@card@
српски
КЊИЖЕВНА
задруга
@card@
први
ЖРТВЕ
приповетка
из
српски
ПРОШЛОСТИ
написати
Андра
ГАВРИЛОВИЋ
у
Београд
ШТАМПАНО
у
ДРЖ
.
ШТАМПАРИЈИ
краљевина
Србија
@card@
први
ЖРТВЕ
и
над
тврд
и
поносит
Сер
развити
јесам
свој
крило
миран
и
тих
летњи
ноћ
.
за
топлим
дан
наступити
јесам
хладовина
,
који
с
време
на
време
помагати
лак
поветарац
,
што
се
,
река
бити
,
одбијати
од
висок
бедем
градски
,
па
се
разливати
у
ситан
покрет
по
миран
подграђе
.
сав
јесам
тихо
,
сав
јесам
жив
легло
,
да
се
сан
окрепа
.
и
хрти
и
жерава
,
и
соколити
и
соколар
тражити
одмор
после
богат
лов
минули
дан
.
слуга
јесам
у
град
уморан
од
дневни
служба
богат
властела
српски
.
властела
јесам
заморити
од
брига
,
који
она
задавати
чест
глас
са
разних
страна
раскомадати
српски
царевина
.
сав
се
предати
одмор
,
сав
јесам
утонути
у
сан
.
само
стражара
будан
сањати
.
сан
она
освајати
трепавица
,
душа
јесам
помућен
глас
,
што
случајно
чути
кад
се
властела
међу
себе
разговарати
о
тежак
дан
.
али
се
ипак
сан
не
подавати
.
будан
јесам
стражара
,
а
од
она
јесам
будан
—
њихов
господар
.
са
висок
кула
мотриља
у
тврд
Сер
дању
се
видити
безбројан
планински
ланац
,
како
се
у
бескрајност
пружати
;
видити
се
на
запад
Гвоздена
врата
;
на
север
јесам
каменити
Мелник
на
Бистрица
;
јужно
се
отварати
поглед
низа
Струма
све
до
њен
ушће
у
широк
Орфанском
залив
бео
Мор
.
у
миран
и
звездан
ноћ
,
кад
месец
посребрити
градски
бедем
огледати
се
у
местимичан
дубина
речица
,
што
испод
подграђе
серски
тећи
—
чинити
се
на
висок
кула
мотриља
,
да
се
осећати
,
како
се
небесан
свод
спуштати
,
да
свој
милина
задахнути
јак
земља
и
њен
свет
.
и
на
тај
кула
имати
неко
сад
у
позно
доба
,
кад
се
стража
на
главним
врата
први
бедем
два
пут
већ
променити
,
и
кад
јесам
звоно
са
висок
торањ
на
исти
врата
огласити
подграђанин
да
јесам
равно
пола
ноћ
.
по
одело
се
мало
моћи
познат
незнан
ноћник
,
јер
јесам
тек
у
пол
обући
и
ако
јесам
,
очевидно
,
толико
приправан
,
да
бити
моћи
с
место
продужити
пут
у
неодређен
даљина
.
ипак
висок
,
тежак
и
од
црвен
кожа
израђен
обућа
казивати
,
да
јесам
ноћник
велик
лице
у
земља
.
Снажном
,
јуначан
и
здрав
тело
не
доликовати
очајан
збиља
,
што
он
на
лице
сталан
изгледати
,
као
што
ни
његов
бео
господски
лице
не
бити
потребан
густ
и
пун
брада
,
који
само
повећавати
суровост
изглед
овај
мож'да
у
душа
племенит
човек
.
ал
’
један
,
што
сваки
црта
лице
,
сваки
покрет
тело
казивати
,
бити
неисцрпан
одлучност
.
Прошло
јесам
већ
прилично
време
како
јесам
у
лак
одело
али
у
богат
огртач
изићи
на
кула
мотриља
.
Чешће
јесам
и
дању
и
ноћу
излазити
на
овај
место
.
губити
јесам
свој
поглед
преко
граница
суседне
Богданов
војводин
с
један
и
низ
пучина
.
Орфанског
залив
с
други
страна
.
Очима
јесам
тражити
на
северозапад
деспотовина
Костадина
и
Драгаш
браћа
Дејановић
а
права
на
запад
преко
велик
Вардар
Вукашинов
краљевина
.
али
од
неки
доба
дању
управљати
поглед
свој
на
исток
путем
крстопољски
,
а
ноћу
,
опет
тамо
окренути
,
очи
мотрити
звезда
један
,
необично
сјајнути
,
на
небо
.
и
сада
јесам
утонути
у
тај
гледање
,
занети
се
очи
питати
звезда
тако
,
да
јесам
чути
,
кад
се
женски
један
прилика
успети
уз
стрменит
степеница
висок
кула
,
нити
јесам
осетити
,
када
он
се
приближити
.
—
господар
!
огласити
се
жена
.
он
јесам
чути
,
гледати
јесам
звезда
,
сав
жив
очи
,
сав
немиран
душа
,
па
она
јесам
ни
одговорити
.
—
господар
!
Деспот
!
поновити
жена
.
он
јесам
опет
оћутати
на
њен
поздрав
.
јесам
јесам
опазити
.
али
јесам
,
предан
гледање
сјајан
звезда
,
поћи
душа
,
ока
,
слух
за
она
,
ка
она
,
дигнути
рука
управљен
небо
.
—
господар
,
Угљеша
!
—
бојажљив
ал
’
доста
снажан
глас
поновити
жена
,
ступати
он
још
ближе
.
он
се
тргнути
,
окренути
и
,
спазити
свој
драг
Љуба
,
пружити
она
рука
.
—
деспотица
,
од
куда
ти
овде
и
у
овај
доба
?
—
рећи
она
,
држати
јесам
за
рука
.
—
Дођох
за
ти
,
господар
!
—
одговорити
она
смерно
али
јасно
.
он
благо
наслонити
свој
рука
на
њен
рам
:
—
Али
у
овај
доба
?
—
поновити
још
благ
свој
питање
.
—
у
исти
доба
,
кад
и
ти
,
светао
деспот
!
—
одговорити
Љуба
.
—
овде
на
кула
мотриља
?
у
овај
доба
?
—
свуда
и
увек
,
где
и
кад
ти
.
Срдиш
ли
се
,
деспот
?
опростити
,
али
ја
мислити
,
да
ти
јесам
тежак
државни
посао
позвати
ноћас
овде
.
зато
доћи
.
он
јесам
значајно
погледати
,
а
она
брзо
наставити
:
—
господар
!
јесам
ноћас
првина
,
да
ти
пратити
,
кад
у
позно
доба
ноћни
поћи
из
одаја
свој
сам
,
брижан
.
толико
јесам
ти
се
пута
хтети
јавити
овако
исто
на
овај
место
и
у
овај
доба
,
али
јесам
се
опет
уздржати
.
сада
не
моћи
више
.
твој
душа
патити
,
твој
срце
страдати
,
а
ја
не
знати
узрок
.
Угљеша
—
и
она
он
наслонити
свој
леп
глава
са
црн
дуг
кос
на
груда
,
који
се
снажно
надимати
.
—
Љуба
,
кол'ко
јесам
добар
!
—
проговорити
Угљеша
.
—
ти
се
бринути
за
ја
.
Немаш
разлог
,
веран
мој
љуба
!
—
имати
,
господар
.
зар
без
разлог
мисао
твој
блудити
у
тренутак
,
кад
се
у
двор
наш
свако
добро
стати
?
зар
без
разлог
често
пута
оставити
богат
трпеза
и
гост
наш
за
она
,
па
одлазити
узбуђен
,
узнемирен
,
да
ти
после
,
пун
брига
за
ти
,
наћи
овде
као
и
сада
.
Деспот
,
Угљеша
!
имати
неки
доба
,
како
остављати
певач
у
тренутак
кад
у
песма
стати
ређати
леп
јуначки
слика
из
скори
прошлост
наш
крај
;
скупоцен
пехар
добар
кипарски
вино
остављати
у
тренутак
,
кад
ти
он
ваљати
испит
у
част
витештво
,
у
слава
наш
победа
;
са
небо
и
звезда
његов
разговарати
онда
,
кад
сваки
говор
престајати
,
кад
све
живо
тражити
мир
и
покоји
,
да
се
окрепити
у
сладак
сан
!
господар
,
шта
јесам
ти
,
душа
твој
?
рећи
ја
—
мож'да
смети
знати
—
и
ражаљен
глас
додати
:
—
казати
,
молити
ти
!
—
спустити
глава
на
његов
прса
,
да
од
сам
себе
сакрити
—
сузити
свој
леп
очи
.
за
тренутак
настати
тишина
.
А
за
тај
,
осетити
и
јесам
њен
суза
,
деспот
јесам
нежно
ухватити
за
леви
рука
и
привести
крај
,
где
јесам
,
наслонити
на
мали
ограда
,
мало
пре
стајати
.
—
Мил
љуба
мој
!
Казаћу
ти
чист
истина
,
и
ако
ја
јесам
немио
.
Душа
мој
нем
мир
.
али
светиња
њен
спокојство
не
нарушити
никакав
жеља
за
сјај
и
блесак
сујетан
живљење
.
тај
ја
бар
знати
!
јесам
спокојство
дух
мој
пореметити
никакав
злобан
глас
,
који
бити
осумњичити
мој
пријатељ
,
ни
достава
,
који
бити
циљати
да
бацити
сенка
на
искреност
и
љубав
наш
.
тај
не
моћи
бити
,
јер
таки
сумња
немати
место
у
душа
мој
.
Навршило
се
већ
петнаест
година
,
како
јесам
ја
постати
љуба
веран
.
и
ко
знати
,
колико
бити
душа
мој
више
страдати
да
она
у
час
сумор
јесам
ти
бити
успешан
видар
непомућен
ведрина
духати
свој
!
не
бити
баш
голобрад
момак
,
кад
јесам
с
ти
ступити
пред
олтар
.
доста
јесам
дотле
већ
подносити
,
доста
проживети
.
али
ја
ти
сетити
младост
,
тај
чисто
вратити
мој
година
назад
,
и
од
ја
,
прилично
окорео
ратник
,
створити
мек
љубавник
,
благ
дух
,
тих
и
срдачан
жеља
.
па
ипак
остати
ватрен
у
један
жеља
,
за
који
се
мој
породица
заложити
,
остати
непоколебљиво
одан
један
мисао
,
једном
узор
свој
.
А
тежња
за
тај
и
јесам
оно
,
што
душа
мој
не
да
мир
.
деспотица
!
да
јесам
мислити
остати
у
Сер
и
на
овај
,
што
имати
,
не
бити
се
ни
на
овај
лествица
земаљски
част
испети
!
даље
ићи
мој
мисао
,
даље
жудити
мој
душа
,
јер
без
тај
нем
живот
ни
опстанак
ни
овај
,
што
јесам
до
сад
створен
.
у
тих
звездан
поћи
изгледати
Угљеша
као
страстан
покајник
пред
благ
исповедник
,
стајати
узрујати
пред
мудар
и
добар
деспотица
Љуба
.
—
Познајеш
ли
још
у
онај
звездан
јат
мој
звезда
?
—
упитати
деспотица
,
обгрлити
она
стас
леви
рука
а
десни
пружити
један
група
звезда
,
који
јесам
бити
источно
од
она
.
—
познавати
,
ено
јесам
!
—
брзо
одговорити
деспотица
Љуба
—
она
јесам
и
сада
онако
сјајан
и
чист
,
као
вазда
до
сада
.
—
не
,
варати
се
.
Чуј
ја
.
по
она
јесам
вазда
ценити
будућност
свој
.
од
како
јесам
јесам
запазити
—
а
тај
јесам
давно
бити
—
она
ја
јесам
изневеравати
.
бивати
јесам
све
сјајан
.
пред
крвав
битка
сјати
ја
јесам
сав
јак
светлост
,
и
ја
јесам
знати
да
хтети
изићи
победилац
.
у
тежак
прилика
у
Призрен
пре
четири
година
,
кад
јесам
видети
,
колико
јесам
се
осилити
наш
противник
под
згодан
изговор
да
радити
противу
ми
једино
из
оданост
царски
заветној
мисао
,
у
тренутак
,
кад
јесам
и
брат
ја
Вукашин
долазити
до
клонуће
—
она
ја
јесам
звезда
казивати
,
да
ипак
не
хтети
подлегнути
.
—
Теба
бог
штитити
,
господар
мој
!
—
кликнути
деспотица
.
—
Али
имати
—
продужавати
Угљеша
—
неки
време
,
како
звезда
у
мој
јат
трнути
,
бледети
и
нестајати
,
па
и
сам
мој
звезда
гинути
,
тамнити
.
А
на
супрот
она
,
ено
погледати
,
мало
даље
на
исток
звездан
се
јато
множити
,
а
сјајан
један
звезда
претити
да
надсијати
мој
звезда
—
водиља
.
она
јесам
све
светао
,
у
колико
јесам
овај
блед
.
слутити
јесам
,
ал
’
од
како
јесам
пре
три
месец
онај
чудноват
испосник
пророчки
нагласити
најезда
Азијат
на
наш
крај
,
ја
више
не
двоумити
.
ти
он
се
сећати
,
Љуба
.
један
јесам
вече
ненадно
пасти
у
Сер
.
ја
јесам
појмити
његов
реч
.
он
јесам
нестати
,
отићи
јесам
тајанствено
ко
што
јесам
и
доћи
,
мож'да
да
тражити
витез
,
који
хтети
он
боље
разумети
.
али
се
варати
.
Угљешин
јесам
душа
упити
у
се
сав
озбиљност
његов
занесењачки
проповед
противу
некрст
.
ники
он
тако
хтети
схватити
.
ја
у
мир
оштар
мач
за
ратни
дан
.
кад
судба
ја
намењивати
да
понети
стег
у
одбрана
српство
,
ја
морати
бити
спреман
.
ја
хтети
први
одлучно
укрстити
оружје
са
нов
сила
турски
завојевач
.
па
или
хтети
ја
и
мој
бити
први
победилац
или
—
први
жртва
!
па
ипак
ја
се
чинити
да
се
сјај
мој
звезда
претапати
у
светлост
нов
звезда
нов
завојевач
.
знати
—
деспотица
писнути
:
—
Стана
,
заклињати
тај
жив
бог
,
не
даље
!
одбити
сумња
,
што
ти
духати
мора
.
освојити
ли
она
,
ти
више
немати
снага
хтети
више
бити
ти
.
не
,
не
,
сав
јесам
тај
варак
ока
,
обмана
.
моћи
веровати
звездарски
тумачење
,
јер
јесам
онда
пропао
.
ево
—
и
она
се
лако
спустити
на
колено
—
преклињати
ти
—
—
устати
,
мио
љуба
мој
—
звати
јесам
Угљеша
,
дизати
јесам
.
—
заборавити
овај
пошалица
мој
,
она
јесам
за
тај
ни
бити
.
А
ја
хтети
се
бринути
,
да
ти
и
делом
доказати
,
да
јесам
нестати
у
ја
снага
ни
издржљивост
.
заборавити
сав
тај
.
—
хвала
господар
!
али
време
јесам
да
ти
казати
,
да
и
ја
не
смеће
с
ум
пророчки
реч
чудан
испосник
.
он
рећи
да
Азијат
ти
потражити
,
јер
јесам
све
пропасти
,
ако
они
ми
први
наћи
.
Деспот
,
твој
јесам
слава
допрети
и
до
тај
атонског
пустињик
,
и
он
у
ти
гледати
спас
!
кроз
ноћни
се
тишина
разлегати
трубни
знак
један
пут
,
два
пут
па
онда
и
трећи
пут
,
а
мало
после
чути
се
звека
ланац
на
покретан
мост
код
бедем
и
шкрипати
кључ
у
велик
гвозден
брава
на
градски
врата
.
деспотица
поглед
Угљеша
.
—
То
јесам
какав
поклисар
,
мож'да
чак
од
граница
—
одговорити
Угљеша
па
,
поћи
са
деспотица
низа
степеница
,
који
се
отворити
увијати
око
спољни
страна
висок
кула
,
као
и
нехотице
погледати
на
звездан
јато
.
Љуба
тај
спазити
,
а
он
она
,
да
јесам
преухитрити
,
рећи
:
—
не
бојити
се
.
ма
какав
ја
гласити
поклисар
донети
,
одмах
хтети
доћи
,
да
ти
она
саопштити
.
Чекај
ја
у
ложница
.
после
кратак
време
Угљеша
ступити
у
соб
,
где
он
јесам
деспотица
очекивати
.
он
јесам
бити
јако
потрести
и
изненадити
добијен
глас
,
а
она
он
поћи
у
сусрет
.
—
Глас
,
који
ја
јесам
донети
—
рећи
она
он
—
ноћас
гласник
,
јесам
мити
,
јесам
добар
,
далеко
јесам
од
добра
.
—
ипак
не
очајавати
!
—-
храбрити
он
она
.
те
он
се
њен
реч
још
више
неугодан
такнути
.
погледати
јесам
права
у
очи
,
и
рећи
:
—
Љуба
,
ти
се
више
тицати
.
бити
храбар
!
она
се
тргнути
,
пребледети
,
и
брзо
упитати
:
—
да
јесам
—
—
отац
твој
—
—
отац
?
—
умрети
јесам
.
после
толики
боловање
ипак
јесам
подлегати
.
деспотица
цикнути
,
а
Угљеша
јесам
изнемогао
прихватити
и
спустити
на
мек
седиште
.
за
тај
она
бризнути
у
плач
.
—
Љуба
!
—
рећи
она
Угљеша
после
неки
време
.
—
Буда
храбар
.
тај
јесам
изгубити
отац
а
ја
први
помагач
свој
.
деспотовина
јесам
тај
губитак
ненакнадан
.
у
тај
јесам
и
туг
,
али
ти
,
гранчица
са
стабло
његов
,
неки
у
тај
бити
и
утеха
.
—
ах
,
отац
мој
!
—
Глас
јесам
кратак
и
непотпун
,
али
у
толико
више
тужан
.
Љуба
,
ти
хтети
ја
послати
из
Драма
што
пре
опширан
.
—
хвала
ти
,
господар
.
—
Ал
’
јесам
тај
све
.
други
јесам
глас
да
јесам
—
Дренопоље
пасти
!
туг
деспотица
Љуба
чисто
стати
.
у
она
план
жар
свестан
частољубље
,
и
она
лаган
али
поуздан
глас
рећи
:
—
господар
,
не
чекати
,
спремати
се
и
поћи
на
сусрет
дужност
.
ја
хтети
тај
помоћ
!
...
.
кад
по
заповест
Угљешин
ући
к
она
дворанка
,
да
,
и
сам
плачан
,
тесати
деспотица
,
Угљеша
се
удати
,
очевидно
и
јесам
потрести
губитак
поуздан
крило
на
граница
.
—
један
са
сав
утрнути
!
—
рећи
скоро
полугласан
излазити
.
ИИ
сутра
дан
рано
из
јутро
ући
у
соб
деспотов
војвода
Тома
Теологит
,
човек
леп
лик
,
црн
мало
потуљен
очи
,
који
као
да
сакривати
лукавство
,
што
одавати
црта
лице
а
особито
доњи
вазда
притегнут
усна
.
Угљеша
он
јесам
очекивати
,
па
он
јесам
одмах
,
још
пре
но
што
он
јесам
Тома
моћи
поздравити
као
свој
владар
,
дочекати
:
—
звати
јесам
ти
,
војвода
,
да
ти
саопштити
један
свој
одлука
,
који
се
ти
тицати
.
Дренопоље
јесам
пасти
.
Ћесар
Војихна
,
господар
Драма
и
таст
наш
,
преминути
јесам
.
оставити
јесам
важан
страна
мој
деспотовина
у
час
,
кад
ја
јесам
његов
глас
,
мудрост
његов
ум
и
јунаштво
срце
његов
бити
потребан
.
он
јесам
управљати
драмски
крајем
готово
неограничено
.
ја
јесам
имати
ни
потреба
ни
разлог
да
свој
превласт
истицати
,
јер
јесам
он
ипак
одано
вршити
свој
дужност
.
драмски
јесам
област
на
граница
,
а
Драма
јесам
предстража
Сер
.
у
Драма
јесам
остати
узвишен
ташта
наш
,
ћесарица
Ана
,
али
војска
драмски
ваљати
накнадити
стар
ћесар
Војихна
.
Можеш
ли
се
поуздати
,
да
примити
управа
над
драмски
војска
Војихнин
?
Тома
Теологит
се
дубоко
поклонити
:
—
светлити
деспот
!
заповедати
и
ја
хтети
слушати
без
поговор
.
Угљеша
сести
,
и
рука
показати
Тома
да
и
он
сести
,
али
Тома
остати
стојећи
.
—
Прилике
јесам
тежак
и
неповољан
—
продужити
Угљеша
.
—
тако
јесам
,
деспот
.
Захваљујући
велик
поверење
твој
,
јесам
ја
непознат
стање
,
у
који
се
поједини
део
српски
држава
налазити
.
Угљеша
се
мало
намрштити
,
а
Тома
брзо
додати
:
—
Али
ја
ипак
налазити
,
да
тако
морати
бити
.
боље
јесам
,
велим
,
да
се
део
спасти
но
да
сав
за
љубав
целина
ићи
у
пропаст
.
—
Видиш
,
—
продужити
Угљеша
.
—
Лазар
јесам
отићи
под
закриље
угарски
,
признати
јесам
врховни
власт
њихов
.
он
као
господар
Срем
не
мислити
више
на
одржање
царевина
.
Синиша
,
царев
стриц
,
устати
јесам
у
име
царевина
а
против
царевина
.
Богданов
јесам
војводство
мало
а
и
изложити
јесам
могућан
нападај
и
гусарски
дружина
и
крсташки
чета
.
брат
наш
Вукашин
први
јесам
развити
застава
одржање
српски
превласт
на
југ
.
јесам
ли
он
у
борба
противу
Матија
Кантакузен
изићи
као
савршен
победилац
?
кад
јесам
цар
Синиша
устати
да
задовољавати
свој
личан
прохтев
и
ненасит
жеља
ударити
клин
у
јединство
српски
отпоран
моћ
са
овај
страна
,
јесам
ли
пред
снажан
одлука
и
гвозден
воља
брата
ми
морати
устукнути
као
победити
и
прогнат
?
јесам
ли
се
ваљати
спремати
за
сав
случајност
,
који
моћи
лако
и
ненадно
наступити
?
јесам
ли
Вукашин
оклевати
?
за
срећа
наш
отаџбина
узети
јесам
част
краљевски
пре
шест
година
онда
,
кад
и
ја
деспотски
.
ја
бити
једини
,
који
се
одушевљавати
мисао
о
одржање
онај
снага
,
који
овде
на
југ
затећи
.
Шта
јесам
даље
бити
,
познати
ти
јесам
.
Тома
се
лако
поклонити
,
а
Угљеша
продужити
:
—
радња
призренски
збор
ја
ни
данас
после
пун
четири
година
,
не
моћи
признати
.
она
се
противити
речен
мисао
,
за
који
се
ја
и
брат
ја
заложити
.
после
сав
тај
ја
јесам
моћи
друкчије
поступати
до
онако
,
како
јесам
и
учинити
.
у
име
мисао
о
јачина
српски
,
који
хтети
моћи
дат
отпор
сваки
најезда
на
овај
крај
,
ја
јесам
узети
управа
над
овај
област
у
свој
рука
,
независан
од
царица
Јелена
.
Што
јесам
ја
учинити
у
Сер
,
урадити
јесам
Вукашин
у
Прилип
.
—
Снажној
рука
твој
стати
јесам
тада
у
служба
без
поговор
,
—
рећи
Тома
,
пажљиво
посматрати
Угљеша
.
—
затећи
јесам
много
рушевина
,
из
који
јесам
ваљати
стварати
тврд
бедем
и
грудобран
.
тај
јесам
и
учинити
,
утврдити
град
.
али
јесам
ваљати
и
духати
овај
народ
умирити
.
успети
јесам
,
тај
јесам
цариградски
патријарх
ублажити
.
он
јесам
дигнути
тежак
анатема
,
који
јесам
на
народ
српски
бити
бацити
,
кад
јесам
српски
црква
постати
самосталан
са
свој
патријарх
.
и
тај
јесам
донети
потребан
душеван
мир
.
таман
јесам
мислити
,
да
јесам
већ
толико
отпоран
снага
прикупити
,
да
ми
никакав
догађај
не
моћи
изненадити
,
а
доћи
пад
Дренопоље
.
од
тај
час
немати
мир
ни
толико
,
колико
јесам
дотле
моћи
имати
.
савез
туђ
владар
распасти
се
пре
,
но
што
јесам
ишта
моћи
и
предузети
.
ја
јесам
оставити
сам
себе
,
остављен
јесам
да
гледати
,
како
на
очи
наш
расти
нов
сила
,
нов
снага
диваљ
Азијат
,
Турчин
.
Угљеша
ућутати
,
и
гледати
неки
време
предати
се
,
а
онда
дигнути
глава
,
и
рећи
Тома
:
—
Теба
јесам
сав
овај
познат
добар
него
други
.
зато
и
назначити
ти
за
заповедник
драмски
војска
.
—
А
ја
примати
висок
милост
твој
—
одговорити
Тома
—
у
нада
,
да
хтети
јесам
ма
и
накнадно
заслужити
.
—
Добра
,
—
рећи
Угљеша
.
—
сав
остати
остављати
ти
,
да
добро
размислити
и
расудити
.
у
Драма
хтети
остати
и
даље
господар
ћесарица
Ана
.
не
требати
ни
један
реч
да
ти
казати
о
твој
поступање
према
она
.
Пазићеш
увек
да
јесам
,
остарео
и
слаб
,
погружен
и
савладан
под
терет
нов
жалост
,
ни
у
шта
не
преухитрити
,
што
бити
вређати
њен
частољубље
.
она
хтети
,
надати
се
,
сав
пажња
свој
посветити
обитељ
свој
,
тај
хтети
у
толико
слободан
бити
у
свој
поступак
,
а
војска
хтети
управљати
само
у
име
мој
слободно
и
неограничено
.
—
надати
се
,
да
хтети
бити
без
вредан
помагач
,
—
рећи
Тома
.
—
и
ја
тако
мислити
.
Гојко
,
млад
војвода
у
Драма
,
бити
јесам
стар
Војихна
десни
рука
у
многи
његов
предузеће
.
Јуначан
,
смео
,
племенит
и
отворен
привући
хтети
твој
пажња
још
први
дан
.
стар
отац
његов
Властоје
,
друг
јесам
Војихнин
бити
он
јесам
саветник
у
ратни
и
државни
посао
а
такмац
уз
звека
пехар
.
тамо
јесам
и
Рајко
,
ћефалија
,
грађански
судија
,
Трилис
наш
.
он
јесам
придати
Војихна
у
помоћ
,
јер
разумети
војни
боље
но
и
сам
законик
.
он
јесам
ваљан
синовац
ненадмашан
витез
Момчило
.
на
она
се
све
моћи
ослонити
као
на
поуздан
стуб
.
—
Бићу
срећан
,
ако
и
ја
свој
деспот
узмоћи
рећи
о
она
тај
,
што
од
деспот
чути
,
—
рећи
Тома
притворан
расположење
.
—
моћи
губити
из
вид
,
да
Драма
до
скори
бити
као
засебан
област
.
стар
јесам
Војихна
и
очи
склопити
,
не
хтети
никад
изрично
признати
зависност
Драма
од
Сер
.
али
—
а
ти
зато
баш
и
слати
—
не
смећа
с
ум
ни
један
тренутак
велик
мисао
о
јединство
и
снага
наш
на
југ
.
—
мој
се
деспот
хтети
покајати
,
што
ја
јесам
обасути
милост
,
—
рећи
Тома
.
—
Драма
јесам
—
продужити
Угљеша
—
важан
тачка
цео
деспотовина
и
тај
баш
са
онај
страна
,
са
који
јесам
слаб
.
док
јесам
још
бити
у
пун
сјај
снага
византиски
,
Драма
јесам
бити
често
пута
крвав
поприште
за
проба
оружје
српски
и
византиски
.
данас
,
кад
јесам
у
међусобан
борба
напукнути
или
јесам
мож'да
и
са
сав
већ
скрхати
оружје
српски
и
грчки
,
Драма
јесам
један
од
први
и
леп
залогај
,
на
који
јесам
зинути
гладан
чељуст
змај
османски
,
који
јесам
глава
свој
пренети
овамо
а
тело
и
реп
по
Азија
тражити
плен
још
.
данас
ја
и
Византија
имати
један
заједнички
непријатељ
.
тај
требати
да
јесам
водиља
сваки
рад
и
наш
и
византиски
.
пазити
добро
.
за
пад
тврд
Галипоље
доћи
јесам
ето
пад
велик
Дренопоље
.
за
пад
Пловдин
и
Драма
доћи
хтети
пропаст
Сер
,
а
са
она
хтети
се
и
Цариград
претворити
у
рушевина
.
—
веровати
мој
искрен
исповест
,
узвишен
деспот
.
не
бити
се
нога
макнути
из
овај
тврд
зидина
,
кад
не
бити
веровати
у
успех
посао
,
који
ја
ти
поверавати
.
ја
мој
нада
не
варати
!
—
прилично
убедљив
глас
и
са
неки
свечаност
рећи
Тома
Теологит
.
—
Али
ја
мој
слутња
друкчије
говорити
,
—
рећи
Угљеша
.
у
лице
доћи
тренутно
блед
,
али
на
мах
устати
:
—
и
деспотица
хтети
поћи
с
ти
.
Ићи
хтети
на
гроб
свој
преминули
отац
.
Поћи
хтети
још
сутра
у
први
освитак
зор
.
за
сав
остати
,
што
ићи
уз
нов
положај
твој
,
ја
хтети
се
бринути
.
Тома
Теологит
три
пут
се
дубоко
поклонити
и
пун
скромност
изићи
из
соб
Угљешин
.
али
чим
заклопити
велик
врата
за
себе
,
очи
он
севнути
пун
израз
сујетан
охолост
,
и
он
охоло
изићи
из
ходник
на
тераса
,
од
који
јесам
се
спуштати
степеница
у
градски
врт
.
Угљеша
остати
у
соба
сам
.
дуго
јесам
замишљено
ходати
по
соба
крупан
корак
.
—
Па
ипак
се
рушити
,
лагано
рушити
!
—
рећи
полугласан
.
ИИИ
бити
јесам
тај
знаменит
и
тужан
@card@
година
,
када
јесам
и
Дренопоље
пасти
из
рука
византиски
у
турски
рука
.
Тешке
јесам
бити
прилика
,
ал
’
опет
јесам
бити
нестати
и
последњи
нада
.
уједињен
снага
српски
не
бити
још
бити
страшан
сила
нов
завојевач
Турчин
,
за
који
се
већ
видети
да
се
стално
мислити
на
Балкан
настанити
.
али
раздељен
,
несложан
и
завађен
господа
српски
страх
јесам
бити
сав
моћан
непријатељ
из
Азија
.
Јужни
и
северни
део
српски
земља
стајати
један
према
други
као
отворен
непријатељски
логор
.
доглавник
цар
Урош
,
Лазар
Хребељановић
и
Вук
Бранковић
,
не
мислити
нити
се
надати
,
да
бити
у
господар
јужних
крај
,
браћа
Мрњавчевић
,
икад
моћи
наћи
брата
и
пријатељ
.
не
мислити
ни
мало
боље
ни
Мрњавчевић
,
Вукашин
и
Угљеша
,
о
она
.
Између
северни
господар
и
Угљеша
простирати
се
деспотовина
Костадина
и
Драгаш
Дејановић
,
граничити
се
на
север
Козјак
и
Витошем
,
на
југ
гвозден
врата
а
са
запад
Овчим
Поље
,
који
јесам
бити
у
Вукашинов
краљевина
,
где
јесам
и
град
Прилип
и
Скопље
,
Качаник
и
Битољ
и
многи
други
.
Јужно
од
браћа
Дејановић
бити
јесам
,
Солун
понајближа
,
омањи
војводин
њихов
стриц
југ
Богдана
.
али
се
Угљешин
деспотовина
продужавати
највише
на
исток
,
од
састав
Струма
и
Струмица
па
сав
до
велик
Марица
.
столица
јесам
цео
деспотовина
бити
у
Сер
,
знатан
град
међу
сав
сав
јужних
државица
.
тај
јесам
бити
и
Драма
,
друго
знатно
место
у
деспотовина
;
тај
јесам
и
каменит
тврђава
Мелник
,
и
Крстопољ
на
бео
Мор
,
и
Перитеорион
,
негда
крваво
разбојиште
и
погибија
српски
левената
.
Струма
и
место
,
Бистрица
и
Мутница
и
многи
други
река
,
што
се
у
правац
од
север
ка
југ
,
за
бео
Мор
,
кретати
,
натапати
плодан
равница
међу
тврд
и
богат
град
,
на
морски
обала
наслонити
,
деспотовина
Угљешин
.
и
ако
се
граница
нигде
не
додиривати
,
Угљеша
и
Вукашин
поступати
у
сав
сложан
,
договоран
и
братски
.
А
тај
споразум
не
само
да
она
не
отежавати
Богдан
и
Дејановић
,
већ
он
и
сам
помагати
,
јер
и
сам
бити
у
њихов
савез
.
па
ипак
не
бити
лако
ни
један
а
најмање
деспот
Угљеша
,
који
јесам
имати
да
издржати
први
ударац
турски
завојевач
.
Угљеша
,
измирити
противност
између
многи
староседелац
свој
деспотовина
,
који
јесам
самостално
завладати
@card@
кад
јесам
одрећи
покорност
царица
мати
Јелена
,
и
свој
људи
,
који
доћи
у
земља
,
до
скори
под
јак
утицај
Византија
,
са
свој
навика
српски
живот
—
настати
да
измирити
и
црква
српски
са
цариградски
.
А
кад
и
тај
срећно
постигнути
,
имати
јесам
слободан
рука
за
спремање
на
отпор
Турчин
.
али
баш
у
час
,
кад
се
одушевљавати
мисао
о
потпун
изгнанство
турски
у
Азија
и
кад
јесам
страховати
за
успех
тако
велик
предузеће
,
срушити
се
силно
Дренопоље
а
у
исти
доба
оставити
овај
свет
његов
десни
рука
,
отац
његов
веран
љуба
,
ћесар
Војихна
,
који
као
полузавистан
господар
Драма
отићи
бог
на
истина
.
Војихна
се
већ
бити
више
пута
окушати
у
битка
са
Турчин
,
који
олако
доћи
до
источни
граница
његов
драмски
област
.
сад
јесам
ваљати
да
он
у
ратнички
посао
заменити
Угљешин
војвода
Тома
Теологит
,
док
јесам
ћесарица
Ана
и
даље
остати
у
част
,
који
она
јесам
положај
преминули
Војихна
давати
.
Ташта
одважан
и
разборит
Угљеша
јесам
имати
место
да
страховати
за
себе
ни
после
смрт
свој
муж
,
па
се
моћи
више
повући
у
себе
и
са
свој
нећака
Мара
,
—
који
јесам
,
изгубити
и
отац
и
мајка
у
један
опсада
Мосинопоље
,
место
на
пут
из
Крстопољ
за
Перитеорион
,
одрасти
,
брижан
однеговати
,
код
тетак
свој
,
ћесарица
Ана
—
у
мир
проводити
дан
.
али
се
ипак
догодити
нешто
,
што
јесам
пореметити
мир
,
тако
потребан
и
дом
и
душа
стар
ћесарица
.
у
један
одаја
мали
двор
,
што
се
пружати
као
крити
велик
двор
сав
до
градски
платно
велик
град
Драма
седети
јесам
за
камени
сто
,
на
који
јесам
стајати
кондир
са
пехар
,
стар
Властоје
,
негда
дворанин
а
доцније
друг
Војихнин
,
монах
Исаија
из
манастир
свет
Јована
Претече
,
заповедник
градски
стража
у
Драма
Љубоја
и
Рајко
,
трилиски
ћефалија
.
друг
јесам
се
чешће
дотицати
пехар
,
празнити
она
и
наливати
,
разговарати
се
пријатељски
.
Властоје
јесам
у
мирно
доба
ни
имати
други
задатак
.
тако
јесам
желети
покојни
ћесар
Војихна
у
знак
захвалност
,
што
он
јесам
Властоје
једном
код
Крстопољ
на
обала
бео
Мор
спасти
живот
од
морски
гусар
.
крупан
јуначина
,
који
јесам
превалити
преко
шесет
лет
,
сести
кос
,
брада
и
брк
ал
’
румен
лик
и
не
помишљати
,
да
хтети
се
икад
од
Војихна
раставити
.
ал
’
кад
јесам
Војихна
брзо
и
ненадно
преминути
,
старац
се
променити
.
издати
он
мушки
држање
,
освојити
срце
,
па
се
над
мртав
Војихна
заплакати
као
дете
.
данас
јесам
већ
седми
дан
,
како
јесам
Војихна
сахранити
у
мали
градски
капела
,
а
он
се
тек
први
пут
наћи
за
тај
време
у
друштво
.
говорити
,
приповедати
и
питати
,
ал
'
сав
јесам
мање
,
кратак
и
мирније
.
Још
он
јесам
сав
нада
у
јединац
Гојко
,
честит
млад
војвода
у
служба
драмски
ћесар
и
његов
ћесарица
.
Исаија
јесам
монах
велик
ученост
и
од
глас
.
у
Меникејској
Гори
,
између
Сер
и
Драма
,
међу
различит
велик
и
мањити
манастир
и
богомоља
бити
јесам
у
тај
доба
чувен
манастир
свет
Јована
Претече
.
Исаија
јесам
бити
у
он
јесам
.
Жеља
за
миран
живот
и
тишина
,
у
који
бити
сав
књижеван
и
преводнички
рад
моћи
продужити
,
отерати
јесам
и
Исаија
из
Сер
,
где
јесам
служити
у
црква
исти
манастир
,
у
Меникејске
Гор
.
тај
јесам
на
мир
настављати
сав
превод
богословски
књига
грчки
писац
Дионисије
Ареопагит
,
прекидати
посао
с
време
на
време
,
кад
јесам
ваљати
обилазити
велик
манастирски
имање
,
даровати
многи
царски
повеља
.
ту
јесам
спадати
и
један
млин
на
Мутница
,
речица
недалеки
на
запад
од
Драма
,
са
заселак
готово
на
сам
пут
из
Сер
за
Драма
.
кад
год
јесам
дотле
доћи
,
јесам
жалити
такнути
и
до
Драма
,
не
толико
ради
господски
малвасија
колико
ради
виђење
са
свој
врсник
Војихна
и
Властоје
.
година
и
бура
живот
навалити
на
он
,
те
саломити
некадашњи
његов
дурашност
.
Ређа
се
кретати
у
последњи
доба
из
свој
манастирски
ћелија
,
а
сада
он
јесам
у
Драма
довести
тужан
свечаност
при
погреб
Војихнин
.
ту
се
задржати
и
после
тај
неколико
дан
по
жеља
сав
а
нарочито
деспотица
Љуба
Угљешин
,
кћер
Војихнин
и
Анин
,
који
јесам
час
туга
свој
разгаљивати
у
учен
говор
са
стар
монах
.
противно
мирноћа
овај
двојица
стајати
јесам
снага
Рајка
и
Љубоја
,
честит
јунак
,
који
се
готово
допуњавати
у
карактер
свој
.
Рајко
јесам
,
и
ако
доста
стар
,
бити
јунак
,
који
слабо
помишљати
на
свијање
гнездо
свој
,
а
Љубоја
јесам
и
о
тај
размишљати
вазда
а
у
последњи
доба
и
више
,
но
што
његов
млађан
плаховитост
приличити
.
разговор
се
међу
она
поглавито
водити
о
пад
Дренопоље
па
онда
о
прилика
,
који
јесам
оставити
њихов
покојни
господар
Војихна
,
и
о
деспотица
Љуба
,
који
јесам
доћи
на
погреб
свој
отац
.
говорити
се
о
туга
у
дом
Војихнин
,
о
стар
дан
ћесарица
Ана
,
о
мудрост
деспотица
Љуба
,
о
благост
и
доброта
леп
рођака
дворски
Мара
.
само
јесам
избегавати
говор
о
нов
заповедник
драмски
војска
,
Тома
Теологити
.
Властоје
јесам
таман
просто
и
без
кићење
али
лепо
и
дирљиво
бити
испричати
како
јесам
деспотица
писнути
од
бол
,
када
јесам
улазити
у
тврђава
видети
породичан
грб
Војихнин
на
главним
врата
покрити
црн
превес
,
и
како
јесам
она
се
тужан
писка
одазвати
мајка
и
сестра
Мара
—
па
јесам
у
њихов
друштво
наступити
нем
тишина
.
Тишину
прекинути
Гојко
,
црномањаст
младић
подуг
брк
а
без
брада
,
који
у
пун
ратни
спрема
ући
у
њихов
одаја
.
—
знати
јесам
—
рећи
после
поздрав
—
да
јесам
овде
,
па
доћи
да
се
опростити
.
сунце
већ
косо
бити
са
запад
,
морати
се
журити
.
они
он
зачудити
погледати
.
—
До
пре
неколик
тренутак
јесам
знати
,
да
хтети
бити
путник
.
Узвишена
ћесарица
ја
јесам
наложити
да
у
морски
тврђава
у
Крстопољ
осванути
сутра
,
и
да
утишати
узрујаност
међу
становник
,
који
с
мора
гусарити
на
глас
о
смрт
ћесар
Војихна
почети
узнемиравати
.
пут
јесам
велик
,
а
рок
кратак
.
ваљати
ја
летети
.
с
бог
!
благослов
,
свет
отац
!
они
устати
да
он
испратити
,
али
он
,
здравити
се
са
она
,
рећи
:
—
остати
.
изгубити
бити
мож'да
који
тренут
време
у
ваш
пратња
,
а
час
лет
.
Праштајте
!
и
на
мах
изићи
.
Рајко
се
присетити
,
и
брзо
поћи
за
он
,
а
остати
продужити
да
,
уз
лагано
сркутање
добар
кипарски
вино
,
нагађати
о
прилика
у
Крстопољ
,
важан
тачка
према
острво
Таса
у
вео
Мор
.
Рајко
стигнути
Гојко
на
мали
камени
степеница
.
—
А
знати
ли
за
твој
ненадан
одлазак
Мара
?
—
упитати
он
тихо
и
озбиљно
.
—
не
веровати
.
ја
она
не
моћи
јавити
,
—
одговорити
Гојко
.
—
онда
хтети
ја
,
—
пожурити
се
Рајко
.
—
доцкан
.
ја
одлазити
с
место
,
—
задржати
он
Гојко
,
показивати
он
један
копљаник
,
који
она
приводити
два
оседлан
и
спреман
коњ
:
један
за
Гојко
а
други
за
себе
.
тада
Гојко
ухватити
Рајка
за
рука
:
—
ти
јесам
ја
пријатељ
?
—
бити
и
остајати
!
—
одговорити
Рајко
.
—
Бићеш
ја
и
кад
—
—
не
бити
овде
.
не
бринути
.
—
хвала
ти
!
Стискоше
један
други
јуначки
десница
,
Гојко
скочити
на
коњ
,
па
се
са
пратилац
изгубити
поглед
Рајков
међу
градски
платно
.
кад
јесам
излазити
из
мали
тамник
ступити
на
последњи
мост
међу
бедем
градски
један
он
рука
пружити
кроз
мален
отвор
ноћни
стражара
кит
поменак
.
он
брзо
узити
,
и
рука
мило
отпоздравити
она
два
сјајан
црн
ока
Марина
,
који
он
благо
испраћати
.
Ив
Ћесарица
Ана
бити
јесам
племенит
госпођа
и
образовати
женски
,
који
јесам
знати
схватити
озбиљност
прилика
,
што
од
неки
доба
настати
у
српски
земља
.
па
ипак
се
она
врло
мало
мешати
у
управљање
обласни
и
државни
посао
.
А
кад
јесам
добити
женски
дете
,
потоњи
деспотица
Угљешин
,
још
се
више
повући
себе
и
свој
дом
,
одлично
се
старати
да
чедо
свој
подигнути
и
оплеменити
.
заузимљив
мајка
и
разборит
госпођа
тај
јесам
и
поћи
за
рука
.
Љуба
јесам
расти
,
црпсти
у
душа
свој
мајка
благост
и
тих
суђење
а
у
витешки
карактер
свој
отац
одлучност
и
постојанство
.
бити
јесам
у
шеснаести
лет
,
кад
се
у
она
загледати
Угљеша
Мрњавчевић
,
па
јесам
и
запросити
.
она
он
јесам
по
пристанак
родитељ
свој
радо
пружити
рука
.
византиски
учитељ
њен
,
дадиља
и
дворанка
већина
јесам
се
после
тај
разићи
,
а
на
дом
Војихнин
остати
јесам
само
некадашњи
дојиља
њен
Видосава
.
њен
место
у
дом
Војихнин
доцније
заузети
сестра
она
Мара
.
Ана
јесам
имати
близу
шесет
година
,
када
јесам
Војихна
умрети
.
али
јесам
судба
њен
,
чест
у
доба
државни
несталност
,
учинити
,
тај
јесам
,
ислабети
,
изгледати
стар
.
Мара
јесам
бити
тада
у
осамнаести
година
.
леп
,
на
супрот
топлом
сунце
свој
завичај
,
плавојка
привлачити
јесам
на
се
пажња
и
душеван
и
спољни
украс
.
стар
се
Властоје
слагати
са
добар
монах
Исаија
,
да
јесам
она
леп
цвет
,
што
јесам
последњи
година
изникнути
на
плодан
,
али
често
пута
крв
натапан
,
долина
јужне
деспотовина
српски
.
Мишљење
свој
отац
делити
јесам
врло
радо
и
његов
Гојко
,
па
јесам
у
мисао
и
жеља
и
даље
ићи
.
А
Мара
се
баш
највише
и
паштити
,
да
сазнати
његов
мисао
,
за
који
она
јесам
сладак
слутња
наглашавати
да
одговарати
њен
жеља
.
и
сазнати
јесам
,
па
јесам
казати
добар
стар
Видосава
,
а
Гојко
јесам
тајна
свој
срећа
поверити
свој
веран
Рајка
.
на
витешки
мегдан
,
један
пут
,
забава
ради
Гојко
јесам
са
свој
коњиц
Лабуд
бити
готов
срнути
у
пропаст
.
опомена
стар
на
погибао
таки
кушање
судбина
не
моћи
Гојко
задржати
.
Изјављујући
да
он
само
реч
из
један
уста
моћи
задржати
,
он
јесам
са
Лабуд
налетети
на
ров
и
прелетети
бездан
,
у
који
он
јесам
очекивати
готов
смрт
,
пожети
јесам
успех
,
праћен
громогласан
клицање
сав
гледалац
.
А
кад
јесам
хтети
да
по
нов
кушати
судбина
,
Мара
се
одлучити
да
и
она
свој
срећа
пробати
.
приступити
он
јесам
узбудити
,
јер
јесам
знати
да
од
одговор
његов
зависити
и
срећа
њен
.
Послуша
ли
јесам
,
спасти
јесам
себе
,
и
казати
она
,
да
јесам
љубити
.
не
послушати
ли
—
он
хтети
погинути
а
она
увенути
.
—
Витез
,
—
рећи
он
јесам
она
пред
сав
глас
,
који
јесам
издавати
свуколику
неизвесност
судбина
њен
у
тај
час
—
и
ја
желити
да
се
два
пут
бог
не
кушати
!
Гојко
јесам
весело
вратити
свој
Лабуд
војник
,
а
јесам
јесам
Мара
одвести
у
друштво
,
из
ко
се
бити
издвојити
прилазити
он
.
од
тај
јесам
дан
она
бити
срећан
,
он
весео
,
а
добра
Видосава
јесам
одрицати
свој
услуга
ради
мио
порука
два
заљубљен
срце
.
али
јесам
на
скоро
за
тај
нагнути
смрт
Војихнин
помутити
ведрина
судбина
њихов
,
кад
јесам
и
Гојко
морати
на
неодређен
време
отићи
.
Мара
јесам
истински
тужити
са
Ана
и
Љуба
за
преминули
ћесар
.
у
црн
рухо
са
распуштен
влас
оплакивати
јесам
смрт
његов
.
бдење
,
молитва
и
помен
,
који
јесам
смирити
служилац
олтар
Божјег
читати
за
покој
дух
стар
ратник
,
а
још
више
сузити
,
лити
из
дубина
истински
осећање
жалост
,
олакшати
бола
и
туг
њихов
.
и
после
први
силан
жалост
наступити
мајина
тужан
и
тих
размишљање
.
—
гладан
нахранити
!
учити
ми
господ
,
—
говорити
Ана
чешће
.
А
једном
зовнути
дворанин
:
—
Благоје
,
јесам
ли
разделити
у
подграђе
сав
храна
,
који
одредити
да
се
сиромашан
дом
издати
за
покој
дух
добар
наш
господар
?
—
јесте
,
узвишен
ћесарица
!
—
јесам
ли
који
душа
остати
гладан
после
тај
?
—
на
мој
душа
грести
,
ал
’
ја
мислити
,
да
јесам
бити
довољно
,
—
искрено
одговорити
дворанин
.
—
одавно
—
рећи
мало
после
Ана
—
јесам
у
ми
поставити
трпеза
сиротињски
.
Мож'да
бити
моћи
тај
бити
сутра
?
—
ако
наредити
узвишен
ћесарица
,
—
одговорити
дворанин
.
—
онда
неки
бити
.
—
А
ја
хтети
,
мајка
,
надгледати
посао
,
—
рећи
деспотица
Љуба
.
—
заједно
хтети
са
Мара
.
—
Али
,
мајка
,
—
сетити
се
деспотица
—
јесам
јесам
ли
тамница
отворити
?
—
хвала
бог
и
не
бити
ники
за
тамновање
,
дете
мој
,
кад
издахнути
твој
отац
.
тамница
јесам
празан
,
слава
бог
!
...
други
пут
пак
док
јесам
Мара
тражити
забава
у
Видосавин
приповедање
чудноват
доживљај
њен
,
Ана
,
а
још
више
Љуба
,
блажити
јесам
туг
у
мудар
реч
учен
Исаија
.
монах
Исаија
у
час
књижеван
забава
са
деспотица
Љуба
читати
бити
она
одломак
из
свој
превод
богословски
дело
са
грчки
језик
,
или
бити
са
она
расправљати
о
стар
књижевник
и
беседник
византиски
.
Исаија
се
преко
сав
одушевљавати
беседа
Јована
Златоуст
,
а
деспотица
он
јесам
давати
за
права
,
хвалити
са
свој
страна
побожан
поезија
Дамаскинов
.
—
ја
се
—
говорити
деспотица
—
не
свиђати
певање
песник
Манојло
Филон
,
и
ако
он
величати
царски
престо
и
скиптар
.
у
витешки
дело
и
племенитост
,
који
певати
наш
певач
—
а
ја
јесам
тај
чешће
слушати
—
налазити
душа
мој
више
уживање
.
Мож'да
тај
долазити
и
отуда
што
много
ценити
наш
јунак
,
чији
јесам
витешки
дело
очи
свој
гледати
.
—
онда
хтети
деспотица
са
наслада
читати
прича
о
Александар
Велика
,
—
рећи
Исаија
.
—
Читала
јесам
већ
и
одиста
са
пун
милина
.
—
ја
јесам
тек
недавно
научити
грчки
у
стар
година
свој
.
али
не
жалити
за
труд
.
имати
јесам
се
око
шта
и
намучити
,
—
додати
Исаија
.
тако
јесам
проћи
дан
први
жалост
у
двор
Анина
,
а
мало
за
тај
отићи
јесам
и
Исаија
,
обећати
да
хтети
чешће
походити
деспотица
,
који
хтети
у
Драма
остати
до
јесен
.
за
тај
јесам
време
и
нов
заповедник
драмски
војска
Тома
Теологит
успети
да
сазнати
главни
ток
дневни
живот
и
пословање
у
град
и
подграђе
драмски
.
Дошавши
у
тренутак
велик
жалост
ћесарица
Ана
бити
јесам
примити
без
икакав
велик
знак
одликовање
,
који
његов
наименовање
доносити
.
брзо
јесам
познати
људи
и
проценити
јесам
.
један
јесам
више
призивати
,
други
избегавати
.
о
он
се
јесам
први
дан
говорити
,
и
ако
јесам
његов
долазак
сав
изненадно
а
неки
и
немило
дирнути
.
јесам
она
бити
непознат
,
јер
јесам
са
Угљеша
више
пута
долазити
у
Драма
и
ићи
даље
,
али
не
бити
ники
,
који
се
у
почетак
обрадовати
његов
долазак
.
—
Туђин
јесам
,
—
рећи
један
.
—
Византинац
рођење
,
—
додавати
други
.
—
Али
он
јесам
деспот
послати
,
а
он
се
морати
слушати
,
—
расправљати
трећи
.
и
на
тај
се
обично
свршивати
.
Међа
тај
јесам
и
Тома
Теологит
имати
већ
сав
суд
о
она
.
Тешко
јесам
рећи
,
шта
јесам
и
како
јесам
Тома
о
себе
мислити
,
нити
јесам
лако
бити
завирити
у
његов
душа
и
мисао
па
проценити
,
да
ли
јесам
бити
охол
из
уверење
о
велик
вредност
свој
или
јесам
охолост
мислити
да
накнадити
недостатак
,
који
у
тај
ни
он
не
бити
непознат
.
једно
пак
,
шта
се
необично
одликовати
и
што
он
јесам
Угљеша
вазда
препоручивати
,
бити
јесам
могућност
да
,
добро
посветити
у
немоћ
византиски
царство
,
увек
износити
стање
ствар
у
светао
боја
.
тај
његов
,
намерно
удесити
,
ружичаст
гледање
на
таман
страна
државни
прилика
Угљеша
јесам
у
почетак
обмањивати
о
величина
његов
дух
и
ширина
његов
поглед
.
али
јесам
у
толико
лакше
рећи
,
шта
јесам
Тома
о
други
мислити
.
Гојко
јесам
мало
знати
,
али
по
Рајка
,
који
он
се
не
допадати
ни
мало
са
отвореност
свој
,
јесам
марити
ни
за
Гојко
,
сазнати
да
јесам
они
искрен
пријатељ
.
о
стар
јесам
Властоје
мислити
,
да
он
не
ваљати
вређати
зато
,
што
он
јесам
ни
у
који
случај
ни
мало
на
пут
.
Ана
се
привидно
покоравати
,
али
јесам
сав
пажња
свој
усредсредити
у
помисао
,
да
деспотица
Љуба
непрестано
обасипати
хвала
,
услужност
који
не
бити
ломити
његов
интерес
,
и
предусретљивост
,
који
јесам
бити
напред
прорачунити
.
Једина
јесам
бити
Мара
,
према
који
јесам
бити
неусиљен
пажљив
,
па
ипак
и
ту
са
посебан
свој
разлог
.
кад
се
један
предвечерје
у
доба
сунчев
залазак
пред
велик
двор
ћесаричин
искупити
готово
цео
друштво
градски
господа
,
Тома
се
показивати
према
сав
веома
љубазан
а
према
Мари
и
сувише
пажљив
.
за
време
витешки
проба
и
пошалица
забаван
Мара
опазити
како
се
далеко
у
облак
више
она
вити
неки
грдан
велик
орлушина
,
па
јесам
показати
јунак
.
Тома
узити
лук
и
тетива
и
,
нанишанити
,
пустити
.
па
не
часити
ни
час
уза
други
стрела
и
ока
ухватити
орлов
лет
,
како
се
бити
упутити
даље
на
запад
.
овај
други
хитац
не
промашити
,
и
орао
вити
се
у
ковитлац
са
раширен
крило
пасти
код
низак
градски
бедем
.
Тома
се
окренути
Мари
па
она
галантан
рећи
:
—
ви
јесам
тај
желети
,
и
само
тај
помисао
учинити
јесам
,
те
ја
јесам
рука
,
пуштати
први
стрела
,
задрхтати
.
Љубоја
,
чути
тај
реч
,
мрко
окренути
лице
у
страна
.
али
Томин
ласкав
реч
допрети
и
до
опрезан
Рајка
.
он
оштро
премерити
Тома
очи
,
па
за
се
прошаптати
:
—
овај
туђин
имати
очи
за
лепота
овај
девојка
!
В
Прошлост
Тома
Теологит
бити
јесам
исто
тако
таман
и
нејасан
,
као
и
његов
карактер
.
у
Драма
јесам
,
разумети
се
,
о
она
разбирати
и
гледати
да
из
напабирчен
делић
саставити
ма
и
непотпун
слика
.
Највише
јесам
пак
светлост
на
Томин
прошлост
бацити
Рајко
причање
свој
успомена
о
стриц
свој
,
чувен
војвода
Момчило
.
кад
јесам
један
пут
у
говор
споменути
Тома
битак
код
Перитеориона
и
неки
мало
свој
учешће
у
тај
крвав
догађај
,
Рајка
се
обновити
у
сећање
слика
неки
Византинац
,
који
јесам
као
бегунац
бити
неки
време
у
српски
логор
.
ево
шта
се
Рајко
опомињати
.
његов
стриц
Момчило
бити
јесам
на
глас
јунак-левента
,
а
земљиште
први
његов
витешко-хајдучких
дело
бити
јесам
планина
Родопи
.
за
први
година
свој
витештво
Момчило
се
већ
бити
прочути
на
далеко
.
Чувен
јунак
осећати
јесам
да
он
поред
одважност
и
срчаност
требати
и
више
ратнички
вештина
па
и
господски
углађеност
.
кад
јесам
Момчило
баш
размишљати
у
град
свој
о
тај
,
јавити
он
слуга
да
јесам
у
град
довести
неки
сумњив
лице
.
радозналост
нагнати
Момчило
,
да
пустити
предати
се
незнан
туђина
.
у
разговор
са
тај
дошљак
,
Момчило
па4
"
/
>
Дошљак
радо
пристати
.
тај
бити
—
Тома
Теологит
,
момак
у
двадесети
година
свој
век
,
живо
и
окретно
,
гдекад
много
говорљиво
а
гдешто
и
врло
ћутљив
.
Рајко
се
сећати
,
да
се
Момчило
он
хвалити
.
кад
он
јесам
Рајко
са
свој
мајка
доћи
једном
у
посета
,
Момчило
јесам
у
велик
бити
ученик
млад
Византинац
,
који
Рајко
у
једнодневни
бављење
свој
и
не
видити
.
лукав
учитељ
бирати
јесам
сваки
дан
по
што
шта
необично
,
занимљиво
,
па
јесам
у
шарен
,
искићен
слика
причати
свој
необичан
ученик
.
А
овај
јесам
природан
отвореност
и
искреност
свој
веровати
,
много
веровати
млада
Византинац
.
Вешти
учитељ
брзо
јесам
свикнути
навика
свој
јуначан
ученик
.
ударати
јесам
у
цитра
,
кад
јесам
Момчило
испијати
пехар
руменика
,
певати
јесам
веселити
ученика-господара
.
Момчило
се
одиста
знатно
упитомити
,
разбирати
јесам
за
начин
живљење
у
први
Византинац
тај
доба
,
трошити
јесам
нагомилати
благо
на
скупоцен
украс
себе
,
свој
војник
и
—
учитељ
свој
.
Рајко
јесам
запамтити
ни
име
тај
необичан
друга
његов
стриц
Момчило
.
кад
се
лукав
Грк
напити
леп
вино
,
напевати
и
науживати
,
стати
наговарати
Момчило
,
да
се
показати
као
витез
у
велик
државни
дело
.
ники
јесам
знати
,
шта
јесам
Момчило
навести
да
се
придружити
са
свој
војска
отпадник
од
цар
византиски
Јована
Кантакузен
,
али
јесам
они
,
који
јесам
бити
ближе
Момчило
тврдити
,
да
јесам
у
два
мах
затицати
Тома
са
неки
грчки
поклисар
у
тајни
разговор
и
шапутање
,
а
данас
Рајко
и
не
веровати
да
јесам
Тома
тада
тек
случајно
доћи
Момчило
за
други
и
учитељ
.
ипак
јесам
сав
одабран
дружина
Момчилов
поћи
са
он
.
Тома
јесам
дотле
успевати
у
свој
скривен
намера
,
да
Момчило
служити
Кантакузенов
план
.
али
се
после
неки
време
окренути
ток
ствар
.
Што
јесам
Момчило
више
ратовати
са
свој
коњаник
против
царство
византиски
,
сав
он
јесам
више
одушевљавати
одблесак
и
ако
јако
клонуо
ипак
још
много
примамљив
царство
византиски
.
Кантакузен
јесам
бледети
у
очи
његов
.
залуд
се
Тома
трудити
,
да
задржати
Момчило
у
савез
против
царевина
.
високо
одликовање
чин
деспотски
,
који
јесам
добити
од
Византија
,
раскинути
јесам
сваки
веза
између
он
и
Кантакузен
.
они
постати
непријатељ
.
Момчило
се
оженити
и
настати
у
град
Ксантија
,
одакле
јесам
господарити
равница
у
приморје
бео
Мор
.
тада
јесам
к
он
доћи
и
Рајко
али
Тома
јесам
ту
застати
.
у
чест
бој
,
који
јесам
дотле
непобедан
јунак
Момчило
водити
противу
Кантакузенов
војска
и
његов
савезник
,
турски
чета
,
и
Рајко
се
извештити
ратнички
посао
и
очеличити
срце
свој
.
приљубити
се
уз
Момчило
као
син
уз
отац
,
јер
Рајко
јесам
свој
отац
ии
запамтити
.
последњи
битак
Момчилов
бити
јесам
његов
погибија
код
Перитеориона
,
град
недалеки
од
обала
бео
Мор
.
у
очи
сам
бој
доћи
јесам
у
стан
Момчилов
Тома
.
дуго
се
на
само
разговарати
са
МомчилОм
,
и
остати
јесам
у
његов
стан
.
Момчило
јесам
имати
до
четири
хиљада
извежбан
коњаник
,
са
који
јесам
ступити
у
бојити
на
отворен
поље
противу
много
надмоћан
турски
војска
.
—
бојити
јесам
бити
страшан
,
—
причати
јесам
Рајко
.
—
небо
се
проламати
од
убојни
узвик
,
од
писка
рањеник
од
поклич
жив
ратник
.
земља
јесам
тутњети
од
трка
поуздан
жерава
.
ваздух
јесам
пиштати
од
фијук
стрела
и
узмахивање
сабља
.
бити
јесам
ранити
у
леви
рука
,
али
јесам
јездити
за
стриц
свој
.
он
јесам
бити
крвав
и
страшан
.
узвик
јесам
,
ужасан
од
крика
рањен
лав
,
плашити
непријатељ
,
сабља
он
јесам
тлачни
,
коњ
газити
.
у
сред
велик
окршај
окренути
се
ја
и
рећи
:
"
Синовче
,
ићи
и
наредити
неки
врата
на
град
бити
отворити
за
ми
.
Срећа
ми
издавати
!
"
—
одјездити
јесам
брзо
.
Ушао
јесам
у
град
Перитеорион
,
али
јесам
свладан
и
други
рана
пасти
и
онесвестити
се
.
—
кад
јесам
доћи
себе
,
бити
јесам
сав
већ
свршен
.
градски
јесам
поље
бити
општи
гробница
за
Момчило
и
његов
витез
.
—
Шта
јесам
бити
са
Тома
,
не
знати
.
доцније
јесам
чути
,
да
се
мој
стриц
моћи
спасти
,
али
да
јесам
врата
на
град
бити
затворен
.
—
много
јесам
сумњати
,
али
ништа
јесам
моћи
поуздано
разабрати
.
Тома
јесам
,
велим
,
бити
лако
ранити
у
тај
бој
.
не
знати
.
Мож'да
.
толико
јесам
знати
и
пријатељ
поверљиво
причати
Рајко
.
Међа
тај
Тома
се
јесам
више
враћати
Кантакузен
,
за
ко
се
моћи
знати
да
хтети
пропасти
.
јесам
он
се
вратити
ни
онда
,
кад
јесам
он
бити
постигнути
тренутан
успех
,
наметнути
се
за
намесник
малолетан
цар
византиски
Јована
В
.
и
јесам
се
кајати
за
тај
.
Кантакузен
јесам
свршити
сав
живот
као
збацити
царски
намесник
у
манастир
,
а
лукав
Тома
Теологит
продужити
јесам
свој
напредовање
у
служба
деспот
Угљеша
,
где
се
после
дуг
лутање
по
српски
област
на
последак
скрасити
.
са
сав
незнатан
род
из
обичан
кућа
цариградски
,
доживети
јесам
да
у
пун
снага
свој
век
примити
управа
над
војска
чувен
ћесар
драмски
Војихна
.
Враћајући
се
један
вече
са
мали
излет
на
коњ
Тома
јесам
бити
добро
расположен
.
у
друштво
са
Љубоје
,
заповедник
градски
стража
,
Тома
бити
прилично
измакнути
испред
осталих
пратилац
свој
.
Дошавши
близ
драмски
подграђе
Тома
и
Љубоја
пустити
коњ
ход
,
па
наставити
раније
прекинут
разговор
.
—
А
војвода
тај
јесам
Гојко
добар
пријатељ
?
—
упитати
Тома
Љубоја
.
—
јесте
—
или
управо
бити
.
радо
признавати
,
да
јесам
у
почетак
још
при
први
познанство
наш
будити
у
ја
не
само
осећање
љубав
већ
и
поштовање
.
он
јесам
у
реч
мудар
,
ум
окретати
,
његов
јесам
одговорити
пун
,
кратак
али
смишљен
.
А
нада
сав
он
јесам
мити
поглед
.
око
његов
продирати
,
чинити
ја
се
,
у
свачији
душа
.
ал
’
баш
тај
његов
поглед
ја
јесам
—
опростити
,
велможа
—
—
говорити
искрено
.
ја
пријатељски
разговарати
.
зар
јесам
?
—
тако
јесам
.
ја
јесам
тај
његов
поглед
,
канда
,
стати
скуп
жртва
.
—
не
разумети
ти
,
—
притворно
рећи
Тома
.
—
хе
,
велможа
,
ал
’
ја
разумети
,
а
волети
бити
да
не
разумети
.
него
на
што
крити
?
добро
се
загрејати
винце
,
и
почети
по
душа
говорити
.
ако
јесам
,
велможа
,
кадгод
имати
нада
,
жеља
и
сан
,
и
ако
јесам
за
она
какав
леп
и
благ
ноћ
мислити
,
да
хтети
се
сав
испунити
док
сванути
дан
—
онда
хтети
разумети
јачина
мој
надање
.
А
ако
јесам
после
тај
дочекати
мутан
и
облачан
дан
,
који
јесам
однети
себе
и
твој
добар
расположење
—
онда
хтети
појмити
и
ја
сада
.
Тома
се
осмехнути
:
—
Ева
тај
рука
!
—
рећи
као
у
шала
,
дизати
свој
десни
рука
.
—
Зашта
?
—изненађено
питати
Љубоја
.
—
да
постигнути
срећа
,
за
који
жудити
,
—
рећи
Тома
.
Љубоја
се
заруменити
:
—
А
од
куда
ти
,
велможа
,
знати
,
у
шта
јесам
мој
срећа
?
—
знати
,
јер
умети
читати
људски
срце
.
тај
јесам
ја
чудно
погледати
у
један
тренутак
,
кад
јесам
стрељати
орао
пред
ћесаричин
љубимица
.
не
плашити
се
,
али
—
и
поверити
ја
се
,
—
рећи
Тома
,
смешити
се
,
па
обод
коњ
.
Љубоја
се
пожурити
,
да
не
изостати
за
он
,
јер
она
и
пратилац
бити
већ
сустигнути
у
пролаз
кроз
подграђе
Драма
.
ви
у
Крстопољ
јесам
од
долазак
Гојков
бити
све
мирно
,
па
се
и
преплашен
становништво
по
нов
одати
свој
свакидашњи
посао
.
али
у
душа
Гојков
јесам
бити
мир
.
без
поговор
послушан
покојни
ћесар
и
његов
жена
Ана
,
Гојко
јесам
с
место
послушати
њен
наредба
и
из
Драма
отићи
не
опростити
се
добро
ни
с
Мара
,
који
јесам
за
његов
ненадан
и
брз
полазак
сазнати
од
Видосава
.
једва
јесам
успети
да
он
причекати
при
његов
излазак
из
град
и
да
он
кит
цвеће
казати
,
да
хтети
на
он
непрестано
мислити
и
он
се
надати
.
Гојко
јесам
она
разумети
.
али
он
јесам
мучити
неизвесност
пословати
у
Драма
,
који
јесам
добити
нов
господар
,
па
јесам
страховати
и
за
свој
љубав
.
Често
јесам
са
висок
бедем
крстопољски
погледати
уз
пут
што
водити
Драма
,
па
јесам
очекивати
глас
ако
ни
од
који
други
а
онај
од
веран
пријатељ
Рајка
.
Укаже
ли
се
на
далеко
прамен
магла
и
путни
прашина
,
у
он
срце
силан
закуцати
и
он
жудан
изглед
гласник
из
Драма
.
тако
јесам
проводити
свој
дан
и
Мара
у
Драма
,
а
Видосава
она
јесам
бити
једина
утеха
,
једина
душа
,
који
се
моћи
без
устезање
поверити
.
—
ти
опет
туговати
?
—
питати
бити
јесам
често
Видосава
после
одлазак
Гојков
.
—
Вида
,
ти
знати
мој
мисао
,
мој
осећај
.
па
моћи
ли
друкчије
?
—
разумети
се
,
и
моћи
и
ваљати
друкчији
да
бити
.
Зашто
тужити
?
Ваљ'да
зато
што
јесам
млад
војвода
Гојко
отићи
на
крвав
војна
?
Отишао
јесам
у
поверење
светао
ћесарица
наш
,
а
кад
се
вратити
она
хтети
он
поверити
и
други
дужност
.
Повериће
он
—
ти
и
твој
срећа
.
Мара
се
обично
на
таки
и
сличан
реч
заруменити
,
очи
она
погледати
весео
,
а
мисао
ићи
далеко
,
сликати
и
оживљавати
леп
сан
њен
млађан
дух
.
али
не
мислити
о
она
само
Гојко
.
њен
јесам
лепота
занети
и
Љубоја
,
заповедник
градски
стража
и
ваљан
момак
у
војска
ћесаров
.
лагано
и
неопажен
љубав
јесам
освајати
срце
Љубојев
,
док
он
јесам
потпуно
освојити
.
али
тај
јесам
ники
знати
,
јер
јесам
Љубоја
и
сам
себе
обмањивати
уверавање
,
да
јесам
тај
тек
само
пошалица
срце
.
па
ипак
јесам
неко
наићи
и
на
тај
тајна
стаза
сазнање
љубаван
сан
Љубојев
.
А
тај
јесам
бити
глава
препреден
Тома
Теологит
.
један
поглед
Љубојев
,
где
јесам
осећај
отети
узда
разум
,
бити
јесам
довољан
да
пробудити
сумња
Томин
.
А
један
ма
и
најмање
основати
сумња
кадар
јесам
бити
привући
сав
пажња
Томин
,
само
ако
бити
бити
у
опрека
са
његов
жеља
.
Тома
јесам
мислити
,
да
јесам
Љубоја
већ
у
његов
рука
.
и
одиста
се
Љубоја
све
више
лепити
уз
тај
,
дотле
немио
он
,
дошљак
.
А
пити
у
друштво
са
он
,
Љубоја
јесам
бивати
све
ређе
са
стар
друг
свој
.
Међа
тај
ни
јесам
Тома
Теологит
јесам
бити
слеп
према
сјај
Марин
врлина
,
и
ако
његов
мисао
не
ићи
нити
+
моћи
ићи
тако
далеко
као
сањалачки
жудња
Љубојев
.
—
она
јесам
играчка
за
забава
у
овај
град
,
међу
овај
диваљ
створ
.
тако
јесам
кадшто
мислити
Тома
.
—
Играчка
се
и
не
узимати
у
рука
са
други
намера
но
да
ми
забавити
,
а
последњи
забава
,
који
ми
моћи
дати
,
тај
јесам
њен
кршење
.
тај
јесам
други
пут
мислити
.
—
А
не
бити
,
на
последак
,
бити
на
одмет
и
да
се
једном
скрасити
после
толики
лутање
.
тај
ја
бити
се
моћи
и
оженити
и
бити
ћесар
у
Драма
.
имати
у
овај
земља
и
злато
и
благо
свакојак
,
и
вино
и
понуда
,
и
господство
—
па
опет
шта
јесам
сав
тај
!
Играчка
,
наиван
или
злобан
игра
—
свеједно
!
на
тај
јесам
се
сводити
мисао
Тома
Теологит
.
у
тај
се
бити
већ
у
велик
заћи
у
јесен
.
деспотица
Љуба
очекивати
јесам
Угљеша
,
да
јесам
вратити
у
Сер
.
А
кад
се
чути
да
хтети
Угљеша
за
кратак
време
и
доћи
,
почети
јесам
се
чинити
велик
припрема
за
његов
дочек
.
кад
труба
са
градски
бедем
огласити
долазак
висок
гост
велик
се
градски
врата
отворити
широм
а
звоно
са
градски
црква
зазвонити
.
у
Драма
настати
свечан
тренутак
.
Деспот
Угљеша
долазити
јесам
у
поход
свој
ташт
ћесарица
Ана
,
долазити
јесам
да
водити
свој
двор
свој
љуба
,
па
јесам
,
на
последак
,
и
као
врховни
поглавица
обилазити
потчињен
он
Драма
и
њен
област
.
Ћесарица
Ана
изићи
јесам
са
свита
свој
до
сам
улазак
у
град
.
Свештеници
и
духовник
стајати
јесам
у
одежда
а
градски
посада
са
свој
војвода
у
ратни
спрема
свечан
изглед
.
Угљеша
јесам
ићи
на
коњ
сам
.
испред
он
јахати
јесам
два
копљаник
а
по
зади
он
бити
јесам
његов
остати
пратња
,
пред
који
јесам
бити
Тома
Теологит
.
кад
прећи
велик
мост
на
јарак
,
што
са
страна
главних
врата
одвајати
цео
град
од
западни
страна
градски
подграђе
,
Угљеша
се
упутити
права
велик
врата
,
на
који
јесам
још
стајати
превес
,
што
јесам
покривати
грб
Војихнин
кућа
.
Ћесарица
Ана
држати
деспотица
Љуба
за
рука
изићи
два
,
трн
крок
напред
,
а
Угљеша
скочити
са
свој
коњ
.
један
копљаник
из
пратња
прихватити
узда
од
Угљешин
коњ
,
који
јесам
на
мах
стати
као
укопати
.
—
поздрављати
ти
,
господар
наш
и
мити
зет
мој
!
бити
скроман
дом
наш
милостив
господар
и
драг
гост
!
—
поздрав
Ана
Угљеша
,
па
се
окренути
и
са
сребрн
служавник
,
који
принети
један
дворанин
,
узити
со
и
хлеб
,
подносити
она
Угљеша
.
—
здрав
ми
бити
,
узвисити
ћесарица
и
драгати
ми
мајка
мио
љуба
наш
!
—
отпоздравити
јесам
Угљеша
узети
хлеб
и
со
.
за
тај
се
са
она
загрлити
,
па
се
пољубити
у
лице
,
а
кад
јесам
Угљеша
са
искрен
