иви
татин
—
—
јесам
ја
татин
!
—
Па
ондак
јесам
мамин
—
—
јесам
ја
мамин
—
—
Па
да
чији
јесам
?
—
јесам
ничији
!
—
рећи
Јула
као
љутит
.
—
Баш
ничији
!
о
,
мај
!
...
И-ју
!
Фрајла-Јулијана
,
па
,
ајде
,
бити
ондак
мој
—
—
И-јуф
!
!
!
ала
јесам
безобразан
!
—
викнути
запрепастити
Јула
.
—
срам
ви
бити
!
гледати
ти
само
унцут
један
!
—
велим
Јула
сав
ознојити
и
зајапурити
,
па
не
моћи
још
да
доћи
к
себе
од
чудо
,
него
се
наслонити
на
мотика
па
гледати
зачудити
око
себе
по
дрвеће
као
да
она
призивати
себе
за
сведок
овај
грдан
безобразлук
Шацин
.
—
ако
још
тако
усипати
кроз
тараба
,
одма
’
хтети
ви
овај
мотика
!
севати
така
од
тараба
!
Мол'те
бог
,
што
јесам
тат
код
кућа
!
срам
ви
бити
!
настати
опет
пауза
.
јул
коп
,
а
Шаца
се
ућутати
и
повући
па
ћутети
.
Тишина
.
Кај
се
обојити
,
и
једно
и
друго
;
Шаца
што
јесам
бити
тако
дрзак
,
а
Јула
што
јесам
бити
тако
суров
.
не
чути
се
ништа
из
башта
,
само
зелен
жабица
се
чути
,
како
певати
са
један
не
знати
који
дрво
,
и
голуб
како
гукати
не
знати
у
чији
авлија
.
Јула
жао
баш
озбиљно
.
Час
крив
,
час
правдати
себе
,
ал
’
опет
на
крај
крај
,
кад
озбиљно
промислити
,
па
шта
јесам
тај
тако
баш
страшно
казати
;
тај
ено
и
у
песма
,
трукован
још
,
—
па
шта
се
све
не
казати
,
па
се
ники
не
налазити
увредити
!
„
Хо
,
—
мислити
у
себе
Јула
,
—
како
јесам
он
само
страшно
изгрдити
!
сад
се
ваљда
застидити
,
па
отићи
у
други
крај
башта
,
а
уш
он
се
,
—
мислити
Јула
,
—
сав
црвен
к'о
цвекла
из
комбост
од
силан
стид
.
Сирома
’
младић
!
Можда
и
плакати
сад
од
јед
и
срамота
!
ал
’
баш
да
видити
!
“
рећи
у
себе
Јула
па
притрчати
лако
тараба
,
и
стати
завиривати
кроз
тараба
у
тетка-Макрину
башта
.
гледати
по
башта
.
не
видити
ники
;
само
дрвеће
и
цвеће
,
и
висок
зелен
метла
и
бик
од
црн
лук
како
се
издужити
у
висина
.
Тишина
,
она
права
баштенски
тишина
пред
подне
;
само
се
чути
зујање
и
треперење
вилин
коњица
око
онај
силан
бик
у
леја
и
силно
лупање
у
груди
Јулин
од
неки
страх
.
—
немати
он
,
.
.
отиш'о
јесам
,
—
прошапутати
Јула
.
—
хунцут
један
!
...
мислити
он
,
ја
јесам
он
она
са
шор
паоруша
...
Отиш'о
јесам
!
—
рећи
гласно
.
—
хе
,
хе
!
Фрајла-Јуло
,
а
ви
канда
завиривати
!
канда
ја
,
тражити
!
Баш
јесам
најгириг
!
ту
јесам
,
ту
,
—
смејати
се
Шаца
демонски
.
—
јуф
!
—
цикнути
Јула
и
тргнути
се
као
опарити
од
тараба
,
кад
спазити
Шаца
који
она
,
и
ако
баш
леп
момчић
бити
,
доћи
сад
гадан
,
гадан
као
сам
ђаво
с
онај
његов
смејање
.
—
хе
,
хе
!
ту
јесам
,
ту
,
—
понављати
Шаца
.
—
срам
ви
бити
!
—
дрекнути
Јула
на
он
склањати
збуњен
бујан
кос
свој
под
плав
цицан
марама
који
јесам
повезати
глава
.
—
е
,
леп
парада
!
ви
требати
да
јесам
срам
,
а
не
ја
!
ја
баш
ако
и
гледати
,
а
ја
јесам
барем
мушкарац
,
па
ја
се
и
шиковати
,
.
.
ал
’
ви
,
ви
!
...
фрајла
,
па
још
господин-попина
ћерка
!
—
велим
Шаца
срећан
што
она
се
осветити
за
ранију
увреда
.
—
Свештеничка
кћер
,
па
извиривати
на
дерати
—
—
А
откуд
јесам
тај
дерати
!
—
бранити
се
Јула
не
знати
шта
да
казати
.
—
немати
овде
никакав
дерати
...
.
Још
хтети
и
с
ви
да
имати
дерати
!
—
тај
како
јесам
тај
почети
,
моћи
јесам
још
и
бити
!
но
,
тај
ја
се
допадати
!
...
Још
само
требати
да
ви
чуједу
...
и
да
ви
спеваду
шор
—
—
пробати
само
!
—
велим
Јула
па
продужити
рад
мотичица
,
али
шта
јесам
радити
и
шта
окопавати
,
тај
ни
она
сам
јесам
знати
.
А
Шаца
узити
задовољан
тамбура
и
запевати
,
онако
ради
свој
задовољство
,
ево
овај
песма
:
„
Сека-Јуцо
,
што
гледити
?
Ал
јесам
ви
смешан
!
ако
ја
не
љубити
,
Душа
ја
јесам
грешан
!
Чисто
знати
шта
мислити
кад
се
насмијати
;
казати
бити
,
ал
’
не
смести
,
да
ја
миловати
.
“
—
она
!
она
!
—
цикнути
Јула
и
бацити
мотика
,
па
се
ударити
очајно
шака
у
глава
,
поразити
толики
дрскост
Шацин
.
—
она
,
како
јесам
брезобразан
!
—
рећи
и
полетити
из
башта
,
који
она
се
сав
окретати
.
силно
полетити
да
побећи
,
тако
силно
,
да
се
ударити
о
један
дрво
,
као
зец
кад
у
страх
нагнути
да
бежати
а
ништа
,
па
ни
велик
предмет
,
не
видити
пред
себе
.
од
силан
срамота
и
силан
бол
од
чворуга
,
који
она
јесам
искочити
,
ударити
у
плач
кад
се
наћи
у
авлија
.
у
тај
доћи
и
г
.
перо
у
село
и
збити
се
онај
што
јесам
читалац
већ
из
ранијих
глава
познати
.
ни
Јула
ни
Шаца
јесам
неколико
дан
долазити
у
башта
.
први
јесам
Јула
попустити
и
доћи
.
од
тај
дан
јесам
опет
почети
долазити
сваки
дан
,
па
пре
подне
јесам
плевити
а
после
подне
заливати
башта
.
Ослушкује
,
али
не
смести
никако
да
погледати
у
комшиски
башта
.
мало
она
чудно
,
што
не
чути
оданде
песма
ни
тамбура
.
„
Па
шта
јесам
тај
баш
тако
страшно
урадити
?
—
питати
се
Јула
у
себе
.
—
Баш
ништа
страшно
!
лепо
ја
питати
:
помагати
л
’
ја
когођ
?
па
тај
баш
јесам
ништа
неучтив
!
“
Већ
се
кајати
,
што
јесам
тако
груб
бити
кад
јесам
он
спочетка
онако
лепо
запитати
,
и
желети
јесам
,
да
се
само
још
једаред
показати
на
плот
,
па
да
он
лепше
дочекати
.
„
хе
,
ваљда
јесам
луд
да
доћи
,
кад
он
тако
дочекивати
.
тако
ја
и
требати
,
кад
јесам
бити
луд
!
ал
’
канда
хтети
заборавити
!
“
тешити
се
Јула
,
ал
’
Шаца
никако
немати
,
тако
да
се
Јула
учинити
оно
неколико
дан
читав
век
.
један
јутро
тај
дан
устати
Јула
врло
суморан
и
расејан
.
тај
јесам
бити
узрок
ноћашњи
сан
,
управо
не
ноћашњи
него
сан
у
сам
зор
.
и
откуд
само
тај
да
снивати
!
?
он
да
снивати
!
А
снивати
он
јесам
врло
лепо
;
и
као
попин
дете
,
васпитати
,
наравно
,
у
страх
Божјем
,
снивати
јесам
један
сан
који
јесам
,
моћи
се
рећи
,
помало
и
побожан
бити
.
снивати
она
,
а
она
се
као
шетати
по
башта
,
па
као
немати
више
еведра
између
њихов
и
тетка-Макрине
башта
.
А
у
башта
ништа
јесам
онако
весело
као
пре
,
него
сав
некако
суморно
,
као
неки
омарина
,
па
све
у
неки
сутон
;
и
тичица
спавати
,
и
шарен
лептир
се
полепити
по
дрвеће
као
мртав
,
па
сав
ћутети
и
куњати
,
само
се
чути
неки
тих
јецање
и
плакање
,
испрекидано
гукање
гавранов
,
оданде
из
онај
комшијски
јоргован
.
кад
ближе
јоргован
,
а
оно
под
он
неки
црн
,
велик
као
човек
гавран
,
њихов
Гага
.
кад
мало
после
,
а
оно
јесам
гавран
него
Шаца
под
јоргован
плакати
.
А
поред
он
,
на
један
грана
стајати
њихов
Гага
стар
гавран
онолики
колик
и
јесам
,
па
и
он
тужан
јако
опустити
крило
па
само
ћутети
,
па
и
он
гледати
жалосно
на
она
.
А
на
Шаца
као
јесам
оне
његов
леп
ирошки
хаљина
,
него
неки
као
мантија
,
и
неки
камилавка
;
а
у
он
неки
дуг
брада
па
се
бог
молити
.
А
она
пролазити
једнако
поред
онај
јоргован
,
а
он
јесам
тужно
гледати
,
па
она
велим
:
„
Јула
,
видити
ли
како
јесам
црн
као
овај
гавран
!
“
—
„
јесте
,
—
одговарати
и
гавран
.
—
До
сад
јесам
бријати
туђ
брада
,
а
од
сад
хтети
смести
ни
свој
.
“
А
Шаца
као
опет
настављати
:
„
Јула
!
неки
ви
бог
опростити
,
ви
јесам
ја
до
овај
довести
;
ал
’
ја
хтети
се
опет
за
тај
за
ви
бог
молити
!
“
велим
она
он
,
а
после
тихо
запевати
,
тако
тихо
и
тужно
,
као
грана
зелен
кад
запиштати
на
ватра
,
тако
запевати
он
њен
мио
песма
:
„
Теба
љубав
јавит
’
не
смети
,
јер
твој
бити
не
моћи
;
А
да
с
други
сретан
бити
,
Молић
се
ја
бог
!
“
А
затим
се
заплакати
и
он
и
црн
гавран
,
а
заплакати
се
и
Јула
.
и
морати
да
јесам
дуго
и
гласно
плакати
,
кад
се
и
сам
мам
пробудити
и
отерати
Гага
с
врата
,
а
она
викнути
и
пробудити
,
и
питати
јесам
:
што
плакати
?
А
Јула
она
казати
,
да
јесам
снивати
страшно
.
—
„
А
тај
узети
,
рано
,
мало
водити
па
попити
,
тај
помагати
;
одма
’
хтети
ти
проћи
стра
’
,
“
велим
она
мам
и
казати
она
,
нек
се
прекрсти
и
нек
прекрсти
јастук
.
и
Јула
јесам
послушати
;
попити
јесам
чаша
вод
,
прекрстила
јастук
,
али
он
одмах
окренути
други
страна
,
да
бити
и
Шаца
снивати
она
као
она
он
.
за
тај
јесам
у
јутро
седети
дуго
на
кревет
и
гледати
расејано
и
замишљено
у
папучица
свој
.
Дошао
она
Шаца
много
мио
.
јесам
она
вређати
као
до
сада
,
него
она
тужно
цвилити
говорити
онај
сладак
реч
.
тај
дан
она
једнако
у
глава
;
и
тај
и
други
и
трећи
дан
једнако
она
јесам
посред
срце
,
—
али
он
у
башта
немати
!
срести
се
с
он
само
једном
у
шор
.
он
проћи
па
она
се
јављати
,
али
учтиво
,
хладно
се
јављати
,
и
пролазити
.
А
Јула
доћи
чисто
чудно
што
се
Шаца
тако
чинити
невешт
,
а
у
сан
она
тако
мити
и
искрен
и
тужан
бити
,
а
сад
прилично
расположен
.
тај
јесам
заболети
јако
.
и
она
постати
сав
суморан
,
једнако
она
зујати
у
глава
онај
реч
и
онај
песма
из
сан
а
пред
очи
она
онај
тужан
поглед
његов
!
јако
она
жао
,
што
јесам
онаки
бити
.
ах
,
мислити
јесам
у
себе
,
само
још
једаред
ако
се
наћи
с
он
,
хтети
више
бити
таки
као
до
сада
.
Ишла
јесам
сваки
дан
у
башта
.
један
дан
ради
она
тако
у
башта
,
кад
чути
где
се
нешто
у
комшински
башта
провлачити
,
па
шуштати
лишће
.
сав
претрнути
;
срце
она
јаче
закуцати
а
образ
подићи
мали
румен
.
—
он
јесам
за
цео
!
—
мислити
у
себе
и
хитно
дотеривати
кос
и
одело
на
себе
.
затим
чути
неки
корак
,
али
се
још
никако
не
освртати
,
него
се
дати
и
као
задубити
у
посао
па
радити
,
а
сав
се
претворити
у
ухо
,
па
чекати
кад
хтети
јесам
оданде
он
нешто
запитати
.
—
уф
,
баш
јесам
шмокљан
!
Баш
јесам
пипав
!
—
рећи
у
себе
,
а
једнако
ишчекивати
,
да
чути
бар
тамбура
.
али
сав
тај
не
бити
.
зато
стати
сам
певуцати
тихо
кроз
зуб
неки
песма
а
нешто
она
се
стегнути
у
грло
,
тако
она
јесам
жао
и
неправо
.
постати
већ
и
нестрпљив
,
а
и
понос
девојачки
бити
дирнути
.
—
Шта
се
само
скањивати
ту
ваздан
!
?
—
рећи
у
себе
,
па
,
не
могав
више
да
издржати
,
полако
прилетети
плот
,
поглед
страшљив
око
себе
,
па
се
примакнути
и
завирити
у
комшиски
башта
.
видити
лепо
онај
бура
насред
башта
на
сунце
,
а
видити
и
тај
,
како
се
неко
сагнути
иза
буре
па
се
мицати
али
никако
да
се
исправити
.
—
Видиш
,
молити
ти
,
како
се
крити
;
е
,
баш
јесам
обешењак
!
’
Оће
да
ја
уплашити
,
па
ја
вребати
!
—
велим
Јула
,
одобровољен
,
сладак
и
мек
глас
.
—
А
јао
,
кости
мој
!
—
чути
се
оданде
иза
буре
.
—
Ко
јесам
тај
сад
?
—
рећи
полако
Јула
па
се
издигнути
на
прст
да
боље
видити
.
—
еј
,
староста
,
староста
!
—
чути
се
глас
тетка-Макрин
,
који
јесам
доћи
у
башта
,
да
обићи
бура
и
наточити
сирће
.
какав
непријатан
изненађење
!
—
дакле
,
јесам
тај
бити
он
!
и
Јула
осетити
нешто
тешко
у
груди
,
као
кад
човек
прогутати
врућ
мекан
хлеб
.
—
добар
дан
,
тетка-Макро
!
—
ословити
јесам
Јула
.
—
бог
ти
помог'о
,
дете
!
—
зашиштати
оданде
баба
Макра
.
—
А
шта
радити
тај
,
сладак
тетка-Макро
?
ди
јесам
за
толико
?
—
ето
обилазити
,
овако
старати
,
сирће
,
синак
.
снивати
јесам
ноћаске
тако
којешта
,
а
утувити
јесам
добро
,
рано
,
да
,
кад
гођ
тако
што
снивати
,
увек
ја
се
после
тај
морати
стрефити
какав
гођ
штета
у
кућа
,
тај
јесам
к'о
свет
;
па
зато
,
ето
,
дођо
’
да
видити
,
да
јесам
пукнути
славина
,
ил
’
да
јесам
прећи
овај
Ракилин
ђаво
из
комшилук
,
па
одврнути
славина
...
А
ретко
,
дете
,
и
долазити
у
башта
.
Нешто
јесам
ти
слаб
...
једва
се
вући
.
—
Па
јесам
,
—
велим
Јула
,
—
ники
и
не
надледа
тај
бура
.
—
тај
обићи
он
покаткад
мој
Аца
.
—
да
,
вид'ла
јесам
он
канда
ту
одономадне
.
—
јесте
,
рано
,
немати
он
већ
седам
осам
дан
.
газда
он
најпре
иш'о
по
неки
Бачким
салаш
и
мет'о
„
купица
“
,
а
после
отиш'о
посао
у
рит
,
у
лов
на
пијавица
,
па
на
он
оставити
дућан
...
а
сутра
долазити
,
рано
.
—
фала
бог
,
кад
јесам
само
због
тај
!
—
рећи
Јула
у
себе
а
после
додати
гласно
:
—
Па
поздрав'те
он
,
сладак
тетка-Макро
,
поздрав'те
.
—
е
,
оздравити
ја
,
рано
,
кад
ја
пронети
велик
сокак
,
—
велим
тетка-Макра
одлазити
.
—
кад
ја
закопаду
—
после
тај
јесам
Јула
весело
продужити
рад
у
башта
,
и
решити
се
,
кад
опет
доћи
на
плот
,
да
он
одговорити
,
да
јесам
она
засад
татин
и
мамин
,
а
оно
одономадне
да
јесам
у
љутина
казати
.
и
,
доиста
,
сутра
дан
,
чим
јесам
чути
тамбура
,
одмах
јесам
понети
кантица
за
поливање
и
наћи
се
у
посао
у
башта
.
Ела
,
да
не
бити
дугачак
и
досадан
,
толико
моћи
рећи
,
да
се
опет
разговор
отпочети
.
Шаца
јесам
питати
,
а
Јула
јесам
одговарати
,
али
сад
како
меко
и
како
нежно
!
и
на
последак
свршити
се
тај
,
да
јесам
Шаца
бити
послужен
дуд
,
онај
крупан
„
шпански
“
дуд
,
какав
надалеко
јесам
бити
,
а
набрати
он
јесам
Јула
сам
свој
рука
;
бирати
он
к'о
голуб
зрно
,
и
наслагати
лепо
на
широко
винов
лишће
,
па
он
дати
кроз
дерати
који
се
тај
дан
први
пут
појавити
на
ограда
баштенски
.
А
Шаца
јесам
опет
из
благодарност
изрезати
на
један
дрво
у
њихов
башта
један
срце
и
два
писмен
у
он
,
писма
Ю
и
А
.
—
ао
,
фрајла-Јуло
,
—
рен
она
Шаца
сав
блажити
,
—
кад
хтети
бити
тако
срећан
да
ја
јесам
,
свој
сопствен
рука
,
моћи
брата
у
тај
башћа
и
ја
ви
понудити
!
А
затим
она
јесам
приповедати
,
држати
јесам
за
рука
,
како
јесам
он
од
велик
и
богат
породица
,
и
како
хтети
дуго
остати
у
село
.
Ићи
хтети
у
Пешта
или
Беч
,
да
изучити
хирургија
.
А
његов
јесам
породица
велик
;
сав
сам
нотарош
и
вармеђаш
,
а
имати
и
два
архимандрит
у
породица
.
и
шта
тај
сав
јесам
разговарати
!
и
кад
једно
говорити
онај
други
и
не
дисати
и
не
трептати
од
силан
пажња
и
милошта
.
Разишли
јесам
се
задовољан
.
Шаца
јесам
отићи
блажити
.
бити
јесам
поетски
расположен
.
цео
дан
јесам
преписивати
неки
песмарица
и
из
она
преписивати
сав
песма
који
јесам
годити
расположење
његов
.
после
овај
састанак
врло
јесам
се
често
састајати
и
разговарати
.
колико
јесам
само
пута
пречути
Јула
кад
јесам
мам
звати
.
—
„
ти
кад
се
на
штогођ
наканити
,
не
знати
шта
јесам
доста
!
“
—
карати
јесам
гђа
Сид
и
претити
она
,
да
хтети
издати
башта
под
аренда
ако
се
бити
једнако
у
она
бавити
.
али
и
јесам
бити
башта
уредити
;
све
окопати
,
оплевити
,
увек
залити
,
као
какав
променада
!
и
ники
она
жив
јесам
знати
и
затицати
сем
баба-Макре
,
а
и
она
јесам
,
сирот
,
бити
и
слаб
очи
и
мало
наглув
од
староста
.
„
Божа
,
а
да
л
’
јесам
се
који
пут
пољубити
,
онако
стојећи
и
разговарати
се
на
ограда
?
“
запитати
можда
који
радознао
читатељка
,
који
бити
—
кад
се
већ
жртвовати
да
ћутети
и
наканити
да
читати
—
хтети
одмах
,
да
све
у
један
књига
наћи
.
—
А
ко
хтети
она
знати
;
и
ко
она
јесам
,
што
казати
,
светлити
!
—
одговарати
писац
.
Шаца
јесам
бити
баш
тако
шмокљан
,
а
ограда
јесам
бити
тако
чест
—
по
сав
прилика
да
јесам
.
и
какав
бити
тај
опет
роман
бити
без
пољубац
чак
и
у
десети
свој
глава
!
!
!
ето
тако
се
отпочети
и
заплетати
један
роман
у
поп-Спириној
кућа
на
месец
и
више
дан
пре
и
неколико
дан
после
господин-Перина
долазак
.
долазак
г
.
Пера
јесам
изменити
битно
ништа
,
—
а
моћи
јесам
врло
лако
.
да
јесам
г
.
Пера
обратити
довољно
пажња
;
да
јесам
отворити
очи
за
чисто
злато
а
затворити
уш
сиренски
глас
—
бити
бити
све
друкчије
.
стар
наш
вео
:
да
јесам
дечији
срце
као
восак
—
моћи
правити
од
он
шта
хтети
—
;
а
ја
велим
,
да
јесам
и
у
млад
девојка
срце
као
восак
.
тако
јесам
и
с
Јула
!
јер
Јула
јесам
г
.
Пера
само
једаред
боље
посматрати
,
кад
јесам
,
тај
јесам
,
пити
из
велик
чаша
вод
,
па
он
онако
,
како
већ
тај
смеран
девојка
чинити
,
преко
чаша
посматрати
пити
полако
,
и
допасти
она
се
.
и
да
јесам
г
.
Пера
само
имати
вешто
око
,
да
разазнати
чисто
злато
од
лажан
варак
и
да
јесам
бити
мало
мало
обазрив
—
ишчезнути
бити
слика
Шацин
из
Јулин
срце
,
као
да
јесам
никад
ни
бити
јесам
!
А
овако
,
Јула
се
осетити
мало
потиснути
од
другарица
свој
.
и
она
одмах
поносно
уступити
сасвим
;
и
одмах
наћи
утеха
пораз
у
самоћа
,
у
мисао
на
Шаца
,
и
у
мисао
који
се
тако
радо
бавити
млад
,
први
пут
заљубљен
девојка
,
а
тај
јесам
:
у
мисао
о
свој
смрт
.
најрадије
јесам
мислити
о
тај
:
кад
бити
умрети
,
ко
бити
јесам
све
жалити
,
и
како
бити
јесам
Шаца
тек
жалити
!
и
да
л
’
бити
се
од
тежак
жалост
за
она
из
пиштољ
убити
,
или
бити
у
Тиса
скочити
?
па
како
бити
она
један
до
други
укопати
и
сав
ожалити
и
цвеће
она
гроб
засадити
,
а
она
спевати
паорски
девојка
:
како
јесам
се
волети
и
како
један
без
други
јесам
моћи
да
живити
на
овај
свет
.
А
тек
онај
сан
о
Шаца
,
како
она
јесам
живо
остати
у
памет
!
тек
после
тај
сан
Шаца
она
јесам
доћи
много
мио
,
јер
јесам
тек
у
сан
видети
,
колико
бити
она
тешко
бити
кад
бити
он
изгубити
.
ни
она
не
бити
моћи
преживети
такав
губитак
,
сањати
јесам
Јула
будан
;
и
она
бити
се
убити
,
мислити
јесам
у
себе
;
убити
из
пиштољ
или
бити
у
Тиса
с
брег
.
после
тај
сан
никако
да
она
из
глава
изаћи
Шаца
!
за
тај
овај
и
јесам
имати
права
кад
јесам
опет
један
дан
напасти
Јула
,
што
она
јесам
г
.
Пера
донети
обећан
књига
Преодницу
.
Шаца
јесам
бити
љубоморан
и
љут
;
Јула
он
се
исповедити
све
како
јесам
бити
.
али
она
он
јесам
веровати
;
пребацивати
она
јесам
тако
немилосрдан
,
да
јесам
сирот
Јула
сав
уплакан
изаћи
тај
дан
из
башта
.
—
но
,
шта
ти
јесам
...
шта
слинити
ту
?
!
Шта
плакати
?
—
питати
јесам
гђа
Сид
.
—
Па
кад
ви
јесам
добар
!
—
одговарати
Јула
јецати
.
—
боље
да
ја
немати
;
да
се
јесам
ни
родити
.
—
но
,
но
!
не
морати
ти
баш
тако
на
крај
срце
бити
!
...
рано
мој
!
гле
,
какав
јесам
она
само
очи
!
—
умиривати
јесам
гђа
Сид
и
љубити
јесам
.
—
Ида
одма
’
на
бунар
,
па
се
умити
’
ладан
вод
.
јул
јесам
пољубити
у
рука
и
отићи
.
—
како
јесам
сирот
хаглих
и
осетљив
!
пре
толико
дан
сам
јесам
карати
,
а
она
,
видити
ти
тај
чудо
,
још
ни
сад
да
се
утјешити
!
!
—
велим
гђа
Сид
а
очи
она
пун
суза
.
—
Ал
’
са
сав
на
мој
фамилија
!
глава
једанаести
у
који
јесам
исприповедати
сав
што
јесам
бити
природан
последица
Јулин
чест
одлажење
и
састанак
у
башта
на
ограда
,
а
што
јесам
још
више
заплести
ствар
и
довести
до
сукоб
за
који
се
чак
у
Темишвар
чути
.
у
кратак
,
цео
јесам
глава
пун
врло
интересантан
ствар
;
између
осталих
,
завршивати
се
подуг
монолог
и
један
чаробан
лукративан
сан
Нића
боктер
давно
јесам
стигнути
из
поље
крава
у
село
и
сваки
ући
у
свој
авлија
са
виме
пун
млеко
;
давно
јесам
већ
и
помусти
бити
и
домаћица
се
један
други
хвалити
невероватан
количина
млеко
,
тако
невероватан
да
ни
један
јесам
већ
ни
веровати
.
на
село
се
почети
спуштати
благ
летњи
ноћ
и
,
како
се
тај
песник
лепо
изражавати
,
почети
јесам
умотавати
у
свој
мрачан
копрена
сво
сести
са
кућа
и
башта
,
амбар
и
авлија
,
само
висок
ђерам
као
да
пробити
врх
свој
тај
копрена
и
дизати
се
право
тамо
звезда
.
давно
јесам
проћи
и
последњи
кола
попин
сокак
,
и
прашина
,
који
се
бити
дигнути
високо
изнад
кућа
,
спуштати
се
полако
и
слагати
мирно
два
педаљ
дебео
а
на
јесен
хтети
од
она
један
славан
блато
да
бити
.
ко
јесам
шта
имати
да
свршити
и
купити
у
болта
код
грк
,
свршити
јесам
и
купити
;
и
грк
јесам
већ
унети
све
што
он
јесам
стајати
испред
дућан
;
унети
и
крупица
со
и
кењеча
,
и
лула
и
камиш
,
и
бичаље
и
дренов
буџа
,
и
оцило
и
кремење
и
труд
у
свежњић
и
бардак
сирће
и
грдан
стакло
кисео
паприка
и
прекјучерањи
земичка
и
читав
четврт
сланина
,
који
јесам
висити
на
завидан
висина
и
око
који
јесам
поваздан
обилазити
,
гледати
,
шклоцати
зуб
и
тужно
маукати
комшински
мачак
сав
дотле
док
не
изгубити
глас
и
очи
она
не
избелити
.
ники
живити
не
ићи
више
сокак
.
изумирати
полако
и
бахат
људи
и
топот
коњ
и
тандрк
кола
и
торокање
жена
.
један
по
један
клупа
испред
кућа
под
багрење
остајати
празан
.
Укућани
седети
испред
кућа
после
вечера
и
разговарати
се
о
многи
разним
ствар
.
разговарати
се
о
колера
;
о
велик
рат
и
топовски
кугла
колик
јесам
у
стар
доба
велик
бити
а
колик
јесам
сад
;
о
месечар
како
ићи
уз
висок
двокатница
к'о
по
патос
,
па
тај
прилика
споменути
и
о
Глиша
,
који
јесам
бити
дванаест
година
у
солдат
далеко
тамо
у
буковина
чак
,
како
јесам
и
он
или
месечар
или
лопов
,
тако
нешто
,
јер
ићи
и
онда
по
сокак
и
којекуда
кад
никако
и
нем
месечина
;
разговарати
о
гладан
година
кад
се
шапурика
млети
и
јела
и
од
шапурикин
брашно
чесница
и
василица
правило
;
о
скакавац
и
пацов
и
о
Талијан
мајстор
што
имати
некакав
свирајка
па
умети
она
да
она
извабити
из
свити
кућа
и
амбарова
,
па
она
извести
за
себе
а
пацов
трчати
к'о
на
даћа
за
она
,
а
мајстор
једнако
свирати
па
она
извести
чак
иза
варош
до
велик
бар
или
на
Тиса
,
а
пацов
сав
један
преко
други
па
к'о
људи
скакати
у
бар
или
у
Тиса
.
пред
други
кућа
опет
приповедати
о
Рус
.
један
приповедати
:
како
јесам
Рус
велик
царство
,
и
како
са
сваки
ратовати
и
свако
тући
у
рат
;
а
бог
она
помагати
,
јер
држати
сав
пост
,
па
пост
и
на
сам
други
дан
Божић
,
ако
се
,
тај
јесам
,
стрефити
,
да
пасти
у
среда
или
у
петак
.
док
јесам
лето
,
они
хтети
нешто
и
да
отрпети
,
па
ћутети
али
тувити
све
,
и
чекати
зима
јер
јесам
,
казати
,
лети
млитавети
,
а
кад
засвирати
северац
и
заокупити
мећава
,
а
она
тек
онда
доћи
права
њихов
снага
,
па
се
онда
њихов
цар
само
прекрсти
са
три
прст
к'о
и
ја
,
па
бацити
капа
од
себе
,
па
запитати
други
цар
од
други
вера
(
јер
он
јесам
српски
вера
)
:
„
Ко
’
хтети
да
се
бити
?
ево
,
тај
јесам
;
нек
ја
изаћи
!
“
А
они
ћутети
к'о
миш
.
пред
трећи
кућа
опет
седети
баба
Савка
,
кочоперан
баба
,
па
приповедати
свој
комшиница
,
други
један
баба
,
како
она
се
јуче
на
ноћ
приснити
њен
покојни
Лала
.
—
Дош'о
па
стати
прид
ја
,
—
приповедати
Савка
,
—
али
ни
налик
на
онај
жив
Лала
.
А
кер
залајати
из
цео
комшилук
,
па
лајати
,
лајати
,
а
ја
и
’
растеривати
жарач
и
бранити
покојни
мој
.
А
он
ослабити
,
Божа
,
па
поцрнити
у
лице
а
на
глава
он
неки
стар
подеран
шешир
к'о
да
он
јесам
са
страшило
скин'о
,
а
дорац
он
сав
искрпити
,
па
стати
па
ја
гледати
и
жалостив
махати
глава
.
А
ја
не
моћи
к'о
одма
’
да
он
познати
.
А
он
се
заплак'о
па
казати
:
„
хе
,
ко
јесам
оданде
,
одакле
ја
долазити
,
тај
тешко
познати
.
ето
,
казати
,
и
ја
,
па
мој
ја
не
познати
.
“
—
„
тај
јесам
ли
тај
тај
,
лала
?
река
’
ја
.
о
лала
мој
,
а
откуд
ти
?
“
А
он
ја
казати
:
„
е
,
мој
Савка
,
мој
Савка
!
не
питати
ја
,
велим
,
одакле
јесам
дош'о
!
ја
јесам
ти
издалека
,
од
туђ
земља
из
туђ
свет
,
ди
петао
не
појати
,
ди
звоно
не
звонити
да
се
оџак
не
пухати
;
ја
јесам
ти
,
мој
Савка
,
са
онај
свет
,
казати
ја
он
,
ди
немати
род
за
ја
.
“
А
ја
он
питати
:
„
Па
шта
бити
’
тео
,
родити
;
што
не
сести
?
“
А
он
ја
казати
:
„
јесам
ја
до
седење
ни
дивањење
,
кратко
јесам
време
,
бојити
се
,
казати
,
петао
,
него
јесам
дош'о
да
ти
видити
и
да
ти
надгледати
и
да
ти
казати
,
Савка
,
добро
да
утубити
овај
:
Тражи
друга
,
тражити
стубац
кућа
;
а
већ
ја
тамо
како
јесам
да
јесам
,
него
се
бар
ти
не
мучити
и
не
злопатити
на
тај
ваш
свет
,
казати
!
А
ја
хтети
се
,
казати
,
стрпјети
и
причекати
ти
!
“
А
ја
он
питати
:
„
јесам
јесам
ли
гладан
,
старатељ
и
један
тутор
мој
;
да
ти
спремити
,
род
,
голубић
у
расол
,
тај
јесам
ти
увек
радо
јево
?
“
А
он
ја
одговорити
:
„
Прошло
јесам
тај
ја
,
снага
мој
,
него
ти
урадити
к'о
што
јесам
ти
каз'о
;
слушати
ти
само
менека
,
ја
јесам
ти
,
казати
,
увек
добар
желити
!
“
А
ја
све
једнако
к'о
не
знати
да
јесам
он
умрети
,
па
казати
:
„
А
ко
хтети
ти
,
родити
,
неговати
и
по
табан
тај
чешкати
,
ако
се
ја
,
не
дати
Божа
,
и
по
трећи
пут
удати
,
к'о
што
ја
ти
,
ето
садакана
,
советовати
?
“
А
он
казати
:
„
е
,
мој
Савка
,
јесам
ја
до
жена
!
тамо
ја
и
не
знати
,
казати
,
јесам
л
’
сам
мушки
ил
’
јесам
!
удати
се
ти
само
,
тај
можда
ја
,
казати
,
хтети
више
ни
требати
!
“
А
после
он
као
уједаред
нестати
,
а
место
он
ост'о
само
неки
дороц
,
па
раширити
рукав
па
као
ићи
ја
,
а
ја
се
у
тај
тргнути
.
и
сад
,
никако
да
ја
изаћи
из
глава
тај
што
ја
јесам
говорити
.
па
јесам
тај
садакана
,
друго
,
на
муки
велик
.
један
ја
замерање
пристојати
;
ако
послушати
он
,
каста
,
један
тестамент
његов
,
—
замерити
се
свет
,
а
око
послушати
свет
,
замерити
се
њемукана
!
А
увек
јесам
он
за
живот
слушати
,
родити
мој
,
па
зар
сад
да
он
не
послушати
!
?
еј
лала
,
лала
!
како
јесам
меникана
брез
ти
,
брез
свој
,
каста
,
други
!
...
бадава
јесам
ту
Арса
...
и
пун
кућа
!
Шта
јесам
ја
тај
Арса
?
Шогор
!
Шогор
што
казати
,
туђ
форинта
!
еј
,
лала
,
лала
!
фурт
ја
твој
реч
и
твој
тестамент
зујати
у
глава
и
у
уш
.
А
пред
четврти
кућа
приповедати
о
неки
свекрва
како
јесам
вештица
,
па
се
ископистити
на
свој
снаха
,
завадити
јесам
с
муж
па
долазити
сваки
ноћ
;
докле
јесам
ту
,
сав
се
чути
издалека
шијачки
гајде
како
танко
свирати
,
а
она
јесам
давити
и
викати
она
једнако
:
„
ти
јесам
ја
,
велим
,
у
овај
нечист
сила
отерати
и
ја
душа
мој
изгубити
!
“
па
се
све
затрчавати
од
врата
кревет
,
седати
она
на
груда
па
се
чешљати
гребен
и
давити
јесам
.
и
тако
тај
сваки
ноћ
радити
,
и
тако
тај
трајати
док
петао
не
запевати
,
а
онда
одједаред
као
да
у
земља
пропасти
.
пред
пета
се
кућа
опет
скупити
око
један
који
се
одономадне
вратити
из
Бечкерек
—
камо
јесам
одвести
бити
неки
Чивутин
,
грошићарити
житарски
—
и
који
она
јесам
приповедати
много
нов
и
чудноват
ствар
.
приповедати
она
јесам
:
како
јесам
у
Бечкерек
слушати
и
чути
од
један
господар
који
јесам
многи
књига
прочитати
а
и
сад
још
једнако
,
по
ваздан
читати
сав
новина
,
како
јесам
се
ту
скоро
,
лане
или
ономлане
,
неки
људи
,
чак
тамо
преко
морати
у
Америка
,
спремати
,
да
пуцати
из
топ
на
месец
.
па
већ
и
израчунати
лепо
сав
креда
:
колик
требати
да
јесам
топ
,
колико
тане
и
колико
барут
и
до
који
термин
требати
да
стигнути
тамо
тане
и
да
треснути
о
месец
.
па
баш
таман
кад
јесам
већ
хтети
да
припасти
топ
,
сетити
се
један
Банаћанин
,
баш
хтети
бити
да
јесам
бити
из
Иђош
,
који
се
ту
стрефити
,
па
скинути
шешир
и
манути
рука
и
казати
:
„
молити
лепо
,
—
казати
,
—
господар
!
сад
ви
’
хтети
,
наприлику
,
каста
,
онако
,
к'о
људи
,
да
опалити
на
онај
месец
горе
.
тај
јесам
све
лепо
и
красно
и
фајн
,
—
велим
Иђошанин
,
—
али
јесам
л
’
ви
пасти
на
ум
,
шта
хтети
бити
ондакана
од
наш
’
уш
,
кад
овај
топ
рикнути
к'о
сто
магарац
;
тај
хтети
ту
остати
читав
уво
одавде
све
до
Иђош
!
ај
,
јесте
л
’
тај
промислити
?
!
А
после
,
неки
—
велим
,
—
ђаво
носити
и
наш
уш
...
ни
магарац
се
,
казати
,
јесам
прославити
са
онолики
његов
...
ал
’
шта
хтети
брез
месечина
?
Шта
он
хтети
тај
шталог
пробити
и
коњ
покрађени
бити
,
кад
и
поред
месесечине
,
па
једва
да
сачувати
вранац
од
рђав
’
људи
!
ај
,
тај
ја
ви
питати
?
“
—
А
они
се
,
велим
,
ухватити
сваки
за
свој
уш
,
па
зинути
па
се
замислити
а
после
он
питати
:
„
А
одакле
јесам
ти
,
пријатељ
?
“
—
А
он
казати
:
„
ја
јесам
из
Иђош
!
“
—
„
из
Иђош
?
“
питати
они
.
—
„
Баш
из
Иђош
!
“
—
„
А
ди
јесам
тај
?
“
—
„
тај
Иђош
,
—
казати
он
,
—
„
зар
Иђош
не
знати
?
!
тај
измеђ
Сајан
и
Кикинда
,
ал
’
ја
јесам
дишкрећанин
!
“
—
„
е
,
фала
ти
,
—
казати
он
они
,
—
„
и
за
наш
уш
а
и
за
месечина
.
Нећемо
пуцати
;
само
штета
,
што
јесам
се
толико
истрошити
!
...
А
добро
јесам
каз'о
;
откуд
ти
само
пасти
на
памет
тај
?
А
чути
јесам
,
—
казати
они
,
—
да
јесам
сав
Иђошанин
на
твој
ворма
паметан
!
А
,
баш
тај
фала
!
“
—
и
тако
од
ото
доба
,
—
приповедати
онај
даље
,
—
кад
јесам
тамо
само
казати
,
да
с
’
из
Иђош
,
па
не
брати
брига
;
јербо
јесам
Банаћанин
спасти
свет
месечина
и
месец
остати
на
стар
сав
место
.
и
тако
одонда
јесам
сваки
Иђошанин
фрај
на
скела
и
на
ћуприја
и
свуд
,
и
не
морати
имати
пасош
кад
куповати
барут
за
чворак
и
зец
,
и
не
морати
да
пухати
трафика
,
нити
он
ико
тражити
пасош
кад
продавати
коњ
.
тај
јесам
Иђошки
права
одондак
.
“
—
тако
онај
приповедати
,
а
они
око
он
зинути
па
слушати
;
по
неки
још
четврт
сахат
остати
са
ражјапљеним
уста
од
чудо
сав
док
он
јесам
казати
да
заклопити
уста
и
да
ићи
спавати
.
тако
се
ето
,
један
наш
Банаћанин
у
далек
свет
прочути
,
а
Иђошанин
обећати
један
звоно
од
онај
топ
.
тако
се
ето
разговарати
о
свашта
испред
кућа
по
клупа
.
разговарати
се
најпре
живље
,
па
сав
лакше
и
лакше
,
па
кад
се
уморити
и
приповедати
и
слушалац
,
и
сав
се
већ
почети
крпити
очи
,
настати
зевање
и
настати
чешће
пауза
.
изумирати
разговор
дуж
цео
шор
и
замењивати
се
лавеж
пас
и
концерт
жаба
из
свити
јендек
испред
кућа
.
тек
чути
овде
онде
где
неко
зевати
и
велим
:
„
Ха-а-ај
,
хајати
,
ајде
да
се
тај
мало
поспавати
;
бити
и
сутра
дан
за
разговор
!
“
—
„
Лака
ноћ
!
“
викати
с
један
страна
.
„
Лака
и
благ
!
“
одговарати
с
други
.
—
„
зар
тако
рано
?
А
штета
овако
фајн
ноћ
!
“
—
„
тај
бити
јесам
разговор
па
и
сувише
.
и
тако
сутра
ваљати
подранити
;
до'ће
ми
наполичар
,
“
велим
опет
неко
.
—
„
А
шта
знати
!
готово
и
ја
хтети
скоро
.
требати
и
ми
да
подранити
,
“
—
чути
се
опет
неки
глас
из
прек
;
—
„
ваљати
у
рит
,
да
насећи
трска
,
да
покрпити
кров
,
јербо
јесам
већ
срамота
какав
јесам
.
изгледати
чупав
и
одрпан
к'о
бојтаров
капа
.
лак
ноћ
!
“
Док
мало
после
и
тај
не
умукнути
заједно
са
нестанак
онај
силуета
испред
кућа
.
Још
мало
живот
имати
по
авлија
,
одакле
чути
како
се
ракољити
и
ћућорити
кокошка
на
дрво
или
како
шкрипити
ђерам
;
тај
вући
вод
да
баба
опера
нога
,
и
док
прати
он
грдити
и
издавати
наредба
за
сутра
.
за
тај
још
чути
како
се
затварати
авлијски
врата
и
како
чупав
зељов
вући
ланац
по
авлија
и
лан
по
некад
обичај
радити
,
док
и
тај
не
нестати
напослетку
.
мрак
јесам
притиснути
и
омотати
све
.
нем
месечина
.
А
и
што
хтети
јесам
вечерас
,
кад
се
Шаца
спремати
на
нешто
велик
и
одважан
;
а
за
тај
јесам
таман
довољан
и
онај
ситан
звездица
који
светао
и
швалерски
жмиркати
с
небо
амо
доле
на
заспао
село
и
будан
Шаца
у
он
,
који
се
журно
упутити
па
на
једаред
застати
.
Чуо
јесам
неки
корак
из
даљина
,
па
се
склонити
у
хлад
испод
неки
багрење
.
тај
бити
корак
сеоски
боктер
ча-Ниће
који
јесам
јављати
село
који
јесам
доба
и
чувати
село
од
лопов
поред
сав
клевета
који
јесам
он
бедити
да
јесам
и
јесам
с
она
по
некад
бивати
у
ортаклук
.
Шаца
јесам
чути
Нића
како
ићи
,
како
се
лено
вући
кроз
сокак
,
како
зевати
и
после
кресати
оцило
у
труд
,
пасти
лула
и
псовати
Чивутин
,
што
он
јесам
дати
ситан
трафика
;
а
после
грдити
неки
газда
што
држати
зло
гаров
који
гристи
капија
кад
год
он
проћи
и
лајати
на
власт
.
и
боктер
јесам
проћи
попин
шор
,
отићи
у
други
,
и
из
овај
у
трећи
сокак
и
ту
јесам
дунути
равно
дванаест
пут
у
сав
боктерски
рог
,
а
после
четврт
сат
још
једанпут
,
и
украсти
тако
читав
један
сат
,
легати
јесам
,
као
сваки
уморан
човек
који
јесам
благ
творац
одредити
ноћ
за
одмор
и
спавање
,
и
захркати
јесам
и
јесам
приметити
кад
јесам
Шаца
савити
у
попин
сокак
.
Шаца
јесам
ићи
полако
све
испод
багрење
док
јесам
доћи
близу
поп-Спирине
кућа
.
тад
он
јесам
јаче
залупати
срце
као
сваки
,
ма
како
смести
човек
да
јесам
,
што
закуцати
пред
дрзак
предузеће
.
и
он
узити
тамбура
и
почети
још
издалека
полако
ударати
у
она
онај
већ
добро
познат
песма
:
„
ти
већ
спавати
,
злато
мој
“
,
тако
тихо
,
да
јесам
гласе
њен
моћи
чути
само
Јулин
заљубљен
ухо
.
Шаца
се
пре
три
дан
споречкати
с
Јула
на
дерати
у
башта
,
као
што
јесам
читалац
већ
познати
из
завршетак
прошли
глава
,
и
опет
јесам
долазни
три
дан
,
и
зарећи
се
,
да
хтети
никад
више
доћи
,
ни
бог
она
назвати
,
него
хтети
отићи
у
свет
.
па
као
што
јесам
рећи
,
тако
јесам
и
порећи
.
јесам
моћи
да
продужити
бар
још
три
дан
,
и
ако
јесам
рад
бити
,
него
се
кренути
да
се
јавити
Јула
.
Чуо
јесам
од
тетак
да
јесам
питати
за
он
и
мило
он
бити
што
јесам
намучити
мало
свој
љубоморност
.
после
мало
кавга
леп
јесам
да
доћи
један
серенада
,
а
тако
захтев
и
логика
догађај
.
А
Јула
хтети
он
чути
једина
у
кућа
,
јер
тат
она
спавати
чак
у
авлија
испод
комарник
,
а
она
с
мам
у
соба
са
сокак
где
обично
сав
удавача
најрадије
спавати
.
ни
мам
у
соба
јесам
моћи
чути
тамбура
.
али
Јула
јесам
чути
и
одмах
јесам
скочити
из
кревет
к
прозор
па
кроз
разређен
шалукатре
видети
неки
прилика
и
одмах
у
она
познати
Шаца
;
чути
ситан
тамбура
и
разумети
реч
добро
познат
она
песма
,
и
ако
јесам
Шаца
као
обазрив
и
мирољубив
берберски
асистенат
и
јесам
смести
запевати
.
он
јесам
само
тихо
ударати
у
тамбура
,
тихо
као
зујање
пчела
у
пролеће
,
а
она
јесам
,
у
себе
наравно
,
пратити
реч
:
„
ти
већ
спавати
,
злато
мој
(
говорити
Јула
у
себе
песма
)
,
ти
грлити
сладак
сан
;
спавати
,
спавати
,
лак
ноћ
,
о
Јула
,
бог
ти
у
помоћ
!
“
јесам
,
тај
казати
драган
кроз
јасан
жица
и
кроз
сув
дрво
тамбурово
.
ех
!
Шта
бити
казати
сада
Јула
,
да
смести
од
мам
,
да
се
,
тај
јесам
,
не
бојити
да
јесам
пробудити
.
зар
бити
мање
поезија
бити
у
реч
Јулин
него
у
овај
готов
стих
,
сад
после
поноћ
кад
сав
село
па
и
јесам
Нића
боктер
спавати
,
кад
јесам
ноћ
тако
леп
,
звезда
тако
лепо
жмиркати
с
тамно-плавога
небо
и
крв
кључ
и
кип
у
овај
два
будан
заљубљен
створ
?
!
зар
бити
њен
одговор
на
песма
бити
слаб
песма
,
само
да
јесам
смести
дати
од
себе
глас
.
срце
она
јесам
ударати
у
груди
,
као
пијан
домаћин
кад
грувати
на
авлијски
врата
,
ударати
да
искочити
!
ваљда
јесам
за
тај
и
притиснути
леви
рука
груда
а
десни
дигнути
полако
завеса
и
стати
и
слушати
песма
и
кроз
шалукатре
рећи
он
:
—
Лака
ноћ
,
лак
ноћ
!
—
Јуца
!
—
чути
се
глас
гђа-Сидин
.
—
о
,
Јуца
!
—
јао
,
тај
мам
јесам
будан
!
—
прошапутати
Јула
.
—
Јуца
!
...
јесам
јесам
ли
тај
тај
?
—
ја
јесам
,
мамо
!
—
одговарати
плашљиво
Јула
.
—
Шта
радити
тамо
у
тај
доба
?
—
питати
јесам
гђа
Сид
који
јесам
комарац
пецнути
и
кашаљ
пробудити
.
—
Па
...
ето
...
врућина
ја
—
—
Шта
јесам
тај
тамо
напољу
?
—
тај
онај
њихов
мачак
дош'о
ту
под
наш
пенџер
,
па
сав
ларма
!
тако
јесам
брезобразан
—
—
какав
јесам
они
,
—
велим
гђа
Сид
зевати
,
—
таки
она
јесам
и
мачак
.
настати
мали
пауза
.
—
Јуца
...
јесам
л
’
још
на
пенџер
?
—
јесам
,
мамо
!
—
отворити
мало
тај
шалукатре
!
...
у
соба
јесам
к'о
у
рерна
...
врућина
ја
јесам
.
па
запалити
мало
оман
...
ено
на'ћеш
тамо
на
орман
...
поред
штрикерај
,
па
запалити
...
овај
проклет
комарац
уједати
к'о
кер
...
морати
да
јесам
они
правити
ритски
.
један
ја
отоич
уј'о
баш
испод
ока
,
тако
,
да
ја
јесам
из
тврд
сан
пробудити
,
обешењак
један
!
у
тај
заурлати
поп-Ћирин
пас
не
трпети
као
и
сав
у
његов
род
музика
.
—
за
газда
!
—
прошаптати
гђа
Спириница
.
јул
радо
и
весело
послушати
мам
и
отворити
широм
прозор
,
а
Шаца
се
привући
полако
,
а
Јула
он
пружити
свој
бео
пун
ручица
,
који
јесам
овај
(
моћи
мислити
да
писац
претеривати
и
ако
се
сав
овај
догађати
у
један
село
)
галантан
и
обилно
обасипати
пољубац
.
—
Лака
ноћ
...
доста
јесам
,
укебати
ми
!
—
шапутати
Јула
и
отимати
рука
за
који
се
Шаца
као
дављеник
ухватити
,
и
не
пуштати
она
,
него
она
шапатом
одговарати
,
па
се
тако
тихо
разговарати
.
—
А
шта
ти
ту
стајати
?
—
рећи
хтети
гђа
Сид
који
се
доцније
опет
пробудити
кад
јесам
Јула
кинути
.
—
Па
ви
јесам
ја
казати
,
да
отворити
мало
пенџер
!
—
о
частан
те
,
дете
!
па
што
он
јесам
одма
’
затворити
?
—
Па
чекати
јесам
,
да
ја
ви
опет
казати
.
—
Па
зар
тај
одондак
фурт
ту
стајати
?
!
!
о
дете
,
дете
!
ајд
’
затворити
...
доста
јесам
...
накупити
се
комарац
опет
.
—
’
Оћу
,
мамо
.
—
да
јесам
озепсти
,
рано
?
’
Оћеш
да
ти
дати
мој
„
шлофкапа
“
?
—
фала
,
мамо
!
топло
ја
јесам
здраво
,
—
рећи
Јула
па
затворити
прозор
и
легати
у
кревет
,
али
не
склопити
ока
и
не
заспати
цео
тај
ноћ
.
А
и
што
хтети
она
спавање
и
сан
,
кад
овако
будан
леп
сања
.
А
и
Шаца
се
брзо
наћи
код
кућа
.
летети
јесам
сав
блажити
на
крило
срећан
и
утешан
љубав
тако
лако
,
да
чисто
јесам
осећати
да
табан
додиривати
земља
.
успут
јесам
срећом
ники
срести
до
ча-Мићу
боктер
.
брзо
натући
шешир
на
очи
па
убрзати
поред
он
,
али
он
оштро
око
ча-Нићино
ипак
познати
.
—
’
Бројтро
,
брицо
!
—
викнути
он
мало
лолински
ча-Нића
,
па
се
искашљати
онако
у
српски
смисао
.
—
Лака
ноћ
,
ча-Нићо
!
—
одговарати
он
брзо
и
тихо
Шаца
,
па
гурати
тамбура
под
капутић
и
сав
брз
перје
.
—
А
ди
јесам
тај
бити
ноћоске
,
синовац
,
ај
?
ко
се
тај
ноћом
у
глув
доба
бријати
,
ај
?
—
Ника
!
—
одговарати
Шаца
издалека
већ
.
—
Хе-хе
!
—
смејати
се
Нића
.
—
„
све
по
’
лада
,
да
он
не
познати
!
“
.
Ааа
!
Синовче
,
не
ваљати
тај
пос'о
!
—
Ајда
не
лармати
ту
,
него
дувати
сат
,
кад
јесам
за
тај
платити
!
—
чути
се
још
издаље
Шацин
глас
.
—
Ајд-ајд
,
—
продужити
Нића
више
за
себе
.
—
носити
тај
ђаво
,
а
и
тражити
ђаво
!
само
моћи
после
дрекати
,
кад
ти
тако
дигођ
у
бријање
укебати
,
па
тај
вила
натруковати
на
леђи
’
слово
„
шча
“
!
Хе-хе
!
—
продуживати
Нића
намештати
се
на
један
клупа
пред
кућа
,
—
моћи
само
после
дрекати
,
тај
ја
велим
,
кад
ти
стати
левча
ићи
тако
чимгођ
поливати
.
Тражите
ђаво
ноћом
,
—
настављати
Нића
,
пошто
се
добро
наместити
на
клупа
,
—
а
после
ви
ча-Нића
крив
,
кад
стати
вила
да
играти
по
леђи
;
крив
ви
ча-Нића
,
што
не
чувати
варош
,
к'о
да
ја
имати
солгину
плаћа
!
Чудна
ја
плаћати
,
ал
’
јесам
се
и
прикинули
!
не
стигнути
ни
за
травику
!
Још
да
немати
онако
по
мало
,
кад
неко
запасти
у
шкрипац
,
па
помагати
ча-Нићо
,
...
мор'о
бити
’
багов
да
пушити
к'о
последњи
павор
!
да
јесам
се
који
срећом
погодити
за
пудар
или
бојтар
,
ухо
!
ди
бити
мој
крај
бити
садакана
!
...
него
’
хтети
ја
држава
да
служити
;
’
хтети
Нића
да
јесам
и
он
неки
мајкин
„
беамтер
“
,
кад
он
ни
његов
чукундека
а
ни
ико
у
вамилија
јесам
тај
’
лебац
јево
ни
тај
бити
!
ал
’
како
јесам
радио
,
тако
јесам
лепо
и
прош'о
;
тако
ја
и
требати
!
једва
за
дуван
и
сланина
!
А
затим
стати
зевати
.
—
Ха-а-ај
,
хај-хај
!
—
зевати
и
велим
:
—
Дај
да
се
тај
задиманити
један
!
—
рећи
па
напунити
и
запалити
лула
и
стати
пућкати
и
пљуцкати
онако
по
банацки
,
па
се
да
у
дубок
мисао
.
дуго
јесам
пућкати
и
мислити
а
после
опет
отпочети
монолог
сав
.
—
Ди
ли
јесам
тај
,
да
ја
јесам
само
знати
,
бити
ноћоске
овај
берберче
?
!
тај
ја
фурт
штудирати
,
па
ево
никако
не
моћи
да
искумстирам
!
ди
јесам
тај
само
,
лола
један
,
до
овај
доба
мог'о
бити
?
!
...
ако
не
бидне
код
Аћимов
’
?
!
...
Аћим
јесам
јуче
у
јутро
пре
свет
,
одвез'о
ники
Джида
у
Темишвар
;
тек
ако
приксутра
доћи
натраг
.
А
његов
Криста
,
...
ђаво
од
жена
!
А
лепо
јесам
ја
он
учити
и
диванити
он
:
„
Аћим
,
мора
,
Аћим
,
слушати
ти
ја
!
јесам
стар
,
ал
’
јесам
паметан
од
ти
!
сав
јесам
ја
тај
,
ви'ш
,
протер'о
и
проживјети
и
више
,
што
казати
,
свет
видити
од
ти
.
Аћим
,
Аћим
!
не
узимати
млад
жена
,
не
узимати
себе
беда
на
врат
,
Аћим
,
магарац
Аћим
,
јесам
тај
за
тебекана
,
тај
кадашњи
јесам
тај
човек
!
Биће
на
ворма
што
певати
гигати
Бачванин
свирац
:
седам
дерати
,
четрнајст
швалер
!
аја
,
хтети
он
да
слушати
ја
,
’
хтети
он
да
јесам
паметан
од
ја
.
е
мој
Аћим
,
мој
Аћим
!
боље
да
седити
код
кућа
,
па
да
чувати
кућа
,
кад
ти
јесам
бог
дати
доста
од
шта
хтети
да
живити
,
него
што
кочијашити
који
куд
по
бео
свет
.
тако
завршити
Нића
сав
монолог
,
па
опет
продужити
да
мислити
;
набити
понова
лула
,
укресати
и
запалити
јесам
.
и
опет
пухати
,
пљуцкати
и
мисао
,
а
од
силан
мисао
заболети
он
већ
глава
.
—
Ил
’
ако
јесам
бити
баш
код
сам
господин
...
хе-хе
,
а
он
и
јесам
ту
,
него
на
пут
,
—
велим
Нића
па
вртити
глава
.
—
А
шта
ја
ту
лупати
глава
,
—
велим
Нића
.
—
А
какав
јесам
фајн
овај
ноћ
,
јесам
ни
чудо
!
тај
чудо
бити
бити
да
јесам
баш
ники
срести
.
еј
да
јесам
само
на
дужност
,
доћи
ја
јесам
,
да
се
и
ја
овако
матор
кеш
прођаволити
мало
...
хе
,
хе
!
А
шта
бити
к'о
фалити
!
?
не
да
се
баш
ни
Нића
сваки
шуша
!
него
убити
ја
овај
мој
сиротиња
,
па
ја
јесам
ни
до
шта
!
А
да
ви'ш
да
натући
свилен
шешир
прика
десни
ока
,
па
чизма
на
бор
на
нога
,
па
стива
лула
пустити
на
дугачак
камиш
нуз
трба
,
да
ви'ш
ондак
ђаволство
!
него
овако
у
овај
масном
шешир
и
дороц
,
па
и
не
мити
ја
се
ни
да
погледати
кудгођ
...
ето
,
па
и
овако
какав
јесам
,
да
јесам
,
...
па
опет
се
стрефити
па
по
неки
замакнути
за
ока
...
Ена
баш
у
Татићев
шор
,
она
Арсин
пуница
,
к'о
рек'о
бити
,
да
ја
јесам
бегенисати
;
јербо
кадгод
проћи
поред
она
а
она
се
увек
ондак
сетити
па
намешћати
марама
и
зулови
,
па
намешћати
уста
и
погледати
ја
,
а
кад
већ
проћи
,
а
она
се
увек
ондак
искашљати
мало
,
па
ја
питати
:
„
како
ти
јесам
,
Нића
!
брез
жена
?
“
А
ја
она
казати
:
„
Баш
к'о
и
тебикана
брез
човек
.
“
А
она
се
опет
накашљати
,
а
ја
к'о
велим
:
кад
баш
’
хтети
и
бити
ти
!
...
фајн
жена
,
што
јесам
;
жустар
баба
!
А
штета
што
јесам
у
мој
„
парокија
“
!
па
через
тај
баш
и
мислити
,
да
се
променити
сас
онај
мој
пајташ
и
колега
,
онај
Мића
,
јербо
тај
јесам
његов
парокија
,
његов
кварт
,
—
па
да
ви'ш
ондак
весеље
!
А
шта
јесам
ја
тунакара
стати
да
лупати
глава
через
Шаца
брица
!
е
,
чудо
ја
ники
!
тај
кад
сад
хтети
,
а
да
кад
хтети
ђаво
!
А
зар
јесам
ја
опет
бити
добар
,
кад
јесам
бити
његов
’
година
?
!
Тана
он
госин
!
тај
да
јесам
и
ја
прика
јего
тер'о
брез
фењер
кер
,
зар
бити
’
данас
стати
да
биднем
боктер
,
па
да
к'о
ники
шаров
режим
и
лајати
через
туђ
имање
а
за
туђ
асна
?
ди
бити
мој
газдашаг
бити
!
ал
’
проћи
!
—
одмахнути
Нића
рука
.
—
А
да
јесам
остати
онај
стар
,
тај
не
бити
’
он
бити
боктер
ни
у
сам
Беч
око
царев
палата
,
а
камо
л
’
у
овај
кавоним
село
!
али
,
шта
јесам
ту
јесам
;
фала
бог
,
кад
јесам
и
горе
!
—
ха
аааа
!
—
зевати
и
настављати
;
—
Чисто
ја
већ
заболети
глава
од
овај
’
силан
’
мисао
.
дати
да
се
тај
мало
прилегнути
и
продремати
,
ево
већ
и
петао
!
—
рећи
Нића
па
узити
рог
и
дунути
три
пут
—
и
ако
јесам
тек
два
сат
по
поноћ
бити
,
—
а
лула
заденути
за
кајиш
од
десни
опанак
па
легати
на
клупа
и
наслонити
се
на
десни
рука
,
склопити
свој
вазда
будан
очи
и
заспати
по
други
пут
.
јесам
потрајати
дуго
а
ча-Нића
се
стати
у
сан
смешити
.
Блажени
осмејак
он
лебдити
на
усна
испод
брк
који
јесам
бити
онако
по
банацки
поткресати
па
изгледати
над
усна
као
ивица
или
стреја
добро
збијен
и
управљен
кров
од
трска
.
Беше
тај
осмех
праведник
који
спавати
и
снивати
како
получивати
награда
.
и
сан
стати
плести
свој
танак
ткиво
око
Нића
боктер
који
хркати
и
брзо
оградити
око
он
диван
кућа
од
тврд
материјал
,
а
без
интабулација
и
крајцара
дуг
,
оградити
он
кућа
велик
,
простран
и
пун
свега
и
свашта
.
и
Нића
снивати
диван
јутарњи
сан
.
снивати
,
а
он
као
већ
оженити
баш
онај
исти
Арсин
пуница
,
онај
Савка
,
па
јесам
сад
к'о
муж
и
жена
.
Ушао
Нића
у
газдашаг
па
он
сав
у
кућа
поштовати
и
радити
,
а
он
не
дати
ништа
да
радити
,
него
вео
:
„
нека
,
ча-Нићо
,
не
трудити
се
,
ја
хтети
сав
тај
већ
и
сам
брез
ви
!
“
А
он
се
баш
и
не
отимати
много
,
него
се
тако
поваздан
одмарати
.
не
морати
чак
ни
чизма
ујутру
да
навлачити
,
него
се
само
ујутру
преместити
из
кревет
на
креветац
(
одмах
ту
до
кревет
)
па
легати
тако
цео
целцат
дан
босоног
потрбушке
на
креветац
,
а
овај
мало
потврд
.
Осећа
лепо
ча-Нића
како
легати
на
тврд
даска
,
па
он
само
по
мало
чудно
,
како
тај
тако
газдачки
кућа
,
а
тако
тврд
креветац
.
али
се
ипак
добро
осећати
.
Лежи
тако
потрбушке
па
пухати
и
пљуцкати
преко
свој
кратак
камиш
(
јер
ча-Нића
и
ако
јесам
ући
у
газдашаг
и
моћи
сад
запалити
к'о
онај
солгабиров
стива
лула
,
ипак
се
јесам
поневидити
,
него
јесам
и
после
пушити
на
сав
кратак
камиш
од
крајцара
)
.
Пуши
тако
и
само
изволевати
.
А
Савка
,
садашњи
његов
баба
,
као
месити
у
наћве
хлеб
па
он
окренути
леђа
.
мало
мало
па
се
тек
окренути
на
он
па
он
лепо
погледати
,
а
једнако
месити
жив
и
жустар
а
сав
се
на
она
трести
,
а
Нића
јесам
задовољно
гледати
како
јесам
вредан
.
А
она
се
као
окренути
,
па
он
онако
лепо
гледати
и
питати
:
„
’
Оћеш
ли
,
снага
,
да
тај
Савка
направити
лепити
?
“
А
он
она
велим
:
„
тај
баш
јесам
с
раскид
,
само
јесам
онако
подебео
намазати
с
машћом
;
метнути
на
она
двапут
онолико
маст
кол'ко
метати
у
жижак
...
па
и
мало
сланина
,
кад
бити
испећи
на
ватра
,
не
бити
ја
шкодити
због
кашаљ
проклет
...
А
и
мало
кожурица
...
знати
да
сав
у
мој
фамилија
радо
јести
кожурица
с
ватра
.
“
—
„
Па
кол'ко
да
испећи
кожурица
,
перзекутор
мој
?
“
—
питати
он
као
Савка
.
—
„
Па
,
онако
...
кол'ко
за
један
добар
опанак
“
,
велим
она
Нића
.
„
не
шкодити
ако
бидне
и
више
...
ако
штогођ
и
претећи
;
јесам
згорег
да
увек
имати
у
кућа
пржен
кожурица
...
А
требати
и
через
миш
;
накотити
се
поган
,
нос
да
одгристи
...
ја
хтети
натакнути
на
мишоловка
,
а
знати
да
јесам
миш
попашан
на
печен
кожурица
к'о
Вла
’
на
риба
,
“
велим
она
Нића
па
па
се
окренути
мало
на
леђа
да
се
мало
одморити
,
а
она
он
погледати
сваки
час
,
па
он
одговарати
:
„
Биће
све
к'о
што
јесам
рек'о
и
изволев'о
,
солгабиров
мој
!
’
Оћу
,
снага
мој
,
а
да
ко
хтети
ако
ти
хтети
дебело
мазати
,
тај
да
што
јесам
се
узети
?
!
Газдачка
јесам
овај
кућа
,
род
,
ти
само
изволевати
!
тај
стек'о
јесам
мој
покојни
Лала
,
радио
од
јутро
до
мрак
и
стек'о
доста
,
да
ти
сада
не
морати
радити
,
него
ти
само
,
Нића
,
изволевати
!
тај
бити
тебикана
,
макар
ни
Арса
не
дотегнути
,
јербо
јесам
ја
ти
ближе
род
!
“
А
Нића
мило
,
Божа
,
кад
јесам
гледати
како
месити
;
како
се
бринути
за
он
и
како
се
наднети
над
наћве
па
месити
хлеб
,
па
се
сав
на
она
трести
.
мило
он
,
па
јесам
гледати
једнако
,
и
једнако
се
смешити
!
ах
,
јутарњи
сан
,
врашки
,
несташан
сан
!
какав
диван
и
заношљив
,
шарен
и
мио
слика
изаткивати
ви
зором
и
варати
она
човек
,
слабо
тај
створење
!
—
гледати
само
срећан
и
задовољан
Нића
,
како
јесам
заварати
и
очарати
она
;
како
он
се
смешити
брк
очекивати
врућ
,
посољен
и
маст
дебео
премазан
лепиња
,
и
печен
сланина
и
кожурица
с
ватра
(
што
сав
у
његов
фамилија
радо
јести
)
и
гледити
с
леђа
једар
и
округао
свој
Савка
,
како
живо
месити
и
како
се
сав
трести
.
и
сав
хтети
тај
красан
слика
до
мало
,
за
тренут
један
,
нестати
и
ишчезнути
и
!
Нестаће
она
као
дим
или
пепео
од
трафика
,
кад
он
ча-Нића
духнути
са
лула
;
продерати
се
наскоро
леп
и
шарен
слика
тај
,
као
танак
паучина
што
се
продерати
кад
бумбар
пролетити
кроз
она
—
чим
само
први
паор
јутрос
проћи
крај
спаваћив
Нића
и
викнути
он
:
„
’
Бројтро
,
ча-Нићо
!
“
глава
дванаести
у
који
хтети
,
што
казати
,
прснут
тиква
и
догодити
се
оно
шта
се
ники
јесам
надати
и
што
бити
се
замерити
и
сам
прост
парохијан
кад
урадити
овај
неколико
дан
,
док
јесам
оба
попадија
мех
мрзост
и
пакост
једнако
потпиривати
и
сав
више
распаљивати
огањ
кавга
и
свађа
,
ни
један
од
оба
поп
јесам
бити
у
село
код
кућа
,
него
обојица
негде
на
пут
.
да
јесам
тај
дан
одсуствовати
,
бог
знати
да
ли
бити
бити
сав
тај
па
наравно
и
сам
овај
приповетка
.
не
бити
се
,
можда
,
ствар
до
тај
степен
,
тако
несретан
развити
.
али
,
овако
...
.
али
узалуд
сав
декламација
;
опучити
се
низ
брдо
,
—
и
ко
хтети
сад
пред
тај
стати
и
зауставити
?
!
и
један
и
други
попадија
једва
јесам
чекати
да
она
се
попасти
вратити
,
да
се
сито
најадати
и
потужити
на
,
тако
рећи
,
дојучерањи
свој
добар
други
и
пријатељица
.
најпре
се
вратити
поп
Спира
,
а
дан
после
и
поп
Ћира
.
Гђа
Сид
јесам
већ
добро
спремити
поп-Спиру
и
напунити
он
уш
,
остати
јесам
само
још
да
и
гђа
Перса
не
изостати
иза
свој
комшиница
.
—
Ержа
,
о
Ержа
!
—
викнути
гђа
Перса
кад
чути
да
стати
кола
пред
капија
,
—
оставити
тај
пила
,
ја
хтети
он
очупати
,
па
стрчати
и
отворити
капија
,
ето
ми
милостив
господин
с
пут
.
затутњити
Ержа
онако
босоног
и
отворити
капија
кроз
који
улазити
кола
а
у
она
поп
Ћира
сав
прашан
у
неки
стар
шешир
који
јесам
још
ђакон
купити
.
—
Добра
доћи
!
—
боље
ви
наш'о
,
—
рећи
поп
Ћира
скидати
се
с
кола
.
—
ја
јесам
се
мало
подуг
задрж'о
на
пут
.
хе
,
ал
’
шта
он
знати
