анастасије
.
газдарица
он
наредити
,
да
тај
однети
и
да
јесам
поздрав
,
да
не
ићи
никуда
из
кућа
,
јер
хтети
она
она
доћи
на
посело
,
чим
припека
мало
ублажити
.
А
дан
јесам
бити
врло
врео
,
сунце
јесам
прижижало
озго
,
а
над
земља
,
нарочито
око
чешма
,
где
јесам
бити
увек
по
мало
блато
,
игрукати
јесам
провидан
јара
,
да
очи
заслепити
.
Јанићије
ступити
у
хладовит
авлија
,
пун
османлук
и
зеленило
,
иза
ко
јесам
у
дубина
извиривати
бео
кућица
са
доксат
и
као
смиље
жут
надстрешница
.
Ћира-Мана
јесам
баш
силазити
с
доксат
и
,
кад
углед
Јанићије
,
како
она
долазити
,
стуштити
обрва
,
а
из
очи
само
што
не
севнути
муња
.
—
стати
искас
тај
овде
?
—
викнути
он
још
из
далек
.
—
поздравити
ти
мој
газдарица
започети
Јанићије
.
—
Крси
глава
одавде
,
кутак
едно
!
А
на
кира-Анастасија
поздрав
се
,
да
тај
кадаиф
јести
сас
ко
јесам
јела
и
до
саг
!
...
.
Јанићије
зинути
на
овакав
дочек
;
избечити
очи
,
па
како
јесам
оба
рука
пружити
сахан
,
да
она
он
да
,
тако
јесам
као
окаменити
и
остати
.
—
ама
,
кира-Мана
,
шта
тај
говорити
?
са
ко
он
јесам
она
јела
до
сада
?
—
Санким
не
знас
,
пезевенк-башо
?
Ела
,
за
тај
ли
ти
јесам
твој
мајстор
оставити
?
тако
ли
он
чувати
кућа
,
а
бре
?
Јанићије
се
свет
обрнути
,
кад
чути
какав
он
име
назвати
.
—
Ко
јесам
пезевенк-баша
?
!
—
ти
!
—
ја
?
—
него
јесам
мозе
бити
мој
дед
!
?
Белћим
хтети
ја
да
јести
њен
кадаиф
,
отров
да
јесам
изести
,
ороспија
један
!
Јанићије
не
чути
ништа
више
.
некакав
,
час
зеленити
час
као
ватра
светао
пега
разлетети
он
се
око
очи
;
смрачити
он
се
,
и
он
треснути
сахан
са
кадаиф
пред
нога
кира-Манине
,
па
као
смушен
полет
капиџик
и
нестати
он
на
улица
.
и
тако
,
оно
,
у
што
јесам
Јанићије
одавна
сумњати
и
пажљиво
мотрити
,
али
што
јесам
моћи
да
лако
утврдити
,
постати
он
сада
потпуно
јасно
.
Кира-Мана
јесам
за
цео
знати
нешто
више
,
него
ли
што
јесам
он
моћи
и
помислити
,
када
јесам
почети
тако
говорити
о
пријатељица
,
од
који
се
после
сват
јесам
никако
одвајати
.
она
мржња
на
Ламбру
,
због
ко
се
о
сват
онако
рђаво
провести
,
дохватити
он
сада
,
па
он
чисто
гурати
напред
кроз
тесан
и
кривудав
улица
.
јесам
знати
ни
јесам
,
кад
јесам
пре
стигнути
пред
капиџик
мајсторов
кућа
.
Покуша
да
ући
,
али
капиџик
бити
изнутра
затворити
.
Јанићије
не
збунити
овај
,
он
прескочити
преко
зид
и
лагано
,
као
мачак
кад
вребати
,
довући
се
између
дрво
и
густ
османлук
сам
доксат
,
из
ко
се
одмах
у
соб
улазити
.
на
собњи
праг
опазити
и
пар
мушки
јеменије
са
подвијен
врх
и
ружа
од
сахтијан
на
врх
.
Ослушну
,
али
из
соб
ништа
јесам
чути
осем
дубок
хркање
нечији
.
он
нечујно
ошкринути
врата
,
провући
глава
и
загледати
унутра
.
на
миндерлук
јесам
спавати
кир-Ламбре
,
а
спавати
јесам
тако
тврдо
,
да
јесам
ни
осетити
,
када
се
Јанићије
привући
и
лагано
покупити
ћурче
,
антерија
и
чампара
,
што
она
јесам
кир-Ламбре
,
ваљда
због
силан
жега
,
свући
и
на
под
бацити
.
таман
сав
тај
покупити
и
поћи
,
да
се
неопажено
извући
из
соб
,
када
се
у
тај
час
указати
на
праг
кира-Анастасија
са
џезва
кафа
и
два
филџан
.
и
она
јесам
бити
нешто
мало
раскомотити
,
без
јелече
око
снага
и
бошча
око
шалваре
.
јесам
могућно
описати
ни
изненађење
кира-Анастасијино
ни
забуна
Јанићијеву
.
Кира-Анастасија
за
цео
не
бити
јаче
вриснути
,
да
она
се
наместо
његов
јавити
у
соба
пок
.
кир-Бенџо
;
филџан
и
џезва
с
кафа
слетети
са
послужавник
и
просути
се
по
под
,
застрт
шарен
ћилим
.
овај
врисак
тргнути
иза
сан
кир-Ламбру
.
онако
бунован
,
зинути
и
он
,
бечити
очи
,
али
никако
не
моћи
да
се
разабрати
,
где
јесам
и
шта
се
тај
око
он
догађати
.
заборавити
где
јесам
,
па
премислити
да
он
се
лопов
увући
у
кућа
,
те
у
мало
што
не
почети
да
викати
за
помоћ
.
Јанићије
се
у
тај
час
користити
забуна
,
штукнути
кроз
врата
и
истрчати
на
улица
.
Анастасија
и
Ламбре
остати
један
спрам
други
запањити
и
обојити
,
као
крпа
,
бледети
.
она
укочити
поглед
у
престрављено
и
потпуно
збуњен
лице
Ламбрино
,
рука
она
клонуо
а
у
недра
од
страх
тако
силно
бити
,
да
она
јесам
кошуља
од
танак
ћерћелија
,
кроз
који
јесам
рудети
једар
контура
,
одскакати
на
груди
.
А
он
,
тако
исто
усплахирен
,
изгубити
сав
моћ
мишљење
,
бленути
у
кира-Анастасију
питајући
поглед
,
као
да
јесам
овај
час
некакав
привиђење
пролетети
крај
он
.
—
А
сад
?
—
промуцати
кира-Анастасија
и
плашљиво
он
погледати
.
Кир-Ламбре
не
одговорити
ни
реч
.
помисао
,
да
јесам
затећи
у
оваки
стање
у
туђ
кућа
,
обузети
он
јесам
сав
остати
чути
,
да
јесам
ништа
чути
шта
он
она
питати
;
а
онај
бесмислен
поглед
,
који
се
уковати
за
врата
,
куда
јесам
Јанићије
отићи
,
тешко
да
јесам
и
опажати
,
да
пред
он
стајати
престрављен
Анастасија
.
Анастасија
гледати
у
запрепашћен
Ламбрино
лице
,
почети
јесам
осећати
инстиктиван
да
она
од
туда
нем
помоћ
,
пасти
на
миндерлук
,
заронити
лице
у
јастук
и
почети
нагло
јецати
.
пред
очи
она
изићи
све
,
шта
моћи
сада
очекивати
.
јесам
се
она
ни
мало
плашити
кир-Дише
,
за
ко
се
удати
по
туђ
воља
и
,
само
толико
,
колико
да
покрити
глава
.
да
јесам
кир-Ламбре
слободан
,
без
жена
,
лако
бити
она
пркосити
цео
свет
,
раставити
бити
се
са
кир-Дишом
,
па
бити
се
удати
за
Ламбру
;
али
овако
,
ствар
хтети
испасти
сасвим
друкчије
:
муж
хтети
изгубити
,
а
Ламбру
не
само
да
хтети
добити
,
него
хтети
ради
он
страдати
,
бити
посрамити
,
кира-Мана
хтети
јесам
на
сваки
сусрет
попљувати
,
кума-Думиница
и
остати
честит
жена
заобилазити
око
она
са
поглед
на
страна
,
као
кад
бити
ко
окретати
очи
од
ружан
ствар
;
па
ни
кроз
чаршија
хтети
смести
од
белосветски
језик
и
подмигивање
.
један
реч
,
о
она
хтети
се
свуда
говорити
таман
онако
,
како
се
говорити
о
фудул-Стаменки
,
ради
који
јесам
,
баш
тај
дан
,
газда
Митар
свој
жена
избити
.
од
прилика
сличан
тај
пролетати
јесам
и
кроз
кир-Ламбрину
глава
,
у
колико
јесам
он
,
онако
смрзао
и
бесвесан
,
моћи
схватати
.
срамота
хтети
се
за
цео
чути
,
те
ни
он
јесам
моћи
замислити
,
како
хтети
се
у
чаршија
окренути
и
какав
хтети
у
очи
свет
изгледати
,
кад
ствар
пукнути
по
Београд
.
једно
што
јесам
осећати
,
тај
јесам
,
да
хтети
сав
онај
углед
,
који
јесам
до
сада
имати
,
пасти
у
прашина
.
једном
ваљан
трговац
,
који
јесам
у
чаршија
уживати
леп
углед
,
а
у
црква
,
према
митрополитов
сто
,
имати
сав
сто
,
моћи
се
прогледати
кроз
прст
сваки
превара
у
трговина
,
а
да
он
моралан
углед
не
пострадати
.
јер
,
најпосле
,
трговина
јесам
један
вештина
,
а
људи
који
куповати
јесам
слепац
,
па
да
рећи
:
јесам
видети
шта
ми
јесам
дати
;
нити
јесам
трговац
неки
арамија
,
који
хватати
људи
за
гуша
,
па
велим
:
Плаћај
,
бре
!
напротив
,
ти
имати
права
да
се
ценкати
,
па
ако
она
јесам
скупо
,
не
куповати
;
али
,
овај
јесам
сасвим
други
,
тај
већ
јесам
ни
дућан
ни
трговачки
посао
,
већ
сав
пријатељ
и
његов
жена
.
А
,
у
тај
време
,
у
Београд
се
са
велик
суревнивошћу
пратити
приватан
,
породички
живот
и
домаћи
праг
чувати
као
„
свјатаја
свјатих
“
од
нечист
нога
непосвећен
.
јецање
кира-Анастасије
опомена
он
,
да
се
не
смести
оклевати
и
да
он
ваљати
ма
шта
предузети
,
те
да
за
време
спречити
Јанићије
у
његов
издајнички
посао
.
први
он
мисао
пасти
на
ум
,
да
отићи
у
дућан
и
,
ма
на
који
начин
,
подмитити
Јанићије
,
да
ћутети
.
овај
бити
једини
излаз
,
да
се
сачувати
од
срамота
,
који
она
јесам
у
чаршија
чекати
.
—
Анастасија
!
—
почети
она
шапутати
на
ухо
,
трудити
се
,
да
јесам
умирити
и
подигнути
са
јастук
,
у
који
јесам
заронити
лице
и
плакати
.
Анастасија
нервозно
мрднути
раме
,
да
јесам
не
тицати
рука
.
—
ама
,
што
јесам
се
препасти
?
ја
хтети
да
он
потплатити
,
да
ћутети
.
дати
ја
само
дреје
да
се
обући
.
—
однети
...
све
...
и
дреје
.
.
и
...
јецати
јесам
Анастасија
.
—
Шта
велим
?
!
—
запитати
Ламбре
запрепашћен
.
—
и
...
јеменије
...
.
Кир-Ламбре
само
што
сести
на
миндерлук
и
као
претући
занемити
.
сада
тек
,
кад
видити
,
да
из
овај
кућа
моћи
изаћи
само
го
и
бос
,
он
се
учинити
,
да
јесам
пронаћи
прав
узрок
Јанићијевом
поступање
.
он
јесам
ући
случајно
,
но
намерно
.
само
,
ко
ли
он
јесам
моћи
тако
што
наредити
?
да
тај
јесам
кира-Манино
дело
,
о
тај
јесам
ни
мало
сумњати
,
ма
да
јесам
од
неки
време
она
на
нов
започети
да
попреко
погледати
на
кућа
кира-Анастасије
и
да
потајно
плакати
и
вена
.
Кира-Мана
не
бити
имати
смелост
да
он
тако
осрамотити
,
па
баш
када
бити
знати
,
да
јесам
за
такав
дело
не
бити
вратити
њезин
фамилија
на
вилајет
;
међутим
,
јесам
моћи
ни
помишљати
,
да
бити
Јанићије
,
јесам
,
без
ичији
помоћ
,
моћи
доћи
на
овако
препреден
мисао
.
такав
мисао
не
падати
на
памет
шегрт
.
—
А
да
јесам
тај
кир-Диша
?
—
запитати
престрављено
после
кратак
размишљање
.
Анастасија
дигнути
лице
с
јастук
и
са
неки
страх
погледати
у
Ламбру
.
—
како
тај
?
.
—
Мог
бити
он
јесам
нешто
