,плав
са
мали
жут
брк
.
комита
се
мало
замислити
,
не
бити
ли
се
моћи
сетити
,
ко
бити
тај
моћи
бити
.
после
кратак
премишљање
,
одмахнути
рука
:
—
неки
он
враг
!
.
.
ако
ја
требати
,
наћи
хтети
ја
;
А
да
ли
ви
јесам
што
рећи
?
—
Па
тај
јесам
разговарати
са
ваш
друг
.
седети
јесам
прилично
.
колико
јесам
из
разговор
моћи
схватити
,
разумети
јесам
,
да
ви
имати
стар
мати
...
—
да
,
—
потврд
комита
.
—
и
...
—
и
шта
јесам
с
она
?
—
упасти
радознало
комита
,
упиљити
се
у
кафеџија
.
—
бог
да
јесам
простити
...
—
умрети
?
!
.
.
—
упитати
комита
пригушен
глас
,
а
очи
он
у
тај
мах
добити
неки
необичан
сјајност
.
—
да
—
рећи
стар
кафеџија
готово
нечујно
,
а
израз
лице
он
казивати
саучешће
у
туга
,
брата
Чех
и
српски
херој
.
—
сирот
мој
мати
!
-
уздахнути
комита
—
сад
се
бар
смирити
...
.
друг
и
пријатељ
који
бити
око
сто
,
изјавити
он
саучешће
у
туга
,
тешити
он
како
јесам
ко
знати
и
умести
.
Ранко
Предраговић
,
ко
јесам
у
овај
мах
обузети
неки
језа
и
дрхтавица
кроз
цвокот
зуб
обратити
се
комита
.
—
брата
моћи
да
тужити
.
помирити
се
са
судбина
,
јер
сав
што
цветати
морати
увенути
,
а
ко
се
родити
морати
и
умрети
.
—
тако
јесам
,
тако
јесам
—
потврђивати
остати
.
—
разлика
јесам
само
у
тај
—
наставити
Предраговић
—
неки
раније
подлегати
а
неки
доцније
.
али
од
кад
јесам
свет
,
ники
још
испред
смрт
јесам
утећи
...
ево
,
браћа
,
и
ја
лепо
осећати
,
видити
,
да
ја
се
близ
крај
,
па
шта
моћи
.
овако
млад
,
жалити
умрети
овако
очигледан
смрт
...
о
,
камо
срећа
,
да
јесам
тамо
,
тамо
...
—
тај
рука
показати
на
југоисток
,
и
пошто
се
дубоко
закашљати
,
јесам
моћи
да
довршити
реченица
.
брат
Чех
се
бити
дубоко
замислити
,
а
сузити
он
сам
навирати
на
очи
,
као
видан
знак
његов
дубок
жалост
за
мајка
свој
.
након
неколик
третака
,
подигнути
шубара
на
врх
глава
и
са
неки
немером
увући
велик
количина
ваздух
у
себе
рећи
:
—
е
,
сад
,
баш
немати
ники
,
ко
бити
за
ја
заплакати
.
и
не
требати
...
сад
кад
поћи
у
арнаутлук
,
да
купити
оружје
,
не
марити
да
погинути
,
јер
мој
смрт
хтети
ники
ожалостити
.
—
Мор
,
гледати
јесам
посао
—
приметити
други
комита
—
када
јесам
погинути
до
сад
,
од
сад
ти
ни
брига
.
ја
само
једно
знати
,
а
тај
јесам
,
да
јесам
доста
арнаутски
мајка
у
црн
завити
...
ако
баш
и
оставити
наш
кожа
тамо
,
бар
јесам
она
унапред
наплатити
.
на
овај
примедба
комитину
,
друштво
прснути
у
глас
смех
,
пропратити
згодан
виц
на
рачун
Арнаут
.
Предраговић
,
који
се
примирити
од
кашаљ
,
бити
малаксати
,
те
замолити
кафеџија
,
да
се
постарати
за
фијакер
,
јер
јесам
бити
сигуран
да
хтети
он
нога
моћи
до
кућа
однети
.
након
десетак
минута
,
фијакер
јесам
бити
пред
кафана
.
Предраговић
пошто
исплатити
рачун
,
руковати
се
са
сав
ред
,
а
очи
он
бити
пун
суза
,
јер
овај
пута
очигледно
осећати
да
он
се
близ
крај
.
—
збогом
,
браћа
!
.
.
можда
јесам
овај
последњи
пут
!
уз
припомоћ
кафеџија
обући
капут
,
понова
се
дубоко
закашљати
,
седати
у
фијакер
.
Кочијаш
швићнути
бич
,
фијакер
зазврјати
и
ишчезнути
испред
кафана
.
—
сиромах
!
.
.
тај
хтети
дуго
.
—
приметити
један
од
друштво
,
затварати
врата
од
кафана
.
глава
осамдесет
осми
ратни
друг
када
се
онај
бата-Лаза
расти
са
Пера
и
Ната
,
тврдо
се
решити
да
морати
пошто
по
тај
наћи
његов
ратни
друга
Приморац
.
Чуо
јесам
,
да
се
налазити
у
један
од
београдски
болница
.
у
који
,
тај
јесам
моћи
докучити
,
с
тај
се
и
решити
да
он
у
сав
болница
потражити
.
како
јесам
бити
огладнети
,
јесам
хтети
чекати
подне
,
већ
се
решити
,
да
свратити
бити
у
крчма
или
ашчиница
да
утолити
глад
.
кад
јесам
бити
спрам
кафана
„
Албанија
“
,
бата-Лаза
осетити
мирис
ћевапчић
.
—
ха
,
сто
он
мука
!
сад
хтети
се
ћевапчић
осветити
,
као
ђенерал
Живковић
Арнаутин
—
помислити
бата-Лаза
у
себе
и
ући
у
кавана
.
Што
смислити
,
тај
и
учинити
.
Бата-Лаза
јесам
бити
баш
при
апетит
.
Ћевапчићи
јесам
он
ванредан
пријати
.
Сладећи
се
ћевапчић
овако
јесам
резоновати
:
—
Нећеш
Лазар
више
натраг
.
овде
јесам
живот
.
свуд
,
где
год
се
окренути
чути
само
српски
.
сваки
разумети
и
свако
ти
разумети
.
А
шта
јесам
оно
код
ми
?
зло
!
.
.
звати
се
да
јесам
српски
општина
,
а
у
она
,
овамо
сам
неверија
.
не
мож
’
она
разумети
шта
говорити
.
па
тек
онај
горчити
кад
ја
ући
у
кућа
,
па
се
окери
кревељити
,
а
не
мож
’
он
разумети
,
е
,
онда
ја
јесам
сав
зелен
.
Још
дуго
јесам
седети
бата-Лаза
и
размишљати
о
прилика
у
Србија
и
у
његов
општина
и
кад
јесам
упоредити
сав
зао
и
добар
страна
,
доћи
јесам
до
закључак
,
да
јесам
сто
пут
боље
,
да
остати
,
тамо
где
јесам
,
него
да
се
враћати
натраг
.
Пошто
јесам
платити
ручак
,
устати
од
сто
и
упутити
се
поред
Коларац
,
македонски
улица
,
у
болница
,
који
јесам
бити
сместити
у
други
београдски
гимназија
.
Пошто
јесам
бити
писмен
,
тај
замолити
стражара
,
који
јесам
стајати
пред
вратити
,
да
потражити
у
списак
рањеник
,
који
јесам
бити
извешати
на
сваки
болница
,
његов
други
Приморац
.
—
А
како
се
звати
?
—
упитати
он
стражар
,
војник
трећи
позив
.
—
е
,
бог
ја
брата
,
ја
јесам
он
сав
звати
Приморац
.
—
То
јесам
довољно
,
рећи
он
стражар
,
на
списак
морати
стајати
његов
права
име
и
презиме
.
Бата-Лаза
чути
овај
,
почети
се
иза
ухо
и
дубоко
замислити
.
—
Хо
,
мај
,
сад
баш
не
моћи
да
се
сетити
;
а
знати
јесам
и
тај
.
Међутим
,
стражар
се
окренути
од
бата-Лазе
и
загледати
се
у
списак
,
у
намера
,
да
видити
,
да
ли
на
списак
поред
име
и
презиме
не
стајати
случајно
и
надимак
.
одједном
се
окренути
бата-Лази
,
који
се
дотле
врпољити
,
чешкати
по
глава
и
једити
:
—
овде
имати
један
Приморац
,
само
не
знати
да
ли
хтети
бити
тај
тај
,
што
он
ти
тражити
.
—
како
се
звати
?
—
упитати
радознало
и
усхићен
бата-Лаза
.
—
Мата
Вукасовић
...
—
јесам
’
,
јесам
’
,
Матија
!
—
кликнути
радосно
и
чисто
потскочити
бата-Лаза
,
као
мало
дете
кад
углед
мати
који
се
враћати
са
вашар
.
—
То
јесам
Матија
,
да
,
да
,
он
јесам
...
—
Вукасовић
,
јесам
ли
?
—
упитати
он
војник
.
—
та
,
тај
јесам
Матија
,
немати
други
Матија
осим
он
.
о
,
о
,
Матија
,
од
кад
он
само
тражити
!
—рече
бата-Лаза
и
ући
у
болница
.
кад
јесам
ући
у
ходник
,
ту
он
предусрести
један
болничарка
са
питање
,
ко
тражити
.
после
дуг
објашњавање
,
бата-Лазе
једва
се
сетити
име
и
презиме
,
његов
Приморац
.
Болничарка
он
одвести
на
први
спрат
у
број
@card@
.
—
Ева
,
овде
јесам
;
—
рећи
болничарка
отворити
врата
и
пропустити
бата-Лазу
да
ући
.
—
Матија
!
.
.
брата
родити
!
.
.
—
кликнути
бата-Лаза
раздрагати
,
видити
свој
ратни
друга
,
који
јесам
баш
у
тај
мах
стајати
крај
прозор
и
гледати
на
улица
.
—
Лазар
,
друг
!
—
такође
зарадовати
се
Приморац
,
кад
углед
бата-Лазу
,
и
полетити
он
на
сусрет
.
друг
се
загрлити
и
братски
пољубити
.
—
Хао
,
човек
!
—
рећи
бата-Лаза
—
откад
ти
тражити
,
већ
ја
нога
отпасти
.
А
у
тај
мах
се
бата-Лази
очи
засијати
и
за
мало
,
па
да
он
се
суза
радосница
спустити
низ
образ
.
—
Ева
ја
брата
,
овде
,
већ
више
од
месец
дан
.
—
Месец
дан
!
—
зачудити
се
бата-Лаза
.
—
Месец
дан
,
бог
ја
,
па
жив
као
птица
у
кавез
;
—
рећи
Приморац
,
онако
,
више
у
шала
;
ухватити
бата-Лазу
испод
рука
и
одвести
он
до
свој
кревет
.
Бата-Лаза
јесам
успут
купити
дуван
и
нешто
за
јела
,
као
понуда
свој
други
.
кад
јесам
сести
на
кревет
,
извадити
из
џеп
мали
пакетић
и
пружити
он
Приморац
:
—
Ева
брата
,
нек
’
ти
се
наћи
,
да
се
моћи
из
дуг
време
шта
занимати
.
—
То
јесам
морати
чинити
—
рећи
Приморац
—
знати
,
да
и
ти
баш
не
имати
онолико
,
колико
ти
јесам
потребно
.
—
ех
,
немати
—
љутнути
се
бата-Лаза
—
А
зар
ја
јесам
друг
,
и
тај
ратни
друг
.
А
зар
се
не
сећати
,
како
јесам
залогај
делити
,
па
и
последњи
цигара
како
јесам
братски
дим
делити
...
.
да
л
’
се
сећати
тај
?
.
.
—
како
морити
,
да
,
се
не
сећати
—
потврђивати
Приморац
.
—
Знаш
,
оно
,
на
Преполац
,
уочи
онај
дан
када
јесам
ранити
.
-
како
морити
!
.
.
Сећам
се
свега
и
свашта
,
као
да
јесам
баш
јуче
бити
,
—
рећи
Приморац
палити
цигара
.
—
е
мој
брата
,
бити
ти
јесам
свега
и
свашта
,
само
кад
се
сетити
.
Чисто
не
моћи
јесам
себе
да
веровати
,
да
јесам
сав
онај
баш
ја
издржати
,
—
рећи
бата-Лаза
тако
гласно
,
да
он
јесам
моћи
сваки
јасно
чути
.
А
при
тај
се
мало
више
испрсити
и
укочити
.
—
е
,
мој
Лазар
,
тај
јесам
још
добро
проћи
.
ти
јесам
,
ако
се
не
варати
,
још
код
Преполац
ранити
.
—
да
,
да
,
—
потврд
бата-Лаза
.
—
е
,
тамо
још
јесам
бити
тако
мучно
.
али
после
,
да
тај
бог
сачувати
—
рећи
Приморац
,
одмахнути
рука
.
—
Па
дед
,
брата
,
приповедати
ја
,
шта
јесам
и
како
јесам
бити
после
с
ви
.
—
навалити
бата-Лаза
на
Приморац
.
—
ја
јесам
одмах
у
почетак
ранити
,
па
ја
баш
јесам
ништа
тако
познати
.
—
ако
се
не
журити
,
моћи
ти
причати
—
рећи
доброћудно
Приморац
.
—
какав
журење
!
.
.
само
причати
,
слушати
ти
ако
хтети
седам
дан
и
седам
ноћ
.
—
ни
мање
,
ни
више
већ
седам
дан
и
седам
ноћ
—
рећи
Приморац
више
у
шала
.
Бата-Лаза
извадити
цигарета
,
тај
понудити
Приморац
и
још
неколико
рањеник
,
који
се
бити
и
неприметно
створити
уз
она
,
да
чути
прича
Приморчев
.
најзад
и
бата-Лаза
запалити
цигарета
,
те
пошто
се
угодно
наместити
на
Приморчев
кревет
рећи
:
—
е
,
дед
’
сад
моћи
.
Приморац
повући
два
три
дим
јаче
,
затим
се
искашљати
у
отпочети
:
—
после
битка
на
Преполац
,
Турчин
се
са
знатан
губитак
повући
.
искупити
се
у
гомила
,
па
богами
и
од
наш
јесам
фалити
прилично
.
одмах
јесам
приметити
,
да
ми
фалити
ти
и
Теодосије
.
—
бог
да
он
духати
простити
!
—
упад
бата-Лаза
—
он
јесам
бити
тешко
ранити
,
и
како
јесам
чути
,
умрети
јесам
при
операција
у
врањски
болница
.
-
слава
он
!
.
.
—
Прихватише
други
и
скинути
шајкача
с
глава
.
—
е
,
пошто
се
мало
одморити
,
—
наставити
Приморац
—
а
за
време
одмор
прихватити
се
,
ко
јесам
шта
имати
.
око
четири
сахат
по
подне
,
војвода
наредити
,
да
се
кретати
.
јесењи
киша
сипити
,
да
не
мож
’
ока
отворити
.
А
магла
се
почети
полако
спуштати
.
студен
бити
...
Несрећа
браћа
...
она
стрмина
клизав
тако
,
да
на
сваки
корак
добро
морати
очи
отворити
,
ако
мислити
да
се
не
оклизнути
и
пасти
.
опанак
већ
издати
и
лепо
осећати
камен
,
као
да
гол
нога
газити
.
—
ух
,
ух
!
—
упад
бата—Лаза
—
Баш
јесам
браћа
тај
права
несрећа
.
—
Ноћ
се
одавно
спустити
,
—
наставити
Приморац
—
а
ја
журно
кретати
напред
.
мрак
,
да
не
видити
ни
прст
пред
ока
.
ићи
све
један
за
други
,
сав
корак
уз
корак
.
Пређосмо
један
друм
а
војвода
ми
рећи
,
да
скренути
десно
у
шум
,
јер
велим
да
јесам
опасно
друм
,
моћи
бити
јесам
се
сваки
час
сукобити
са
турски
аскер
.
—
е
,
шта
ви
брига
,
када
јесам
се
Турчин
бити
повући
испред
ви
,
—
приметити
један
рањеник
—
који
јесам
слушати
прича
Приморчев
.
—
е
,
мој
брата
,
на
тај
хтети
Приморац
.
Турчин
јесам
се
повући
испред
главне
српски
трупа
,
али
ја
јесам
се
удалити
од
овај
за
читав
три
четири
сахат
унапред
.
Нами
јесам
ставити
у
дужност
,
да
уходити
Турчин
.
да
тачно
испитати
положај
,
камо
јесам
се
они
утврдити
и
да
о
сав
тај
известити
главну
наш
трупа
,
који
јесам
истина
доста
журно
надирати
напред
,
али
при
сав
тај
,
морал
јесам
бити
опрезан
,
како
јесам
не
бити
Турчин
какав
препад
изненадити
.
Незнам
колико
јесам
моћи
бити
сат
,
али
сам
умор
почети
осећати
.
А
умор
јесам
приметити
и
на
онај
што
јесам
ићи
преда
ја
.
истина
он
јесам
слаб
и
по
грађа
од
ја
,
тај
јесам
почети
већ
и
потклецивати
и
дати
умор
његов
јесам
моћи
јасно
чути
.
кад
доћи
на
један
честина
,
војвода
полугласан
и
заповеднички
рећи
:
—
стајати
!
стати
...
—
вољно
!
.
.
—
рећи
војвода
,
а
јесам
пошто
припасти
кремени
цигарета
,
сести
на
један
огорео
пањ
,
који
јесам
стојати
на
сред
чистина
.
поскидати
торба
,
положити
на
тле
и
поседати
један
уз
други
.
војвода
издати
наредба
,
ко
хтети
да
стражара
и
осталима
рећи
да
моћи
отпочинути
док
зор
не
заплавити
.
ја
пошто
попушити
цигарета
,
подавити
торба
под
глава
,
пушак
пригрлити
и
легнути
.
камен
простирач
,
и
сур
и
кишновито
небо
покривач
.
истина
у
почетак
ја
бити
тешко
,
ал
’
овај
ја
пут
тај
јесам
бити
сасвим
обичан
,
домаћи
постеља
.
—
То
јесам
навика
—
упад
бат
—
Лаза
.
—
—
назеб
и
умор
,
савладати
ја
—
наставити
Приморац
—
те
просто
јесам
ни
осетити
да
жуљити
онај
шиљкасти
камен
,
који
јесам
овај
пут
заменуо
мек
постеља
.
не
потрајати
дуго
и
ја
јесам
браћа
,
тако
слатко
заспати
,
као
никад
до
сад
.
Чина
ја
се
да
ни
добар
сахат
’
јесам
спавати
,
кад
одједном
тргнути
ја
иза
сан
снажан
заповеднички
глас
војвода
:
устајати
!
.
.
—
ја
се
тргнути
...
и
гурнути
друга
који
јесам
бити
тик
уз
ја
.
е
,
не
знати
браћа
,
како
ја
он
јесам
бити
жао
пробудити
.
—
А
зашто
?
—
упитати
слушалац
,
тако
сложно
,
као
да
јесам
питање
из
један
уста
изаћи
.
—
како
зашто
,
—
рећи
Приморац
.
—
ви
немати
појам
како
јесам
тај
слатко
спавати
,
да
јесам
се
ја
јесам
наслађивати
његов
сан
.
А
поред
тај
знати
какав
јесам
сав
јад
и
несрећа
претурити
преко
глава
.
овај
се
тргнути
,
протегнути
и
устати
.
када
јесам
бити
сав
на
нога
,
војвода
издати
наредба
:
—
полазити
!
и
ја
кренути
даље
.
јутро
хладан
.
студен
киша
непрестано
сипити
,
да
ти
се
,
мислити
,
срж
у
кост
леди
.
после
један
сахат
ходати
кроз
шум
,
на
исток
зор
зарудити
.
јутарњи
плаветнило
бити
весник
да
се
делити
дан
од
ноћ
.
Почело
се
развиђавати
.
Прођосмо
кроз
један
честар
и
избити
на
један
поширок
друм
.
по
наредба
војводин
овде
застати
.
војвода
одједном
легати
на
земља
и
прислонити
ухо
.
не
потрајати
дуго
,
он
се
дигнути
а
на
лице
он
се
моћи
приметити
,
да
се
нешто
озбиљно
спремати
.
окупити
се
у
полукруг
око
он
.
—
топот
се
чути
,
—
рећи
војвода
—
сигурно
јесам
турски
коњички
патрола
.
док
јесам
раније
,
неки
сваки
заузети
бусија
.
пре
мој
пушак
,
ни
један
да
не
пасти
.
када
бити
ја
опалити
,
тај
неки
јесам
знак
за
брз
паљба
.
А
доћи
ли
до
нужда
,
онај
тројица
,
који
бити
близ
непријатељ
нек
’
употреба
бомба
.
јесам
ли
ја
разумети
?
—
јесам
!
—
одговорити
као
по
команда
у
један
глас
.
—
А
сад
у
име
бог
—
тај
се
војвода
прекрсти
што
и
ја
учинити
—
заузимати
положај
!
.
.
у
трен
ока
размилети
се
по
онај
стење
.
не
потрајати
дуго
и
ја
јесам
се
бити
добро
и
угодно
сместити
.
Положај
за
ми
не
моћи
бити
добар
.
у
толико
за
непријатељ
горети
.
друм
јесам
остати
од
ми
бар
за
тридесет
метар
доле
.
коњски
топот
бивати
сав
јасан
...
дан
се
забелити
...
на
савијутак
друм
,
одједном
се
указати
један
турски
коњички
ескадрон
,
који
јесам
јурити
у
лак
каса
.
ја
огледати
мој
брзометка
и
спремити
„
на
готовс
“
.
срце
ја
почети
јаче
да
куцати
...
када
се
приближити
на
двеста
метар
,
војводин
брзометка
одјекнути
,
а
један
се
турски
коњаник
стропоштати
из
седло
.
одмах
за
она
одјекнути
и
све
наш
као
по
команда
...
десетак
турски
оседлан
коњ
остати
празан
седло
.
ја
осути
брз
паљба
.
Турчин
бити
изненадити
и
збунити
.
не
потрајати
дуго
и
они
сјашише
с
коњ
и
у
збијен
гомила
,
халакати
,
јурнути
у
правац
к
’
нами
.
ја
употребити
овај
прилика
и
ванредан
брз
паљба
,
просто
јесам
она
косити
.
но
,
ипак
,
они
ми
се
доста
брзо
приближавати
.
када
бити
доћи
на
четрдесет
метар
од
наш
положај
,
бити
преполовити
.
на
лице
јесам
она
моћи
видети
неки
диваљ
страх
,
који
она
јесам
баш
гонити
напред
.
у
тако
критичан
момент
,
иза
бусија
излетити
Благоје
Призренац
.
ти
он
Лазар
познавати
,
—
рећи
Приморац
,
обраћати
се
бата-Лази
.
—
како
не
бити
знати
—
рећи
бата-Лаза
—
онај
црн
,
са
онај
велик
обрва
...
—
е
,
јес
’
,
тај
!
—потврди
Приморац
.
—
излетити
Благоје
иза
бусија
и
завитлати
бомба
,
који
пасти
баш
пред
велик
гомила
Турчин
.
бомба
одјекнути
,
земља
под
ми
се
затрести
,
као
кад
јесам
мањити
земљотрес
.
страхота
браћа
!
...
тај
момент
ви
просто
не
моћи
описати
.
само
онај
,
ко
јесам
видети
,
тај
моћи
знати
како
јесам
.
Сирома
Благоје
,
у
који
јесам
мах
завитлати
бомба
,
у
исти
се
и
срушити
,
смртно
погодити
турски
куршум
.
—
алал
он
вера
!
—
узвикнути
један
рањеник
који
јесам
лежати
слушати
Приморац
.
—
тај
јесам
сав
живот
осветити
.
—
бог
ја
осветити
.
—
надовезати
Приморац
.
—
одмах
за
овај
одјекнути
и
други
бомба
,
који
тако
исто
начинити
русвај
са
Турчин
.
овај
се
збунити
и
у
самртан
страх
устукнути
,
па
бог
ја
се
дати
и
у
диваљ
бегство
.
Видећи
тај
,
ја
припуцати
још
један
,
а
војвода
искочити
иза
бусија
и
громогласно
викнути
:
—
Јуриш
!
...
оно
нешто
Турчин
што
јесам
остати
,
усести
на
коњ
и
не
освртати
се
,
дати
се
у
бегство
,
на
онај
страна
од
куда
јесам
и
доћи
.
при
овај
јуриш
,
јесам
ни
приметити
,
један
турски
рањеник
,
који
јесам
већ
издисати
,
и
када
јесам
проћи
поред
он
,
окинути
из
пушак
и
ранити
ја
у
десни
нога
.
—
овде
Приморац
засукати
ногавица
и
показати
на
десни
листа
рана
,
који
јесам
изгледати
као
печат
у
величина
двопарца
.
—
истина
,
рана
јесам
бити
лак
па
ја
баш
јесам
много
сметати
.
неколико
дан
сам
се
морати
на
пушак
ослањати
и
тај
јесам
бити
све
.
тада
Приморац
подигнути
ћебе
и
легати
у
кревет
,
а
на
лице
он
се
моћи
приметити
,
да
он
јесам
добро
.
у
лице
јесам
бити
блед
а
усна
он
помодрити
као
онај
кад
јесам
човек
у
грозница
.
—
Па
шта
јесам
после
бити
?
—
запитати
бат
Лаза
—
што
учинити
са
Благоје
?
.
.
и
Турчин
што
јесам
остати
?
...
—
Благоје
сахранити
крај
друм
—
рећи
Приморац
трести
зуб
о
зуб
—
а
гроб
он
обележити
прекрстивши
један
преполовљен
врљика
...
—
А
са
Турчин
?
—
упитати
радознало
бата-Лаза
.
—
Па
што
јесам
мртво
,
мртво
,
остати
да
храна
гладан
пас
и
гавран
;
а
што
јесам
још
мицати
и
бити
још
у
живот
;
тај
као
комита
не
требати
да
питати
,
знати
шта
радити
комита
с
таки
—
да
се
не
мучити
.
—
Рекавши
тај
,
Приморац
се
увити
у
ћебе
,
зацвокотати
зуб
и
кревет
се
затрести
.
—
А
где
јесам
тај
тежак
рана
задобити
?
—
упитати
он
бата-Лаза
.
—
код
Ку-ма-но-ва
...
—
кроз
цвокот
зуб
Приморац
једва
изговорити
јер
он
бити
јак
грозница
ухватити
.
у
тај
ући
и
болничарка
,
па
видити
да
јесам
Приморац
у
јак
грозница
,
замолити
бата-Лазу
,
да
он
оставити
на
мир
,
с
примедба
:
—
Матија
морати
бити
,
да
јесам
много
говорити
,
кад
он
јесам
грозница
ухватити
.
Што
тај
чинити
,
кад
знати
,
да
он
јесам
лекар
саветовати
,
да
избегавати
уопште
да
говорити
.
—
Рекавши
тај
болничарка
се
удати
.
Бата-Лаза
се
дигнути
,
пожелити
„
збогом
“
сав
,
неприметно
јесам
тутнути
последњи
нов
дводинарац
под
Приморчев
јастук
и
са
сузним
очи
отићи
из
болница
.
глава
осамдесет
девети
утеха
.
после
верења
,
одмах
сутра
још
,
мајор
Жарко
Вељковић
,
Стојанчин
вереник
,
морати
се
поново
у
Скопље
повратити
.
на
полазак
свој
рећи
јесам
Стојанци
,
да
се
не
бринути
,
јер
он
јесам
тамо
добро
,
премда
бити
—
рећи
јесам
—
волети
,
да
се
од
она
од
онај
тренутак
не
одвајати
.
Стојанка
,
кум
,
стар
сват
и
девер
испратити
јесам
мајор
Вељковић
на
жељезнички
станица
пожелити
он
срећан
пут
и
што
брз
повратак
.
пре
полазак
воз
,
шетати
јесам
по
перон
жељезнички
станица
,
саветовати
се
међусобно
кад
и
како
да
свадба
приредити
.
Коначан
план
још
јесам
ни
утврдити
,
а
жељезнички
вратар
звонце
објавити
полазак
воз
.
Срдачно
се
опростити
и
мајор
Вељковић
сести
у
вагон
други
класа
.
Влаковођа
труд
да
сигнал
,
жељезница
писнути
,
пар
запиштати
и
воз
се
полако
кренути
.
Стојанка
јесам
још
дуго
махати
марамица
поздрављати
свој
вереник
,
који
јесам
стајати
на
прозор
свој
купе
.
након
неколик
тренутак
воз
ишчезнути
пут
Скопље
,
а
Стојанка
у
пратња
свој
кум
,
стар
сват
и
девер
отићи
јесам
кућа
тужан
и
уморан
.
Стојанка
стигнути
кућа
,
на
врата
се
опростити
са
свој
пратилац
,
који
још
рећи
,
да
се
не
бринути
јер
што
јесам
бити
опасан
,
тај
јесам
проћи
.
Ушавши
Стојанка
у
салон
,
раскомотити
се
и
предати
Анђа
одело
да
он
оставити
на
место
.
потом
јесам
село
на
канабе
и
дубоко
се
и
тешко
замислити
,
а
у
душа
она
нешто
наговештавати
да
хтети
бити
добро
.
тај
дан
,
пошто
се
јесам
,
најбоље
осећати
,
јесам
ни
ићи
на
дужност
у
болница
.
по
подне
око
четири
час
,
када
јесам
Стојанка
устати
—
јер
бити
прилегнути
да
се
мало
одморити
и
смирити
—
донети
јесам
писмоноша
један
писма
.
када
она
јесам
Анђа
предати
писма
,
она
он
јесам
дуго
окретати
и
размишљати
не
бити
ли
моћи
по
рукопис
познат
од
ко
јесам
.
рукопис
она
бити
здраво
познати
,
али
као
у
пркос
јесам
моћи
овај
тренутак
да
се
сетити
.
најзад
он
отворити
.
јер
тај
бити
једини
пут
и
начин
,
да
решити
тај
загонетка
.
писма
јесам
гласити
:
„
Штована
Госпођо
!
пре
сав
ви
молити
,
да
се
не
љутити
што
се
за
толико
време
не
јавити
.
из
низак
наведен
разлог
хтети
дознати
мој
узрок
мој
ћутање
.
од
онај
дан
,
када
јесам
последном
пут
бити
код
ви
,
у
мој
живот
се
много
што
шта
изменуло
са
здравље
се
баш
не
моћи
похвалити
.
А
тако
исто
и
Катарина
,
тај
добар
српски
душа
,
много
јесам
бити
на
искушење
.
А
такође
и
сам
јесам
бити
добар
срећа
.
на
сваки
корак
јесам
морати
бити
обазрив
,
јер
јесам
у
стопа
пратити
са
детектив
,
који
јесам
стећи
о
ја
хрђав
информација
,
мислити
,
да
вршити
шпијонажу
.
Можете
замислити
,
да
невин
и
прав
човек
,
моћи
да
страдати
и
на
сув
пут
.
с
тај
јесам
бити
принудити
да
за
известан
време
не
прелазити
у
Београд
,
а
тако
исто
и
да
сваки
коресподенција
прекинути
.
овај
јесам
бити
једини
пут
и
начин
,
да
скренути
са
себе
пажња
детектив
,
који
овде
хвала
бог
имати
на
сваки
корак
.
Догађаји
на
Балкан
јесам
ја
веома
интересовати
и
пратити
јесам
она
из
овдашњи
лист
,
у
колико
се
тај
уопште
моћи
.
А
за
сав
јесам
овај
,
крив
јесам
онај
псеудо
Вељко
Орловић
а
у
ствар
Макс
Рихтер
.
када
јесам
тачно
о
он
информисати
,
ко
јесам
и
шта
јесам
,
тај
човек
просто
избегавати
и
клонити
он
се
.
господин
Лазаревић
јесам
писати
скренути
пажња
на
он
,
кад
бити
долазити
у
Београд
.
и
у
згодан
момент
да
он
одшли
шал
.
моћи
ви
рећи
,
да
јесам
Катарина
,
под
утисак
догађај
на
Балкан
толико
бити
ослабити
,
да
јесам
се
већ
бити
забринути
за
њезин
живот
.
у
осталом
,
од
ви
хтети
да
крити
,
да
јесам
се
на
Катарина
баш
озбиљно
љутити
.
и
ко
знати
да
ли
бити
до
измирење
доћи
,
да
болест
код
она
јесам
узети
јак
мах
.
о
сам
узрок
наш
љутња
или
добар
свађа
,
за
сада
хтети
ћутке
прећи
,
јер
ствар
јесам
деликатан
природа
.
Иначе
,
овде
немати
ништа
нов
што
бити
ви
моћи
занимати
.
како
ви
?
.
.
Пера
и
Ната
?
.
.
господин
Лазаревић
,
да
ли
ви
долазити
?
...
и
у
опште
шта
имати
нов
,
уверити
јесам
да
хтети
тај
ја
јавити
.
од
сада
хтети
ви
се
чешће
јављати
,
а
уједно
се
надати
,
да
и
одговорити
хтети
изостајати
.
усрдно
ви
српски
поздравље
слати
Оберкнежевић
“
Стојанка
прочитати
писма
,
неки
се
време
бити
дубоко
замислити
.
Жао
она
бе
како
Оберкнежевић
тако
исто
и
Катарина
,
који
јесам
она
тако
искрено
волети
и
поштовати
.
Размишљала
јесам
највише
о
тај
,
шта
јесам
баш
узрок
љутња
,
односно
свађа
између
она
двоје
.
и
најзад
онај
загонатно
држање
Оберкнежевићев
.
и
никако
она
јесам
ићи
у
глава
,
каков
ствар
и
тај
ствар
деликатан
природа
,
моћи
да
бити
међу
она
а
да
о
тај
обојити
крити
од
она
.
он
се
не
хвалити
са
здравље
а
она
опет
боловати
и
тај
још
доста
опасно
боловати
.
морати
ту
да
јесам
много
дубок
разлог
,
него
што
она
јесам
писати
Оберкнежевић
.
Стојанка
јесам
размишљати
,
чинити
разнети
претпоставка
,
не
бити
ли
некако
моћи
доћи
до
закључак
,
до
извесност
.
пре
сав
јесам
мислити
,
да
по
среда
моћи
бити
прст
неки
или
неки
трећи
особа
,
који
не
годити
њихов
међусобан
поштовање
и
пажња
.
но
,
убрзо
јесам
тај
претпоставка
одбацити
,
као
немогућ
,
јер
јесам
познавати
никаков
трећи
особа
,
који
бити
бити
приступачан
Катарина
,
од
Оберкнежевић
.
даље
јесам
пак
мислити
,
да
по
среда
јесам
какав
личан
рачун
.
но
и
тај
јесам
убрзо
одбацити
као
немогуће
;
јер
познавати
обоје
,
у
она
јесам
увидети
карактер
подложен
материјалан
незајажљивост
,
већ
на
против
,
два
идеалан
српски
дух
,
који
живити
за
идеал
у
вид
српски
име
и
српски
род
.
најзад
она
пасти
неки
нов
мисао
,
а
који
јесам
још
вероватан
,
али
у
који
такође
,
јесам
моћи
веровати
.
ствар
јесам
у
тај
:
она
јесам
врло
добро
знати
,
да
Оберкнежевић
са
свој
жена
нем
деца
.
он
јесам
пак
овај
дубоко
тиштати
.
премда
,
у
њихов
брак
,
јесам
бити
ништа
,
што
бити
нарушавати
тај
,
миран
и
спокојан
брачни
живот
.
она
се
тај
сећати
,
јер
једном
приликом
она
јесам
он
тај
лично
исповедити
;
наговештавати
она
,
да
оно
,
што
бити
он
највећма
волети
,
а
тај
јесам
,
да
постати
отац
,
неверује
,
да
хтети
он
се
икад
тај
давнашњи
жеља
његов
испунити
.
Надаљ
,
у
блед
потез
она
изнети
,
да
кривица
,
ни
у
који
случај
,
не
падати
на
он
,
већ
на
његов
жена
.
из
сав
овај
јесам
Стојанка
створити
себе
закључак
,
такав
,
да
јесам
јасно
предвиђати
,
да
у
Оберкнежевићев
,
како
породичан
тако
друштвен
живот
предстојати
крупан
промена
.
из
писма
јесам
увидети
,
да
Оберкнежевић
за
сада
крити
и
не
смести
отворено
да
се
изјаснити
.
и
сам
напомена
Оберкнежевићев
,
да
јесам
ствар
деликатан
природа
,
задржати
јесам
Стојанка
,
да
се
не
умешати
и
да
предухитрити
читав
промена
,
који
предстојати
у
живот
Оберкнежевићев
.
писма
јесам
два
пут
прочитати
,
како
бити
он
моћи
што
боље
разумети
.
најзад
јесам
село
за
писаћи
сто
и
после
кратак
размишљање
,
као
одговор
јесам
написати
Оберкнежевић
следећи
:
„
Поштовани
пријатељ
!
писма
,
који
јесам
ја
упутити
,
примити
јесам
и
хвала
на
сећање
и
после
толико
дуг
време
.
немати
права
да
се
љутити
на
ви
,
после
онај
разлог
,
који
јесам
у
писма
навести
.
морати
искрено
признати
,
да
јесам
се
јако
чудити
а
не
љутити
,
да
се
за
толико
време
јесам
јављати
.
после
овај
писма
,
који
јесам
примити
од
ви
,
одпада
свако
чуђење
,
а
љутња
,
уверавати
ви
,
да
јесам
бити
.
веома
ја
јесам
жао
од
онај
час
када
прочитати
да
Катарина
не
стајати
са
здравље
најбоље
.
Такође
и
ви
жалити
,
јер
из
писма
јесам
јасно
увидети
,
да
јесам
несрећан
.
у
дубље
разлог
ваш
несрећа
,
хтети
се
за
сад
упуштати
,
јер
јесам
стећи
уверење
,
да
јесам
претеран
рано
ту
ствар
темељан
и
свестрано
претресати
.
господин
Лазаревић
,
такође
,
од
неки
време
јесам
ја
посећивати
.
Зашто
?
и
сам
о
тај
немати
појам
.
уједно
ви
стављати
на
повољан
знање
,
да
јесам
од
пре
три
дан
постати
вереница
мајор
Жарко
Вељковић
.
дан
свадба
још
јесам
утаначити
,
услед
прилика
,
који
овде
владати
.
по
вест
,
који
кружити
овде
,
Арнаутин
,
бар
један
део
,
још
не
мировати
.
Нарочито
они
у
Љуми
и
њезин
околина
.
но
,
овај
веста
не
задавати
ми
богзна
какав
брига
,
јер
наш
храбар
и
непобедима
војска
имати
начин
,
имати
и
снага
да
овај
варвар
и
разбојнички
пустахија
једном
за
свагда
умирити
.
мој
вереник
,
мајор
Вељковић
,
бити
јесам
овде
на
допуст
свега
три
дан
и
одмах
се
вратити
у
Скопље
на
дужност
.
за
тај
јесам
време
бити
прошевина
,
односно
верење
.
у
поглед
свадба
сав
јесам
већ
спремно
,
само
се
чекати
,
као
што
већ
горе
напоменути
,
да
се
уредити
прилика
овде
код
ми
.
молити
ви
,
да
ја
јавити
тачан
адреса
Катаринин
,
јер
имати
бити
да
она
писати
о
један
важан
ствар
,
који
се
односити
на
ви
двоје
.
А
уверити
јесам
,
да
хтети
учинити
никакав
грешка
у
тај
поглед
.
српски
поздравље
Вами
и
Катарина
од
Стојанка
“
.
када
јесам
Стојанка
завршити
писма
,
она
он
прочитати
,
у
намера
да
видити
,
да
јесам
каков
грешка
учинити
,
те
да
јесам
исправити
.
Пошто
се
уверити
да
јесам
у
свој
ред
,
превити
он
и
ставити
он
у
коверат
и
предати
он
Анђа
да
он
бацити
у
оближњи
поштански
сандук
.
тек
што
јесам
Анђа
отићи
,
звонце
на
спољни
врата
зазвонити
.
Стојанка
погледати
на
прозор
.
пред
врата
јесам
стајати
млад
српски
комита
у
потпун
ратни
спрема
.
на
први
поглед
,
Стојанка
јесам
он
познати
.
но
,
када
он
јесам
боље
загледати
,
у
он
јесам
познати
Милана
,
брата
Јованчин
.
Стојанка
отворити
прозор
и
рећи
он
да
ући
,
јер
врата
јесам
закључати
.
Милан
ући
унутра
,
Стојанка
он
дочекати
на
врата
са
реч
:
—
Ко
јесам
добро
јунак
?
.
.
—
бог
ја
госпођа
,
баш
јесам
добро
.
—
како
?
.
.
Зашто
?
.
.
—
упитати
он
Стојанка
а
цео
тело
јесам
проћи
као
неки
зима
.
ја
вечерашњи
воз
путовати
у
Скопље
—
рећи
Милан
—
а
оданде
у
арнаутлук
,
да
умирити
онај
пустахија
и
да
покупити
од
она
оружје
,
који
јесам
бити
посакривати
.
—
јесам
ли
тај
све
?
—
упитати
Стојанка
.
-
да
јесам
тај
,
ни
по
јад
!
.
—
рећи
Милан
немарно
одмахнути
рука
.
—
него
?
-
сестра
ја
јесам
болестан
.
тај
јесам
онај
што
ја
баш
задавати
највише
брига
.
—
болестан
?
.
.
—
да
.
—
Потврђиваше
Милан
.
—
Још
од
онај
дан
када
се
кренути
из
Скопље
са
погреб
.
како
легати
у
кревет
,
никако
да
устати
.
—
како
ја
тај
јесам
јавити
!
—
љутнути
се
на
тај
Стојанка
.
—
Па
сав
јесам
држати
,
да
хтети
она
бити
боље
,
па
јесам
хтети
само
да
ви
узнемиравати
.
—
правдати
се
Милан
а
при
тај
намештати
фишеклија
,
који
он
се
бити
искривити
на
један
страна
.
—
ја
сад
одлазити
;
па
пошто
немати
ники
код
сестра
,
доћи
до
ви
,
да
ви
замолити
,
да
она
се
наћи
при
рука
,
те
да
јесам
по
који
пут
обићи
.
надати
се
,
да
хтети
тај
мој
молба
изићи
на
сусрет
.
—
како
,
да
не
!
.
.
Жао
ја
јесам
што
ја
до
овај
тренутак
јесам
јавити
,
да
јесам
код
сестра
такови
стање
,
—
вајкати
се
Стојанка
.
—
Пођи
драг
брата
и
јунак
,
на
свој
дужност
,
који
ти
звати
.
А
за
сестра
се
не
бринути
.
ја
хтети
она
бити
при
рука
,
ја
хтети
јесам
пазити
и
надгледати
онако
исто
као
да
јесам
и
ти
јесам
поред
она
.
—
Госпођо
,
хвала
!
.
.
—
рећи
Милан
доста
скрушен
.
—
неки
ви
бог
наградити
за
ваш
доброта
.
Слушао
јесам
да
јесам
свој
рука
и
доброта
свуд
доспевати
камо
јесам
бити
потребан
милосрђе
.
—
о
,
драг
мој
брата
,
ја
не
требати
захвалити
.
ја
сматрати
,
да
јесам
тај
мој
дужност
.
твој
сестра
јесам
баш
она
,
који
јесам
у
први
ред
а
тако
исто
и
на
први
место
достојан
и
заслужан
мој
помоћ
.
њен
јесам
заслуга
велик
,
много
и
здраво
много
велик
од
мој
заслуга
.
А
поред
тај
и
ти
,
брат
њезин
,
имати
заслуга
у
овај
ослободилачки
рат
.
А
ја
који
јесам
прожети
патриотски
родољубље
,
осећање
и
појмити
колико
јесам
ви
двоје
заслужан
и
много
полагати
на
ви
двоје
.
Пођи
драг
брата
и
бити
безбрижан
,
сав
што
моћи
учинити
за
твој
сестра
.
—
хвала
ви
госпођа
,
од
срце
хвала
.
остајати
збогом
—
рећи
Милан
пружити
Стојанци
рука
.
—
Буда
срећан
јунак
!
—
отпоздравити
он
Стојанка
пратити
он
до
спољашни
врата
.
Милан
изићи
из
Стојанкине
кућа
забацити
пушак
преко
раме
,
шајкача
и
упутити
се
ка
жељезнички
станица
.
Стојанка
пак
,
ући
у
соб
брзо
се
опремити
и
очекивати
Анђа
да
она
наредити
шта
имати
да
радити
.
таман
јесам
Стојанка
бити
спреман
за
полазак
,
у
тај
стигнути
и
Анђа
.
Стојанка
она
саопштити
,
да
имати
врло
важан
посао
и
да
се
хтети
за
дуго
вратити
.
уједно
она
казати
да
јесам
отићи
код
Јованка
,
који
јесам
тешко
болестан
.
А
поред
овај
она
рећи
,
да
кад
доћи
Ната
из
болница
па
ако
она
не
бити
тешко
неки
и
она
доћи
.
—
зар
хтети
милостив
вечерати
!
—
упитати
јесам
Анђа
пре
полазак
.
—
Нећу
,
јесам
гладан
—
рећи
Стојанка
ухватити
рука
за
кључаоница
.
—
моћи
заборавити
да
казати
и
Ната
кад
бити
доћи
,
где
јесам
и
ако
она
не
бити
тешко
да
и
она
доћи
.
јесам
ли
разумети
?
—
јесам
—
одговорити
Анђа
климнути
глава
.
—
сад
,
лак
ноћ
!
—
довикнути
Стојанка
Анђа
затварати
врата
.
—
Лака
ноћ
—
одговорити
Анђа
и
закључати
спољни
врата
за
Стојанка
,
који
се
брз
корак
упутити
Јованци
.
глава
деведесети
Неочекиване
сметња
Чика-Паја
и
стрина-Неранџа
стигнути
у
Београд
тачно
у
пола
осам
час
увече
.
Чим
изићи
из
жељезнички
станица
,
сести
на
трамвај
који
возити
до
Славија
.
у
ствар
,
тај
јесам
трамвај
возити
само
до
Војна
академија
,
јер
од
Војна
академија
до
Славија
пруга
на
тај
растојање
,
баш
у
онај
време
нешто
се
покварити
.
кад
јесам
трамвај
стигнути
до
Војна
академија
,
трамвајски
кондуктер
скренути
пажња
публика
,
да
не
возити
даље
,
услед
горе
наведен
разлог
.
—
и
одкуд
баш
сад
да
се
пруга
покварити
!
—
рећи
чика-Паја
пола
у
љутња
а
пола
у
шала
,
силазити
се
са
трамвај
.
—
То
јесам
добар
знак
,
Паја
!
—
наговештавати
стрина-Неранџа
.
—
е
,
јесам
него
!
—
одбрецну
се
чика-Паја
.
—
Што
ти
јесам
жена
.
одма
ти
она
наћи
да
зановетати
и
врачати
.
пруга
јесам
покварити
те
покварити
,
па
бити
ја
ту
ил
’
не
бити
.
—
Само
пазити
добро
,
што
ти
рећи
,
—
уверавати
он
стрина-Неранџа
—
хтети
бити
добро
.
пазити
па
хтети
се
и
јесам
уверити
.
ја
се
до
данас
још
јесам
никад
преварити
,
па
мислити
,
да
се
и
овај
пут
хтети
преварити
.
—
тај
ћутети
молити
ти
,
шта
трабуњати
којешта
.
Већ
ви
јесам
жена
посисати
сав
Соломунов
мудрост
.
—
љутнути
се
чика-Паја
и
отпљуцну
онако
преко
камиш
.
—
Хајд
’
добро
,
неки
бити
како
ти
казати
,
ал
’
пазити
добро
што
ти
ја
казати
,
да
хтети
бити
добро
,
—
и
по
трећи
пут
он
уверавати
стрина-Неранџа
.
—
после
хтети
се
и
јесам
уверити
,
да
ја
имати
права
.
А
сав
јесам
људи
така
као
тај
.
Неће
дати
жена
заправо
,
све
дотле
,
док
напослетку
не
ударити
глава
о
дувар
.
—
тај
,
ћутети
,
кад
ти
лепо
молити
!
моћи
ти
ја
ту
наслућивати
којекакав
будалаштина
.
ја
у
врачбина
не
веровати
—
љутнути
се
јаче
чика-Паја
и
опружити
велик
корак
,
тако
,
да
јесам
стрина-Неранџа
морал
сав
потрчкавати
за
он
,
како
бити
он
моћи
сустигнути
.
кад
јесам
доћи
пред
Стојанчин
кућа
,
моћи
јесам
бити
већ
око
осам
час
.
прозор
бити
застрети
тежак
штофан
завеса
,
те
се
јесам
моћи
видети
,
да
ли
јесам
соб
осветљен
или
јесам
мрак
.
Стрина-Неранџа
јесам
већ
измахнути
рука
,
да
куцнути
у
прозор
,
но
чика-Паја
она
задржати
рука
са
напомена
:
—
о
,
мај
!
...
тај
моћи
бити
тако
прост
.
где
бити
лупати
у
пенџер
,
кад
знати
да
по
господски
кућа
имати
звонце
и
само
прст
притиснути
,
а
не
на
пенџер
лупати
.
тај
чинити
само
простак
,
који
не
знати
варошки
ред
.
—
е
,
гле
ти
он
,
од
кад
јесам
се
ти
тако
погосподити
,
па
да
знати
како
се
требати
владати
и
понашати
по
велик
кућа
?
—
добацити
он
подсмешљиво
стрина-Неранџа
.
—
тај
Валдо
јесам
бити
солдат
,
па
знати
и
ја
за
варошки
ред
.
—
одговорити
она
чика-Паја
ликовати
што
јесам
убедити
и
што
јесам
уверити
,
да
он
јесам
читав
сав
век
провести
само
на
село
.
после
овај
чика-Паја
отићи
до
врата
,
креснути
палидрвце
,
да
бити
моћи
видети
онај
дугменце
што
се
претиснути
.
после
кратак
тражење
,
најзад
он
наћи
и
претиснути
.
Звонце
зазвонити
а
одмах
за
тај
се
чути
корак
који
се
приближавати
врата
.
—
Ко
јесам
?
—
одјекнути
глас
Анђин
.
—
тај
,
ја
јесам
.
—
одговорити
чика-Паја
,
отресати
нога
пред
врата
.
—
тај
,
па
,
ја
јесам
...
—
поновити
чика-Паја
—
зар
ми
не
познавати
?
—
Али
ко
јесам
ви
?
!
—
узвикнути
Анђа
,
овај
пут
са
мало
љутња
.
—
тај
,
па
ја
...
ја
и
мој
домаћица
—
довикивати
чика-Паја
.
—
Али
ко
јесам
?
.
.
како
се
звати
?
—
питати
јесам
Анђа
са
неки
неповерење
,
не
отварати
врата
,
док
не
добити
тачан
информација
.
—
о
,
мај
,
тај
зар
ми
не
познавати
!
?
—
одговорити
чика-Паја
такође
са
мало
љутња
,
с
тај
,
што
он
Анђа
и
по
глас
јесам
познати
.
—
опростити
!
.
.
сад
јесам
мрак
,
а
у
мрак
ники
не
познавати
,
док
ја
тачно
не
казати
свој
права
име
и
презиме
.
—
тај
,
девојка
моћи
бити
луд
,
зар
не
познавати
чика-Пају
и
стрина-Неранџу
?
!
—
тај
зар
ми
Анђа
,
душа
,
не
познавати
—
узвикнути
стрина-Неранџа
.
—
зар
јесам
ми
,
девојка
тако
брзо
заборавити
?
!
.
—
одкуд
ви
!
?
—
кликнути
радосно
Анђа
откључавати
врата
,
који
бити
закључати
.
—
тај
ја
јесам
,
отварати
само
,
ники
се
просто
немати
бојати
.
у
тај
Анђа
отворити
врата
,
тај
пољубити
чика-Пају
и
стрина-Неранџу
.
—
е
,
гле
ти
она
,
јесам
ми
моћи
познат
—
добацити
чика-Паја
Анђа
,
прекоревати
јесам
—
а
да
јесам
ко
други
,
познати
бити
он
и
по
ход
а
не
по
глас
.
—
јесам
бог
ја
,
веровати
чика-Пајо
јесам
ви
знати
—
правдати
се
Анђа
.
—
ех
,
ех
,
ти
тај
само
тако
казати
—
рећи
чика-Паја
доброћудно
смејати
се
—
ал
’
ја
ти
рећи
,
да
јесам
какав
млад
,
тај
бити
он
и
по
корак
познати
а
не
по
глас
.
—
Хајд
ти
маторити
!
.
.
—
одбрецну
се
стрина-Неранџа
на
чика-Пају
,
који
јесам
по
њезин
мишљење
,
већ
хтети
да
прећи
граница
учтивост
.
—
јесам
она
твој
вршњак
,
па
да
моћи
прид
она
бубати
онај
,
што
ти
као
стар
човек
не
приличити
.
—
ех
,
шта
мислити
,
па
јесам
ја
баш
тако
ништа
страшно
рећи
—
бранити
се
чика-Паја
улазити
у
соб
.
—
А
где
јесам
госпођа
Стојанка
?
—
упитати
стрина-Неранџа
,
освртати
се
по
соба
.
—
Баш
пре
један
пол
сат
отићи
јесам
код
један
болестан
госпођица
да
јесам
посетити
—
одговорити
Анђа
.
—
А
Ната
?
—
упитати
чика-Паја
.
на
овај
питање
Анђа
погледати
на
велик
зидни
часовник
,
који
показивати
четврт
на
девет
.
—
тек
што
јесам
доћи
.
—
А
где
јесам
?
—
упитати
стрина-Неранџа
.
—
у
болница
.
—
зар
тако
дуго
!
?
—
приметити
чика-Паја
и
завртити
сумњив
глава
.
—
моћи
се
чудити
.
она
јесам
данас
дежуран
,
па
с
тај
,
јесам
данас
тако
дуже
се
задржати
.
—
е
,
тај
јесам
онда
шта
друго
!
—
рећи
чика-Паја
одахнути
мало
и
спустити
торба
с
леђа
и
посадити
се
на
један
столица
,
који
јесам
стојати
поред
сам
сто
.
Још
се
не
бити
стрина-Неранџа
и
чика-Паја
честито
ни
издувати
од
пењање
узбрдица
,
што
сав
тај
тешко
падати
,
а
звонце
зазвонити
.
—
То
јесам
Ната
!
.
.
—
узвикнути
радостан
стрина-Неранџа
,
а
из
очи
јесам
она
моћи
прочитати
њен
необичан
радост
.
—
А
можда
јесам
и
госпођа
Стојанка
,
—
надовезати
чика-Паја
,
вадити
лула
и
дуванкеса
.
—
сад
хтети
одмах
видети
—
рећи
Анђа
истрчати
да
откључати
врата
.
—
тај
Паја
,
човек
!
.
.
ваљда
хтети
тек
и
овде
пушити
тај
крџан
,
да
смраиш
соб
—
пребацити
он
стрина-Неранџа
,
видити
он
,
да
јесам
извадити
лула
и
дуванкеса
.
—
е
,
хајд
хтети
,
тај
ти
знати
боље
редати
него
ја
,
и
ако
јесам
бити
солдат
—
рећи
доброћудно
чика-Паја
остављати
лула
и
дуванкеса
.
у
тај
се
отворити
врата
,
а
на
она
се
указати
Ната
,
који
кад
јесам
спазити
свој
родитељ
збунити
се
од
радост
,
па
јесам
знати
ко
прво
да
полетити
у
загрљај
.
—
Чеда
мој
лепо
!
.
.
—
узвикнути
стрина-Неранџа
полетити
она
на
сусрет
;
загрлити
јесам
обасипати
јесам
пољубац
и
влажити
јесам
топлим
суза
радосница
.
и
ко
знати
докле
бити
тај
церемонија
љубљење
и
поздрав
трајати
,
да
јесам
чика-Паја
прекратити
речма
тај
призор
:
—
тај
пустити
,
дете
Неранџа
!
.
.
Шта
јесам
јесам
окупити
цмакати
.
тек
после
овај
примедба
стрина-Неранџа
пустити
Ната
,
који
прићи
чик
Паја
и
пољубити
он
у
рука
;
на
што
јесам
овај
само
погладити
по
глава
рећи
она
:
—
Жива
бити
и
срећан
!
.
.
—
А
зар
јесам
хтети
бар
једаред
пољубити
редати
радити
—
пребацити
он
стрина-Неранџа
напућити
уста
,
а
тај
јесам
хтети
да
да
видан
мах
њен
негодовање
.
—
тај
манути
жена
,
тај
јесам
јесам
и
за
ја
изљубити
—
рећи
чика-Паја
.
—
немати
љубав
матерински
нигде
—
по
тај
загрлити
Ната
и
дубоко
и
горко
заплакати
.
Ната
јесам
овај
реч
матерински
бити
ганути
,
а
поред
овај
и
суза
стрина-Неранџине
утицати
и
на
Ната
,
који
се
разнежити
ти
и
она
се
заплакати
и
зајецати
:
—
слатко
мој
мати
!
...
—
наслонити
се
на
груда
стрина-Неранџи
.
Анђа
који
јесам
гледати
овај
призор
,
такође
јесам
бити
ганут
,
очи
она
засветлити
и
за
мало
да
и
она
пролити
суза
,
но
да
бити
овај
спречити
изаћи
јесам
напоље
;
јер
јесам
бити
срамота
од
чика-Паје
,
који
се
у
овај
тренутак
јесам
знати
наћи
.
да
бити
променуо
ситуација
чика-Паја
,
пошто
се
искашљати
,
прекинути
тишина
,
који
испуњавати
јецање
и
плач
мати
и
кћерка
.
—
сад
нек
’
јесам
доста
!
.
.
бар
ти
Неранџа
јесам
мали
.
на
овај
реч
чика-Пајине
,
Ната
се
подигнути
са
материн
груда
,
привући
столица
и
сести
тик
уз
стрина-Неранџу
,
који
јесам
за
тај
време
брисати
влажан
очи
,
који
још
бити
пун
суза
а
који
јесам
моћи
лако
зауставити
.
—
тај
ваљда
јесам
ја
отац
,
ваљда
и
ја
имати
љубав
према
сав
рођеном
дете
.
ал
’
шта
хтети
ја
јесам
мушки
тако
тврд
срце
а
још
тврђа
на
суза
.
А
баш
и
не
приличити
ми
као
женски
да
плакати
,
па
бити
тај
од
радост
или
жалост
—
правдаш
се
чика-Паја
,
на
онај
умор
који
јесам
пасти
од
страна
стрина-Неранџине
.
—
јаој
,
мати
јесам
мати
и
рећи
стрина
Неранџа
дубоко
уздахнути
.
—
тај
,
ћутети
жена
,
шта
јесам
ту
ваздан
узети
уздисати
.
ваљда
јесам
овамо
доћи
на
погреб
,
већ
на
весеље
,
ако
бог
да
.
—
прекинути
јесам
чика-Паја
а
израз
он
лице
казивати
неки
љутња
и
незадовољство
према
стрина-Неранџи
.
—
да
,
знати
имати
баба
права
—
упад
Ната
—
говорити
о
шта
други
,
шта
имати
нов
у
село
?
како
наш
?
!
—
Тхе
,
онако
,
остати
све
по
стар
дете
мој
—
одговорити
она
чика-Паја
трти
рука
о
рука
.
—
тај
имати
и
нов
—
допуњавати
стрина-Неранџа
—
ал
’
у
овај
пар
,
дете
мој
,
не
моћи
свега
ни
да
се
сетити
.
—
А
где
јесам
госпођа
Стојанка
?
—
упитати
чик
Пај
после
кратак
почивка
.
—
А
зар
јесам
она
код
кућа
?
—
изненадно
погледати
Ната
око
себе-
у
тај
мах
ући
и
Анђа
.
на
питање
Натин
,
Анђа
јесам
одговорити
где
јесам
госпођа
отићи
,
напоменути
она
и
онај
,
што
јесам
и
полазак
госпођа
рећи
.
када
јесам
Ната
чути
вест
о
Јованчин
болест
,
у
трен
ока
се
бити
снуждити
и
сневеселити
,
иако
јесам
требати
да
бити
весео
и
расположен
,
због
долазак
њезин
родитељ
,
који
уједно
доћи
да
привести
крај
давно
жељен
њезин
нада
.
Ната
јесам
неки
време
стајати
замислити
.
у
себе
јесам
размишљати
,
да
ли
да
ићи
код
Јованка
,
камо
јесам
отићи
и
Стојанка
,
или
пак
,
да
остати
код
кућа
због
долазак
њезин
родитељ
.
најзад
јесам
и
сам
увидети
,
да
немати
смисао
да
оставити
родитељ
,
можда
бити
она
овај
увредити
.
—
како
Пера
?
...
јесам
ли
што
боље
са
здравље
?
...
—
упитати
чика-Паја
Ната
,
који
јесам
у
овај
тренутак
се
бити
нешто
дубоко
замислити
.
овај
реч
тргнути
Ната
из
мисао
,
у
који
бити
утонути
.
—
Па
,
нешто
он
јесам
боље
.
но
пре
три
дан
јесам
захладнити
и
лекар
јесам
рећи
,
да
хтети
морати
лежати
најмање
још
три
недеља
у
болница
.
тај
рећи
Ната
,
дубоко
уздахнути
и
отпустити
глава
забринут
и
снужден
.
—
Још
три
недеља
!
...
—
зачудити
се
стрина-Неранџа
,
а
по
тај
и
она
уздахнути
и
отпустити
глава
са
израз
незадовољство
.
—
увек
морати
да
имати
неки
сметња
—
љутнути
се
чика-Паја
.
—
Само
трошак
за
трошак
.
бар
да
јесам
знати
не
бити
сад
долазити
,
док
он
сасвим
не
оздравити
.
—
ето
,
јесам
ти
казати
да
не
хтети
бити
добро
—
надовезати
стрина-Неранџа
,
ликовати
што
јесам
свој
муж
уверити
,
да
јесам
она
имати
права
,
када
јесам
предвидети
несрећа
силазити
са
трамвај
код
Војна
академија
.
—
видити
да
имати
права
,
на
наш
рођену
несрећа
—
добацити
она
чика-Паја
и
устати
са
столица
и
прићи
један
слика
који
јесам
висити
о
зид
и
загледати
се
у
она
са
велик
интересовање
.
када
јесам
Ната
чути
,
да
се
чика-Паја
љутити
због
долазак
,
односно
због
узалудан
трошак
,
доћи
она
тешко
и
очи
она
се
наводнити
.
у
душа
јесам
осећати
неки
неизмеран
терет
;
а
тај
јесам
терет
долазити
отуд
,
јер
јесам
сматрати
да
њезин
отац
немати
љубав
према
она
,
према
јединче
сав
.
Очито
јесам
бар
она
увидети
,
да
он
жалити
и
незнатан
трошак
где
јесам
у
питање
њезин
срећа
—
њезин
живот
и
будућност
.
тај
она
јесам
дубоко
увредити
.
тај
она
раздирати
душа
,
цепати
срце
,
а
суза
,
тај
одлив
душеван
бура
—
навалице
полетети
...
да
бити
прикрити
суза
окренути
глава
на
други
страна
.
када
осетити
,
да
хтети
већ
и
јецање
наступити
,
што
бити
јесам
одати
,
она
у
тренутак
ока
изаћи
напоље
,
а
у
предсобље
добар
ухо
моћи
јесам
чути
пригушено
,
тешко
и
горко
јецање
Натин
.
Стрина-Неранџа
јесам
овај
приметити
и
након
кратак
почивка
јесам
изаћи
за
Ната
.
Чика-Паја
јесам
још
неки
време
стојати
гледати
у
слика
,
а
потом
се
повратити
на
свој
место
код
сто
,
подлактити
се
на
сто
и
упрети
блудећи
поглед
у
један
тачка
зидати
.
у
предсобље
јесам
стрина-Неранџа
затећи
Ната
,
који
јесам
моћи
да
зауставити
суза
.
Шта
више
,
када
јесам
стрина-Неранџа
почети
тешити
,
Ната
се
још
више
ражалити
и
готово
гласно
заватити
прислонити
глава
на
мајчин
груда
:
—
јаој
,
сладак
нана
!
.
.
ја
баба
мрзети
!
.
.
—
По
тај
се
још
више
припити
уз
стрина-Неранџу
,
који
овај
пут
осетити
истински
терет
дете
свој
,
те
и
сам
не
моћи
уздржати
суза
који
она
се
низ
образ
котрљати
,
заплакати
се
и
кроз
суза
прошаптати
:
—
не
мрзети
чедо
мој
,
не
мрзети
.
када
јесам
се
примирити
,
стрина-Неранџа
на
дугачак
и
на
широко
објаснити
Ната
,
да
јесам
отац
не
мрзети
,
већ
јесам
човек
штедљив
и
водити
рачун
о
сваки
крајцара
.
и
да
јесам
такав
од
младост
свој
не
бити
стећи
онај
капитал
који
данас
имати
.
на
овај
се
реч
Ната
примирити
и
стећи
јесам
уверење
,
да
њен
баба
јесам
онакав
,
за
какав
јесам
држати
.
с
тај
јесам
у
себе
,
сам
себе
прекоревати
што
јесам
и
за
часак
посумњати
у
очински
љубав
,
свој
отац
,
према
она
.
Још
не
бити
разговор
учинити
крај
,
а
чика-Паја
отворити
врата
од
соб
:
—
Неранџа
!
.
.
—
Чујем
—
одазвати
се
стрина-Неранџа
и
устати
са
столица
.
—
ја
јесам
уморан
,
а
и
време
јесам
већ
,
ваљда
хтети
читав
ноћ
преседети
.
на
овај
реч
Ната
скочити
и
отићи
у
спаваћи
соб
и
одмах
се
натраг
повратити
.
—
Баба
,
Анђа
јесам
кревет
наместити
,
моћи
се
скинути
и
лећи
.
Чика-Паја
напунити
лула
,
са
стрина-Неранџом
проговорити
још
неколико
реч
,
затим
пожелити
она
„
лак
ноћ
“
,
отићи
у
спаваћи
соб
.
Стрина-Неранџа
и
Ната
јесам
још
дуго
седети
и
разговарати
све
дотле
,
док
и
стрина-Неранџу
не
савладати
умор
и
сан
,
тај
се
растати
око
два
сат
по
поноћ
.
ујутру
око
пет
час
звонце
на
капија
зазвонити
.
Анђа
јесам
већ
бити
на
нога
.
тај
бити
Стојанка
,
који
се
враћати
од
болестан
Јованка
,
код
који
јесам
читав
ноћ
провести
.
од
Анђа
јесам
дочути
,
да
јесам
доћи
стрина-Неранџа
и
чика-Паја
.
уједно
јесам
протумачити
себе
,
да
јесам
тај
бити
узрок
,
због
који
Ната
јесам
доћи
код
Јованка
,
премда
она
јесам
она
по
Анђа
тај
поручити
.
када
поустајати
,
Стојанка
она
јесам
као
обично
усрдно
предусрести
.
но
,
уједно
се
извинити
,
да
јесам
уморан
,
јер
читав
ноћ
јесам
ока
склопити
,
тај
хтети
моћи
да
она
правити
друштво
до
болница
у
који
јесам
лежати
Натин
вереник
Пера
.
око
осам
час
Стрина-Неранџа
,
чика-Паја
и
Ната
кренути
у
болница
.
Стојанка
пак
,
уморан
од
неспавање
,
пошто
јесам
наредити
Анђа
шта
требати
да
радити
,
отићи
у
спаваћи
соб
да
се
одморити
.
кад
стигнути
у
болница
,
затећи
Пера
у
доста
рђав
положај
.
услед
бол
читав
ноћ
јесам
ока
склопити
,
а
тај
он
се
моћи
приметити
по
црн
колут
испод
очи
.
премда
се
јесам
добро
осећати
,
ипак
,
када
углед
оваки
мио
гост
,
прикупити
сав
свој
снага
,
градити
се
,
да
он
баш
јесам
тако
тешко
.
—
Па
шта
бити
тај
с
ти
синак
?
—
упитати
он
чика-Паја
после
уобичајен
поздрав
.
—
тај
,
ето
,
мало
јесам
захладнити
—
рећи
Пера
мало
се
осмехнути
,
а
добро
око
моћи
јесам
запазити
,
да
он
тај
осмех
јесам
ићи
од
срце
.
—
она
,
рано
мој
,
требати
јесам
да
се
чувати
—
прихватити
стрина-Неранџа
—
са
болест
јесам
се
баш
ни
шалити
.
па
како
,
јесам
ли
што
боље
?
—
за
сад
хвала
бог
боље
јесам
—
одговорити
Пера
а
потом
се
увити
у
губер
,
који
јесам
приликом
поздрав
бити
одбацити
крај
себе
.
Стрина-Неранџа
извадити
из
торба
понуда
,
који
јесам
бити
успут
купити
и
дати
Пера
.
после
тај
седети
јесам
стрина-Неранџа
и
чика-Паја
још
добар
сат
у
разговор
са
Пера
,
а
по
тај
се
дигнути
и
опростити
се
и
удалити
из
болница
,
уз
напомена
,
да
шта
прездравити
,
да
она
јавити
како
бити
знати
да
се
припремити
за
сват
.
Ната
она
јесам
испратити
до
жељезнички
станица
.
успут
она
јесам
пребацити
,
да
јесам
у
ред
да
отићи
тако
а
да
се
не
јавити
госпођа
Стојаници
.
Још
она
јесам
напоменути
да
хтети
и
госпођа
Стојанка
чекати
на
ручак
и
да
се
она
нарочито
бити
спремити
.
истина
стрина-Неранџа
јесам
бити
вољан
да
учинити
Ната
по
воља
а
уједно
и
да
не
увредити
госпођа
Стојанка
,
који
она
волити
и
поштовати
.
но
,
чика-Паја
се
јесам
дати
ни
осолити
.
—
тај
јесам
јесам
ли
тај
жена
при
себе
!
—
љутит
јесам
добацити
чика-Паја
стрина-Неранџи
,
који
он
јесам
цео
пут
од
болница
па
до
жељезнички
станица
једнако
набијати
уш
,
како
јесам
ред
и
како
јесам
лепо
да
тако
отићи
а
да
се
не
јавити
госпођа
Стојанци
.
—
ја
мислити
да
јесам
при
себе
и
знати
шта
јесам
ред
—
одговорити
он
јесам
стрина-Неранџа
.
—
ти
знати
шта
јесам
ред
!
.
.
—
наставити
чик
Пај
још
љут
—
зар
јесам
доста
што
ми
дете
држати
већ
толико
време
па
сад
још
и
ја
да
она
сваки
час
досађивати
.
на
овај
се
реч
стрина-Неранџа
умирити
а
и
сам
јесам
бити
уверити
,
да
чика-Паја
имати
права
и
да
јесам
његов
примедба
и
поступак
сасвим
уместан
.
Чика-Паја
отићи
на
благајна
да
извадити
карта
а
стрина-Неранџа
остати
са
Ната
у
поверљив
неки
разговор
.
кад
јесам
чика-Паја
извадити
карта
и
још
неколико
реч
проговорити
са
Ната
у
име
опроштај
а
вратар
зазвонити
и
објавити
полазак
воз
.
настати
уобичајен
грљење
и
љубљење
у
име
опроштај
између
мати
и
кћерка
,
а
по
тај
Ната
прићи
чика-Паји
и
пољубити
он
у
рука
,
а
овај
јесам
погладити
по
глава
и
рећи
:
—
Жива
бити
!
...
поздрав
госпођа
и
рећи
она
да
се
не
љутити
што
овако
одлазити
,
ал
’
ми
јесам
већ
стид
да
она
досађивати
,
па
тај
ми
јесам
и
натерати
да
не
сврћамо
код
она
.
иза
овај
чика-Паја
извадити
из
унутрашњи
џеп
од
прслук
нов
банкнота
од
двадесет
круна
и
пружити
јесам
Ната
с
реч
:
—
Ева
,
нек
’
ти
се
наћи
.
нат
после
кратак
устезање
најзад
јесам
примити
.
на
понован
знак
,
да
се
воз
кретати
стрина-Неранџа
и
чика-Паја
се
опростити
од
Ната
и
трчати
отићи
и
сести
у
вагон
трећи
класа
.
не
потрајати
дуго
,
жељезница
писнути
и
кренути
пут
Земун
.
Ната
јесам
остати
на
перон
жељезнички
станица
сузних
очи
.
удалити
се
са
перон
тек
онда
,
када
јесам
жељезница
протутњити
преко
савски
мост
пут
Земун
...
.
глава
деведесет
први
под
Једреном
.
када
јесам
четири
балкански
савезник
објавити
рат
Турчин
,
зарад
ослобођење
свој
потиштен
браћа
испод
вековни
ропство
турски
,
у
тај
доба
између
Србија
и
Бугарска
постојати
јесам
пријатељски
однос
.
бар
Србија
са
свој
страна
,
тај
свој
пријатељство
јесам
и
видно
јесам
испољити
,
када
јесам
свој
други
армија
,
који
стојати
под
команда
српски
ђенерал
степа
Степановић
послати
у
помоћ
Бугарин
.
истина
,
у
савезнички
уговову
тај
помоћ
јесам
предвидети
као
и
остати
помоћ
у
храна
,
муниција
и
новац
у
шта
јесам
Бугарска
бити
оскудан
.
но
,
Србија
као
искрен
савезница
,
јесам
хтети
свој
савезник
да
оставити
у
бедан
стање
,
неспреман
за
рат
,
већ
он
јесам
изаћи
на
сусрет
колико
год
јесам
она
њен
сила
и
снага
допуштати
.
тек
када
јесам
рат
објавити
,
бугарски
генералштаб
јесам
накнадно
и
преко
уговор
затражити
од
Србија
ту
ванредан
помоћ
,
који
она
јесам
Србија
обилно
,
онако
искрено
и
братски
пружити
.
по
објавити
рат
,
армија
ђенерал
степа
Степановић
,
који
јесам
бројати
преко
четрдесет
хиљада
људи
други
позив
,
имати
јесам
задаћа
,
да
преко
Бугарска
код
крив
паланка
упасти
у
турски
земљиште
.
одавде
да
надирати
према
Овчем
Поље
,
где
се
имати
састати
са
први
армија
који
стојати
под
команда
престолонаследник
Александар
.
ратни
јесам
план
бити
такав
,
јер
се
као
сигурно
