штогођ!
А
ја
мислити
,
да
јесам
се
тући
,
јер
тај
јесам
сад
,
знати
,
ући
у
мода
и
код
сам
ноблеса
!
па
река
’
:
кад
можеду
поп
да
се
тучеду
—
—
она
,
а
који
поп
?
!
—
тргнути
се
Пел
мајсторица
.
—
Па
поп
,
...
овај
...
наш
.
—
А
који
јесам
,
рећи
,
тући
?
—
хе
,
ко
!
тај
који
се
хтети
сигурно
пофалити
.
бајаги
,
не
знати
!
ви
не
знати
!
—
А
откуд
и
да
знати
!
од
како
ја
јесам
човек
от'ш
’
о
по
вашар
,
слабо
ви
и
излазити
...
па
тако
ништа
и
не
знати
.
—
веровати
,
веровати
...
бо'ме
поп
Ћира
ви
и
хтети
доћи
да
се
пофалити
...
молити
ви
за
један
чаша
водити
с
бунар
;
са
сав
јесам
промукао
од
узбуђење
и
потрес
.
—
С
драг
воља
!
Извол'те
унутра
,
—
рећи
Пел
и
поћи
оба
.
—
јуф
!
—
дрекнути
гђа
Габриела
уплашити
од
звекет
ланац
.
—
Ида
,
Мило
,
отерати
зељов
под
амбар
,
—
викнути
Пел
шегрт
,
—
знати
да
не
трпити
капуташ
и
обувен
људи
.
одма
’
мислити
да
јесам
неки
вандрокаш
.
и
доиста
тај
јесам
бити
нужан
,
јер
Лекин
зељов
мање
јесам
лајати
на
бос
паор
,
ал
’
кад
видити
господин
или
само
обути
човек
,
а
он
се
помамити
и
сав
за
штикла
хватати
зуб
.
—
Прошћавајте
,
—
велим
Пел
кабаничарка
,
—
мој
Лека
већ
три
недеља
како
јесам
по
вашар
,
а
ја
се
опет
бојити
,
да
се
когођ
,
кад
јесам
овако
сам
кућа
брез
мушки
,
не
ушуњати
па
пуштити
зељов
с
ланац
.
—
Баш
ви
фала
!
леп
вод
.
Божа
кад
рећи
„
водити
“
,
пасти
ја
на
памет
,
што
казати
,
опити
се
људи
па
се
потучеду
;
е
ал
’
кад
јесам
неки
судити
,
а
они
се
потучеду
и
брез
вино
и
брез
вод
.
К'о
сад
с
поп
Ћира
што
се
—
—
она
,
ја
и
заборавити
да
ви
питати
.
А
ко
он
јесам
напаствовати
?
—
Па
поп
Спира
!
—
Поп
Спира
!
она
,
жалосна
,
а
зашто
?
!
—
Па
због
младожења
...
господин
Пера
.
—
Па
ја
у
овај
сокак
чути
да
јесам
тај
сас
Јула
и
господин
бити
свршити
још
док
јесам
овај
богословац
бити
...
казати
,
да
јесам
одма
’
сутра
дан
—
кад
јесам
доћи
—
бити
и
прстен
.
—
е
,
бити
ђаво
!
и
ви
тај
,
Божа
,
сладак
снаш'-Пело
,
одма
’
тако
веровати
?
!
тај
јесам
само
тако
изнети
,
поп
Спира
јесам
’
тео
до
дух
,
и
бог
знати
како
рад
бити
,
али
стег'о
се
к'о
какав
Грк
,
на
јесам
’
тео
ни
крајцара
да
да
нуз
девојка
.
А
поп
Ћира
,
бог
ја
,
паметан
—
па
привук'о
младић
!
јер
,
бо'ме
,
кад
ко
имати
девојка
на
удаја
,
па
још
под
фелер
—
тај
не
требати
,
бог
ја
,
да
џимрија
?
—
фелер
!
А
зар
јесам
Јуца
попин
под
фелер
?
—
А
да
шта
ви
мислити
?
—
тај
здрав
јесам
к'о
тресак
,
за
бог
!
—
е
,
чинити
ви
се
тај
само
,
слатко
.
—
она
,
страстан
и
велик
!
А
какав
тај
фелер
имати
?
—
питати
Пел
зачудити
.
—
тај
зар
јесам
један
,
слатко
.
не
знати
ни
с
који
крај
већ
да
почети
!
—
она
,
родити
,
—
чудити
се
Пел
,
а
ко
бити
тај
рек'о
?
!
—
ето
,
прво
,
не
знати
немецки
!
зар
тај
јесам
фелер
за
један
млад
девојка
!
!
ето
,
казати
сам
!
А
Пел
се
замислити
па
ћутети
;
и
она
изгледати
да
јесам
тај
доиста
један
фелер
.
—
...
те
још
какав
фелер
...
још
какав
,
слатко
!
ви
к'о
мајсторица
,
моћи
се
наћи
увредити
,
наравно
,
да
бо'ме
...
и
не
требати
,
али
она
,
она
...
—
Па
се
потући
?
!
...
—
мал
’
он
јесам
пробости
„
кључ
“
чим
се
чупати
сламати
...
Срећом
се
стрефити
ту
господа
тутор
и
Аркадија
црквењак
,
па
он
отети
„
кључ
“
.
—
она
,
жалосна
,
а
откуд
он
кључ
?
!
—
Па
у
порта
бити
тај
...
у
црквењаков
авлија
...
А
он
онда
дочеп'о
цигља
па
он
ударити
по
глава
и
сав
он
зуб
избити
...
Ена
,
конзилијум
од
Бечкеречких
доктор
скупити
се
у
болеснички
кућа
,
па
кажеду
:
доњи
вилица
,
бог
да
простити
!
...
бог
знати
’
хтети
л
’
и
жив
остати
!
—
о
,
о
,
за
бог
,
шта
чути
!
—
е
,
а
сад
збогом
,
снаш'-Пело
.
Журим
се
!
збогом
!
збогом
!
—
рећи
па
се
пожурити
,
ал
’
се
наједаред
саплести
на
врата
авлијски
.
—
она
!
—
викнути
изненађено
.
—
она
тај
шта
ви
јесам
;
умал
’
јесам
љоснути
!
—
она
,
„
хозла
“
,
гром
она
спалити
!
и
баш
сад
кад
јесам
у
велик
посао
!
молити
ви
,
сладак
снаш'-Пело
,
—
немати
кад
сад
да
се
тоалетирати
кад
имати
ето
други
посао
!
—
неки
преноћити
код
ви
,
а
ја
хтети
већ
у
јутро
послати
...
ево
ви
...
—
рећи
и
предати
она
хитати
пети
.
—
она
,
несретан
Габриела
,
тај
ти
како
јесам
почети
,
ако
овако
фурт
устрајати
хтети
ништа
ни
однети
до
кућа
!
!
—
о
,
жена
,
жена
,
частан
те
!
...
А
како
...
ха
ха
ха
!
—
Срећа
,
те
ја
тај
малер
јесам
дигођ
у
други
кућа
...
или
на
сокак
пасир'о
...
ди
бити
од
срамота
,
да
јесам
ја
какав
мушкарац
!
...
но
,
леп
парада
!
—
Бо'ме
!
какав
јесам
обешењак
,
—
бити
бити
ви
сутра
—
—
јуф
,
снаш'-Пело
,
моћи
ја
ни
спомињати
.
боље
у
земља
да
јесам
пропасти
!
убити
она
бог
,
свуд
се
они
мораду
да
стрефиду
.
Мушкарци
!
јуф
,
само
кад
помислити
...
па
још
они
паорски
мушкарац
чим
видиду
а
онај
спеваду
шор
.
о
,
о
,
мој
малер
немати
нигди
,
сладак
снаш'-Пело
!
—
убити
она
бог
.
—
Само
молити
ни
реч
.
ни
реч
.
знати
чути
јесам
од
фрау-Цвечкенмајерке
.
она
ја
сваки
дан
долазити
на
јаузн
,
па
ја
тако
салетети
да
напослетку
попустити
па
морати
’
тело
—
не
’
тело
,
да
јесам
слушати
...
А
она
морати
да
исакатити
...
ја
она
за
тај
ни
десети
не
веровати
.
—
тај
хтети
,
слатко
,
знати
ја
шта
јесам
тајни
,
—
велим
испраћати
гђа
Габриела
који
се
изгубити
у
мрак
проклињати
ту
„
свађа
“
због
који
се
губити
сукња
и
хозлица
.
одмах
за
она
кренути
се
и
снаш'-Пела
па
заредити
по
комшилук
.
она
јесам
ни
улазити
у
кућа
,
него
јесам
с
авлијски
врата
викати
и
дозивати
домаћица
и
женски
чељад
,
да
она
казати
шта
јесам
чути
.
на
први
три
место
рећи
јесам
да
јесам
увреда
нанети
гвозден
кључ
,
а
на
други
два
јесам
у
хитња
погрешити
и
рећи
,
да
јесам
тај
бити
гвозден
вила
.
Гђа
Габриела
јесам
полетети
лак
и
чио
кроз
сокак
,
и
у
четврти
се
сокак
опет
срести
са
Цвечкенмајерка
,
у
пета
са
гђа
Сока
гркиња
,
у
шести
са
гђа
натарошевица
и
гђа
касирка
а
у
седми
са
гђа
апотекарица
.
и
тај
пет
мобилисан
добар
жена
,
разнети
јесам
као
оно
„
жена
мироносица
“
—
брже
него
да
јесам
цео
село
испреплетати
бити
телефон
—
глас
о
јутрошњи
страшан
догађај
.
А
баш
она
јесам
и
згодно
бити
,
јер
јесам
тај
дан
бити
неки
женски
празник
„
Киријак
Отшелник
“
,
који
падати
@card@
.
септембар
,
па
се
тај
дан
и
не
радити
у
тај
село
од
како
јесам
пре
двадесет
и
неколико
година
ударити
шлог
један
жена
за
корито
баш
на
сам
дан
свет
Киријак
Отшелник
.
сав
јесам
тај
дан
формално
спасти
с
нога
јурити
из
сокак
у
сокак
.
и
сам
гђа
апотекарица
—
који
се
с
почетак
устезати
да
се
кренути
,
јер
јесам
смешан
говорити
српски
,
и
она
се
напослетку
дати
ревностан
на
посао
.
као
мали
груда
снег
кад
се
отиснути
,
мали
и
незнатан
,
с
врх
брег
,
па
на
подножје
стигнути
као
огроман
лавина
,
који
затрпати
читав
кућа
—
тако
јесам
и
тај
глас
од
јутро
до
у
вече
нарасти
и
формално
затрпати
поп-Ћирину
и
поп-Спирину
кућа
!
...
у
вече
у
крајњи
шор
,
где
се
продавати
кришом
дуван
и
где
обично
не
сматрати
да
јесам
грехота
испребијати
или
чак
и
убити
финанц
;
тамо
где
се
красти
ствар
из
село
обично
прво
тражити
и
најчешће
ту
и
налазити
,
—
у
тај
,
дакле
,
крај
јесам
се
тај
дан
у
вече
приповедати
не
вероватан
приповетка
већ
читав
басна
са
сав
појединост
.
за
тај
јесам
писац
и
принудити
,
да
се
служити
податак
малочас
споменут
поштован
госпођа
а
овај
са
крај
село
само
да
нотирати
,
—
јер
веродостојан
извор
за
тај
догађај
,
тај
јесам
Аркадија
црквењак
,
тај
извор
врло
јесам
штур
и
издати
јесам
писац
врло
рано
.
он
(
т
.
ј
.
Аркадија
)
бити
јесам
тамо
пред
врата
и
чути
и
присуствовати
само
док
јесам
се
свађати
,
а
чим
јесам
чути
неки
лупа
у
соба
,
он
јесам
побећи
на
звонара
,
да
не
бити
бити
у
неприлика
,
уз
који
да
пристати
и
да
сведочити
.
„
фама
“
јесам
по
село
кружити
,
фама
са
сав
украс
свој
;
једар
,
гојазан
фама
,
дебео
фама
,
дебео
него
оба
попадија
уједно
.
за
тај
јесам
дакле
на
крај
село
и
стигнути
тај
вест
тако
јако
претеран
.
тамо
се
приповедати
,
да
јесам
се
поп
још
у
Темишвар
потући
,
али
да
јесам
она
тамо
брзо
развадити
,
и
они
се
,
вео
,
притајати
,
јер
јесам
увидети
,
да
,
доиста
,
јесам
у
туђ
свет
комотан
као
код
свој
кућа
,
у
сав
село
.
па
за
тај
чим
јесам
се
наћи
код
кућа
,
одмах
јесам
се
сутра
дан
и
дохватити
.
и
један
и
други
,
вео
,
сакрити
јесам
левча
под
мантија
,
и
тако
отићи
на
разговор
,
да
се
,
к'о
људи
и
њихов
стар
,
обавестити
.
Реч
по
реч
,
приповедати
јесам
даље
Рада
Чилашев
,
па
јесам
,
бо'ме
,
доћи
и
до
густ
.
поп
Спира
измакнути
некако
ударац
,
избити
поп-Ћири
левча
из
рука
,
па
он
дохватити
свој
тако
несретан
да
он
јесам
окренути
доњи
вилица
чак
на
леђа
!
једва
јесам
Софра
брица
наместити
на
стар
њен
место
,
али
зуб
,
бог
да
простити
.
ако
остати
поп
Пир
у
живот
,
хтети
се
,
зарек'о
се
,
смирити
,
док
поп
Спира
не
скинути
и
брада
и
брк
да
изгледати
к'о
шокачки
плебанош
!
!
Већ
јесам
два
ланац
најбоље
свој
земља
понудити
да
продати
,
и
фишкал
наћи
;
а
терати
,
казати
,
процес
док
трајати
фишкал
и
ланац
.
А
,
казати
,
да
јесам
он
већ
поручити
и
од
господин
владика
,
да
се
не
бринути
;
узеће
,
вео
,
од
поп-Спире
толико
сокак
парокијан
,
кол'ко
поп-Ћири
зуб
у
глава
фалити
.
Шта
јесам
од
сав
овај
истина
,
дознати
читалац
из
следећи
глава
,
који
хтети
кратак
али
не
мање
интересантан
бити
.
глава
петнаести
из
који
хтети
читалац
видети
,
да
јесам
и
у
овај
прилика
потврдити
она
стар
пословица
који
велим
:
„
где
имати
ватра
мора
и
дим
бити
“
;
дакле
,
да
тај
ипак
имати
неки
ђаво
где
се
толико
много
приповедати
.
сем
тај
,
видети
,
шта
јесам
бити
и
у
један
и
у
други
кућа
после
онај
догађај
„
сваки
чудо
за
три
дан
,
“
велим
наш
пословица
;
па
тако
јесам
бити
и
са
овај
догађај
.
сести
јесам
два
три
дан
говорити
па
се
и
уморити
,
жељно
,
наравно
,
нов
новост
.
знати
јесам
,
да
јесам
поп
Ћира
у
завада
са
поп-Спиром
,
па
јесам
тај
нотирати
и
почети
сматрати
као
стар
и
већ
обичан
ствар
.
али
јесам
сести
к'о
сваки
село
;
сав
хлеб
јести
а
туђ
брига
водити
.
јесам
тако
стајати
ствар
с
поп
.
код
она
јесам
важити
тај
правило
да
:
сваки
чудо
за
три
дан
трајати
.
они
јесам
тек
сад
отпочети
права
непријатељство
.
поп
Ћира
се
одмах
сутра
дан
посаветовати
са
свој
пријатељ
о
тај
,
какав
корак
ваљати
да
предузети
.
сав
јесам
бити
сагласан
,
да
требати
да
тужити
поп-Спиру
не
прота
или
који
други
него
сам
Његов
Преосвештенству
Владица
.
и
он
сести
и
написати
тужба
.
Нећемо
јесам
наводити
цео
,
него
само
понеки
место
из
она
испричати
.
у
тужба
се
поп
Ћира
бавити
прво
сам
себе
.
спомињати
неких
тридесет
година
беспрекоран
служба
црква
и
олтар
;
тридесет
година
трудан
апостолски
рад
у
вртограду
господњи
гајити
и
усађивати
у
срце
поверен
он
паства
разнети
добродетељи
.
спомињати
колико
јесам
она
„
супружески
али
невјенчан
живећи
“
приволети
да
примити
св
.
тајна
брак
;
колико
јесам
Швабица
и
Мађарица
извести
из
јеретички
заблуда
и
привести
(
заједно
с
безлобив
она
дечица
)
у
крило
православље
и
привенчати
за
православан
Срба
;
спомињати
низ
придика
који
јесам
држати
и
она
истребити
силан
кукољ
и
коров
и
раздувати
плева
грех
и
зао
навика
међу
свој
парохијан
...
и
тек
за
тај
прелазити
на
сукоб
који
јесам
имати
са
поп-Спиром
и
увреда
који
јесам
претрпети
од
исти
.
Тужи
поп-Спиру
,
а
додавати
,
да
доказ
о
сав
,
што
се
односити
на
сукоб
и
следећи
,
чувати
при
себе
,
и
да
хтети
исти
на
суд
показати
.
—
Тужба
јесам
бити
концептовати
и
рука
сам
поп-Ћире
,
који
јесам
имати
врло
леп
рукопис
,
написати
.
тај
дан
,
кад
јесам
преписивати
начисто
тужба
,
послати
јесам
све
од
кућа
,
да
он
не
сметати
,
а
он
остати
јесам
код
кућа
и
преписати
јесам
и
пошта
послати
.
после
овај
,
после
послат
тужба
,
отворити
се
грдан
провала
између
један
и
други
поп
.
никад
више
од
тај
доба
јесам
заједно
бити
.
ако
јесам
један
„
чреда
“
бити
,
други
јесам
ни
привирити
у
црква
,
ни
он
ни
његов
породица
.
А
како
код
велик
господа
ићи
све
полако
,
тај
се
и
са
тај
тужба
јесам
хитати
.
стајати
јесам
подуг
без
икакав
поступак
по
она
,
а
за
тај
време
хладноћа
и
мрзост
између
она
расти
јесам
све
више
и
падати
свако
све
више
у
очи
.
ако
јесам
,
на
пример
,
какав
богат
умрети
,
и
породица
он
захтевати
,
да
он
огласити
сав
звоно
и
опојити
оба
поп
;
тај
јесам
он
,
истина
,
огласити
сав
звоно
,
али
оба
поп
јесам
хтети
да
бити
заједно
;
један
јесам
од
она
обично
увек
замењивати
поп
из
суседна
село
.
А
шта
јесам
радити
њихов
укућанин
;
шта
попадија
и
ћерка
она
,
шта
г
.
Пера
и
Шаца
?
Запитаћете
радознао
читалац
.
г
.
Пера
се
одмах
други
трећи
дан
по
долазак
у
село
наћи
у
чудо
,
па
не
умести
младић
да
се
наћи
никако
.
немати
он
ништа
ни
против
ко
.
мити
он
и
Јула
и
Меланија
,
добар
он
и
поп
Ћира
и
поп
Спира
подједнако
бити
до
овај
немио
случај
.
допасти
он
се
бити
и
Јула
доста
;
наћи
јесам
на
она
доста
шта
за
вољење
.
њен
здравље
,
па
бујан
плав
кос
,
па
њен
румен
образ
,
румен
као
бресква
дуранцлија
(
и
доцније
кад
год
јесам
он
послужити
код
поп-Ћириних
бресква
дуранцлија
,
он
одмах
пасти
на
ум
Јулин
румен
образ
)
;
па
њен
миран
и
доброћудан
,
њен
детињаст
поглед
—
сав
он
се
тај
допасти
и
падати
он
на
памет
,
како
бити
тај
лепо
бити
кад
бити
сав
тај
бити
и
код
Меланија
који
јесам
,
наравно
,
јако
волети
.
јесам
,
тако
јесам
осећати
и
мислити
г
.
Пера
до
овај
несретан
случај
.
али
сада
као
частан
човек
,
прећи
са
сав
на
страна
поп-Ћирину
и
одсудан
и
скоро
отворено
стати
против
поп-Спире
.
А
јесам
ни
чудо
.
тај
већ
јесам
он
у
поп-Ћириној
кућа
звати
просто
:
„
Син
Пера
“
или
„
синак
“
,
а
он
она
„
отац
“
,
„
мати
“
,
или
„
родитељ
“
.
исповедити
јесам
већ
и
он
Меланија
и
овај
њен
најпре
симпатија
и
напослетку
и
сам
љубав
;
а
тај
јесам
исто
и
обојити
признати
пред
родитељ
и
већ
онако
приватно
,
и
као
кришом
,
измењати
и
прстење
.
и
сад
,
као
будући
зет
те
кућа
,
наравно
да
јесам
узети
доста
учешће
у
непријатељство
који
јесам
тако
озбиљан
вид
узети
.
А
Шаца
и
Јула
?
...
и
њихов
јесам
ствар
напредовати
,
онако
у
потаја
.
састајати
јесам
се
и
даље
у
башта
,
наравно
мало
ређе
,
јер
јесам
бити
скопчати
с
опасност
од
како
јесам
настати
јесен
.
Башта
се
проредити
.
немати
више
онај
густ
зеленило
,
који
јесам
ићи
на
рука
заљубљен
и
крити
она
од
онај
несносан
контрола
који
јесам
бог
сваки
млад
заљубљен
створ
,
у
лице
његов
родитељ
,
натоварити
на
врат
.
Лишће
винов
лоз
опадати
па
се
проредити
,
маков
цвеће
давно
немати
,
само
стрчати
у
висина
сух
глава
пун
мак
и
дати
повод
Шаца
да
се
бацити
у
сањарија
и
да
стварати
сладак
слика
како
хтети
он
скорити
,
ако
бог
да
,
као
зет
у
тај
кућа
,
говети
и
чинити
по
воља
од
сваки
рука
па
између
осталога
почешће
месити
савијача
с
мак
који
он
,
као
сваки
Бачванин
,
од
свити
тесто
најрадије
и
јести
.
метла
давно
почупати
и
повезати
и
у
шупа
однети
и
дуж
тараба
,
који
се
прећи
у
лето
сав
зеленило
и
шаренило
од
ладолеж
и
врежа
који
се
уз
она
пузати
,
и
од
зелен
метла
сунцокрет
и
родин
кљуна
—
дуж
тај
тараба
не
видити
се
више
ништа
од
сав
тај
до
гол
тараба
,
са
овде
онде
осушен
врежа
,
који
сад
не
моћи
ники
да
прикрити
и
да
тако
помагати
безазлен
ашиковање
.
за
тај
јесам
сада
и
састанак
бити
у
присуство
тетка-Макре
што
казати
„
под
вид
честности
“
,
тако
да
бити
она
тај
увек
бити
згодан
изговор
да
јесам
се
„
случајно
“
ту
наћи
.
за
тај
,
дакле
,
симпатија
између
двоје
млад
,
јесам
задуго
ники
више
знати
,
да
она
двоје
и
још
бог
на
небо
и
баба
Макра
на
земља
,
с
тај
само
разлика
што
јесам
бог
сав
и
видети
и
чути
а
баба
Макра
по
мало
видети
а
слабо
што
чути
од
сав
разговор
њихов
.
и
тако
јесам
тај
трајати
све
до
онај
фаталан
и
немио
догађај
.
али
после
тај
,
почети
се
из
кућа
поп-Ћирине
строжије
мотрити
на
сав
,
што
се
у
поп-Спириној
кућа
догађати
.
и
напослетку
се
и
прокљувити
.
јесам
неоснован
сумња
,
који
јесам
изражавати
поп-Спирини
,
да
ту
имати
и
фрау-Габриелина
масло
.
и
тако
,
и
ако
јесам
Шаца
и
Јула
,
као
сав
заљубити
,
најрадије
волети
самоћа
—
ипак
јесам
бити
тај
худ
срећа
да
бити
не
само
опазити
него
чак
и
спевати
.
ко
она
јесам
спевати
,
тај
се
никад
јесам
моћи
дознати
,
али
јесам
врло
јак
сумња
остати
на
Тима
„
шрајбер
“
(
управо
„
шлајбер
“
,
како
јесам
он
паор
називати
)
,
који
јесам
са
Шаца
—
као
што
ви
јесам
већ
познати
—
врло
рђаво
живети
,
као
,
што
казати
,
два
петао
на
буњиште
.
Још
од
онај
песма
,
ако
јесам
се
сећати
читалац
,
у
који
се
спомињати
неки
пулгер
и
паорски
момак
,
и
неки
вила
и
неки
дрекање
,
а
за
који
се
(
песма
)
држати
,
да
она
јесам
спевати
и
послати
у
календар
(
Велико-Бечкеречки
)
Шаца
брица
,
а
да
јесам
,
кад
она
јесам
спевати
,
мислити
на
Тим
„
шлајбер
“
—
још
од
тај
доба
мрзити
јесам
се
она
двојица
.
и
сада
,
кад
се
почети
зуцкати
по
село
,
да
се
Јула
попин
и
Шаца
радо
гледати
—
омрзнути
он
јесам
Тим
још
страшан
,
јер
се
и
он
јако
допасти
Јула
попин
.
и
док
јесам
он
она
сматрати
као
недостижени
идеал
,
који
јесам
само
издалека
смести
посматрати
и
мислити
да
јесам
и
сам
тим
већ
срећан
и
пресрећан
—
дотле
се
,
као
што
се
већ
увелико
приповедати
,
он
,
Шаца
,
с
она
чак
и
састајати
у
башта
и
курисати
кроз
тараба
,
и
„
ероберунг
“
направити
,
па
чак
и
дотле
дотерати
,
да
се
дрзнути
понадати
да
хтети
он
жена
постати
!
!
па
ко
тај
не
бити
наљутити
,
рец'те
,
по
душа
,
драг
читалац
!
јер
ако
хтети
права
и
објективно
,
у
шта
јесам
Шаца
умакнути
Тима
;
обојица
јесам
бити
школски
друг
,
обојица
учити
латински
школа
,
обојица
истерати
из
школа
;
Шаца
из
четврти
а
Тим
из
пета
латински
.
Шаца
јесам
истерати
катихета
а
Тим
професор
латински
језик
кад
он
јесам
овај
(
Тим
)
једном
у
врло
учтив
форма
запитати
како
се
латински
казати
„
шалај
!
“
и
врло
јесам
природно
,
да
јесам
Тим
сматрати
себе
за
добар
од
Шаца
из
два
узрок
;
прво
,
што
јесам
Шаца
истерати
из
четврти
а
он
из
петог
разред
,
и
друго
,
што
јесам
Шаца
отићи
у
мајстор
а
он
(
Тим
)
у
беамтер
.
А
тај
јесам
,
мислити
,
приличан
разлика
.
и
за
тај
јесам
,
дакле
,
он
себе
сматрати
за
добар
прилика
и
партија
један
свештенички
кћер
,
какав
јесам
Јула
бити
,
него
Шаца
који
јесам
,
истина
,
врло
леп
бити
,
али
увек
кратак
рукав
носити
и
зими
ићи
без
зимски
капут
.
али
,
што
бити
,
бити
!
јул
јесам
бити
Шацин
и
Шаца
њен
.
и
Тим
кол'ко
јесам
пре
волети
Јула
,
толеко
јесам
сад
више
омрзнути
.
па
како
јесам
бити
даровит
за
стих
(
онај
многи
леп
стих
на
срце
,
тај
јесам
на
лецедерски
меден
колач
,
добар
јесам
доказ
јак
песнички
жица
Тим
шрајбер
)
а
наљутити
и
увредити
до
срце
,
јесам
чудо
што
јесам
сести
и
саставити
један
песма
,
који
,
истина
,
јесам
хтети
а
ни
смести
,
никако
да
признати
за
свој
,
али
за
који
јесам
цео
село
знати
да
јесам
његов
и
ничији
више
,
јер
се
он
јесам
најчешће
поред
она
пратити
сокак
и
Циганин
он
јесам
пред
зор
свирати
а
он
јесам
певати
из
дешперат
тај
песмица
,
који
јесам
гласити
:
„
јургет
и
два
лудаја
!
Јуца
ми
се
удавати
;
удавати
се
за
берберин
Момка
брез
федер
,
еј
!
“
То
јесам
тај
песма
који
јесам
Тим
шрајбер
спевати
а
који
јесам
и
поп
Спира
један
вече
чути
,
и
разабрати
ко
се
тицати
,
као
помаман
кућа
доћи
и
викнути
Жужа
:
—
Ди
јесам
тај
два
лудаја
?
!
—
Која
„
лудаја
“
милостив
?
—
запитати
он
зачуђен
и
преплашен
Жужа
видити
он
онако
јаростан
.
—
звати
ја
одма
’
госпоја
и
госпојица
!
—
рећи
и
треснути
нога
љутит
.
оне
доћи
а
поп
Спира
она
узити
преда
себе
.
ники
дотле
у
кућа
јесам
знати
ни
слутити
,
шта
се
иза
брдо
ваљати
,
ни
поп
Спира
,
ни
попадија
он
,
—
за
тај
јесам
све
изненадити
,
као
гром
из
ведар
небо
,
тај
новост
.
одмах
на
први
питање
Јула
јесам
ударити
у
горак
плач
,
а
госпоја
Сид
се
само
крстити
и
погледати
час
на
поп
час
на
ћерка
.
поп
Спира
јесам
викати
да
се
сав
кућа
трести
,
а
попадија
он
јесам
једнако
утишавати
,
док
се
напослетку
јесам
мало
смирити
и
оставити
она
одрешен
рука
,
да
она
сам
свој
женски
вештина
извидети
тај
ствар
и
да
он
јавити
.
и
доиста
,
Јула
се
исповедити
мамити
.
казати
она
јесам
све
.
јесам
заборавити
ни
богат
род
Шацин
,
ни
његов
намера
да
ићи
у
Беч
да
тамо
свршити
хирургија
.
Гђа
Сид
бити
јесам
најпре
к'о
да
она
јесам
човек
хладан
вод
полити
.
стати
јесам
као
окаменити
,
па
јесам
знати
ни
реч
да
казати
.
бити
она
јесам
тај
чудно
,
неочекивано
,
што
јесам
чути
из
уста
Јулин
;
јесам
веровати
свој
рођеним
уш
,
па
се
зато
и
замислити
.
јул
јесам
у
ћошак
плакати
,
поток
лила-сузе
и
брисати
она
кецељица
,
а
гђа
Сид
се
шетати
по
соба
,
застајкивати
код
прозор
и
гледати
без
икакав
интересовање
и
израз
кроз
прозор
на
улица
,
и
једнако
мислити
,
али
се
ипак
никако
јесам
моћи
да
сетити
,
да
јесам
кадгод
чути
,
да
се
неки
тако
из
поповски
кућа
удати
за
берберин
.
у
тај
она
пасти
на
памет
и
Меланија
и
Пера
и
гђа
Перса
.
—
немати
од
тај
ништа
!
—
рећи
одлучно
гђа
Сид
.
—
но
,
још
бити
ми
тај
требати
!
—
рећи
и
оставити
сав
уплакан
несретан
Јула
који
тај
мамин
реч
угасити
и
последњи
зрачак
надежда
.
јул
јесам
жалосно
проводити
дан
после
овај
разговор
с
отац
.
ники
она
јесам
бити
наклоњен
;
ни
отац
па
ни
мати
.
обојити
бити
противан
њен
симпатија
Шаца
,
и
састанак
престати
,
јер
се
на
Јула
оштар
ока
мотрити
као
на
сваки
кривац
.
за
тај
јесам
и
заволети
самоћа
.
у
самоћа
јесам
кол'ко
тол'ко
утеха
налазити
.
у
самоћа
јесам
моћи
мислити
на
ко
јесам
хтети
,
тај
она
ники
јесам
моћи
забранити
!
како
јесам
мислити
,
да
јесам
сваки
нада
пропасти
,
најрадије
јесам
мислити
о
свој
смрт
,
и
праштати
јесам
и
отац
и
мати
,
и
ако
јесам
они
моћи
учинити
да
не
доћи
до
тај
.
и
мисао
њен
,
и
песма
који
јесам
најрадије
тада
певати
,
и
књига
који
јесам
читати
—
сав
јесам
тај
показивати
,
да
јесам
Јула
тежак
живот
;
да
она
немати
живот
,
и
да
она
јесам
смрт
бити
једина
срећа
.
отац
,
као
сваки
отац
,
јесам
на
тај
ни
обраћати
пажња
,
па
јесам
ни
приметити
;
(
чак
јесам
повести
један
реч
и
тај
пред
Јула
о
један
добар
партија
који
она
се
јављати
)
,
али
гђа
Сид
,
као
сваки
мати
,
који
јесам
ћерка
вазда
на
очи
те
и
срце
близ
,
—
она
јесам
приметити
и
јесам
она
се
тај
никако
допадати
.
најпре
јесам
разумети
из
певан
песма
Јулин
расположење
.
за
тај
јесам
оштро
мотрити
на
сваки
Јулин
песма
и
сав
се
више
и
више
с
бол
у
срце
уверавати
,
да
јесам
њен
Јула
несретан
.
Гђа
Сид
слушати
;
слушати
песма
који
Јула
певати
уз
гитар
.
А
Јула
певати
онај
красан
Бачка
романса
,
који
се
некад
радо
и
много
певати
а
који
јесам
сад
давно
већ
заборавити
у
ми
као
и
многи
други
добра
и
красан
стар
ствар
,
и
ники
јесам
више
не
певати
као
некад
.
певати
Јула
:
Пошла
Јуца
у
Бечеј
код
ујац
,
Пошла
млад
како
хтети
да
страдати
!
кад
јесам
бити
близу
Феудвар
,
сусрести
јесам
три
млад
дротар
:
„
Ди
јесам
поћи
,
Маџарово
Јула
?
ди
да
ићи
,
наш
бити
морати
!
“
...
један
скидати
златан
белензука
,
други
скидати
дукат
са
врата
,
Трећи
велим
:
„
пољубити
ја
,
Јула
!
“
—
Ал
’
говорити
Маџарово
Јула
:
„
Мен
ј
’
нанати
увек
заклињати
,
да
не
љубити
који
ја
срце
хтети
!
волети
бити
тиски
риба
’
рана
,
Нег
’
љубити
три
млад
дротар
!
“
То
изрећи
у
Тиса
утећи
,
Па
отуда
млад
проговарати
:
А
гђа
Сид
оставити
давни
плетиво
,
па
јесам
пажљиво
слушати
;
и
трљати
већ
очи
и
брижан
вртити
глава
.
А
Јула
настављати
још
тужан
:
„
ој
,
бог
ви
три
млад
дротар
!
Поздрав'те
ја
мој
добар
баба
:
да
не
кос
украј
Тиса
трава
:
Покосиће
мој
кос
плав
!
и
поздрав'те
мој
сладак
нана
:
да
не
пити
Тиса
вод
’
ладан
,
Попић
ја
мој
очи
чарне
!
и
поздрав'те
мој
мио
дика
:
да
не
бродити
Тиса
вод
’
ладан
;
Поломић
мој
бео
рука
,
Натруниће
мој
очи
чарне
!
“
—
То
изрећи
,
у
Тиса
утећи
!
и
гђа
Сид
осетити
као
да
јесам
она
већ
„
натруњен
очи
“
и
почети
она
брисати
марама
,
али
се
савладати
и
дигнути
и
ући
у
Јулин
соб
.
па
и
ако
она
се
срце
цепати
,
намрштити
се
,
и
запитати
јесам
озбиљно
:
—
А
какав
ти
јесам
тај
песма
?
—
Па
песма
,
мамо
...
из
Бачка
песма
,
певати
јесам
јесам
одономад
Бачки
рисар
!
—
тај
знати
,
знати
;
ал
’
откуд
наћи
да
певати
баш
она
?
—
Па
још
од
ви
јесам
јесам
,
сладак
мамо
,
и
научити
—
па
одономад
ја
подсетити
на
она
.
—
тај
песма
више
да
јесам
чути
!
јесам
л
’
ја
разумети
?
Ви'ш
ти
тај
она
!
!
викнути
гђа
Сид
,
а
стегнути
она
се
у
грло
од
силан
жалост
.
—
да
ја
више
јесам
запевати
!
гледати
ти
тај
она
само
!
—
кад
не
умети
паметан
какав
да
наћи
,
боље
моћи
ни
певати
!
—
Нећу
,
сладак
мамо
!
—
велим
Јула
.
—
зар
јесам
ја
до
песма
и
до
певање
!
—
рећи
и
убрисати
нос
шпиц
од
марама
који
она
бити
повезати
глава
,
па
ударити
у
плач
и
покрити
лице
кецељица
.
заплакати
се
гђа
Сид
;
не
моћи
ништа
рећи
него
оставити
соб
.
после
тај
јесам
гђа
Сид
никако
јесам
сам
остављати
.
једнако
јесам
или
ићи
к
она
или
јесам
дозивати
к
себе
;
тек
да
она
јесам
увек
на
очи
и
да
јесам
разговарати
и
разгалити
.
али
јесам
тај
слабо
помоћи
;
Јула
јесам
туговати
,
не
смети
рећи
венути
,
јер
,
као
за
пакост
,
ма
да
јесам
бити
заљубљен
,
остати
јесам
једнако
(
противно
сав
правило
поетика
)
онако
исто
пуначак
и
округао
као
и
негда
још
кад
још
јесам
знати
за
тај
,
тако
рећи
,
паклен
,
али
ипак
тако
сладак
,
страст
.
Гђа
Сид
се
довијати
од
сваки
рука
да
она
избити
из
глава
тај
жеља
и
мисао
,
али
се
,
некако
,
увек
свршавати
Јулин
плакати
и
гђа-Сидиним
неуспех
.
јул
јесам
остати
сталан
,
а
гђа
Сид
сав
мек
и
попустљив
.
Чешће
јесам
и
читати
по
нешто
.
јул
читати
,
а
мам
радити
крај
она
и
ћутети
,
кад
она
у
себе
читати
;
или
јесам
слушати
,
кад
Јула
читати
на
глас
.
један
дан
тако
сести
и
Јула
и
мам
и
радити
неки
женски
рад
и
један
и
други
,
а
Јула
покрај
тај
и
читати
и
почешће
брисати
суза
.
гледати
јесам
гђа
Сид
испод
ока
и
јесам
она
права
.
—
ти
јесам
опет
дочепати
какав
жалостив
ствар
.
Што
не
узети
нешто
весело
и
за
смејање
?
Шта
ти
јесам
тај
?
—
„
Преодница
“
господин-Перина
,
остати
још
од
онда
.
Читам
Карловачког
ђак
,
мамо
.
—
оставити
тај
одмах
!
—
тај
тек
што
јесам
свршити
.
—
така
,
кад
ти
казати
!
—
викнути
строго
на
она
гђа
Сид
.
—
То
ваљда
већ
по
трећи
пут
читати
!
—
Ал
’
само
још
пола
страна
па
јесам
готов
.
Слушајте
,
сладак
мамо
!
и
Јула
почети
гласно
,
дрхтати
глас
,
читати
:
„
Љубинков
кости
легати
сад
у
јуначки
земља
херцеговачки
,
ал
’
гроб
он
ники
не
моћи
наћи
;
но
баш
да
се
и
знати
за
он
,
ко
бити
он
доћи
у
поход
,
ко
бити
над
он
нарицати
суза
пролити
,
кад
ники
и
немати
од
свој
?
„
проливати
барем
ви
,
драг
сестра
Српкиња
,
суза
жалост
над
несрећан
удес
наш
Љубинка
;
показати
тај
да
ценити
и
уважавати
пожртвовање
за
род
,
а
српски
вила
уписати
он
име
у
читуља
српски
мученик
,
и
сачувати
он
спомен
и
за
потоњи
свет
.
„
но
ако
ви
јесам
одвећ
жао
,
нежан
дух
српски
,
што
се
Шац
...
овај
...
Љубинка
...
гроб
не
знати
,
те
што
он
тако
и
ники
не
моћи
на
он
отићи
и
суза
он
свој
залити
,
а
ви
отићи
до
„
господар
Јов
“
;
ту
хтети
се
довољно
утешити
.
„
господар
Јов
“
хтети
ви
одвести
на
Карловачко
гробље
и
показати
ви
гроб
,
у
који
половина
Љубинков
живот
вечит
санак
боравити
...
„
ту
на
гроб
Јул—
Драгињин
приповедити
ви
тужан
отац
,
како
он
јесам
мити
јединица
после
удаја
сав
већма
и
већма
венути
,
док
јесам
и
увенути
.
кроз
плач
хтети
ви
признати
,
да
јесам
убијца
дете
свој
,
да
јесам
убијца
жена
свој
,
и
она
јесам
наскоро
после
смрт
Драгињин
свиснути
од
жалост
:
а
ви
хтети
гледати
горко
ал
’
касно
кајање
самовољан
отац
и
сећати
се
тај
невин
жртва
самовољини
,
узданути
те
рећи
:
самовоља
,
нигде
ти
не
бити
!
“
—
довршити
Јула
гушити
се
у
суза
и
испустити
књига
а
гђа
Сид
плетиво
,
па
се
и
она
заплакати
.
—
е
,
кад
бити
тај
бити
истина
!
него
,
тек
тако
,
ма
ко
—
А
ко
јесам
спис'о
тај
?
—
рећи
гђа
Сид
брисати
суза
.
—
написати
јесам
Коста
Руварац
...
—
Коста
!
тај
...
тај
тај
јесам
поп-Васин
Коста
...
поп
Васа
из
саса
.
ех
,
ето
шта
велим
ја
!
откуд
он
знати
тај
?
ја
познавати
три
господар-Јове
у
Карловци
’
,
и
ни
један
јесам
им'о
ћер
Даринка
.
сав
којешта
!
макар
јесам
им'о
други
посао
.
Ет
’
тако
!
поп
Васа
он
шиљити
и
,
што
казати
,
откидати
од
свој
’
уста
,
да
он
син
штудирати
,
па
да
време
бити
од
он
човек
,
а
он
—
измишљавати
сав
којшта
.
тај
да
јесам
сто
пут
труковати
—
па
не
веровати
ја
тај
!
—
велим
гђа
Сид
претварати
се
да
јесам
потрести
.
—
Мамо
,
јел'те
да
јесам
жалостивно
написати
!
?
—
Злата
мој
,
тај
хтети
дотле
доћи
!
—
рећи
потресен
гђа
Сид
.
—
не
дати
Божа
!
јесам
тат
твој
бездушан
к'о
тај
господар
Јов
.
—
Мамо
,
сладак
мамо
,
ја
јесам
здраво
тешко
!
—
А
зар
јесам
ја
лако
,
рано
мој
...
ал
’
гледати
што
год
моћи
;
морати
попустити
,
јесам
он
,
рано
,
тако
јогунаст
!
—
тесати
јесам
гђа
Сид
,
а
после
настављати
миран
глас
:
—
А
,
казати
,
...
он
јесам
богатити
фамилија
...
моћи
да
свршити
и
хирургија
?
—
Мог
,
казати
,
врло
лако
,
—
велим
Јула
умиривати
се
мало
по
мало
.
—
Тхе
,
—
рећи
гђа
Сид
у
себе
.
—
„
не
липсати
магаре
?
“
А
после
се
опет
замислити
.
—
но
,
за
хируга
већ
ићи
,
—
рећи
гласно
,
па
се
опет
замислити
.
познавати
јесам
она
више
господа
хирург
.
сав
јесам
тај
бити
фин
људи
,
који
јесам
се
дружити
опет
с
фин
људ'ма
,
као
с
г
.
презес
,
апотекар
,
ритмајстор
,
а
и
сам
се
звати
доктор
и
други
доктор
звати
„
колега
“
.
па
и
други
она
друкчије
и
не
звати
него
„
господин-доктор
“
.
господин
хирург
ићи
после
подне
у
касина
,
тамо
игра
шах
,
или
пити
пунч
и
читати
новина
,
знати
како
хтети
овај
цар
онај
фино
преварити
и
разговарати
се
о
тај
,
а
кад
јести
грожђе
,
а
он
он
опрати
у
чаша
,
и
не
јести
љуска
,
него
она
остављати
у
тањир
,
па
кад
појести
и
он
опрати
рука
у
исти
чаша
као
што
сем
велик
господа
и
Чивутин
још
радити
.
један
реч
,
резоновати
гђа
Сид
,
сваки
се
хирург
владати
сасвим
господски
,
и
онда
,
наравно
,
вредно
јесам
мало
и
поразмислити
,
јер
прилика
јесам
рђав
.
јул
јесам
упутити
на
тетка-Макру
,
да
се
од
она
још
боље
о
сав
извести
.
и
гђа
Сид
се
решити
,
да
се
и
не
разговарати
пре
са
поп-Спиром
,
док
се
најпре
не
разговорити
с
тетак
„
тај
момак
“
.
А
морати
се
признати
и
тај
да
јесам
гђа
Сид
,
као
и
сваки
мати
,
омекшати
јако
гледати
свој
дете
како
она
из
дан
у
дан
чезнути
,
и
увелико
се
помирити
тај
мисао
,
да
јесам
Шаца
доктор
,
или
још
боље
„
Александар
доктор
“
,
добар
партија
за
њен
Јула
.
одмах
сутра
дан
се
два
пут
наћи
са
баба-Макром
у
башта
.
тако
и
прексутра
.
известити
се
о
сав
и
од
баба-Макре
,
а
и
иначе
;
и
бити
јесам
потпуно
задовољан
са
добивен
податак
.
„
Божа
,
—
говорити
јесам
у
себе
гђа
Сид
,
—
што
јесам
судбина
!
ту
ми
срећа
под
нос
,
—
и
ја
да
јесам
не
видити
!
!
“
разговарати
се
и
са
поп
,
и
разложити
он
све
,
и
додати
,
да
она
,
као
мати
,
не
бити
имати
ништа
против
тај
,
шта
више
,
она
бити
оберучка
дочекати
такав
зет
.
—
момак
јесам
добар
;
ништа
се
за
он
тако
нешто
не
чути
,
а
од
добар
јесам
и
богат
фамилија
!
имати
већ
сад
леп
имање
који
руковати
тутор
.
Учио
нешто
латински
школа
;
дакле
јесам
,
онако
,
неки
...
А
после
тај
,
имати
неки
стар
тетак
и
стрина
,
све
без
деца
,
а
тек
што
јесам
живити
!
...
Још
који
дан
...
сваки
час
очекивати
вест
...
Спира
,
Спира
,
не
испуштати
„
терно
“
,
—
завршивати
гђа
Сид
,
—
такав
„
хауптрефер
“
хтети
ти
се
скоро
трефити
!
А
поп
Спира
јесам
само
слушати
.
дувати
на
нос
,
окретати
стива
лула
око
камиш
и
шетати
се
по
соба
и
застајкивати
сваки
час
;
размишљавати
,
гледати
у
штукатор
или
кроз
прозор
,
па
најпосле
,
слегнути
раме
,
па
рећи
:
—
тај
,
сад
,
шта
јесам
ту
јесам
!
ти
к'о
мати
,
јесам
требати
да
допустити
,
да
дотле
доћи
.
и
сад
ја
не
помагати
сав
мој
памет
и
сав
школовање
.
Шта
он
сад
знати
!
А
,
баш
кад
се
радо
имати
,
а
шта
она
ја
друго
знати
радити
!
...
па
...
неки
она
јесам
—
срећно
!
само
тек
...
никад
ја
јесам
тај
падати
на
памет
!
Друкчије
јесам
мислити
!
но
,
па
—
неки
она
...
—
Божа
,
Спира
,
—
велим
радостан
и
задовољан
гђа
Сид
,
—
а
ја
све
велим
:
тај
јесам
ваљда
тако
судбина
—
—
Па
можда
хтети
бити
срећан
!
ето
,
да
ја
јесам
ко
у
Карловци
’
рек'о
:
„
Узећеш
Сид
!
“
„
какав
Сид
!
?
“
рек'о
бити
’
он
ја
...
е
,
а
ви'ш
,
сад
како
лепо
живити
—
—
е
,
па
да
бо'ме
!
узети
се
,
што
казати
,
...
и
који
се
никад
ни
вид'ли
јесам
,
нит
’
волети
,
што
казати
,
...
па
лепо
људи
живиду
сретан
и
задовољан
,
а
камо
л
’
кад
се
овако
стрефити
!
...
ја
опет
,
Спира
,
велим
:
тај
јесам
таки
судбина
...
—
тај
овај
,
фала
бог
,
скинути
јесам
којекако
с
врата
...
него
она
...
она
комендија
само
да
проћи
,
да
ја
се
скинути
с
врата
;
да'но
бити
’
душа
...
чисто
бити
’
се
наново
родити
!
—
А
...
како
стајати
,
бог
ти
?
—
запитати
он
и
поглед
забринут
гђа
Сид
.
—
тај
...
мало
рђаво
...
онако
,
свакојак
.
.
—
Па
тај
казати
,
—
учити
он
гђа
Сид
,
—
да
он
тај
дан
јесам
ни
вид'о
,
а
камо
л
’
повредити
.
—
е
,
враг
!
кад
јесам
узети
зуб
,
па
он
чувати
код
себе
к'о
очи
у
глава
.
—
она
!
па
шта
хтети
бити
?
—
питати
преплашен
гђа
Сид
.
—
Тхе
,
бити
,
шта
бити
!
ја
ти
сад
из
овај
кожа
не
изиђо
’
!
...
него
,
док
се
тај
комедија
не
свршити
,
казати
,
бог
ти
,
момак
,
да
се
и
он
повући
мало
...
нек
’
чувати
дућан
...
видити
,
ваљда
,
фала
бог
,
и
он
јесам
,
какав
јесам
данас
свет
.
—
Добра
,
казати
он
!
—
велим
гђа
Сид
задовољан
и
похитати
да
јавити
радостан
вест
Јула
,
тај
несрећан
створење
под
овај
Божјом
капа
,
који
јесам
сав
уплакан
и
неутешан
седети
у
кујна
и
пробадати
виљушка
паприка
спремати
она
за
зима
.
глава
ШЕСНАЕСТА
у
који
јесам
описати
јесењи
време
у
село
.
ко
јесам
сит
сплетка
из
прошли
глава
,
препоручивати
он
се
да
прочитати
,
одмор
радити
,
овај
глава
који
немати
никакав
јак
веза
с
главним
догађај
,
и
који
не
бити
требати
ни
да
доћи
,
да
се
писац
,
као
други
сретан
браћа
његов
,
обзирати
на
замерка
критичар
и
држати
строг
правило
„
поетика
“
Прођоше
леп
летњи
дан
,
дан
несносан
дневни
жега
и
врућина
али
и
пријатан
вечерњи
и
ноћни
хладовина
.
дан
јесам
за
дан
сав
кратак
бивати
.
најпре
неосетан
кратак
,
„
за
један
кокошији
корак
“
,
што
рећи
искусан
баба
,
а
после
осетно
кратак
.
„
Прође
лето
,
“
рећи
бити
тек
вредан
домаћица
,
„
окрач'о
дан
.
таман
опрати
суд
,
а
оно
се
већ
и
смркнути
;
таман
јесам
устати
од
ручак
,
ајде
седати
опет
за
вече
.
не
знати
човек
кад
он
проћи
дан
,
а
оно
се
тек
смркнути
!
“
Прошло
и
„
сиротињски
лето
“
и
настати
познати
,
влажан
и
мочаран
јесен
.
и
Митров
дан
јесам
ту
,
тек
што
јесам
сван'о
.
нестати
онај
ведар
и
насмејан
плав
небо
,
покрити
он
сив
облак
који
се
по
ваздан
гонити
,
стизати
и
престизати
.
Осећа
се
човек
под
он
као
војник
под
прокисао
мокар
шатор
.
ситан
киша
сипа
,
сипити
по
ваздан
од
јутро
до
мрак
,
и
цео
ноћ
бити
монотоно
у
прозор
,
и
ујутру
опет
осванути
облачан
небо
,
киша
и
блато
;
и
видити
само
покисао
кокош
пред
кућа
и
чавка
на
грање
и
врабац
чути
под
стреха
како
џакати
.
сипити
ситан
,
киша
,
па
пробијати
и
сиротињски
дороц
и
газдински
кабаница
;
падати
једнако
и
правити
по
пут
блато
преко
чланак
.
упадати
кола
до
главчина
и
јунак
чизма
до
чланак
па
чак
и
до
штруфла
.
требати
да
јесам
,
што
казати
,
„
пасент
“
чизма
и
дебео
фланерски
обојак
,
па
да
се
човек
усудити
преко
сокак
и
његов
дебео
блато
.
за
тај
се
на
такав
пут
у
овај
доба
и
слати
само
стар
и
јак
,
а
малишан
у
тај
доба
остајати
код
кућа
,
па
се
џавељати
и
претурати
по
ћилимац
у
топлој
соба
,
или
се
са
дед
,
који
такођер
чувати
запећак
,
бости
и
туцати
глава
к'о
ован
и
челичити
свој
теме
на
тај
начин
,
да
време
постати
тврдоглав
,
и
да
се
не
дати
сваки
шуша
пулгерски
!
тако
она
спремати
за
доцни
живот
,
али
она
ипак
не
пуштати
напоље
преко
сокак
.
јер
кад
се
један
такав
малишан
кренути
преко
такав
блато
,
десити
он
се
тај
,
да
се
формално
углибити
у
блато
са
батин
чизма
(
на
чији
сара
моћи
комотан
да
сести
кад
год
хтети
)
,
па
не
моћи
да
макнути
оданде
,
него
он
стати
дрека
и
дерњава
и
запомагање
оданде
.
Вича
за
помоћ
,
а
на
вика
његов
лет
у
помоћ
усплахирен
укућанин
;
ухватити
он
за
уш
,
па
извући
најпре
он
из
чизма
а
после
чизма
из
блато
.
с
тај
чак
и
комшија
комшија
ређе
долазити
,
нарочито
ако
јесам
један
уз
други
него
преко
пута
један
од
други
.
изгледати
као
да
се
успавати
,
као
да
изумирати
живот
у
село
;
ућутати
се
све
,
по
сокак
и
свирка
и
песма
и
жагор
и
разговор
.
Лишће
опао
и
црн
се
оголитити
и
покиснути
грање
на
дрвеће
;
опасти
креч
и
леп
са
кућа
од
силан
киша
,
па
ти
изгледати
кућа
издрпан
као
ред
просјак
пред
црква
.
Род
се
сести
и
остављати
гнездо
празан
на
димњак
,
а
ноћу
чути
кроз
мокар
ваздух
са
далек
висина
над
ти
тужан
кликтање
ждрал
,
—
и
они
ми
остављати
као
лажан
пријатељ
у
несрећа
и
бегати
од
овај
суморан
дан
,
и
тражити
ведар
небо
и
блажије
поднебље
.
само
хтети
несташан
и
безобразан
врабац
остати
и
после
Митров
дан
у
свој
,
летошњи
,
квартир
.
Цвркутаће
испод
стреха
,
гложити
се
и
кавџиће
са
корисним
кокошка
овај
незван
гостити
,
кад
онај
вредан
домаћица
бацити
зрно
пред
кућа
;
и
остати
и
преко
зима
,
и
дочекати
свој
стар
знанац
и
род
и
ласта
.
сав
јесам
сести
заједно
са
сељак
променити
физиогномија
свој
.
не
видити
више
бос
нога
,
ни
кратак
рукав
,
ни
папучица
,
ни
цицан
сукњица
;
сав
се
тај
,
и
мушки
и
женски
,
и
стар
и
млад
,
фатирати
и
убантурати
добро
.
на
глава
шубара
јагњећи
или
астрагански
,
на
плетати
изврнут
кожух
или
дороц
и
шарен
кабаница
,
а
на
нога
не
видити
више
опанак
—
који
какав
гурман
шаров
ићи
зељов
хтети
у
сласт
да
појести
кад
се
раскиселити
—
него
чизма
до
колено
,
намазан
лој
или
маст
,
свињски
или
рибљи
,
који
се
преко
ноћ
добро
упити
у
кожа
да
не
пропуштати
вод
и
да
не
убијати
нога
.
после
баба
и
свекар
,
ники
,
ваљда
,
не
неговати
и
не
поштовати
тако
зими
у
кућа
к'о
чизма
.
па
и
сам
животиња
и
живина
,
јесам
она
летошњи
.
и
шаров
се
повући
под
амбар
,
па
ређе
лајати
.
по
вазда
спавати
под
амбарем
,
а
ланути
тек
у
сан
кад
она
,
тај
јесам
,
што
непријатно
и
страшно
доћи
у
снивање
.
по
авлија
видити
дању
само
брбљав
и
прождрљив
патак
,
убрљан
кљун
како
се
,
вечито
гладнети
,
устумарати
по
авлија
и
једнако
брбљати
и
брљати
кљуна
по
жидак
јесењи
блато
;
видити
и
глупити
покисао
кокошка
и
још
глуп
и
мизеран
ћурак
(
који
ти
изгледати
као
какав
стар
кокета
сутра
дан
после
буран
бал
)
,
како
јесам
се
скупити
и
ћутети
,
ћућорити
по
каткад
или
пућнути
од
време
на
време
.
све
,
сав
се
променити
;
само
домаћи
пета
посред
она
остати
још
онај
леп
стар
,
летошњи
петао
.
покиснути
,
истина
,
мало
и
он
,
и
креста
он
,
к'о
рек'о
бити
,
помодрити
,
али
јесам
ипак
поносит
;
не
да
познати
да
он
јесам
зима
,
отимати
се
.
Што
ти
јесам
,
Божа
,
левента
и
стар
господство
!
тако
морати
сваки
помислити
,
кад
он
видити
и
покиснути
и
ипак
поносит
.
Укућани
се
повући
у
кућа
па
ретко
и
излазити
у
авлија
.
кујна
она
јесам
сад
мио
место
.
ту
се
у
велик
спремати
зимница
.
Дошло
јесам
доба
и
„
свињски
даћа
“
(
тако
звати
„
диснотор
“
)
.
клати
се
свиња
,
спремати
се
украс
оџак
.
деца
се
радовати
бешика
од
који
хтети
гајде
направити
,
а
стар
кожурица
и
сав
већ
онај
ђаконија
који
се
обично
добијати
од
један
тако
добро
угојен
а
после
заклан
и
спремљен
свинче
.
из
авлија
се
дигнути
густ
дим
и
лизати
пламен
од
запаљен
слама
у
висина
.
тај
се
прљити
заклан
свинче
и
грејати
задовољан
укућанин
око
ватра
.
буктети
сламати
посути
по
свинче
који
се
прљити
по
сав
правило
,
а
домаћин
он
стругати
кресачка
који
се
лети
кресати
трава
по
баштенски
стаза
,
а
у
исти
време
бодар
ока
пазити
,
да
ко
од
облапоран
кућни
чељад
,
или
из
комшилук
ко
,
не
одсећи
крадом
свинче
опрљен
ухо
или
реп
,
јер
тај
и
јесам
велик
деликатес
на
један
тако
опрљен
свинче
,
и
с
тај
хтети
са
она
,
по
стародаван
и
леп
обичај
,
омастити
брк
сам
домаћин
.
после
хтети
свинче
разудити
на
триста
део
,
и
од
она
триста
неки
ствар
начинити
,
од
који
јесам
сав
један
од
други
боља
за
јела
;
а
она
хтети
после
прекраћивати
укућанин
време
у
доба
кратак
дан
и
дуг
ноћ
.
Домаћица
хтети
један
други
слати
по
пун
тањир
од
заклан
свинче
и
кобасица
и
џигерњача
и
крвавица
и
кожурица
,
и
причати
један
други
колико
јесам
који
добити
од
заклан
свинче
маст
и
чварак
и
сала
.
Читава
чудо
причати
један
други
и
слушати
пажљиво
један
други
,
али
ни
један
ни
један
хтети
ни
реч
веровати
.
и
сав
хтети
се
тај
повешати
у
оџак
и
по
осталој
кујна
тако
високо
,
да
домаћи
мачак
моћи
само
видети
сав
тај
и
зазубице
добити
,
али
се
хтети
хаснити
!
Заболеће
он
врат
гледати
поваздан
тако
у
висина
,
али
хтети
моћи
свој
брк
омастити
.
тај
јесам
оставити
за
укућанин
а
по
некад
и
за
вертепаш
који
зими
од
свет
Никола
па
до
Богојављење
ићи
сваки
ноћ
по
кућа
и
који
се
—
узгред
бити
рећи
—
умети
већ
и
сам
понудити
.
јер
док
Ирод
и
Мелхиор
и
Валтазар
и
Кашпар
представљати
у
соба
с
голим
мач
чудесан
рођење
Христов
пред
забленут
домаћи
,
и
док
она
онај
пети
иза
врата
,
стар
Пера
из
стар
село
Кер
,
забављати
свој
стародреван
хумор
и
шал
,
—
дотле
често
онај
шести
и
прекобројан
,
који
обично
јесам
ни
представити
домаћи
,
скидати
кобасица
,
сув
језик
,
шваргла
и
други
јестиво
из
оџак
,
а
у
тај
он
ићи
на
рука
омирски
смех
укућанин
изазван
шала
и
досетка
свуда
омиљен
стар
Пера
из
стар
село
Кер
.
и
познати
јесен
име
свој
поезија
и
свој
топлина
,
—
бар
око
огњиште
и
око
банак
и
запећак
;
јер
сво
ћеретање
и
кикотање
концентрисати
се
око
огњиште
,
а
кашљање
и
зевање
,
гунђање
и
саветовање
око
запећак
и
банак
.
омладина
у
кујна
а
остарина
на
банак
или
иза
запећак
причати
и
сећати
се
леп
дан
и
друкчији
,
добар
свет
.
по
ваздан
стајати
крај
ватра
лонац
с
кукуруз
који
се
онако
окрунити
,
у
зрно
,
кувати
,
и
шака
он
јести
укућанин
цео
дан
,
али
за
тај
и
изгледати
све
по
кућа
задовољан
и
округао
и
дебео
само
што
не
гроктати
од
дебљина
.
Већ
се
ноћу
чешљати
перје
,
да
се
кол'ко
тол'ко
прекратити
ноћ
.
поседати
у
топлој
соба
па
чешљати
перје
.
сав
сам
женскадија
,
све
од
бака
иза
запећак
па
до
мали
унука
са
курјук
од
педаљ
,
дугачак
као
мишији
реп
—
сав
се
тај
дати
на
посао
,
ревносно
радити
и
пажљиво
слушати
бабији
приповетка
.
А
бака
причати
о
стар
време
,
кад
јесам
још
солдат
носити
курјук
,
кад
јесам
она
бити
девојка
,
па
јесам
певати
по
шор
тамо
с
неки
који
јесам
давно
умрети
(
пре
но
што
се
од
укућанин
ико
и
родити
)
и
кад
јесам
се
још
перишан
носити
.
или
приповедати
још
давни
ствар
,
из
време
кад
јесам
бити
ни
порција
ни
екзекуције
,
ни
трукован
новац
од
папир
,
ни
аренда
,
ни
перзекутор
,
—
него
јесам
свет
живети
срећно
и
царев
син
узимати
паорски
ћер
.
А
млад
јесам
женскадија
питати
:
јесам
јесам
ли
и
она
спевати
у
шор
са
царев
син
,
па
се
смејати
,
а
баба
се
љутити
и
кијати
,
а
перје
летити
чак
под
гредица
и
по
соба
чак
до
бабин
чизма
који
се
,
непуњен
слама
и
намазан
маст
,
суша
иа
банак
поред
врућ
пећ
,
а
овај
захватити
пола
соб
па
изглед
као
чивуцки
арендаторски
канцеларија
.
ићи
смех
и
кикот
.
Баба
се
љутити
а
смех
сав
јак
;
једва
се
стишати
кад
се
чути
какав
лупа
из
кујна
.
онда
се
тргнути
сав
и
ослушкивати
окренут
кујна
,
а
баба
велим
:
—
Ида
видити
,
да
се
опет
јесам
онај
лопов
мачак
дочеп'о
жишка
,
па
хтети
да
полокати
сав
маст
к'о
и
одономадне
што
се
почастити
!
али
тај
јесам
бити
мачак
,
који
јесам
на
правда
бог
данас
обедити
,
него
јесам
тај
бити
познати
ми
Нића
боктер
.
Чуо
и
он
жагор
и
кикот
и
песма
,
па
пролазити
каљав
сокак
и
гацати
по
блато
,
свратити
јесам
,
као
власт
,
да
видити
шта
јесам
и
како
јесам
и
кућа
газда-Пере
Тоцилов
(
јер
о
његов
кућа
и
јесам
реч
у
овај
глава
)
.
—
тај
гле
Нића
!
—
викнути
хтети
сав
весело
,
јер
ча-Нићу
јесам
свак
волети
.
—
А
зар
тако
ви
пазити
на
кућа
!
ви
се
задиванити
и
узанђарали
тунакара
унутра
,
а
ја
да
јесам
неки
к'о
што
ја
беда
,
тај
мог'о
јесам
ви
до
гол
дух
поарати
—
велим
Нића
улазити
.
па
и
он
се
заједно
са
природа
и
село
променити
.
на
нога
он
чизма
,
на
плећа
дороц
,
а
преко
он
дуг
кабаница
,
испод
кабаница
рог
у
који
дува
и
оглашивати
сат
и
бити
село
и
дуг
дренов
буџа
који
вући
по
земља
кад
ићи
.
—
Добра
дош'о
,
Нића
,
—
дочекивати
радосно
укућанин
и
скидати
он
и
кабаница
и
дороц
.
—
Ал
да
пасји
ноћ
,
тане
он
госин
!
—
велим
Нића
.
—
таман
за
лопов
!
—
Неће
,
хтети
,
Нића
,
—
вео
он
они
,
—
а
и
ко
бити
се
усудити
,
кад
ти
чувати
село
.
—
ето
,
ја
сврн
о
мало
!
видити
свећа
,
па
к'о
велим
,
дати
да
к'о
власт
видити
,
шта
ти
тамокана
радити
,
да
откуд
,
не
трукуједу
и
не
правиду
какав
фаличан
банак
—
смејати
се
Нића
.
—
Па
ако
ја
добро
подмазати
и
подмитити
,
можда
она
хтети
издати
и
приказати
,
како
ја
ја
и
’
наки
мали
плаћати
спрама
велик
брига
и
главобоља
и
секирација
мој
!
—
С
драг
воља
,
Нића
!
е
,
фала
,
фала
.
па
’
хтети
л
’
тај
доста
бити
тако
један
иљадарка
,
а
,
Нића
?
—
питати
он
домаћин
Пера
Тоцилов
с
креветац
.
—
ама
не
волети
ти
ништа
,
што
јесам
фаличан
;
а
ти
бити
ја
,
знати
,
дати
!
него
дад
’
ти
меникана
мало
онај
твој
вино
,
јербо
тај
јесам
цигуран
да
ти
јесам
фаличан
ха
,
ха
!
ај
,
шта
велим
;
јесам
л
’
добро
диванити
?
!
—
заџакати
Ник
,
па
сав
јечати
кућа
,
па
се
смејати
и
остављати
буџа
и
рог
у
буџак
.
—
ај
,
јесам
л
’
добро
диванити
,
тане
он
госин
!
вино
ти
меникана
дати
,
да
ча-Нића
огрејати
мало
свој
беамтерски
душица
,
кад
јесам
овако
пасји
ноћ
напољу
.
—
’
Оћу
,
’
хтети
,
Нића
!
’
Оћу
,
род
,
само
кад
не
тражити
штогођ
више
као
мито
.
ајде
,
гуцнути
мало
!
—
велим
Пера
Тоцилов
и
пружити
он
пун
бокал
вино
.
—
та
...
свој
јесам
,
—
велим
он
Нића
,
па
једном
рука
дигнути
бокал
а
други
капа
с
глава
—
А
,
па
,
спас
’
бог
,
газда-Петре
!
—
велим
Нића
,
па
отпити
добро
,
а
за
тај
узити
позитура
,
па
наставити
:
—
е
,
па
,
засад
нек
ти
се
на
овај
проћи
;
што
јесам
натруков'о
банка
,
натруко'во
—
нек
ђаво
носити
;
хтети
да
се
после
казати
и
да
ја
се
прибацује
да
јесам
ти
ја
напакостити
и
метнути
црн
комад
у
торба
.
и
онако
јесам
велик
повикати
од
ви
паор
на
ми
„
беамтер
“
!
ал
’
други
пут
,
бог
ја
,
брез
повећег
комад
сланина
,
ил
’
печен
кожурица
,
ил
’
мало
сув
’
ребро
свињски
’
,
хтети
ти
се
,
бог
ја
,
проћи
.
па
и
мало
сув
језик
свињећи
из
оџак
не
бити
Нића
шкодити
.
Знаш
,
кад
ја
се
овај
мој
језик
одузети
и
издати
ја
од
пиће
—
нек
ја
се
,
велим
,
онај
свињити
у
торба
наћи
као
цигурација
!
ај
,
шта
велим
,
ха
ха
ха
,
—
дерати
се
Нића
да
он
сав
чути
,
—
јесам
л
’
добро
диванити
!
?
ај
?
—
А
зар
још
јесам
вечер'о
,
Нића
?
—
питати
он
домаћин
.
—
тај
знати
,
ја
„
беамтер
“
к'о
и
сав
господа
,
вечерати
много
доцније
нег
ви
павор
...
па
по
никад
,
што
казати
,
тако
доцкан
,
да
скоро
и
не
вечерати
од
силан
беамтерски
господство
.
—
хе
хе
,
—
смејати
се
домаћин
,
—
па
што
онда
пити
вино
,
кад
још
јесам
ни
вечер'о
!
—
Па
ја
,
знати
,
овај
толковати
,
—
велим
Нића
,
—
да
јесам
овај
још
к'о
после
ручак
;
а
после
ручак
моћи
вино
,
јесам
л
’
,
газда
?
—
А
бити
л
’
се
приватити
малко
?
—
питати
он
домаћин
.
—
А
имати
л
’
штогођ
?
—
питати
Нића
.
—
тај
бити
,
Нића
,
к'о
за
ти
.
—
и
требати
,
и
требати
!
—
велим
Нића
.
—
Знаш
што
казати
:
„
Весели
срце
кудеља
прести
“
.
е
,
па
тако
ти
јесам
и
са
ја
садакана
,
кад
ја
јесам
празан
глава
...
овај
...
тедо
’
рећи
,
празан
трба
’
,
па
и
не
мити
ја
се
ондак
ни
да
дувати
у
дужност
...
овај
у
рог
.
—
Па
што
се
не
„
фатирати
,
“
што
казати
,
изнутра
к'о
ја
?
—
питати
он
домаћин
.
—
е
,
„
лако
јесам
ђаво
,
што
казати
,
у
рит
свирати
“
,
па
и
ти
,
газда
човек
,
прдачити
се
са
ја
.
—
е
,
е
,
господити
никад
јесам
доста
.
сав
онај
мислиду
,
да
ја
паор
имати
бог
знати
колико
.
—
тај
...
кол'ко
ви
требати
,
и
кол'ко
ви
јесам
бог
дати
.
знати
ја
тај
.
Намирис'о
јесам
Нића
још
са
сокак
.
сав
он
голицати
нос
овај
твој
силан
саламура
.
зар
ја
не
знати
,
зар
не
знати
—
к'о
један
власт
,
—
да
јесам
пре
три
недеља
закл'о
два
,
па
к'о
Енглез
дебелити
.
да
јесам
и
’
посл'о
у
Беч
,
добити
бити
цигурно
колајна
к'о
један
на
прилика
,
добар
,
што
казати
Шваба
,
виршофтер
!
—
А
зар
јесам
осетити
,
Нића
!
—
велим
комплимент
задовољан
домаћин
.
—
Ал
имати
фајн
нос
,
тане
он
госин
!
—
Па
зато
он
и
неговати
и
тимарити
к'о
госпођа
перзекуторовица
онај
њен
матор
лице
