Јурмуса
и
Фатима
или
турски
сила
сам
себе
јести
ПРИЧА
о
ОСЛОБОЂЕЊУ
ШЕСТ
округ
@card@
написати
м
.
Ђ
.
Милићевић
у
Београд
у
ДРЖАВНОЈ
ШТАМПАРИЈИ
@card@
Д-ру
Ђура
Даничић
у
знак
велик
ПОШТОВАЊА
и
пријатељство
КЊИЖИЦУ
овај
намењивати
писац
драг
пријатељ
!
кад
„
зимњи
Вечери
“
бити
наштампати
,
књига
разаслати
,
порука
сав
извршити
,
тада
бити
прилика
да
се
одморити
,
да
се
успокојити
;
али
ја
нигде
не
находити
одморак
.
као
сенка
мој
,
свуд
са
ја
ићи
брига
:
како
хтети
тај
прича
примити
читалац
?
Шта
хтети
рећи
о
она
оштар
естетичар
?
усред
таки
одморак
без
одмор
,
усред
таки
починак
без
покоји
,
доћи
ја
овај
твој
писма
,
драг
пријатељ
!
на
један
мах
Авала
ја
се
свалити
с
леђа
;
умирити
се
,
одморити
се
,
задовољити
се
,
развеселити
се
!
и
тада
рећи
у
срце
сав
:
—
Прву
прича
који
од
данас
написати
,
наменити
Даничић
,
као
уздарје
за
овај
драго
писма
!
и
ево
написати
прича
из
доба
постајање
Кнежевине
Србија
;
и
довршити
јесам
лице
на
Видов
Дан
,
а
где
?
на
Цетиње
,
у
јуначки
Гори
црн
!
какав
јесам
тај
сретан
случајност
!
.
.
Млађа
српски
читалац
,
који
нов
историја
Србија
моћи
не
бити
толико
знати
,
наћи
хтети
у
овај
прича
интерес
и
поука
,
а
стар
,
који
јесам
или
посленик
или
сведок
тај
догађај
,
радовати
се
видити
да
се
у
књига
писати
и
од
заборав
чувати
њихов
мука
и
њихов
патриотски
трудити
.
поврх
тај
,
књижица
хтети
овај
бити
драгати
и
тај
што
јесам
закитити
име
човек
који
српски
књига
,
српски
мисао
,
дуговати
тако
много
,
и
који
јесам
сваки
дан
сав
више
задуживати
на
слава
себе
,
на
напредак
наука
,
и
на
срећа
народ
!
бог
ти
дати
живот
и
здравље
да
сретно
довршити
што
јесам
тако
славно
започети
!
до
скори
састанак
,
драг
мој
Ђура
!
твој
свакад
на
Цетиње
,
на
Видов
Дан
@card@
м
.
Ђ
.
Милићевић
писма
Д-РА
ДАНИЧИЋА
о
ПРИЧАМА
м
.
Ђ
.
МИЛИЋЕВИЋА
у
Загреб
@card@
април
@card@
драг
пријатељ
!
велик
ви
хвала
на
љубазан
писма
од
@card@
ов
.
м
.
,
који
јуче
примити
.
одмах
јесам
забиљежити
гдје
што
требати
сав
што
јесам
имати
љубав
јавити
ја
.
имати
жалба
на
ви
.
кад
јесам
примити
ваш
„
зимњи
Вечери
“
рећи
:
баш
ја
добро
доћи
!
ако
да
бог
тај
отићи
љетос
у
Рогатац
,
ондје
хтети
она
читати
и
биљежити
што
бити
ваљати
исписати
за
рјечник
.
од
беспослица
један
вече
почети
читати
,
па
се
тако
намамити
да
једва
чекати
да
доћи
опет
вече
,
тако
данас
тако
сјутра
—
и
синоћ
дотјерати
до
крај
.
Шта
хтети
сад
?
радост
,
који
јесам
мислити
уживати
на
љето
,
отићи
.
о
шта
хтети
љетовати
?
ја
мислити
да
овај
дјело
ваш
припадати
међу
лијеп
,
који
имати
наш
књижевност
у
тај
струка
.
како
јесам
пријести
@card@
година
рећи
о
Бранков
пјесма
да
онако
требати
да
пјевати
учен
Србин
,
тако
бити
сада
о
овај
ваш
дјело
рећи
:
тако
требати
српски
новелиста
да
писати
.
Мог
бити
да
се
варати
не
разумјети
тај
посао
.
али
се
не
бити
ни
пред
ко
стидити
тај
рећи
.
дивити
се
како
јесам
ви
карактер
истинит
;
како
јесам
сав
живо
-
природно
.
и
јесам
само
домаћи
живот
у
ваш
приповијетка
,
него
јесам
у
тај
домаћи
живот
и
народни
политички
.
тај
јесам
особит
вриједност
ваш
приповијетка
.
Мог
бити
да
јесам
тај
заслуга
српски
народ
,
али
тијем
јесам
ваш
заслуга
веће
што
тај
заслуга
народни
износити
пред
свијет
.
ако
хтети
у
ми
бити
напредак
,
ја
мислити
да
хтети
се
наћи
писац
који
хтети
се
на
ви
угледати
:
тако
хтети
ви
створити
српски
новелистика
.
да
ви
бог
поживети
!
Желећи
ви
добро
здравље
и
сваки
задовољство
,
остајати
с
особит
поштовање
ВАШ
Ђ
.
ДАНИЧИЋ
Јурмуса
и
Фатима
или
турски
сила
сам
себе
јести
и
на
сабор
на
сабор
се
људи
сабирати
да
се
наслонити
један
на
други
,
као
што
се
наслањати
дрво
на
дрво
.
у
стар
време
неки
седам
испосник
побећи
из
горе
Синаја
,
и
,
тражити
самоћа
и
мир
,
где
бити
моћи
спокојно
мислити
само
о
свој
душа
,
доћи
чак
овамо
у
наш
крај
;
и
сав
седморица
стати
се
у
десни
водопађа
моравски
почињати
озго
од
Мечке
па
до
Дунаво
.
један
од
тај
седморица
звати
се
Роман
,
и
уставити
се
крај
Морава
између
брдо
Мечке
и
Мојсиње
,
западно
од
данашњи
Делиград
,
баш
према
Св
.
Нестор
и
село
Ђунис
.
пустињик
Роман
ту
се
испаштати
,
ту
јесам
преминути
,
па
се
ту
и
посветити
.
доцније
,
на
гроб
тај
угодник
Божијег
,
неки
слуга
Цар
Лазар
начинити
црква
.
ето
тако
јесам
,
по
прича
,
постати
данашњи
манастир
„
Света
.
“
ма
да
јесам
црква
тај
по
облик
мален
и
незграпан
,
опет
јесам
она
,
по
чудотворности
свој
светитељ
и
свој
молитва
,
далеко
чути
.
она
долазити
многи
болесник
и
невољник
из
близ
и
из
далек
,
легати
на
рак
свет
Романа
,
и
духовник
она
читати
молитва
ради
здравље
.
велик
сабор
у
Света
Романа
бивати
свакад
о
велик
Госпођи
(
@card@
Август
)
.
тада
,
неки
година
,
моћи
да
бити
код
тај
богомоља
по
хиљада
душа
!
година
@card@
о
велик
Госпођи
нешто
не
бити
свет
из
далек
као
други
година
;
не
виђати
се
ни
из
околина
људи
чувен
и
припознат
у
народ
;
једини
бити
доћи
Поп
Марка
,
из
Мозгово
,
али
и
он
служити
у
црква
,
а
после
се
не
виђати
међу
људма
;
не
бити
ни
друговерац
који
у
Света
Романа
имати
скоро
сваки
дан
.
игуман
Сава
надати
се
свој
владика
из
,
господин
Григорије
,
па
он
и
он
не
доћи
.
А
најчудније
бити
што
немати
ники
од
Турчин
—
старешина
.
али
за
тај
бити
неки
Милунко
Чанколиз
,
из
село
Мозгово
,
ко
јесам
се
људи
бојати
као
најгорега
Турчин
.
платити
бити
да
не
говорити
о
овај
човек
,
а
опет
он
морати
описивати
не
ради
он
,
него
ради
онај
који
јесам
као
он
.
људи
с
оваки
карактер
моћи
срести
у
сваки
земља
,
у
сваки
друштво
,
у
сваки
ред
и
став
грађански
;
моћи
она
видети
и
у
гуњ
,
и
у
капут
,
и
у
ћурак
,
и
у
униформа
,
у
раса
и
—
у
сваки
хаљетак
који
кројити
човек
да
се
заоденути
Адамов
праунук
или
Јевин
праунука
.
него
сав
тај
неки
јесам
далеко
леп
кућа
!
ми
јесам
засад
доста
овај
једини
из
село
Мозгово
—
кад
се
већ
морати
да
причати
какав
јесам
и
како
се
владати
.
Милунко
јесам
човек
сиромах
.
он
имати
неки
жалосну
кућа
,
али
се
сумњати
да
у
она
ноћивати
и
на
свој
крсни
име
!
он
јесам
увек
тамо
где
јесам
људи
на
окуп
,
где
јесам
кмет
,
трговац
,
и
особито
где
имати
који
Турчин
.
Седећи
тако
и
вребати
сваки
прилика
да
угодити
чим
бити
богат
и
силан
,
Милунко
пиљити
у
зуб
силан
и
смејати
се
кад
се
они
смејати
,
а
мрштити
се
кад
се
они
љутити
.
он
пухати
дуван
,
пити
свако
пиће
,
и
врло
јесам
рад
појести
џабе
какав
сладак
залогај
.
кад
тако
доћи
међу
људи
који
пухати
,
особито
ако
јесам
ту
и
Суљ-
ага
,
или
други
који
познати
он
Турчин
,
он
хтети
извадити
сав
чибук
,
остругати
лула
нож
,
па
хтети
духнути
у
чибук
неколико
пут
као
у
тромпета
—
не
бити
ли
он
чути
и
понудити
они
који
имати
дуван
.
ако
тај
не
помоћи
,
он
се
онда
појаче
искашљивати
и
живље
се
смејати
агин
смејати
,
и
гласније
одобравати
онај
што
ага
говорити
.
ако
ни
тај
не
помоћи
,
он
хтети
наместити
свој
лице
као
псето
кад
чекати
од
господар
да
он
бацити
кост
,
и
рећи
хтети
:
—
ага
!
како
се
дуванити
?
ага
бити
,
на
тај
,
и
не
погледати
у
он
,
узети
из
свој
кеса
међу
прст
мало
дуван
,
и
пружити
бити
Милунка
који
бити
тај
дар
журно
дочекати
,
па
бити
напунити
луша
и
запалити
,
поносити
се
да
пухати
агин
дуван
!
ако
бити
он
који
сељак
рећи
како
јесам
тај
џебрачки
примати
од
Турчин
дуван
између
прст
;
кад
он
хтети
да
одликовати
,
што
он
не
пружити
кеса
,
па
да
напунити
јесам
по
воља
,
—
Милунко
бити
одговорити
:
—
сав
јесам
тај
један
.
и
мој
и
агин
дуван
из
један
јесам
кесити
!
.
.
.
Седећи
тако
и
пушити
,
он
само
гледати
шта
ради
ага
.
ако
се
ага
осмехнути
,
Милунко
се
заценити
од
смеј
;
ако
ага
ко
псовати
—
Милунко
он
помагати
;
а
ако
ага
који
учити
—
Милунко
,
окренути
се
онај
ко
Турчин
световати
,
обично
завршити
овако
:
—
е
,
ако
ти
не
послушати
овај
наука
и
овај
учитељ
,
јесам
вредан
да
живити
!
.
.
.
Желећи
свакад
угодити
само
силан
,
Милунко
долазити
и
у
неприлика
.
ево
шта
он
се
једном
догодити
.
настојник
Бего
Френчевић
,
Суљага
,
наљутити
се
нешто
на
сељак
Јоксим
Коштуница
,
па
хтети
рећи
овако
:
—
е
неман
кад
да
ићи
сâм
,
а
немати
ко
ни
да
послати
да
крмак
сав
чибук
изломити
о
глава
!
.
.
—
Па
да
ићи
ја
!
понудити
се
Милунко
.
—
зар
ти
смети
замахнути
на
Јоксим
?
упитати
Суља
.
—
смети
он
ископати
оба
ока
,
кад
ја
ти
велим
!
.
—
аферим
,
соко
!
повикати
Суља
:
—
ићи
одмах
,
и
издеветати
он
као
биров
кучак
!
Милунко
отићи
права
Јоксимов
кућа
.
Јоксим
пред
кућа
седити
,
пухати
,
и
нешто
се
разговарати
са
жена
о
деоба
конопљан
семе
.
Милунко
прићи
,
назвати
бог
,
сести
,
и
почети
се
смејушити
и
уплетати
у
разговор
.
Јоксим
глава
не
окретати
на
он
.
Духнувши
неколико
пута
у
сав
чибук
,
Милунко
већ
не
моћи
да
трпити
како
Јоксим
слатко
пухати
,
него
упитати
:
—
како
се
дуванити
,
газда
-
Јоксим
?
—
ја
?
добро
,
'
вала
бог
!
одговорити
Јоксим
,
и
даље
говорити
са
жена
.
—
бог
ја
ја
рђаво
!
наставити
Милунко
.
—
Што
не
искати
од
Суља
,
од
твој
Агица
?
—
ха
!
ха
!
ха
!
церити
се
Милунко
:
—
права
велим
,
он
имати
доста
.
.
јâ
!
.
.
имати
,
јâ
!
Поседевши
мало
,
он
се
дигнути
,
и
отићи
!
силан
Аги
да
угодити
—
зарећи
се
јадник
да
хтети
Јоксим
ископати
оба
ока
.
Оштроме
Јоксим
да
угодити
—
јесам
веселник
смести
ни
ага
бранити
од
Јоксимов
подсмех
.
ето
какав
јесам
тај
човек
!
.
.
.
за
тај
јесам
он
се
после
смејати
и
Турчин
и
Срба
.
али
ако
Милунко
немати
срце
да
урадити
што
отворено
,
да
ударити
противник
у
очи
,
да
казати
силан
истина
у
брк
,
јунак
јесам
он
пришаптати
,
доказати
,
налагати
и
што
јесам
бити
и
што
бити
јесам
.
за
тај
се
људи
од
он
клонити
као
од
жив
ватра
.
ето
тај
Милунко
бити
на
сабор
;
и
сав
одабран
људи
уклањати
се
да
се
и
не
срести
с
он
,
јер
он
бити
опасан
од
сто
прав
Турчин
...
Иначе
на
тај
сабор
бити
све
као
на
сваки
сабор
.
Међа
тај
,
ко
бити
загледати
у
сваки
ситница
,
моћи
бити
опазити
да
по
онај
церје
око
манастир
овде
онде
застајкивати
по
два
по
три
сељак
,
и
нешто
се
опрезно
разговарати
.
али
какав
јесам
тај
чудо
у
овај
саборски
врева
?
људи
јесам
и
доћи
на
сабор
да
се
састати
и
разговор
,
па
се
ето
сада
и
разговарати
о
свој
обичан
посао
,
о
свој
дневни
потреба
.
тако
бити
помислити
многи
,
али
не
бити
сваки
.
ко
овај
свет
познавати
из
ближе
;
ко
он
умести
мерити
по
лице
и
по
срце
;
ко
знати
како
јесам
он
на
дом
и
у
село
,
моћи
бити
,
видети
све
тај
,
махнути
глава
и
прошаптати
:
—
овде
нешто
имати
!
...
.
.
сунце
већ
бити
нагло
на
заранак
кад
однекуд
међу
свет
доћи
слепац
Здравко
из
Лужница
.
Чудноват
слепац
!
он
допрети
онамо
куд
окат
не
моћи
!
Вођ
он
довести
и
каза
да
моћи
сести
под
један
цер
,
па
разгледати
добро
по
сабор
,
рећи
Здравка
нешто
слепачки
језик
.
ники
не
разабрати
шта
он
рећи
;
а
слепац
извадити
свој
гусле
и
почети
гудјети
.
свет
нагрнути
са
сав
страна
да
он
чути
.
Певач
викнути
овај
песма
:
„
Сан
уснити
царица
Милица
:
да
се
ведро
небо
проломити
,
да
јесам
месец
на
земљица
пасти
,
да
јесам
звезда
крај
прибегнути
,
да
јесам
њен
двор
изгорети
,
Само
један
камен
останути
и
на
њен
кук
кукавица
!
...
Одујмивши
песма
да
дахнути
,
слепац
,
као
да
познати
колико
јесам
људи
,
који
он
тако
радо
слушати
,
и
од
себе
жалосни
,
па
окренути
други
песма
овако
:
„
давно
бити
,
сад
се
приповедати
,
А
по
тај
,
браћа
мој
драгати
,
да
ви
сада
други
песма
казати
од
истина
што
јесам
за
дружина
:
кад
устати
кук
и
мотика
Биће
Турко
по
Медија
мука
;
у
Шаму
хтети
кадити
проплакати
,
јера
хтети
она
рај
уцвелити
“
...
.
кад
он
,
после
овај
реч
,
одујмити
песма
,
прићи
кмет
Недељко
из
село
Прњавор
,
спустити
он
у
рука
један
новац
,
и
рећи
:
—
ходити
,
Здравко
,
овамо
у
мутвак
(
кујна
)
да
што
поужинати
!
слепац
се
дигнути
и
отићи
;
људи
се
почети
разилазити
с
тај
место
,
али
се
многи
следити
срце
кад
видити
да
баш
тад
долазити
тамо
Милунко
Чанколиз
.
Јамачно
јесам
Недељко
,
опазити
он
,
и
одазвати
слепац
у
мутвак
...
на
леви
страна
Морава
,
готово
спроћу
свет
Романа
,
село
јесам
Трубарев
.
у
тај
село
бити
јесам
красан
један
момак
по
име
Лазар
.
он
се
оженити
онај
година
кад
Турчин
Србија
на
нов
заузети
.
онако
киван
и
освета
жеднети
,
отети
они
Лазарев
млада
и
одвести
,
а
Лазар
,
сиромах
,
на
скоро
после
тај
,
померити
памет
.
Браћа
његов
често
јесам
он
доводити
свет
Романа
,
тај
јесам
он
духовник
читати
молитва
.
тај
радити
остављати
јесам
он
ту
по
читав
месец
.
доцније
се
он
и
прибити
уз
манастир
,
па
јесам
готово
редовно
боравити
или
у
Света
Романа
,
или
у
село
Прњавор
.
он
јесам
увек
бос
,
гологлав
,
и
чупав
да
ти
јесам
страх
погледати
он
.
Обично
ћутети
,
докле
се
што
не
упитати
.
зло
не
чинити
ником
никакав
.
А
чим
проговорити
,
одмах
ружити
и
клети
Турчин
.
тај
јесам
знати
и
сељак
,
и
калуђер
,
па
и
многи
Турчин
,
али
јесам
се
чинити
невешт
.
на
сабор
бити
и
тај
Лазар
.
Обучен
како
сваки
дан
тако
и
на
тај
благ
дан
,
он
ходати
тамо
амо
по
народ
,
па
на
један
мах
стати
,
и
дрекнути
:
—
на
нога
ти
,
људи
!
крстити
се
!
крстити
се
!
зар
не
чути
?
Ена
звонити
звоно
на
лазарица
(
црква
)
!
Чу
!
Ена
он
и
на
Раваница
!
ха
!
ха
!
ха
!
Крстећи
се
уз
тај
јесам
,
Лазар
говорити
:
—
о
,
помоћи
Божа
!
о
,
помоћи
Божа
!
А
гле
!
дрекнути
он
наново
:
—
Бежа
Турчин
!
бег
!
бег
!
ох
,
ох
,
ох
!
Брже
,
брже
,
брже
!
муња
гром
јурити
!
играти
се
бог
!
Ћут
’
!
!
многи
људи
на
сабор
претрнути
од
страх
слушати
овај
страшан
реч
из
уста
човек
суманут
.
један
ну
почети
говорити
да
ћутети
;
други
се
журно
удалити
од
он
као
од
човек
кужан
;
трећи
он
нудити
да
узети
што
да
пити
,
не
бити
ли
престати
...
.
.
Лазар
на
тај
не
гледати
;
само
бленути
по
сабор
као
човек
без
свест
.
на
један
мах
окренути
се
к
црква
свет
Романа
,
раширити
рука
,
поглед
у
небо
и
викнути
:
—
Света
Романа
!
подигнути
Жика
!
довести
Стева
!
овај
јесам
сав
брљив
овца
:
ниједан
не
смести
на
вир
,
а
вући
с
крај
један
по
један
дава
,
дава
,
дава
!
.
.
Говорећи
овај
,
Лазар
показивати
шака
како
вући
дава
овца
...
—
Лазар
!
бог
бити
с
ти
,
рећи
хтети
ну
Милунко
:
—
какав
јесам
тај
реч
?
зар
ти
не
знати
чији
јесам
овај
земља
?
—
земља
јесам
Божја
и
народски
,
а
ти
јесам
код
очи
слепац
,
божјак
!
одговорити
Лазар
и
не
гледати
у
Милунка
.
—
тако
се
не
смести
говорити
,
понављати
Милунко
:
—
зашто
ако
чути
Турчин
не
хтети
рећи
да
тај
говорити
луд
Лазар
,
него
да
говорити
паметан
домаћин
...
.
.
—
на
ти
не
хтети
посумњати
никад
;
докле
год
тај
Циганин
писати
по
голен
,
дотле
се
ти
не
бојити
ни
така
беда
ни
турски
сила
!
...
—
ти
,
Лаза
,
говорити
данас
као
паметан
човек
;
бог
ја
хтети
ти
видети
шта
јесам
турски
церић
,
него
ћутети
!
—
ако
ућутати
ја
,
као
што
ћутети
други
,
настављати
овај
страховит
луда
:
—
проговорити
Света
;
проговорити
овај
дрвеће
,
и
овај
камење
,
еј
!
!
!
.
.
у
тај
допасти
игуман
Сава
,
који
јесам
и
јесам
родом
из
село
Трубарев
,
и
знати
Лазар
од
детињство
,
па
он
рећи
:
—
Лаза
,
мој
дете
,
ходити
амо
у
ћелија
,
да
ја
нешто
послушати
:
ники
не
умести
као
ти
!
.
.
Лазар
одмах
отићи
.
Лазарев
реч
прожмати
сав
онај
народ
.
Лазар
јесам
познавати
готово
сав
;
знати
јесам
да
он
врло
често
рећи
по
нешто
опор
за
Турчин
;
али
овако
страшан
реч
,
овако
јасан
мисао
,
никад
ники
јесам
чути
из
његов
уста
.
—
овај
јесам
без
нешта
!
говорити
јесам
стар
људи
:
—
овај
на
нешто
слутити
!
дати
Божа
да
бити
на
добро
!
...
.
простити
свет
обично
веровати
да
суманут
пре
моћи
проказати
воља
Божију
него
паметан
људи
...
на
сабор
бити
,
као
што
рећи
,
и
Поп
Марка
из
село
Мозгово
.
тај
јесам
човек
врло
паметан
и
необично
јуначан
.
Турчин
он
звати
Дели
-
Поп
,
и
од
он
много
зазирати
;
Срба
се
у
он
много
уздавати
.
с
он
у
друштво
бити
доћи
још
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
са
свој
мајка
Петрија
,
с
домаћица
Смиљана
и
Магдалена
,
са
синов
и
четири
свој
ћер
међу
који
Мари
и
Милана
бити
леп
девојка
у
сав
сабор
.
после
онај
Лазарев
вика
,
умукнути
свирка
,
и
престати
игра
на
сабор
;
људи
се
почети
разилазити
сваки
са
свој
род
и
познаник
.
лепо
бити
погледати
на
тај
гомилица
народ
који
се
кретати
од
манастир
сваки
к
сав
завичај
.
сав
тај
људи
,
и
ако
се
разилазити
на
разнети
страна
,
опет
,
полазити
с
један
место
,
са
сабор
,
носити
у
срце
свој
један
мисао
,
један
зебња
,
један
нада
—
бити
скоро
бој
с
Турчин
!
—
на
што
овај
слутити
,
Поп
Марка
!
упитати
Јаћим
Поп
Марка
,
кад
у
пут
,
у
њихов
гомилица
остати
само
њихов
рођака
,
пред
који
се
смести
све
казати
.
—
Ко
хтети
знати
,
Јаћим
,
на
што
тај
слутити
?
одговорити
Поп
:
—
тек
досад
,
кад
год
суманут
почети
нешто
да
слутити
,
свакад
и
наслутити
...
.
.
—
Па
шта
моћи
наслутити
овај
јадан
Лазар
?
упитати
Стојан
Гојковић
у
неки
недоумица
.
—
Мог
наслутити
какав
мутљавина
у
народ
,
и
,
ако
да
бог
,
какав
добро
за
сиротиња
...
.
овај
Поп
изговорити
лагано
,
и
пошто
се
добро
обазрети
те
видити
да
јесам
сав
сам
рођака
око
он
.
—
камо
срећа
,
али
мучно
.
размирица
јесам
догрдити
народ
.
не
хтети
ники
да
се
бити
.
сав
казати
:
"
3ар
ми
јесам
мало
бити
крв
?
Шта
још
хтети
?
да
раздражити
Турчин
те
да
ми
са
сав
раселити
из
овај
земља
?
“
овај
изговорити
Јаћим
глас
веома
невесео
.
—
мој
Јаћим
,
прихватити
Поп
:
—
мука
јесам
бити
баш
доста
,
и
још
хтети
јесам
бити
,
јер
без
мука
не
моћи
се
свршити
ни
најмањи
посао
,
а
камо
ли
ослобођење
један
народ
.
али
кад
прекипети
трпљење
,
онда
људи
једном
зажмурити
и
сукнути
као
стршљенов
...
.
—
Чемерно
хтети
ти
данас
сукнути
,
рећи
хтети
баба
Петри
:
—
стар
остарео
и
онемоћао
,
млад
се
одвикнути
од
бој
;
богат
не
хтети
,
а
сиромашан
не
моћи
—
па
за
Турчин
жив
згода
!
—
тај
хтети
згода
,
стрина
,
велим
Поп
Марка
:
—
трајати
док
не
доћи
време
да
се
покварити
,
а
кад
доћи
време
,
устати
и
богат
и
сиромах
,
и
старац
и
младић
,
па
чак
и
ви
жена
.
.
.
.
—
ох
!
ох
!
учинити
баба
и
насмејати
се
.
—
зими
,
о
Света
Сава
,
настављати
Поп
:
—
никакав
сила
не
моћи
истерати
ни
један
листић
из
пупољак
,
а
кад
загрејати
пролетњи
сунце
,
никакав
сила
не
моћи
уставити
горе
да
не
листа
,
нити
заптити
трава
да
не
расти
!
.
.
кад
нешта
време
доћи
,
оно
морати
бити
.
и
овај
суманут
,
с
који
сунце
грејати
,
кад
почети
овако
говорити
,
на
нешто
слутити
...
.
као
да
јесам
тај
време
близу
!
.
.
.
него
ви
,
деца
,
језик
за
зуб
!
и
трава
имати
уш
:
моћи
ја
за
час
изгорети
!
...
.
у
тај
разговор
Поп
Марка
и
његов
дружина
већ
стигнути
к
ћуприја
на
Рујишкој
река
,
где
она
валити
пресећи
београдски
-
друм
,
на
који
Србин
свакад
свако
зло
моћи
да
снаћи
.
за
тај
прекинути
разговор
,
и
пожурити
се
уз
брдо
,
да
што
пре
стигнути
у
село
Мозгово
.
ИИ
на
слава
где
се
крсни
име
слава
,
ту
и
помагати
“
.
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
из
Мозгово
бројити
се
у
људи
имашан
.
А
весео
она
сав
имаштина
!
у
онај
време
,
у
који
падати
овај
наш
прича
,
сав
земља
бити
турски
;
стока
људи
појести
који
војска
,
који
други
турски
окламиш
,
а
кућа
и
зграда
јесам
Срба
смести
градити
и
да
јесам
имати
новац
.
у
жив
људи
кућа
бити
земуница
,
или
тескобан
и
мрачан
кровињара
.
једино
благо
који
јесам
Србин
моћи
имати
,
једина
његов
снага
и
узданица
,
у
тај
доба
,
бити
деца
,
особито
мушки
.
који
прирасти
деца
,
и
дохватити
се
рад
,
тај
јесам
зâр
моћи
и
доспети
да
издати
Турчин
небројан
давање
,
и
да
прирадити
што
за
себе
,
за
свој
кућа
;
а
у
ко
јесам
бити
одрастао
деца
,
нити
какав
други
јак
задруга
,
тај
јесам
ићи
го
и
бос
,
гладан
и
жедан
,
постан
и
жудан
и
на
велик
год
.
Јаћим
и
Стојан
бити
срећан
с
пород
:
имати
обојица
и
син
и
ћер
,
а
међу
сав
деца
њихов
одвојити
бити
необичан
лепота
,
два
млад
ћер
њихов
,
Јаћимов
—
Мари
и
Стојанов
—
Милана
.
онај
бити
тек
ући
у
@card@
година
;
тако
млад
,
необично
леп
,
и
здрав
,
онај
јесам
мимо
свој
стар
сестра
изићи
на
глас
као
леп
девојка
у
сав
нахија
ражањски
.
година
@card@
Гојковић
славити
свој
крсни
име
,
свет
Тома
.
добар
људи
,
гостољубив
домаћин
,
гозбен
свечар
,
они
имати
доста
званица
и
гост
,
а
надати
јесам
се
и
путник
и
намерник
који
јесам
се
и
онако
често
увраћати
на
њихов
кућа
.
време
о
Света
Тома
бити
лепо
;
у
мозговски
присоје
јесењи
сунце
грејати
топло
,
и
чисто
звати
све
што
јесам
живо
да
се
нагрејати
и
напити
животворан
топлота
његов
.
—
Сунчајте
се
!
сунчати
!
чинити
ти
се
да
оно
преко
плав
Јастребац
говорити
људма
и
животиња
:
—
Копаоник
и
Жељин
још
јесам
обелети
,
Јастребац
и
Ртањ
још
јесам
лице
свој
завити
магла
,
а
чим
се
они
наљутити
,
ви
ја
не
хтети
сагледати
по
читав
десетина
дан
!
Сунчајте
се
!
...
.
Свечари
бити
поставити
трпеза
за
гост
пред
кућа
,
у
воће
,
а
за
гошћа
под
стрешком
од
један
вајатић
.
гост
јесам
нудити
гологлав
Јаћим
,
а
гошћа
мајка
он
,
Баба
Петри
.
други
чељад
радити
јесам
разнети
посао
у
кућа
и
око
кућа
.
од
девојка
,
Мари
јесам
највише
доносити
јела
и
пиће
за
гостински
совра
,
Милана
пак
послушавати
јесам
око
совра
женски
.
гостити
јесам
седети
,
јести
,
пити
.
и
разговарати
се
.
кад
бити
пред
по
дне
,
из
кућа
изићи
Јаћимов
жена
Смиљана
носити
у
рука
на
један
проја
славски
колач
,
и
на
колач
крсни
свећа
,
неколико
грумен
тамњан
,
и
нешто
цвеће
—
сав
покрити
чист
бео
пешкир
.
Колач
Смиљана
спустити
у
горњи
крај
совра
,
на
онда
прићи
к
Јаћим
,
као
домаћин
,
те
он
пољубити
у
рука
;
после
он
ижљубити
она
у
рука
сав
гост
почињати
од
горњи
чела
.
—
Жива
бити
,
и
сретати
тај
колач
!
одговарати
она
сваки
,
дати
рука
да
пољубити
.
Колачар
,
Миладин
Цонић
,
међу
тај
,
да
колач
не
бити
стајати
покрити
,
скинути
пешкир
с
он
и
пружити
он
домаћица
.
Смиљана
,
после
тај
,
донети
Јаћим
мали
кадионица
са
жар
;
домаћин
узити
с
колач
свећа
,
прекрсти
се
,
пољубити
свећа
,
па
,
окренути
се
гост
сав
,
рећи
:
—
простити
и
благословити
,
да
палити
свећа
бог
,
и
Света
Тома
!
—
бог
и
Ристос
!
одговорити
гостити
,
и
сав
устати
на
нога
,
и
поскидати
капа
.
Домаћин
упао
свећа
,
усути
у
кадионица
тамњан
,
и
кад
се
разгорети
,
окадити
најпре
свећа
,
говорити
:
—
да
се
помолити
господа
бог
!
господа
,
Божа
благ
,
помоћи
,
разговор
,
и
обрадовати
,
молити
ти
се
!
Говорећи
тај
,
окадити
сав
гост
низа
совра
.
Вративши
се
оздо
,
и
кадити
свећа
по
други
пут
,
он
говорити
:
—
да
се
помолити
господа
бог
,
и
данашњи
светитељ
.
Божа
,
и
данашњи
красан
данак
,
Света
Тома
,
слава
мој
!
помоћи
и
обрадовати
,
молити
ти
се
!
и
опет
окадити
све
низа
совра
.
кад
се
вратити
по
трећи
пут
да
окадити
свећа
,
он
рећи
:
—
да
се
помолити
господа
бог
и
свет
тројица
,
свет
Петци
и
свет
недеља
.
онај
у
година
често
долазити
,
ви
грешан
налазити
,
да
не
(
ми
)
избавити
од
сваки
мука
и
душмански
рука
!
“
кад
свршити
и
трећи
кађење
низа
совра
,
и
вратити
се
у
горњи
чела
,
узити
чаша
и
рећи
:
—
заповедати
сав
ред
!
—
у
добар
час
!
одговорити
гостити
.
—
да
пити
,
продужавати
домаћин
:
—
по
чаша
вино
за
слава
и
закон
.
где
се
слава
славити
и
дизати
,
ту
и
помагало
!
наславити
род
и
берићет
,
живот
и
здравље
,
слога
и
правда
!
сад
наздравити
Чика-
Арсеније
који
седити
до
колачар
.
докле
сав
у
совра
,
па
и
домаћин
,
окусити
од
вино
„
за
слава
и
закон
“
,
дотле
гостити
два
и
два
певати
:
ко
за
слава
вино
пити
помоћи
он
бог
!
помоћи
он
бог
!
„
помоћи
он
слава
Божја
и
сâм
господ
бог
!
и
сâм
господ
бог
!
“
кад
се
ућутати
певач
у
мушки
совра
,
отпевати
жеп
:
„
помоћи
он
слава
Божја
и
сâм
господ
бог
!
и
сâм
господ
бог
!
“
кад
се
тај
свршити
,
домаћин
наточити
чаша
вино
,
и
ставити
јесам
пред
колачар
.
Колачар
уза
нож
и
колач
,
па
,
окренути
се
гост
,
рећи
:
—
простити
,
и
благословити
да
сећи
колач
бог
и
Света
Тома
!
—
бог
и
Ристос
!
одговорити
они
.
Колачар
се
прекрсти
,
и
почети
резати
колач
,
говорити
:
—
у
слава
и
част
свет
Тома
!
па
на
један
мах
стати
насред
колач
и
викнути
:
—
Пиши
шта
хтети
,
домаћин
;
запети
плуг
за
пањ
!
—
ардов
вино
и
печен
свиња
!
рећи
домаћин
смешити
се
.
тад
колачар
пререзати
колач
у
накрст
,
прелити
он
вино
на
четири
место
,
говорити
:
—
Ва
име
отац
,
амин
;
и
син
,
амин
;
и
свет
дух
,
амин
.
и
,
колико
се
моћи
,
вратити
онај
вино
с
колач
у
чаша
.
сад
к
он
приступити
Јаћим
;
и
она
двојица
узети
колач
оба
рука
,
а
гостити
који
моћи
прихватити
он
бар
по
један
рука
,
и
почети
он
окретати
онако
како
се
сејати
жито
,
говорити
:
—
господа
помиловати
,
господа
помиловати
,
господа
помиловати
!
Окренувши
колач
један
,
издигнути
он
на
рука
говорити
:
—
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
Величај
Божа
дом
и
домаћин
!
гостити
сад
пустити
колач
;
а
колачар
и
домаћин
преломити
он
,
саставити
пол
један
уз
други
,
и
три
пут
пољубити
колач
и
пољубити
се
у
образ
,
говорити
:
—
Ристос
посред
ми
!
по
тај
обојица
разломити
сваки
свој
пол
на
четврт
,
па
из
леви
рука
,
онако
у
на
крст
,
спустити
на
совра
,
из
десни
пак
колачар
метнути
на
полица
,
а
домаћин
приступити
домаћица
са
сито
,
те
његов
четврт
примити
у
сито
„
да
јесам
сит
година
.
“
Јаћим
још
извадити
један
динар
(
стар
)
,
ти
спустити
домаћица
у
сито
,
срећа
радити
.
за
тај
узити
чаша
вино
и
,
као
нудити
јесам
сав
гост
,
рећи
—
заповедати
!
—
стар
бог
,
па
домаћин
!
одговорити
они
.
онда
се
он
прекрсти
,
поклонити
се
она
,
па
почети
:
—
’
Вал
и
поклон
сав
ред
!
писма
за
слава
и
закон
;
сад
да
пити
за
крста
и
крсни
име
:
где
се
крсни
име
помињати
ту
и
помагати
!
и
наздравити
Стојка
Митрић
.
Стојко
опет
наздравити
колачар
Миладина
.
за
тај
време
гостити
певати
два
и
два
:
„
Ко
пити
вино
за
крсни
име
,
Помоз
’
он
,
Божа
,
и
крсни
име
!
“
Пошто
сав
гостити
и
сав
кућанин
сркнути
од
вино
за
крсни
име
,
домаћин
рећи
:
—
да
се
приклонити
господа
бог
,
и
данашњи
светитељ
!
гостити
се
приклонити
крстити
се
неколико
пута
;
по
тај
метнути
капа
на
глава
,
и
поседати
,
говорити
:
—
неки
јесам
на
здравље
!
да
бог
дâ
са
срећом
!
тек
што
гостити
поседати
,
а
пред
вратница
стати
четири
коњаник
који
доћи
одонуд
од
Суботинац
.
Јаћим
погледати
у
Стојан
,
а
Стојан
с
двоје
момчад
похитати
те
отворити
вратница
,
поздрав
се
с
путник
,
примити
од
она
коњ
и
предати
момчадма
,
а
путник
повести
пред
кућа
к
совра
.
стар
се
гостити
смакнути
један
до
други
те
нов
начинити
место
у
први
чела
.
тај
бити
Голуб
из
Бањска
Јошаница
,
Иван
Тривунац
из
Суботинац
,
и
два
млад
личан
момак
,
непознат
.
један
од
она
бити
име
Јованча
,
а
други
Милисав
.
Голуб
она
приказати
као
калауз
који
тражити
стока
за
чувен
трговац
Газда-Марка
.
они
бити
оденути
онако
како
се
обично
носити
марвен
трговац
:
тек
се
ипак
у
она
опажати
нешто
што
се
не
виђати
свакад
у
калауз
:
опажати
се
велик
слобода
у
кретање
и
у
беседа
,
и
у
понашање
нешто
јуначки
,
нешто
заповеднички
,
место
обичан
гипкост
трговачки
.
Јованча
,
разговарати
се
с
људма
за
совра
,
казивати
да
јесам
бити
у
Тимок
,
и
да
јесам
,
прећи
отуд
,
ударити
на
Голуб
у
Јошаница
;
а
Милисав
опет
бити
јесам
,
велим
,
у
Крушевачкој
,
па
отуда
прећи
у
наија
ражањски
,
и
у
Суботинац
,
код
Ивана
,
састати
јесам
се
сав
.
отуд
јесам
доћи
амо
Гојковић
на
слава
,
надати
се
да
тај
од
људи
дознати
где
имати
добар
стока
,
и
какав
она
јесам
цена
.
Још
се
они
,
тако
седити
,
не
обредити
други
чаша
,
а
доћи
слепац
с
гусле
,
да
мало
гост
погудити
,
да
поменути
што
јесам
бити
некад
,
и
да
подсетити
што
моћи
бити
опет
...
.
.
слепац
се
наместити
уз
један
орах
,
затегнути
жица
,
намазати
гудало
,
па
развући
,
а
гостити
се
ућутати
:
сав
очекивати
шта
хтети
песма
казивати
.
слепац
јесам
гудјети
дуже
—
час
подизати
глава
као
,
јадан
,
да
гледати
у
нешто
,
а
час
спуштати
јесам
,
или
окретати
јесам
на
страна
,
као
да
боље
чути
јек
од
свој
гусле
.
у
један
мах
викнути
:
„
Мила
Божа
,
на
сав
тај
хвала
!
кад
се
ћаше
по
земља
Србија
По
Србија
земља
да
преврнути
,
и
да
други
постати
судија
,
тај
кнез
јесам
ради
кавга
,
нит
’
јесам
ради
изелица
Турчин
,
Ал
'
јесам
рад
сиротиња
рај
Која
глоба
давати
не
мора
,
ни
трпети
турски
зулум
;
и
радити
јесам
Божји
угодник
,
јер
јесам
крвца
из
земља
проврео
земан
доћи
,
ваљати
војевати
.
за
крст
частан
крвца
пролевати
,
сваки
свој
да
покајати
стар
!
...
.
докле
чудан
слепац
певати
овај
почетак
од
страшан
Вишњићев
песма
,
дотле
многи
гост
пробијати
зној
;
а
Голуб
,
Иван
,
Јованча
,
и
Милисав
погледати
један
у
други
,
и
као
да
се
нешто
очи
договарати
.
у
дно
совра
седити
познат
Милунко
Чанколиз
,
од
ко
јесам
зепсти
сав
који
јесам
он
познавати
ко
јесам
и
какав
јесам
.
кад
слепац
престати
,
Милунко
упитати
први
до
себе
гост
:
—
одакле
јесам
овај
слепац
?
—
А
шта
знати
ја
?
одговорити
гост
:
—
слепац
јесам
од
свукуд
:
ићи
за
вођа
,
просити
за
бог
,
тај
се
хранити
хлеб
!
.
.
—
оваки
песма
он
ми
гурати
угарак
у
кућа
,
наставити
Милунко
.
.
—
ти
се
бар
немати
рашта
плашити
од
угарак
!
рећи
с
други
страна
совра
Андрија
Мали
,
хтети
подсетити
Милунка
да
он
управо
и
нем
кућа
.
Међа
тај
,
домаћин
,
опазити
шта
учинити
овај
кратак
песма
,
пружити
слепац
врч
с
вино
и
рећи
:
—
на
!
оквасити
грд
:
бити
јасније
!
слепац
се
напити
;
вратити
домаћин
врг
,
па
на
нов
повући
гудало
,
али
баш
кад
хтети
да
викнути
,
Јаћим
спазити
на
вратница
Турчин
Суља
,
настојник
мозговски
спахија
Френчевић
,
па
прићи
к
слепац
и
шанути
он
:
—
Турчин
!
слепац
смотати
гусле
у
торба
,
и
поћи
у
кућа
,
божем
да
ручати
.
кад
бити
поред
совра
,
Јованча
он
дати
у
рука
небушен
цванцика
.
слепац
,
опипати
дар
,
рећи
:
—
хвала
газда
!
гљај
готиван
!
Јованча
се
променити
у
лице
,
кад
чути
тај
два
реч
!
и
Јаћим
и
Стојан
истрчати
чак
на
вратница
пред
Суља
,
увести
он
у
авлија
,
и
пратити
он
ка
гост
који
сав
пођипати
на
нога
,
Јаћим
рећи
:
—
Ева
,
трговац
,
ага
хтети
ви
најбоље
казати
где
имати
добар
стока
!
и
одмах
показати
Суља
да
јесам
Јованча
и
Милисав
калауз
чувен
газда
-
Марка
,
трговац
,
и
да
јесам
доћи
да
разбрати
имати
ли
стока
,
и
по
што
јесам
?
—
пека
,
мора
раја
,
пека
!
велим
Суља
.
благо
село
у
који
свраћати
трговац
,
а
тешко
село
у
који
свраћати
хајдук
!
Наместивши
се
на
први
место
,
он
почети
јести
,
али
не
пити
ништа
.
како
јесам
доћи
Суља
,
престати
јесам
песма
и
весеље
;
само
се
говорити
о
ован
,
о
коза
,
о
лој
на
козара
,
и
о
проходња
на
пијаца
...
.
Милунко
се
,
по
сав
обичај
,
неколико
пута
накашљати
и
гласније
насмејати
,
али
Суља
и
не
погледати
на
он
.
Мари
,
дворити
гост
,
често
погледати
у
Јованча
,
и
мислити
у
себе
—
за
име
бог
,
да
красан
момак
!
дан
јесењи
проћи
док
ударити
длан
о
длан
!
јесам
Суља
седети
дуго
,
а
већ
сунце
заћи
за
Копаоник
,
и
сумрак
се
почети
хватати
.
Турчин
се
дигнути
да
ићи
у
сав
стан
.
Смиљана
,
Маријин
мајка
,
испраћати
он
,
дати
он
један
бео
чарапа
.
Примајући
дар
,
Суља
рећи
:
—
Смиљана
!
гледати
те
удати
што
пре
онај
млад
ћер
,
не
хтети
бити
с
горега
!
—
А
што
,
ага
,
да
убијати
срећа
стар
сестра
?
—
Ништа
ти
више
не
моћи
казати
;
страх
ја
јесам
да
ви
не
наћи
какав
зло
,
а
у
ваш
јесам
кућа
јести
хлеб
и
со
...
.
Смиљана
се
забринути
;
али
посати
у
кућа
бити
у
тај
мах
прек
,
с
тај
немати
кад
ники
ни
да
казати
што
чути
од
Суља
.
Милана
пак
,
Стојанов
ћер
,
находити
се
махом
око
женски
совра
,
јесам
добро
пити
разгледати
сав
гост
у
мушки
совра
.
тек
други
дан
,
кад
гостити
већ
полазити
,
смотрити
она
боље
Милисава
и
Јованча
,
па
она
се
учинити
да
јесам
Милисав
веома
угодан
момак
...
.
.
Јованча
,
поред
сав
пажња
који
јесам
обраћати
на
људи
,
на
слепац
,
и
на
Суља
,
имати
кад
да
сагледати
и
Мари
.
она
он
се
учинити
девојка
необично
леп
.
да
он
слепац
не
рећи
онај
проклет
два
реч
:
гљај
готиван
,
он
бити
у
Гојковић
славити
до
гостињски
дан
!
.
.
на
окриље
рано
спремати
се
Голуб
,
Иван
,
Јованча
,
и
Милисав
да
ићи
.
с
њин
поћи
и
Јаћим
„
да
она
показати
пут
“
,
а
Стојан
остати
да
дочекивати
гост
који
доћи
„
на
појутарје
.
“
Мари
,
с
кондир
вино
,
испраћивати
отац
и
гост
,
вребати
прилика
да
бацити
очи
на
Јованча
.
Беше
она
до
бог
жао
што
тако
мало
гостовати
тако
мити
гост
!
и
Јованча
бити
нешто
збунити
;
у
забуна
свој
заборавити
арбија
,
и
вратити
се
да
јесам
узети
.
Мари
он
јесам
додати
.
—
у
здравље
,
сеја
!
рећи
он
мучити
се
да
арбија
заденути
за
силај
.
—
Срећан
пут
!
одговорити
девојка
.
—
да
бог
дâ
,
да
се
скоро
видити
!
—
да
бог
да
!
поновити
Мари
,
и
нехотице
уздахнути
.
гостити
с
Јаћим
отићи
.
Мари
се
вратити
у
кућа
па
,
остављати
на
полица
кондир
с
вино
,
обор
и
разбити
велик
свечарски
лонац
!
од
тај
се
сирот
девојка
толико
збунити
и
застидити
,
да
у
лице
поруменити
као
жеравица
.
—
на
његов
глава
,
убавица
!
рећи
она
снаха
Живка
:
—
Чик
данас
,
на
свој
крсни
име
,
отићи
с
трговац
,
...
неки
јесам
тај
сав
зијан
,
да
он
веће
штета
не
срести
!
...
.
Мари
захвално
погледати
у
овај
добар
снаха
,
који
тај
беседа
бацити
засторак
на
бура
који
срце
њен
толико
потресати
у
тај
мах
!
ИИИ
заклетва
„
Ко
издати
,
издати
он
лето
!
не
имати
од
срце
пород
,
ни
мушко
,
ни
девојачки
!
Рђом
кап'о
док
ну
јесам
колено
!
“
народни
клетва
.
у
река
село
Подгорац
,
северозападно
од
планина
Буковик
а
јужно
од
брдо
Баба
,
имати
стар
црквина
који
се
звати
„
Света
Петар
.
“
тај
јесам
црква
некад
служити
и
певати
,
а
сад
јесам
сав
обрастао
павита
.
Турска
јесам
сила
растерати
поп
њен
;
време
она
јесам
пробити
свод
,
и
сваки
дан
ронити
камен
по
камен
од
трошан
зид
њен
;
али
народ
из
околни
село
памтити
да
јесам
тај
место
свет
,
да
јесам
се
тај
људи
збирати
на
молитва
,
на
разговор
,
на
договор
,
а
и
на
весеље
.
многи
мислити
да
јесам
и
данас
тај
место
врло
згодан
за
сав
важан
и
свет
посао
...
на
окриље
свет
Тома
,
@card@
,
код
„
свет
Петар
“
осванути
неколико
људи
из
околни
село
.
Међа
она
се
моћи
поменути
Стојан
Јовановић
,
из
Лешје
;
Милета
Карабаш
,
из
крив
Вир
;
Милосав
Браљинац
,
из
Браљина
;
Раја
из
Ћићевац
,
и
Поп
Марка
из
Мозгово
.
Јаћим
Гојковић
из
Мозгово
с
Голуб
из
Јошаница
,
с
Ивана
из
Суботинац
,
и
с
Јованча
и
Милисава
,
калауз
,
спустити
се
ка
„
свет
Петар
“
међу
тај
људи
.
ко
бити
у
тај
мах
погледати
на
тај
скуп
,
опазити
бити
да
јесам
тај
сав
познаник
,
и
да
напред
знати
рашта
ту
долазити
,
јер
се
здравити
и
питати
онако
,
као
они
који
јесам
се
тек
јуче
растати
.
Излазећи
малко
пред
Јаћим
и
бегов
дружина
,
Поп
Марка
рећи
:
—
Добра
ви
стигнути
!
—
Па
и
јесам
!
одговорити
Јаћим
:
—
ударити
,
божем
,
прече
па
се
уверити
да
јесам
преко
прече
а
около
ближе
!
.
.
и
овај
показивати
да
јесам
се
овај
људи
рочити
,
да
се
тај
дан
састати
код
„
свет
Петар
.
“
Пошто
се
сав
поздравити
,
и
упитати
за
здравље
,
ући
у
црквина
,
прекрстише
се
,
целивати
остатак
од
светац
на
зид
,
па
поседати
неки
на
зид
,
неки
на
камен
,
а
неки
стајати
те
гледати
да
откуд
не
лупити
какав
незван
гост
.
—
Столе
,
брата
!
рећи
Јованча
Стојан
из
Лешје
:
—
овде
јесам
јамачно
сав
свој
?
—
од
ја
се
бојити
,
одговорити
Стојан
:
—
а
од
овај
се
не
бојити
ни
један
!
—
кад
јесам
тако
,
наставити
Јованча
:
—
онда
чути
поздрав
од
Кнез
Милош
.
цар
јесам
додати
да
се
ви
сјединити
са
Шумадија
,
а
Турчин
не
хтети
да
ви
пуст
.
Кажу
,
да
ви
водити
под
она
него
са
ми
!
!
.
—
Лажу
!
лажа
!
рукнути
у
један
мах
неколико
глас
.
—
тако
она
велим
и
Кнез
Милош
;
а
они
одговарати
овако
:
„
кад
тај
рај
не
волити
под
ми
,
што
се
не
бунити
?
да
она
јесам
добро
,
бунити
бити
се
она
,
као
што
се
бунити
досад
толико
пута
!
“
за
тај
требати
да
се
народ
дигнути
на
оружје
,
а
Кнез
Милош
хтети
онда
чинити
оно
што
он
знати
.
—
ја
јесам
готов
,
велим
Стојан
:
—
дотужати
ми
јесам
зло
;
али
чекати
знак
отуда
испреко
Морава
.
—
знак
ви
јесам
прво
зло
који
учинити
Турчин
!
Чим
они
ко
спопасти
и
убити
на
правда
,
или
осрамотити
какав
чељаде
,
или
учинити
друго
који
безакоње
...
...
—
ваљати
да
говорити
права
,
велим
Браљинац
:
—
народ
јесам
досад
грдно
пострадати
,
па
се
боја
нов
невоља
.
толико
јесам
пута
говорити
људи
:
„
е
,
нестати
Турчин
!
пропасти
турски
царевина
!
“
а
кад
после
,
од
некуд
се
наћи
Турчин
толико
да
ми
од
она
крвавити
суза
полет
на
очи
!
—
тако
јесам
,
тако
!
прекинути
он
неки
Прван
киселица
,
из
село
Мађар
:
—
ја
се
не
моћи
повратити
за
сто
година
од
дојакошњи
ратовање
.
и
зар
сад
на
нов
да
звати
турски
сабља
на
сав
врат
?
сав
казати
"
цар
јесам
ми
додати
!
“
А
што
ми
тај
цар
не
јавити
;
да
знати
,
и
да
јесам
увер'ни
,
да
ту
немати
никакав
варанција
?
...
—
цар
се
,
Прван
,
не
моћи
начинити
калауз
као
овај
ја
и
Милисав
,
велим
Јованча
:
—
они
не
моћи
заћи
од
село
до
село
и
звати
људи
.
од
она
јесам
доста
кад
хтети
онај
што
жети
народ
.
ако
ли
овај
народ
жети
остати
под
Турчин
,
онда
немати
ништа
од
наш
састанак
,
и
ја
и
Милисав
да
измицати
док
јесам
читав
!
—
моћи
ви
бегати
!
не
хтети
ви
бити
ништа
,
велим
Прван
:
—
него
се
ја
разговарати
као
људи
.
А
као
за
што
Кнез
Милош
не
прећи
с
војска
,
и
не
отерати
овај
Турчин
,
кад
јесам
тај
цар
додати
,
па
ја
после
он
да
плаћати
што
јесам
права
?
—
Оно
моћи
и
тако
,
Прван
,
велим
Стојан
:
—
тек
се
онда
не
бити
казати
:
„
Хоће
народ
да
се
ослободити
!
“
него
бити
се
рећи
:
„
Хоће
Кнез
Милош
да
ширити
свој
држава
“
,
па
бити
они
који
јесам
јак
он
по
каук
!
—
Чујте
,
браћа
,
како
ја
мислити
,
рећи
Милета
из
крив
Вир
:
—
народ
јесам
народ
;
никад
сав
не
хтети
бити
ни
сложан
ви
стижни
,
али
овај
зашто
јесам
се
ја
састати
хтети
сав
добар
и
први
људи
!
за
она
ја
стајати
добар
!
...
.
—
Мор
,
хтети
сав
из
ред
!
рећи
хтети
Поп
Марка
:
—
зар
не
видити
како
од
неки
доба
и
деца
слутити
на
бојити
?
ники
она
не
казати
него
она
се
још
закраћивати
,
а
она
,
после
сваки
киша
,
само
градити
од
кал
топ
и
пљескати
у
прошће
,
божем
пуцати
и
бити
се
.
А
сећати
ли
се
шта
оно
рећи
луд
Лазар
о
Госпођи
код
свет
Романа
?
онај
сад
знати
и
мало
и
велик
!
народ
јесам
као
вод
за
мотика
:
куд
поћи
први
људи
,
туда
ићи
сав
.
Што
се
год
препунити
,
морати
се
прелити
,
а
турски
се
сила
превршити
,
она
сад
већ
сам
себе
јести
.
само
ја
да
јесам
сложан
и
договоран
:
кад
почети
,
да
почети
сав
у
један
мах
!
...
—
и
ја
се
не
хтети
издвајати
из
људи
,
велим
на
нов
Прван
:
—
само
казати
да
јесам
тај
врло
тежак
посао
.
—
јесам
као
што
се
чинити
,
Прван
,
рећи
хтети
Голуб
:
—
моћи
бити
,
да
хтети
се
овај
буна
свршити
а
да
не
погинути
ни
један
човек
!
...
—
ба
!
свадба
без
месо
не
бивати
,
мој
Голуб
;
тако
се
говорити
док
се
народ
не
заљуљати
;
а
кад
се
год
на
Турчин
устајати
,
свакад
ваљати
метнут
глава
у
торба
!
...
—
бог
ја
,
требати
!
велим
Поп
Марка
:
—
тако
и
ја
мислити
,
а
ако
проћи
без
штета
,
наш
јесам
срећа
!
—
тако
да
говорити
,
додавати
Прван
:
—
да
се
не
варати
!
—
е
па
шта
да
казати
ја
Кнез
Милош
?
упитати
Јованча
.
—
Кажите
он
,
да
јесам
ја
сав
спреман
,
одговорити
Стојан
из
Лешје
:
—
само
се
не
моћи
дуго
одржати
.
за
тај
,
чим
се
ја
закрвити
.
неки
он
гледати
да
се
ствар
час
пре
расправа
;
јер
хтети
се
сиротиња
брзо
уморити
...
.
—
тако
,
тако
!
повикати
многи
из
окола
.
—
онда
на
тај
да
се
заклети
,
рећи
хтети
Поп
Марка
,
па
да
се
журити
одавде
:
моћи
ми
ко
опазити
.
и
одмах
извадити
свој
књига
и
крст
,
натакнути
на
врат
петрахиљ
а
крст
ставити
на
црквен
зид
.
људи
поустајати
,
скинути
капа
,
и
почети
се
крстити
.
поп
очитати
један
кратак
молитва
,
па
онда
рећи
те
сав
дигнути
у
вис
три
прст
,
и
за
он
изговорити
овај
реч
:
„
целивати
овај
частан
крст
,
и
клети
се
да
хтети
устати
на
Турчин
;
клети
се
свој
срећом
да
се
не
хтети
издати
!
„
Ко
издати
издати
он
лето
;
не
имати
од
срце
пород
,
ни
мушко
,
ни
девојачки
;
рђа
капати
док
он
јесам
колено
!
“
после
тај
,
сав
се
прекрстише
,
пољубити
крст
,
ижљубити
се
међу
себе
,
и
заћи
те
целивати
остатак
од
светитељ
који
се
још
познати
на
зид
од
црква
свет
Петар
.
мало
после
тај
,
ти
се
људи
журити
сваки
свој
завичај
:
Јаћим
,
Иван
,
и
Поп
Марка
враћати
се
у
Мозгово
;
Голуб
и
Милета
се
упутити
преко
планина
у
крив
Вир
;
Стојан
се
вратити
у
Лешје
;
Браљинац
и
Раја
отпратити
Јованча
и
Милисава
на
Морава
,
да
она
кришом
на
поуздан
брод
претурити
у
Темнић
.
Прван
пак
,
враћати
се
преко
Мечке
,
јесам
шаптати
:
—
ако
могадне
бит
’
што
у
брзо
,
ђене
,
ђене
;
ако
ли
се
отегнути
—
зло
и
наопако
!
тек
кад
хтети
сав
,
хтети
и
ја
;
не
хтети
да
ја
људи
пљувати
!
Разиђоше
се
на
разнети
страна
,
а
сав
однети
један
исти
мисао
:
кад
сила
прећи
мера
,
кад
притиснути
народ
осетити
довољан
снага
у
себе
,
у
кратко
рећи
,
кад
доћи
време
да
се
устајати
:
тада
морати
устати
и
онај
који
велим
да
не
хтети
!
...
.
ИВ
буна
Бун
обично
спремати
врло
многи
посленик
,
а
запалити
јесам
често
само
један
случајан
варница
.
у
Крушевац
јесам
Ибишев
кавана
једина
у
који
долазити
одабран
Турчин
.
Необична
јесам
слика
и
прилика
један
турски
кавана
кад
јесам
у
она
сам
Турчин
.
у
таки
кавана
обично
јесам
свуд
уза
зид
наместити
дашчан
креветац
(
миндерлук
)
на
који
гостити
сести
,
пухати
,
пити
кава
,
и
слушати
онај
који
што
говорити
.
у
Турчин
јесам
обичај
,
који
се
држати
као
закон
,
кад
један
говорити
сав
други
ћутети
и
слушати
он
.
нов
гост
,
ући
у
кавана
,
не
говорити
ником
ништа
,
него
разгледати
где
имати
празан
место
,
па
се
онамо
упутити
и
наместити
.
тек
кад
сести
,
окретати
се
он
к
онај
који
јесам
у
кавана
затећи
,
и
јављати
она
се
реч
:
—
мерхаба
!
или
:
Сабан-хаир-олсун
!
Говорећи
тај
,
он
чинити
рука
теме
,
тај
јесам
,
врх
свој
прст
додиривати
свој
прси
,
свој
уста
,
и
свој
тема
.
А
тај
казати
да
значити
:
„
у
срце
тај
носити
,
уста
тај
љубити
,
а
на
глава
тај
место
давати
од
велик
поштовање
“
!
они
он
на
тај
одговарати
:
—
Алах-рази-олсун
!
те
свој
реч
пропраћати
и
они
таки
исти
теме
.
нов
гост
напунити
свој
лула
а
кавеџија
он
донети
жишка
,
те
и
он
замаглити
,
за
тај
он
се
донети
кава
;
и
,
ако
он
тај
част
који
од
онај
који
сести
,
кафеџија
,
приносити
он
кава
,
рећи
:
—
Джаба
!
сав
тај
бивати
тако
тихо
,
да
бити
се
мушица
чути
кад
зујати
.
ако
који
узети
што
да
причати
,
сав
други
слушати
и
пазити
.
веома
бити
бити
неуљудан
не
слушати
беседник
,
ма
он
говорити
неслан
лаж
.
ники
он
се
хтети
ни
осмехнути
,
а
тај
ли
противречити
.
еле
у
Ибишев
кавана
,
у
Крушевац
,
бити
један
јутро
,
пред
Митров
дан
@card@
,
доста
Турчин
.
неки
Смаил
-
ага
причати
а
други
слушати
.
Смаил-Ага
јесам
много
ићи
по
свет
,
много
чути
,
много
видети
,
па
имати
шта
казивати
.
у
тај
доба
јесам
Султан
имати
рат
с
Мисир
.
о
Мемед
-
Алија
говорити
се
тада
много
у
сав
Јевропа
а
камо
ли
у
Турска
.
Приповедач
казивати
како
јесам
сам
бити
у
Мисир
,
и
како
јесам
видети
сила
и
богатство
Мемед
-Алино
.
—
Турска
ја
вера
,
немати
таки
благ
у
наш
падиша
!
Очима
јесам
ја
свој
гледати
Мемед
-Алину
магаза
као
одавде
до
Морава
!
у
тај
магаза
наређати
јесам
пун
џак
с
један
и
с
други
страна
,
а
средина
јесам
пролазак
.
у
један
јесам
џак
пиринач
,
а
у
други
чист
бисер
!
.
.
„
један
дан
,
продужавати
он
,
зовнути
ја
Мемед
-
Али
на
ручак
.
не
хтети
ви
казивати
какав
јесам
бити
јела
;
не
бити
умести
ни
побројати
она
;
али
на
последак
бити
чудо
.
Требаше
да
ми
изнети
пилав
.
знати
да
се
у
ми
Турчин
сваки
ручак
завршивати
пилав
.
али
ми
не
износити
пилав
!
Чекасмо
дуго
:
најпосле
,
Мемед-Алија
рећи
:
—
Хана
пилав
,
чоџук
!
Ашчија
прићи
и
нешто
он
на
ухо
шанути
Мемед
-
Али
се
на
тај
насмејати
и
рећи
:
—
кад
јесам
такав
късмет
,
неки
бити
и
без
пилав
!
и
устати
од
ручак
без
пилав
!
.
кад
—
шта
јесам
бити
?
Ашчија
,
пристављати
пиринач
,
помести
,
па
место
пиринач
,
приставити
бисер
,
а
бисер
се
јесам
моћи
скувати
!
те
тако
наш
ручак
бити
без
пилав
!
...
.
“
кад
Смаил-Ага
свршити
овај
прича
,
ники
он
не
рећи
ништа
;
ники
се
и
не
осмехнути
!
толико
Турчин
поштовати
онај
,
који
она
хтети
да
забављати
!
...
у
тај
ући
у
кавана
неки
Мустава
Бела
.
он
се
скоро
вратити
из
Видин
,
куда
јесам
ићи
за
со
.
тамо
јесам
видети
ага
-
Паша
;
проћи
јесам
кроз
Зајечар
,
Тимочку
паланка
(
Гургусовац
)
,
и
кроз
Бања
,
знати
зар
казати
што
нов
.
и
доиста
Мустафа
почети
причати
како
јесам
он
у
Зајечар
,
у
Гургусовац
,
и
у
Бања
говорити
Турчин
,
да
се
рај
веома
похасити
;
да
неки
Коџо
-Милошеви
људи
,
божем
трговачки
калауз
,
мутити
по
народ
и
спремати
нов
буна
;
како
он
јесам
тако
нешто
нехотице
наговестити
и
Дели
-
Поп
Марка
из
Мозгово
,
и
,
најпосле
,
како
јесам
устати
неки
пророк
по
село
тај
казивати
за
Турчин
све
горе
од
горега
,
а
раја
пророковати
добро
.
и
сад
она
Мустава
испричати
што
он
јесам
у
Мозгово
казивати
Милунко
Чанколиз
да
јесам
говорити
луд
Лазар
код
Св
.
роман
на
сабор
о
велик
Госпођи
,
„
да
звонити
звоно
на
лазарица
и
на
Раваница
!
“
—
Аџаип
!
аџаип
!
!
рећи
стар
Ибиш
;
остати
се
згледати
:
--
јесам
тај
на
добро
,
наставити
старац
:
—
кад
год
манит
стан
пророковати
зло
,
онда
се
добра
јесам
надати
!
—
хајати
!
хајати
!
уздахнути
она
два
три
,
и
одбити
густ
дим
.
настати
мртав
тишина
за
неколик
тренутак
.
—
Иншалах
,
рећи
хтети
Осман-Бег
Френчевић
:
—
и
тај
хтети
изаћи
на
добра
!
А
где
хтети
манит
човек
и
говорити
паметан
реч
?
Прођите
се
тај
беспослица
.
тај
јесам
Влах
изумети
да
поплашити
Турчин
.
Бош
лакрдија
!
ја
хтети
сутра
у
Мозгово
да
огртати
виноград
.
зуб
хтети
у
грло
сасути
свако
ко
се
усудити
само
да
регнути
!
...
„
—
Ешкосън
,
соко
!
рећи
Мехмед-Ага
Софијанац
,
који
увек
жалити
што
се
рај
боље
не
стегнути
,
понављати
као
какав
аксиома
овај
реч
:
—
без
тврд
забитлук
царство
не
се
држати
!
...
.
—
сав
бити
тај
бити
ласно
,
рећи
хтети
стар
Ибиш
,
после
дуг
ћутање
:
—да
јесам
онај
у
Крагујевац
;
али
јесам
његов
прст
врло
дугачак
...
.
ваљати
се
вардити
мудро
,
да
се
доцније
не
кајати
...
.
.
—
ја
јесам
се
кајати
,
мој
Ибиш
-
ага
!
кад
јесам
рај
стезати
,
велим
силан
Френчевић
:
—
а
кад
год
јесам
јесам
стегнути
,
спавати
јесам
мирно
...
.
.
иза
тај
настати
мртав
тишина
у
кавана
...
.
.
у
задушан
четвртак
,
пред
Митров
дан
,
@card@
,
готово
цео
село
Мозгово
бити
истерати
да
огртати
виноград
свој
спаија
,
богатити
Френчевић
,
који
јесам
имати
свој
двор
и
у
Ниш
и
у
Крушевац
,
а
у
тај
доба
се
находити
у
овај
последњи
варош
.
Френчевић
јесам
два
брата
:
Селим
-
бег
и
Осман
-
бег
.
Селим
-
Бего
јесам
сада
око
тридесет
и
шест
година
;
он
јесам
онизак
раст
,
смеђ
,
крупан
очи
,
и
у
општи
леп
човек
.
Осман
јесам
тридесет
и
три
година
;
танак
јесам
,
висок
,
смеђ
и
леп
од
брата
свој
.
отац
она
јесам
умръо
,
а
жив
она
јесам
мајка
,
Акила
.
овај
јесам
Туркиња
често
корити
свој
син
што
јесам
вредан
отети
Српкиња
,
да
се
оженити
отмица
а
не
прошевина
!
Желела
јесам
да
она
снаха
бити
од
крв
од
који
јесам
и
сам
,
а
највише
јесам
бити
рад
да
се
међу
када
моћи
похвалити
јунаштво
свој
син
.
—
Турчин
што
год
имати
,
говорити
бити
она
често
:
—
сав
он
јесам
од
јунаштво
.
Чим
у
Турчин
нестати
јунаштво
,
онај
час
неки
она
се
була
порезују
,
неки
добар
у
горе
узајмљивати
,
те
неки
плаћати
порез
Лингурима
(
Циганин
—
последњи
народ
)
.
турски
јесам
тада
већ
бити
и
битисати
“
!
.
.
и
син
јесам
њен
врло
желети
да
учинити
по
воља
свој
нена
,
а
и
себе
да
набавити
велик
уживање
.
еле
у
виноград
Бего
Френчевић
,
међу
кулучар
,
бити
и
Јаћим
и
Стојан
Гојковић
,
са
стар
ћер
свој
.
настојник
Френчевићев
Суља
прићи
к
Јаћим
и
Стојан
,
и
заповедити
да
обојица
с
овај
свој
ћер
одмах
ићи
кућа
,
па
да
послати
млад
ћер
свој
Мари
и
Милана
.
сила
бог
не
молити
:
морати
се
слушати
,
и
,
кроз
пол
сахат
,
Мари
и
Милана
већ
огртати
виноград
с
осталим
посленик
...
Френчевић
Осман
-
бег
,
доћи
на
дан
пре
из
Крушевац
,
бити
јесам
пасти
на
конак
Поп
Марка
.
Чим
јесам
Осман
-
бег
стигнути
,
одмах
он
јесам
допасти
Милунко
Чанколиз
,
и
почети
се
нешто
сашаптавати
с
он
,
и
с
настојник
његов
Суља
.
поп
Марка
,
несрећа
свој
,
опазити
да
се
радити
о
неки
зао
,
па
,
не
знати
какав
моћи
бити
тај
зло
,
рећи
:
—
мудро
седити
,
ви
људи
!
народ
јесам
једак
и
онако
;
он
сад
мало
требати
:
ако
какав
зло
учинити
,
не
хтети
ви
бити
наштину
!
...
Осман
,
киван
Поп
још
од
онај
прича
из
Ибишев
кавана
,
викнути
на
свој
момак
.
момак
шчепати
Поп
,
оборити
он
,
обрнути
он
табати
у
вис
,
и
јадник
ударити
равно
сто
штапâ
!
,
.
.
Чанколиз
,
гледати
како
Поп
Марка
тући
,
велим
јесам
себе
,
али
да
Френчевић
чути
:
—
Шта
јесам
заслужити
?
мало
он
јесам
!
Хоће
он
да
претити
Турчин
-
господар
!
луд
човек
!
...
тек
што
јесам
копач
у
виноград
истерати
по
два
ред
,
и
стати
да
чистити
земља
с
мотика
,
кад
она
у
један
мах
окружити
оружан
Турчин
.
и
Осман
,
с
гол
сабља
у
рука
,
објавити
да
хтети
исећи
на
режањ
ко
бити
поумити
да
се
одупрети
турски
сила
.
за
тај
намигнути
на
момак
,
а
они
ухватити
Мари
и
Милана
,
попети
она
на
коњ
,
везати
она
нога
испод
коњ
,
огрнути
она
ћурков
,
окружити
она
себе
,
и
сав
се
тај
скуп
кренути
ка
Морава
пут
Крушевац
.
Мари
и
милава
плакати
,
викати
,
молити
—
све
узалуд
.
по
некад
бити
само
Френчевић
рећи
:
—
Шутите
!
