далекона
југ
иза
црквица
.
Ана
јесам
са
пун
побожност
и
истински
богобојажљивост
одстојати
вечерњи
с
Мара
,
а
за
тај
се
,
забринути
што
се
вече
брзо
спуштати
на
земља
,
пожурити
град
.
кад
се
појавити
из
црквица
,
зачути
се
јак
писак
,
који
јесам
долазити
недалеко
од
црква
,
негде
око
њен
ограда
.
он
се
одазвати
у
два
мах
сличан
знак
из
шумарак
.
али
тај
не
опазити
ни
Ана
ни
Мара
,
а
још
мање
стар
дворанин
,
који
бити
прилично
заостати
у
разговор
са
свештеник
.
Ана
и
Мара
доста
брзо
одмицати
.
А
кад
доћи
до
место
,
где
се
савијати
пут
,
те
донекле
ићи
кроз
тај
шумица
,
пред
она
искочити
три
,
до
зуб
наоружан
,
човек
,
који
по
сав
подсећати
на
морски
гусар
с
југ
.
Ана
и
Мара
престравити
писнути
и
стати
,
а
један
од
онај
тројица
притрчати
и
ухватити
Ана
за
рука
.
Прискочише
и
онај
двојица
,
а
један
од
она
извући
нож
.
Трећи
говорити
Ана
нешто
брзо
грчки
али
тако
покварено
и
нејасно
,
да
он
она
ни
у
повољан
прилика
не
бити
моћи
разумети
.
Ана
јесам
очајнички
и
несвесно
грчити
рука
,
за
који
јесам
бити
нападач
ухватити
,
а
други
јесам
подигнути
према
онај
,
што
држати
го
нож
.
Мара
клечати
до
Ана
и
склопљен
рука
молити
разбојник
.
сав
јесам
тај
бити
у
један
тренутак
.
на
мах
се
зачути
бахат
коњски
,
али
се
нападач
,
за
чудо
,
и
не
осврнути
.
онај
замахнути
нож
,
а
Мара
раскид
огртач
под
грло
,
и
рука
зграбити
,
тргнути
и
откинути
низак
крупан
бисер
,
који
она
јесам
бити
под
врат
а
испод
огртач
.
бисер
се
просути
по
пут
,
а
она
остатак
пружати
шака
нападач
.
у
тај
се
тренутак
иза
шибље
указати
и
у
два
скок
стигнути
на
знојав
Лабуд
Гојко
.
Нападачи
,
изненадити
,
пустити
Ана
и
Мара
,
и
,
преплашен
,
прескочити
јарак
крај
пут
,
па
ишчезнути
у
шума
.
Гојко
,
збунити
неочекиван
сусрет
,
зауставити
Лабуд
,
скочити
са
он
,
грмнути
на
зликовац
,
који
већ
окренути
,
и
прихватити
онесвесли
Ана
.
Мара
не
моћи
ни
реч
проговорити
.
место
она
говорити
речит
топле
суза
,
што
се
из
њен
очи
пролити
на
рука
Гојков
...
—
синак
,
неки
тај
бог
благословити
!
радо
предавати
заборав
сав
што
јесам
бити
,
—
говорити
после
неколико
тренутак
Ана
Гојко
.
—
Нећу
да
се
тај
икада
предати
ја
споменути
!
—
не
,
узвишен
ћесарица
!
не
заборављати
,
већ
испитати
и
казна
кривац
,
—
рећи
Гојко
одушевљено
.
—
сав
нек
тонути
у
заборав
!
—
завршити
Ана
.
тада
стигнути
и
Гојков
пратилац
а
са
она
и
стар
дворанин
.
—
јунак
,
зликовац
ми
умакнути
,
али
она
жртва
не
дати
!
—
довикнути
она
Гојко
.
—
А
ја
један
и
спасти
!
—
одговорити
они
,
показивати
на
стар
дворанин
.
—
ни
крив
ни
дужна
ухватити
ја
два
напасник
—
причати
старац
—
тај
ја
мач
угрожавати
,
док
ја
за
врба
привезати
,
па
отићи
у
шум
не
рећи
ни
реч
.
и
да
ја
грло
не
послужити
,
да
добацити
мој
мука
и
невоља
до
браћа
,
који
пролазити
недалеко
од
мој
мучилиште
,
ко
знати
шта
бити
од
ја
још
бити
.
не
говорити
ја
залуд
да
јесам
с
оружје
и
молитва
у
свет
храм
поуздан
!
—
на
ипак
хтети
наш
срџба
на
свагда
умакнути
!
—
завршити
Гојко
.
XИИ
.
Прошло
јесам
од
тај
доба
три
,
четири
месец
хладан
зимски
дан
,
па
јесам
доћи
пролеће
@card@
година
.
у
Драма
јесам
за
тај
доба
бити
мирно
и
прилично
обично
.
стар
јесам
Властоје
непрестано
лежати
час
опорављати
се
а
час
опет
падати
у
тежак
болест
.
монах
Исаија
обилазити
чешће
драмски
господа
,
а
Ана
јесам
још
непрестано
причати
,
како
јесам
она
разбојник
изненадити
на
пут
од
стар
црква
ка
град
.
Видосава
се
радовати
Марин
срећа
,
а
Мара
јесам
мање
уздисати
а
више
приповедати
Видосава
,
како
јесам
она
слутити
,
да
хтети
се
све
ипак
добро
свршити
.
Љубоја
јесам
и
даље
остати
заповедник
у
Крстопољ
,
и
с
он
јесам
бити
у
Драма
потпуно
задовољан
.
Гојко
јесам
пак
вазда
бити
раздрагати
,
и
да
он
јесам
известан
смрт
честит
родитељ
мутити
душа
,
на
небо
његов
срећа
не
бити
бити
,
мислити
,
никакав
облачак
.
на
скоро
после
његов
долазак
вратити
се
у
Драма
и
трилиски
ћефалија
Рајко
.
побратимити
јесам
се
искрено
загрлити
и
братски
ижљубити
.
—
хвала
ти
,
од
срце
тај
хвала
!
—
река
јесам
при
састанак
Гојко
.
—
не
,
ја
јесам
само
свој
дужност
чинити
,
—
говорни
јесам
Рајко
—
па
мож'да
јесам
пропустити
што
и
од
дужност
учинити
!
—
А
тај
јесам
—
—
требати
јесам
да
поган
туђина
мач
срце
потражити
,
и
онда
бити
бити
сигуран
,
да
јесам
ништа
пропустити
,
што
ја
јесам
у
дужност
бити
.
А
овако
—
—
овако
јесам
урадити
,
како
јесам
требати
.
оставити
јесам
,
да
се
ствар
свој
током
развијати
.
тако
јесам
и
бити
и
ја
јесам
победилац
.
хвала
ти
!
други
пут
јесам
Рајко
река
Гојко
,
да
хтети
више
остати
у
Драма
,
ако
Тома
Теологит
тај
бити
.
—
Говориш
из
мој
дух
,
—
одговорити
он
јесам
Гојко
—
али
ипак
и
ја
и
ти
превиђати
два
ствар
.
једно
јесам
,
што
ћесарица
не
жети
чути
ни
реч
од
сав
,
што
јесам
до
сада
бити
.
друго
јесам
,
што
јесам
дан
врло
ровити
.
ми
предстојати
борба
и
ко
знати
колико
дуг
и
мучан
војни
с
Турчин
.
Између
ми
и
Византија
бити
јесам
и
проћи
.
Деспот
јесам
рачунати
на
грчки
помоћ
.
отуда
јесам
и
бити
толико
заузети
да
се
што
пре
свршити
измирење
наш
црква
са
цариградски
.
овуда
јесам
свуда
становништво
мешовит
.
јесам
мали
број
онај
,
што
јесам
остати
на
свој
дом
,
кад
јесам
византиски
сила
устукла
испред
наш
.
деспот
рачун
и
на
њихов
снага
.
уклањање
с
висок
велмошки
место
данас
Тома
Теологит
бити
бити
незгодно
из
тај
разлог
.
оно
,
што
јесам
Тома
и
довести
овамо
,
тај
он
и
сада
јоште
одржавати
!
после
тај
јесам
и
Рајко
одустати
од
свој
захтев
,
али
јесам
продужити
све
више
мрзети
Тома
.
Још
један
пут
јесам
повести
реч
о
Томин
уклањање
.
—
Његи
бити
ваљати
смакнути
,
—
рећи
он
—
али
наш
јесам
да
бити
из
заседа
.
тај
јесам
његов
.
А
на
ми
он
никада
хтети
отворен
и
витешки
напасти
.
—
и
јесам
тако
мислити
,
—
одговорити
он
јесам
Гојко
,
и
на
тај
јесам
њихов
разбирање
о
уклањање
Томин
свршен
.
Међа
тај
Тома
се
збиља
бити
у
општи
повући
.
кад
он
јесам
играчка
са
ћесарица
и
Мара
код
стар
црквица
осујетити
,
Тома
јесам
бити
ван
себе
од
гњев
.
не
помишљати
да
његов
опак
савезник
Анђела
моћи
икада
какав
предузеће
исклизнути
из
рука
,
Тома
јесам
бити
безбрижан
с
тај
страна
.
он
се
,
напротив
,
бојати
,
да
нападач
не
поступити
и
сувише
зликовачки
према
нападнут
женскиња
,
те
да
његов
помоћ
не
доћи
касно
.
кад
јесам
један
од
заверенички
дружина
,
који
јесам
бити
код
сам
црквица
,
у
шибље
код
ограда
,
прикрити
,
звиждање
кроз
прст
јавити
,
да
јесам
Ана
и
Мара
изићи
из
црквица
и
поћи
пут
,
двојица
јесам
стати
вребати
стар
дворанин
.
и
ухватити
јесам
он
,
чим
се
расти
од
старац
свештеник
.
остати
јесам
тројица
дочекати
жртва
,
а
Тома
се
спремати
,
да
се
нападнут
наћи
у
помоћ
ну
сав
тај
покварити
ненадан
појава
Гојков
.
Нападачима
јесам
,
у
осталом
,
било
и
тај
права
,
само
кад
јесам
изнети
глава
.
Што
се
тицати
новац
,
они
јесам
већ
у
напред
довољно
добити
од
Анђела
,
који
јесам
Тома
чешће
пута
у
живот
предавати
свој
пун
кеса
благо
.
али
Тома
јесам
бити
свеједно
.
Највећа
он
јесам
погибати
сада
грозити
од
Гојко
,
који
јесам
поред
сав
заседати
ипак
доћи
здрав
и
читав
Ал
’
и
да
немати
тај
погибао
,
доста
бити
Тома
бити
и
сам
помисао
,
да
јесам
и
нехотице
себе
одмоћи
а
Гојко
помоћи
,
да
стећи
права
на
милост
Анина
и
рука
Марина
.
јако
пореметити
у
свој
намера
,
Тома
се
вратити
у
Драма
тај
дан
доцнити
по
ноћ
,
па
јесам
,
правити
се
изненадити
тај
случај
,
изаслати
поједини
одељење
да
прокрстарити
по
околина
,
не
бити
ли
наићи
на
нападач
и
у
општи
на
сумњив
људи
.
али
јесам
заборавити
и
да
она
тачно
означити
место
,
до
који
хтети
трагати
за
злочинац
,
па
,
ако
она
не
наћи
,
да
не
ићи
даље
,
већ
да
се
вратити
у
град
.
тај
јесам
осигурати
бегство
свој
савезник
.
сутра
дан
рано
Тома
се
у
јак
пратња
војнички
кренути
на
источни
крајиште
.
Обилазећи
крајишник
и
цео
источни
граница
,
он
се
нарочито
задржавати
и
гледати
да
се
не
вратити
што
дуже
у
Драма
.
он
јесам
сад
желети
само
освета
,
а
знати
јесам
,
да
она
јесам
још
време
.
тако
јесам
на
пут
провести
добар
два
месец
.
зато
јесам
у
Драма
бити
још
мирније
.
у
један
се
доба
учинити
добар
Видосава
да
не
требати
више
тајити
од
Ана
љубав
између
Мара
и
Гојко
.
и
она
рећи
Мари
.
у
Марин
душа
наступити
бура
.
она
се
ломити
,
док
јесам
Гојко
не
ослободити
неизвесност
.
кад
јесам
један
пут
Мара
сам
у
градски
врт
обилазити
цветан
сад
,
који
бити
од
студен
клонуо
,
ући
у
врт
Гојко
,
и
приступити
слободно
Мари
.
—
Мара
,
—
рећи
она
он
—
ти
јесам
већ
мој
пред
бог
.
али
свет
тај
не
знати
,
а
ваљати
тај
тај
бити
и
пред
он
.
не
бринути
,
бити
.
мој
добар
отац
боловати
без
пребол
,
али
ја
молити
бог
,
да
он
да
толико
снага
,
да
моћи
један
дан
дат
благослов
очински
свој
јединац
.
до
сад
не
дочекати
таки
дан
,
али
бог
јесам
милостив
.
А
дотле
не
бринути
.
колико
јесам
год
реч
Гојков
о
његов
стар
отац
ожалостити
Мара
,
толико
јесам
јесам
исто
и
умирити
реч
,
који
она
јесам
Гојко
јасно
казати
шта
мисао
и
смер
.
Видосава
јесам
више
наваљивати
,
па
ни
онда
,
кад
се
у
Драма
вратити
са
свој
дуг
пут
Тома
Теологит
,
ко
јесам
она
држати
за
домаћи
несрећа
и
зао
коб
.
ни
Видосава
а
још
мање
други
јесам
бити
тајни
,
да
од
долазак
Томин
чешће
долазити
он
неки
непознат
гласник
са
далек
пут
.
Разабраше
само
толико
,
да
јесам
поклисар
од
граница
,
а
један
пут
чути
да
јесам
чак
од
Пловдин
,
али
ништа
више
ники
не
сазнати
.
поклисар
доиста
бити
од
Пловдин
,
тврд
град
на
половина
пут
између
Дренопоље
и
Средца
.
Пловдин
бити
у
јуначки
невоља
.
опсести
он
силан
војска
турски
цар
Мурат
,
брата
преминули
царевић
Сулејман
,
срећан
освојача
несрећан
Галипоље
.
Пловдин
јесам
бити
још
као
оаза
у
пустиња
заостао
у
рука
бугарски
,
захваљујући
висина
и
јачина
свој
зид
и
опкоп
.
али
јесам
турски
сила
постајати
сваки
дан
сав
веће
а
пловдински
се
посада
нагло
смањивати
.
заповедник
се
Пловдин
уздати
једино
у
српски
помоћ
.
зато
се
и
обратити
српски
страна
.
посада
се
јуначки
држати
неколико
недеља
,
док
јесам
поклисар
,
провлачити
се
кроз
турски
логор
,
доходити
у
Драма
и
из
она
се
враћати
.
пловдински
јесам
заповедник
нудити
сав
град
Угљеша
,
ако
доћи
и
одагнати
Турчин
око
он
.
А
тај
баш
понуда
не
бити
по
воља
драмски
заповедник
Тома
,
у
ко
јесам
по
нов
синути
мисао
да
јесам
добар
и
Турчин
него
српски
превласт
.
и
тако
јесам
сав
молба
и
сав
преклињање
пловдински
посада
налазити
сав
гроб
у
Тома
,
који
јесам
обећавати
и
—
варати
ћутао
А
турски
се
гвозден
ланац
сав
јаче
стезати
око
Пловдин
...
.
у
тај
доба
у
Драма
,
где
ники
други
јесам
знати
нити
јесам
моћи
слутити
шта
се
код
Пловдин
догађати
,
угасити
се
живот
један
стар
витез
.
умрети
јесам
војвода
Властоје
.
бити
јесам
један
од
топао
пролећни
дан
у
месец
март
.
Брижни
јесам
Гојко
весео
погледати
,
јер
он
се
чинити
,
да
јесам
грешити
што
јесам
мислити
,
да
јесам
бољка
добар
он
отац
без
пребол
.
и
тај
се
дан
почети
надати
.
—
Оче
,
—
река
јесам
Властоје
—
сад
,
кад
се
враћати
ка
живот
,
кад
развесељавати
душа
мој
,
обрадовати
и
срце
мој
,
и
благословити
свој
син
,
да
смести
с
твој
благослов
ступити
пред
свет
олтар
,
кад
тај
бити
време
!
и
Гојко
клечати
до
болан
отац
,
па
сагнути
глава
.
Властоје
задрхтати
,
по
лице
он
се
разлити
неки
веселост
,
дигнути
рука
,
који
се
трести
,
и
спустити
јесам
на
глава
Гојко
:
—
да
јесам
благословен
!
—
прошаптати
старац
,
па
за
тај
поновити
:
—
да
јесам
благословен
!
тај
бити
знак
да
говорити
из
чист
уверење
и
истински
осећај
.
Гојко
пољубити
ту
сув
рука
,
а
старац
он
дати
знак
да
се
дигнути
.
он
устати
,
па
сести
до
отац
на
постеља
.
отац
узити
његов
леви
рука
у
свој
оба
,
па
,
гладити
јесам
,
упитати
он
:
—
А
девојка
,
синак
?
—
кнегињица
Мара
,
отац
!
старац
се
задовољно
осмехнути
,
па
почети
прекидати
на
мах
,
причати
Гојко
о
свој
љуба
а
његов
мајка
,
који
јесам
рано
умрети
и
који
Гојко
јесам
ни
запамтити
.
тако
јесам
Гојко
дочекати
вече
.
старац
јесам
ућутати
,
склопни
очи
,
и
лагано
испустити
рука
Гојков
.
после
дуг
време
Властоје
тешко
отворити
очи
,
у
лице
поплава
,
нешто
неразумљив
стати
шапутати
и
рука
показивати
на
груда
.
Гојко
скочити
,
а
Властојев
слуга
отрчати
.
на
мах
се
искупити
сав
.
ту
бити
Ана
,
Рајко
,
Исаија
и
остати
.
Властоје
се
с
душа
борити
.
Гојко
клечати
држати
десни
рука
очев
глава
а
леви
покрити
лице
и
очи
свој
,
да
она
зауставити
суза
,
који
срце
не
штедити
.
Ана
држати
велик
воштаница
а
Исаија
причестити
самртник
.
Властоје
она
још
једном
погледати
,
зауставити
поглед
на
Гојко
,
очи
он
још
једном
синути
—
и
издахнути
.
Гојко
зајецати
,
витез
скинути
калпак
,
Исаија
шапутати
светити
молитва
,
и
не
бити
ока
,
који
не
оросити
суза
.
у
тај
мах
стражар
са
кула
на
бедем
огласити
да
град
долазити
неки
ненадан
гост
...
тај
бити
тужан
ноћ
:
звезда
последњи
витез
,
који
јесам
с
минули
јунак
стварати
величина
и
царство
српски
,
утрнути
онда
,
кад
заповедник
непобедан
Пловдин
,
огрезнути
у
крв
и
рана
,
долазити
да
на
општи
ужас
и
изненађење
бити
зао
гласник
,
да
јесам
Пловдин
—
пасти
!
XИИИ
.
у
Сер
држати
Угљеша
мало
породичан
веће
,
па
ко
јесам
само
он
и
брат
он
краљ
Вукашин
озбиљан
лице
засести
јесам
браћа
Мрњавчевић
за
каменит
сто
у
велик
богат
одаја
Угљешин
двор
.
Ноћну
тама
разгањати
у
соба
велик
воштан
свећа
,
који
у
позлаћен
светњак
стајати
на
сто
.
—
ја
ићи
до
сада
одважно
за
звезда
судбина
свој
!
—
обновити
Угљеша
разговор
после
неки
ћутање
.
—
борити
се
неуморно
и
само
знати
за
победа
!
—
додати
Вукашин
.
—
А
сада
?
Вукашин
се
замислити
,
а
Угљеша
јесам
себе
одговорити
:
—
и
сада
!
—
и
од
сада
?
—
упитати
Вукашин
.
—
и
од
сада
!
—
одлучно
одговорити
Угљеша
.
—
Добра
.
Ал
’
ко
да
ми
помоћи
,
ђаво
или
бог
?
—
бог
!
—
Можемо
ли
се
и
даље
поуздати
у
стар
срећа
?
—
не
знати
!
—
Већ
?
—
у
стар
десница
!
—
А
јесам
ли
она
изнемоћи
?
—
не
!
—
и
ја
тако
мислити
,
—
одговорити
Вукашин
.
—
рука
овај
не
заморити
ни
један
непријатељ
царство
или
кућа
наш
.
—
тако
јесам
.
Матија
Кантакузен
јесам
тај
сведок
.
Неће
порицати
ни
Синиша
.
Лазар
ми
јесам
вајкадашњи
противник
,
али
хтети
и
он
исто
рећи
.
Упамтише
ми
Грк
,
неки
ми
не
заборављати
ни
Турчин
.
—
ствар
стајати
чудновато
.
ја
јесам
истина
,
са
Балшић
у
родбински
веза
али
тај
јесам
довољно
да
бити
се
моћи
на
она
поуздати
.
мој
кћер
а
твој
синовица
Милица
,
жена
зетски
господар
Ђурђа
Балшић
,
не
моћи
бити
довољан
залога
за
трајан
пријатељство
,
и
искрено
савезништво
између
ми
и
Балшић
.
Још
се
мање
смети
ослонити
на
млад
брата
Балша
,
господар
северни
Арбанија
.
од
како
јесам
прошли
година
умрети
стар
њихов
брат
Срацимир
,
плах
али
витешки
природа
,
јесам
више
Балшић
ни
у
колико
поуздан
стуб
за
извођење
наш
мисао
.
с
Никола
Алтомановић
,
моћан
господар
ужички
,
ја
јесам
у
отворен
непријатељство
.
само
јесам
још
неколико
дан
требати
па
да
се
војска
наш
сукоб
.
Ђурађ
Балшић
ја
хтети
ту
бити
користан
савезник
,
али
—
само
ту
.
о
Лазар
Хребељановић
и
Вук
Бранковић
не
смети
ни
помишљати
.
они
јесам
ми
велик
непријатељ
од
овај
,
ради
који
се
и
договарати
.
мој
Угљеша
,
кад
не
бити
бити
људски
грех
више
но
што
имати
врлина
,
сав
бити
се
ти
стећи
с
ми
у
један
заједница
противу
страшан
нов
непријатељ
сав
ми
.
па
кад
бити
се
ослободити
погибао
,
онда
бити
моћи
опет
продужити
међу
себе
борба
да
расправити
на
ко
од
ми
ваљати
да
остати
царство
!
ал
’
тај
немати
,
а
ја
оружје
свој
хтети
положити
пред
горима
.
цар
јесам
бити
подобан
да
одржати
велик
наслеђе
.
неки
јесам
морати
владати
и
он
и
царство
.
знати
јесам
све
,
који
јесам
у
милост
код
цар
.
проценити
јесам
она
и
њихов
сила
,
па
не
наћи
онај
што
царство
нудити
ја
.
и
ја
устати
против
она
.
цар
стати
уз
она
.
ја
бити
тада
и
против
цар
.
успети
.
победити
.
али
не
захватити
толико
снага
,
колико
ми
требати
,
да
сам
на
свој
плећа
изнети
цео
брема
брига
о
простран
царевина
.
ја
стајати
међу
она
као
јак
од
сваки
посебице
,
ал
’
и
као
слаб
од
она
сав
скуп
.
сад
се
јављати
нов
непријатељ
.
ја
хтети
одступити
пред
он
,
као
што
се
не
поклонити
пред
она
!
—
тако
јесам
!
—
А
Тома
Прељубовић
у
Јањина
?
_
—
он
јесам
истина
примити
управа
над
епирско-тесалском
краљевина
у
име
свој
таст
Синиша
,
који
јесам
у
дубок
година
на
самртнички
постеља
,
али
ми
не
моћи
бити
од
помоћ
.
он
јесам
син
ћесар
прељуба
,
али
не
и
прејамник
дух
његов
!
—
онда
ми
остајати
само
браћа
Дејановић
,
Костадин
и
Драгаш
,
и
њихов
стриц
војвода
Богдан
.
на
она
моћи
рачунати
?
—
Можемо
.
на
врата
деспотовина
браћа
Дејановић
већ
куцати
османлиски
сила
код
Самоков
испод
Рила
.
они
морати
с
ми
.
они
хтети
се
радо
одазвати
наш
позив
.
тако
исто
и
Богдан
.
његов
војводин
моћи
трајати
само
докле
јесам
сам
—
без
наш
држава
.
—
она
хтети
и
позвати
—
и
само
она
,
јер
од
Бугарска
се
немати
шта
надати
.
од
како
јесам
пре
пет
година
умрети
њен
цар
Александар
,
она
брзо
ићи
свој
крај
.
три
цар
,
три
нов
њен
владар
не
осећати
дужност
свој
.
—
Поуздаћемо
се
у
оштро
гвожђе
наш
мач
и
копље
,
—
поуздан
глас
рећи
Угљеша
.
—
на
Цариград
најмање
моћи
мислити
,
—
напоменути
Вукашин
.
—
да
.
тамо
јесам
на
престол
убица
свој
син
.
Јован
пети
Палеолог
не
моћи
се
борити
против
азијатски
варвар
.
на
он
јесам
права
проклество
.
он
јесам
син
свој
ослепити
.
он
јесам
достојан
да
гинути
за
свет
мисао
!
—
мој
син
морати
остати
код
савезнички
војска
мој
и
Балшићев
противу
сила
Алтомановић
.
расправа
ли
се
и
тај
зађевица
пре
наш
поход
на
Османлија
,
и
њихов
хтети
оружје
бити
поред
наш
.
—
млад
витез
!
Вукашин
,
тај
јесам
све
на
шта
се
ослонити
моћи
!
—
рећи
значајно
Угљеша
,
гледати
права
у
очи
Вукашин
.
—
Доста
јесам
!
—
одлучно
додати
Вукашин
.
—
брата
,
ја
хтети
и
сад
под
окриље
звезда
наш
род
поћи
у
бојити
за
један
мисао
!
—
одушевљено
рећи
Угљеша
,
и
устати
пружити
рука
Вукашин
.
—
и
стати
брат
уз
брата
па
победити
или
бити
победити
!
—
одговорити
Вукашин
,
стиснути
рука
Угљешин
,
и
устати
.
Браћа
се
загрлити
и
пољубити
.
у
дворана
ступити
деспотица
Љуба
и
војвода
Гојко
.
—
опростити
,
али
не
долазити
да
ви
обрадовати
,
—
рећи
деспотица
.
—
храбрити
бранилац
и
заповедник
јак
Пловдин
предати
јесам
сав
дух
господа
!
—
бог
да
он
простити
!
—
с
искрен
бол
рећи
Вукашин
и
Угљеша
.
—
То
бити
честит
јунак
!
—
додати
Угљеша
.
—
он
јесам
свој
дужност
савесно
извршити
.
јесам
бити
Србин
али
опет
бити
ваљан
хришћанин
.
Одликоваше
се
од
свој
земљак
.
после
неки
време
Угљеша
се
окренути
Гојко
:
—
војвода
!
тај
јесам
честит
покојник
допратити
или
боље
донети
на
рука
у
мој
дом
.
тај
јесам
ценити
његов
јунаштво
и
његов
племенитост
,
па
се
јесам
одмицати
од
постеља
његов
.
ти
се
побринути
,
да
се
врли
витез
одати
последњи
почаст
,
који
јесам
истинито
заслужан
.
благо
мој
ризница
стајати
ти
на
расположење
.
Гојко
се
поклонити
,
а
деспотица
прихватити
:
—
сав
јесам
већ
учинити
,
господар
.
и
ја
хтети
суза
захвалност
канути
на
одар
ваљан
витез
!
за
тај
се
деспотица
окренути
Вукашин
:
—
заповедати
ли
превисок
краљ
и
мио
девер
мој
да
се
уклонити
?
Вукашин
се
пожурити
:
—
не
,
мио
снаха
мој
!
—
Или
јесам
мож'да
превисок
краљ
уморан
са
дуг
пут
?
—
ни
тај
не
.
и
ако
јесам
вечерас
стигнути
из
логор
војска
наш
,
што
јесам
недалеко
од
Требиње
,
ипак
не
смети
још
мислити
на
одмор
.
не
доћи
да
се
одмарати
,
већ
—
на
позив
братски
—
да
с
ви
пословати
.
—
Гојко
,
—
рећи
за
тај
Угљеша
,
—
ја
немати
поуздан
гласник
од
ти
.
А
војвода
причати
да
се
са
твој
коњ
не
моћи
мерити
ничији
у
брзина
и
издржљивост
.
тај
хтети
,
дакле
,
бити
гласник
.
Ићи
хтети
на
доста
велик
пут
,
и
до
успех
твој
поклисарство
стајати
много
.
Однећеш
од
ми
књига
деспот
Костадина
Дејановић
и
његов
брата
деспот
Драгаш
.
тај
хтети
она
позвати
на
заједнички
војна
противу
Турчин
.
ја
полазити
с
намера
,
да
турски
господовање
у
наш
и
византиски
крај
учинити
крај
.
ја
веровати
у
срећан
звезда
наш
судбина
!
—
светлити
деспот
!
—
радосно
прозборити
Гојко
.
—
хвала
на
таки
задаћа
и
велик
милост
.
А
ја
хтети
бити
први
војник
под
тај
застава
.
—
господар
,
—
у
радостан
узбуђење
огласити
се
и
деспотица
,
—
веровати
са
превисок
брата
свој
у
победа
твој
узвишен
мисао
,
веровати
и
верати
хтети
тај
твој
спасти
!
—
Добра
снаха
,
—
осмехнути
се
Вукашин
—
код
таки
љубити
јесам
тешко
Угљеша
бити
велик
!
после
трн
дан
,
кад
јесам
већ
Гојко
бити
на
пут
,
а
други
гласник
одјездити
Богдана
,
ући
један
вече
у
соб
Угљешин
,
деспотица
затећи
свој
војни
при
отворен
прозор
,
са
ко
се
лепо
видети
један
део
звездан
небо
.
—
господар
,
тај
јесам
од
силан
посао
данашњи
уморан
?
—
упитати
Љуба
Угљеша
.
—
не
знати
,
добра
мој
Љуба
,
—
одговорити
Угљеша
.
—
Али
кад
ти
велим
,
без
сумња
јесам
тако
.
А
тај
јесам
,
мож'да
,
опазити
оно
,
што
ја
јесам
.
опазити
јесам
,
мож'да
,
да
ја
нестајати
звучан
ал
’
мек
реч
,
кад
с
ти
говорити
.
видети
јесам
,
мож'да
,
да
бо́ре
с
чела
мој
не
слазити
ни
онда
,
кад
слушати
твој
лековит
реч
.
Мож'да
јесам
више
диваљ
а
мање
питом
,
мож'да
и
не
личити
више
на
твој
,
Угљеша
.
али
—
опростити
!
—
господар
мој
!
не
,
јесам
тај
мислити
,
нити
јесам
тај
на
ти
опазити
.
али
јесам
нешто
видети
,
и
тај
хтети
ти
радо
казати
.
добар
Угљеша
мој
!
војни
јесам
крвав
носати
,
страшан
и
кобан
.
А
тај
се
овај
војни
не
плашити
.
ти
јесам
уверити
да
се
крв
морати
пролити
за
свет
мисао
ускрснуће
српски
снага
и
јединство
.
и
тај
ти
давати
ведрина
.
о
,
како
јесам
се
осетити
срећан
,
кад
јесам
ономад
рећи
,
да
ипак
веровати
у
срећан
звезда
свој
...
—
ходити
,
љуба
мој
—
прекинути
јесам
Угљеша
—
погледати
на
онај
звездан
јато
.
Видиш
ли
мој
звезда
?
она
јесам
сада
сјајан
.
јесам
ли
?
—
јесте
,
драг
господар
!
—
да
,
љуба
мој
,
сјајан
ал
’
само
зато
,
што
она
давати
јак
сјај
онај
светао
звезда
до
она
.
ти
тај
мож'да
не
видити
,
ал
’
јесам
мој
очи
јасно
,
како
се
сјајити
један
у
други
прелив
.
тај
јесам
твој
звезда
.
мој
јесам
звезда
несталан
—
тај
јесам
звезда
променљив
ратни
судбина
;
твој
јесам
сталан
у
сјајност
—
она
јесам
звезда
мир
и
љубав
!
XИВ
.
недалеко
од
Радовиште
а
у
област
горњи
Струмица
у
деспотовина
браћа
Дејановић
близ
пут
бити
јесам
један
повећати
колиба
.
уз
неки
стар
рушевина
пастир
јесам
наслонити
отесан
дебло
и
утврдити
главне
део
скроман
обиталиште
,
који
јесам
после
изводити
у
мање
преграда
,
покривати
сав
тај
слама
и
кровина
.
од
тај
колиба
почињати
јесам
катун
и
трло
,
који
јесам
се
продужавати
северно
и
преко
први
огранак
планина
Плачкавица
.
један
летњи
вече
седети
јесам
пред
тај
колиба
неки
старац
у
пастирски
рухо
са
велик
чупав
шубара
на
глава
и
дугачак
палица
у
рука
.
он
јесам
бити
први
пастир
и
старешина
над
осталим
свој
друг
у
први
раван
катун
.
сунце
јесам
бити
већ
заћи
,
а
ветар
јесам
нагонити
облак
,
који
јесам
се
скупљати
на
небо
.
изгледати
јесам
,
да
хтети
бити
буран
ноћ
,
али
се
старац
јесам
плашити
.
погледати
јесам
,
с
који
се
страна
гомилати
облак
,
па
јесам
бити
безбрижан
,
Мрак
се
брзо
спустити
,
а
кад
ветар
почети
да
шибати
капљица
,
који
по
мало
промицати
,
старац
устати
и
ући
у
колиба
.
цео
се
колиба
делити
на
три
дело
.
с
поље
се
улазити
у
простран
предњи
њен
део
,
који
јесам
бити
оградити
висок
ограда
од
слама
,
притврдити
местимичан
преплет
између
два
повећати
колац
.
овај
део
не
бити
покрити
.
из
он
се
улазити
у
други
два
дело
,
који
јесам
,
покрити
,
стајати
један
до
други
као
два
одаја
у
зидан
зграда
.
Међа
она
јесам
бити
пролаз
,
тај
јесам
оба
бити
у
веза
.
старац
ући
у
предњи
отворен
део
,
који
јесам
онај
два
преграда
служити
и
за
ограда
околни
двориште
.
прегледати
још
једном
,
колико
се
моћи
разабрати
,
по
небо
,
па
се
сагнути
и
подстакнути
огањ
,
који
јесам
на
сред
тај
двориште
лагано
горети
.
наместити
ситан
грање
око
два
омањи
клада
,
који
јесам
бити
у
преклад
сложити
,
па
ући
у
покривен
,
права
,
колиба
.
ветар
јесам
већ
бити
престати
,
а
крупан
се
киша
спустити
.
—
Одржаће
се
,
и
хтети
се
загасити
,
јер
хтети
киша
брзо
проћи
,
—
рећи
старац
за
себе
,
кад
се
нагнути
,
те
из
колиба
поглед
,
како
се
пламен
одупирати
киша
.
Прође
још
неки
време
,
а
старац
,
наслоњен
леђа
на
повећу
камарица
слама
и
седити
на
неки
кожан
простирка
,
мирно
посматрати
огањ
и
његов
поступно
слабљење
.
у
душа
и
сећање
његов
лагано
ницати
један
по
један
успомена
.
прво
се
појавити
само
нејасан
контура
као
кад
талас
помолити
окрајак
неки
потопљен
предмет
.
за
тај
се
један
по
један
црта
и
сличица
сав
јаче
отимати
од
заборав
,
сав
видан
искакати
на
површина
,
док
се
на
последак
не
заблештити
цео
слика
у
пун
сјај
мио
светлост
свој
.
и
тада
се
старац
загрејати
.
гледати
пред
очи
прошлост
,
леп
тренутак
,
који
јесам
доживети
,
и
будан
снивати
,
прелазити
с
један
слика
на
други
и
од
један
успомена
ка
други
готово
од
кад
памтити
за
се
вечито
јесам
по
катун
,
па
се
свико̑
на
самоћа
по
неколик
недеља
.
он
умести
читати
звезда
,
знати
сваки
јасан
звезда
њен
име
онако
,
како
јесам
он
стар
пастир
у
његов
младост
учити
.
он
познавати
који
хтети
ветар
донети
добро
и
лепо
а
који
зло
и
ружан
време
,
који
хтети
натерати
мало
леп
а
који
много
штетан
киша
.
он
знати
,
на
који
се
извор
скупљати
вила
,
где
се
купати
,
какав
трава
требати
наћи
па
бити
видовит
.
Тражио
јесам
толики
лет
тај
травка
,
па
јесам
не
моћи
наћи
,
а
знати
јесам
описати
,
као
да
она
јесам
небројено
пута
имати
у
рука
.
он
добро
разумети
и
тичји
језик
,
знати
и
по
лет
њихов
наслутити
,
какав
хтети
—
мио
или
тежак
—
догађај
наступити
.
бити
јесам
момак
од
двадесет
лет
,
када
јесам
бити
међусобан
војни
.
Рођена
се
браћа
поделити
на
два
логор
.
један
јесам
бранити
стар
краљ
Дечанског
,
други
јесам
бити
уз
млад
Душана
,
за
ко
јесам
тада
слушати
да
јесам
његов
врсник
.
Страшно
ли
јесам
тада
бити
!
катун
и
трло
бити
пун
бегунац
,
немоћан
старац
,
слаб
жена
и
невин
дечица
!
али
јесам
,
хвала
бог
,
дуго
тако
трајати
.
пре
него
што
јесам
запљуснути
до
она
на
вис
,
морити
се
међусобан
завада
стишати
.
истина
,
многи
јесам
заплакати
,
кад
јесам
чути
да
јесам
стар
краљ
бити
жртва
,
али
јесам
њихов
плач
на
брзо
загушити
радостан
усклик
онај
,
који
јесам
поздрављати
сјајан
успех
млад
краљ
.
војни
јесам
бити
доста
чест
,
али
се
на
она
ићи
весело
.
млад
јесам
људи
веровати
,
да
Душанов
војска
ники
не
моћи
победити
,
па
јесам
радо
у
она
ступати
.
тада
јесам
и
он
постати
војник
.
Прошао
јесам
први
пут
тада
кроз
красан
вардарски
долина
,
видети
јесам
и
Струма
и
Струмица
,
и
многи
тврд
град
.
стар
јесам
сумњати
у
срећан
свршетак
сав
тај
предузеће
,
па
јесам
вртети
глава
,
кад
се
војска
победоносно
враћати
.
јесам
смести
говорити
што
јесам
мислити
,
али
се
ипак
знати
,
да
они
веровати
,
како
на
Душана
немати
прав
благослов
.
ни
јесам
сјај
царски
круна
ни
скиптар
српски
патријарх
не
моћи
да
одушевити
стар
сумњало
.
и
одиста
они
имати
права
!
старац
заклопити
очи
,
као
да
бити
хтети
оживео
слика
вечито
задржати
пред
себе
.
А
кад
погледати
поново
,
очи
он
бити
влажан
.
он
дигнути
рука
и
обрис
—
суза
.
уздахнути
,
па
се
окренути
на
страна
,
а
рука
подлактити
глава
.
...
не
,
одиста
јесам
старац
права
говорити
!
па
шта
јесам
од
царев
тековина
?
господа
се
царски
завадити
одмах
по
његов
смрт
,
а
прав
наследник
,
нејак
Урош
,
молити
,
клети
и
преклињати
,
да
се
стишати
.
они
се
разлаз
као
непријатељ
и
делити
у
табор
.
залуд
јесам
ту
Урош
са
царски
скиптар
и
круна
,
кад
на
она
немати
истински
благослов
!
господа
се
са
сав
оцепити
од
цар
свој
.
Шта
јесам
са
он
?
он
немати
снага
—
јер
немати
благослов
!
А
мож'да
јесам
више
ни
жив
?
потуцати
се
од
немио
до
недраг
.
А
такав
јесам
живот
тежак
,
гроб
јесам
мио
.
вео
чак
,
да
јесам
он
и
убити
.
ко
знати
!
где
немати
Божјег
благослов
,
немати
ни
живот
!
Киш
јесам
сав
непрестано
падати
и
ако
већ
много
слаб
.
небо
се
разведравати
,
још
мало
па
се
с
један
крај
почети
и
звезда
показивати
.
тада
зачути
старац
хрзање
коњски
и
неки
глас
,
који
као
да
дозивати
неко
.
лагано
устати
и
протрљати
очи
,
на
који
се
већ
почети
сан
навлачити
.
Изиђе
у
двориште
,
и
прићи
ватра
.
она
се
већ
бити
загасити
,
само
јесам
један
крњадак
лагано
тињати
.
старац
се
сагнути
,
један
дрво
разгрнути
покисао
пепео
и
пухор
,
па
онај
мало
огањ
метнути
на
сув
место
.
за
тај
набацати
на
он
танак
грање
,
бирати
са
велик
гомила
онај
оздо
,
који
киша
јесам
много
овлажити
,
па
устати
и
упутити
се
на
поље
,
одакле
јесам
по
нов
чути
глас
.
—
помоћи
бог
!
—
поздрав
дошљак
старац
,
и
скочити
с
коњ
,
па
он
повести
ка
улазак
у
колиба
.
—
бог
ти
добро
дати
,
путник
и
намерник
,
—
одговорити
старац
,
гледати
дошљак
,
његов
дугачак
искисао
кабаница
и
добар
коњ
.
—
и
јесам
путник
,
ко
овај
киша
натерати
да
свратити
мало
до
ти
.
из
даље
јесам
запазити
ватра
на
овај
брежуљак
,
па
се
упутити
са
прав
пут
у
страна
,
—
одговорити
путник
.
—
Добра
ја
доћи
!
и
они
ући
у
двориште
,
а
путник
увести
и
коњ
,
па
он
привезати
за
један
колац
.
кад
прићи
ватра
,
који
се
бити
јако
разгорети
тај
пламен
осветљавати
на
далеко
,
чисто
позлаћивати
жут
слама
унаоколо
,
путник
скинути
кабаница
и
разастрети
јесам
по
гомила
грање
крај
ватра
да
се
сушити
,
па
јесам
сести
на
велик
један
главња
с
други
страна
огањ
,
а
домаћин
подстакнути
ватра
.
тада
старац
познати
по
одело
да
јесам
његов
намерник
неки
млад
војвода
.
обојица
ћутаху
подуг
,
док
старац
,
на
последак
,
прекинути
ћутање
:
—
из
далек
јесам
,
војвода
?
—
из
далек
,
и
ићи
доста
далеко
.
ја
јесам
од
страна
деспот
Угљеша
.
—
А
,
тако
!
—
протегнути
старац
.
—
А
јесам
ли
тамо
све
мирно
и
добро
?
—
До
сада
јесам
,
хвала
бог
!
—
бог
хтети
дати
,
да
и
даље
бити
!
—
не
.
на
праг
јесам
војни
.
—
Војна
?
с
ко
?
—
С
нечастив
силом
агарјански
,
с
Турчин
,
што
преко
мора
доћи
.
—
они
се
не
крстити
,
војвода
?
—
не
крстити
.
—
Дака
ми
бог
милостив
помоћи
!
по
тај
се
старац
мало
замислити
,
па
као
за
себе
рећи
:
—
Деспот
јесам
јунак
!
тај
јесам
и
слушати
и
очи
гледати
,
—
па
продужити
причати
из
свој
прошлост
.
А
после
запитати
:
—
А
он
,
ваљ'да
,
имати
и
добар
војвода
?
имати
,
имати
—
ја
јесам
чути
за
један
његов
војвода
млад
Гојко
.
хвалити
он
на
далеко
,
да
јесам
честит
јунак
.
А
деспот
он
,
вео
,
звати
брата
свој
.
ти
он
знати
?
војвода
одговорити
кратко
:
—
знати
.
—
А
јесам
ли
тамо
и
војвода
Властоје
?
он
јесам
сада
,
свакако
,
стар
.
Ваљ'да
као
и
ја
.
он
ја
јесам
,
кад
јесам
опсести
једном
Сер
,
живот
спасо
у
један
ненадан
испад
грчки
војска
.
од
тада
се
никад
више
не
срести
.
—
он
јесам
скоро
умрети
,
—
лагано
одговорити
војвода
.
—
умрети
?
е
,
бог
да
он
простити
!
—
рећи
старац
и
подигнути
шубара
.
после
тај
устати
,
ући
у
колиба
,
и
изнети
ражаница
,
скоруп
и
млеко
,
да
се
војвода
заложити
.
војвода
одиста
бити
гладан
,
па
радо
прихватити
понуда
,
а
старац
он
задовољно
причати
о
свој
познанство
с
покојни
Властоје
.
—
Видећеш
,
војвода
,
—
завршити
старац
—
хтети
ли
и
сада
,
ма
да
јесам
у
овај
година
,
што
год
вредети
на
бојни
поље
.
—
А
зар
мислити
,
старац
,
још
једном
па
бојиште
?
—
упитати
војвода
.
—
мислити
,
богме
!
Наложише
по
нов
ватра
,
па
ћутаху
.
А
кад
штогод
особито
у
памет
наићи
,
напоменути
кратко
,
па
опет
утонути
у
мисао
.
небо
јесам
пловити
месец
,
и
бацати
свој
светлост
на
успаван
земља
.
звезда
трептати
па
онда
почети
утрњивати
.
небо
постајати
блед
.
војвода
се
пренути
из
мисао
.
Скочи
,
огрнути
сув
кабаница
,
и
прићи
коњ
,
који
јесам
,
оставити
набацан
он
трава
,
дремати
.
—
Лабуд
,
—
рећи
војвода
пљескати
коњ
по
врат
,
—
хтети
ли
на
пут
?
веран
се
коњиц
чисто
освежити
,
и
копати
нога
,
као
да
бити
хтети
одговорити
свој
господар
.
—
С
бог
,
добар
старац
!
—
рећи
војвода
,
пружити
он
рука
.
—
С
бог
,
војвода
,
срећа
тај
пратити
на
пут
!
—
одговорити
старац
.
па
се
онда
присетити
:
—
А
хтети
ли
ја
,
незнан
јунак
,
казати
свој
име
,
да
знати
ко
ја
у
овај
ноћ
самац
тако
мило
разговор
?
—
упитати
старац
војвода
,
који
већ
бити
на
коњ
.
—
војвода
Гојко
,
син
покојни
војвода
Властоје
!
—
одговорити
Гојко
,
и
пустити
Лабуд
.
старац
задрхтати
од
изненађење
и
милина
:
—
ти
?
—
изустити
у
чудо
,
али
он
Гојко
већ
не
моћи
чути
.
Лабуд
се
бити
спустити
низ
брежуљак
,
и
носити
свој
господар
,
летити
преко
поље
ка
главном
пут
,
а
старац
се
сав
претворити
у
поглед
,
који
хтети
продреди
кроз
танак
вео
зорин
помрчина
да
пратити
врли
витез
.
XВ
.
у
деспотовина
браћа
Дејановић
а
особито
у
главним
град
њен
,
у
Жегљигово
,
Велбужд
и
Кратово
,
кипети
јесам
живот
бујност
придошли
река
планински
.
богат
град
давати
у
свој
рудник
сребро
и
злато
господа
,
као
што
травни
пашњак
по
висораван
бити
обилат
храна
за
благо
многобројан
пастир
.
ни
страшан
глас
о
пад
Дренопоље
јесам
зауставити
напредовање
тај
град
ни
развијање
живот
у
она
.
па
и
сада
,
кад
се
сазнати
за
крвав
и
тужан
пад
Пловдин
,
који
јесам
бити
бедем
против
османски
навала
,
јесам
тај
живот
нестати
,
и
ако
се
знатно
повући
у
скроман
граница
.
Помишљало
се
на
војни
,
а
свет
јесам
знати
чак
и
тај
да
се
млад
брат
деспот
Драгаш
од
тај
доба
непрестано
налазити
на
граница
и
око
огранак
рилски
,
утврђивати
градић
и
добијати
глас
од
страна
пловдински
,
одакле
и
претити
погибија
.
стар
деспот
Костадин
бити
јесам
у
Жегљигово
,
где
јесам
добијати
знатно
благо
од
закупац
богат
рудник
,
нагонити
често
пута
рударити
да
преко
уговор
и
за
он
радити
.
последњи
дан
договорити
се
рударити
и
послати
један
монах
,
ко
јесам
умолити
да
подсетити
Костадина
на
погодба
и
ма
њихов
права
,
да
само
за
себе
копати
а
деспот
да
дати
уговорен
накнада
.
монах
се
одазвати
молба
вредан
рудар
и
учинити
свој
.
Деспот
Костадин
не
само
да
не
попустити
,
већ
љутито
претити
и
рудар
и
монах
.
тада
се
смирити
слуга
божји
олтар
разгњевити
и
план
:
—
кад
хтети
,
деспот
,
да
поштовати
свој
реч
,
да
бог
да
у
скоро
слушати
туђ
!
тај
се
по
град
и
подграђе
за
час
рашчути
.
и
док
јесам
неки
нагађати
,
шта
хтети
љутити
Костадин
урадити
са
смео
монах
,
дотле
јесам
дојездити
гласник
и
јавно
,
да
јесам
Пловдин
пасти
и
да
јесам
доћи
ред
на
деспотовина
Дејанов
син
.
монах
јесам
бити
зао
пророк
,
а
његов
реч
у
веза
с
пловдински
догађај
забринути
и
народ
у
подграђе
и
господа
у
град
.
Костадин
стати
размишљати
о
сакупљање
војска
.
у
тај
стигнути
у
Жегљигово
и
поклисар
Гојко
.
и
док
јесам
један
причати
о
његов
долазак
,
дотле
јесам
други
разносити
глас
,
да
јесам
добар
монах
умрети
од
туга
,
што
јесам
у
срџба
проклети
и
уклети
свој
господар
а
са
он
и
домовина
.
Дејановић
јесам
и
до
сад
дочекивати
поклисар
од
Мрњавчевић
с
пун
поштовање
према
онај
,
који
она
слати
.
сада
јесам
Костадин
примити
Гојко
и
с
истински
радост
,
а
кад
јесам
разабрати
какав
он
порука
слати
Угљеша
с
краљ
,
одмах
јесам
дати
пристанак
у
име
свој
и
свој
брата
.
Костадин
јесам
Гојко
задржати
три
дан
,
да
почастити
свој
гост
и
да
он
боље
уверити
о
готовост
одазвати
се
Угљешин
позив
за
општи
војна
против
Турчин
.
сад
више
ники
јесам
сумњати
о
ратовање
.
гласник
јесам
летети
из
Жегљигово
на
сав
страна
деспотовина
,
позивати
властела
и
градски
ћефалија
а
крајишник
,
господар
над
крајиште
,
носити
заповест
да
свак
свој
чета
повести
.
за
зборни
место
војска
Дејановић
бити
одредити
Велбужд
,
место
пун
понос
са
недавни
славан
победа
српски
оружје
.
Гојко
јесам
,
задовољан
и
срећан
свој
успех
поклисарски
,
бити
весео
.
Частио
се
с
господа
у
град
,
па
јесам
слазити
у
подграђе
,
велик
варош
,
што
се
око
град
населити
недалеко
од
сам
главног
окно
руднички
.
обилазити
јесам
и
околина
,
лутати
по
обала
жегљиговски
река
,
посматрати
њен
ушће
,
и
—
мислити
о
Драма
и
свој
мио
у
Драма
.
Враћајући
се
једном
поред
обала
речни
,
Гојко
срести
један
женски
,
који
јесам
хтети
у
лак
чун
прећи
на
други
страна
.
он
се
загледати
у
тај
женски
,
који
он
се
учинити
нешто
необичан
са
свој
слободан
кретање
и
неки
јуначки
поношљивост
,
па
зажелити
да
с
она
прозборити
.
повисок
и
крупан
женски
,
с
нешта
господски
и
поношљив
на
лик
и
у
поглед
,
црн
очи
и
расплетен
кос
,
који
она
јесам
падати
низ
леђа
—
одиста
и
не
личити
на
обичан
ни
властеоски
ни
низак
ред
женски
.
А
и
она
јесам
мало
зачудити
стати
пред
непознат
она
витез
,
кад
она
јесам
Гојко
поздравити
и
кад
он
јесам
она
бог
прихватити
.
из
први
реч
са
она
сазнати
Гојко
,
да
јесам
она
у
служба
и
милост
госпођа
један
од
веран
дворана
Костадинов
,
и
да
јесам
по
госпођин
посао
поћи
у
виноград
,
недалеко
на
брдо
с
други
страна
река
.
Гојко
њен
отвореност
још
више
зачудити
,
а
кад
он
она
рећи
,
да
јесам
родом
из
Жегљигово
већ
далеко
с
мора
и
да
јесам
много
путовати
и
још
више
препатити
,
изгледати
он
као
неки
племенит
Амазонка
.
он
поћи
у
разговор
са
она
,
а
она
он
превести
преко
мали
узак
мост
,
који
јесам
бити
мало
више
онај
место
,
где
јесам
она
хтети
на
чунић
прећи
.
Гојко
она
о
себе
рећи
,
ко
јесам
и
одакле
јесам
,
толико
,
колико
јесам
и
други
у
град
моћи
већ
знати
.
—
непознат
ја
брата
,
витез
,
ја
бити
још
радо
с
ти
разговарати
.
ево
одавде
настајати
виноград
мој
добар
госпођа
,
а
ја
имати
само
да
он
обићи
,
јер
се
госпођа
спремати
да
овај
дан
изићи
овамо
на
летовање
.
ако
ти
јесам
зазоран
,
поћи
са
ја
до
онај
јела
,
па
ја
причекати
на
клупа
,
ја
хтети
се
пожурити
.
Гојко
без
реч
пристати
,
а
кад
јесам
остати
јесам
под
јела
,
не
моћи
се
довољно
разабрати
од
утисак
који
на
он
учинити
тај
женски
.
сунце
јесам
нагињати
запад
,
али
јесам
бити
још
доста
високо
над
заход
.
Гојко
,
раздрагати
у
красан
природа
леп
летњи
дан
,
очекивати
свој
нов
,
још
он
непознат
,
познаница
,
који
се
на
скоро
вратити
ка
јела
.
—
Витез
,
—
рећи
она
Гојко
—
тај
јесам
ја
казати
ко
јесам
,
шта
јесам
и
одакле
јесам
.
истина
,
ја
бити
сав
тај
радо
хтети
знати
више
и
опширан
,
јер
јесам
,
видити
,
честит
јунак
,
али
ја
ти
за
себе
не
казати
ни
толико
.
А
тај
јесам
права
.
Гојко
се
необично
обрадовати
таки
њен
говор
,
замолити
јесам
,
а
она
почети
:
—
твој
јесам
постојбина
у
пол
близ
мој
место
рођење
и
први
детињство
но
што
јесам
место
,
на
ко
јесам
сада
.
ја
јесам
из
Галипоље
у
мореуз
леп
мраморан
Мор
.
тај
јесам
и
одрасти
у
нега
свој
добар
отац
,
јер
мајка
,
тужан
,
ни
запамтити
јесам
.
Галипоље
јесам
Турчин
освојити
,
попалити
,
порушити
,
а
мој
отац
,
дотле
богат
трговац
,
избегнути
са
ја
,
да
спасти
гол
душа
.
„
Јелена
,
кћер
мој
!
ја
ништа
више
немати
,
јер
мој
тековина
,
ено
погледати
,
пламтити
у
огањ
,
да
осветлити
пут
некрст
,
који
преко
морати
,
наш
морати
,
прелазити
овамо
!
"
тако
ја
јесам
отац
,
потрести
,
река
,
кад
јесам
из
далек
као
бегунац
погледати
на
тужан
место
наш
.
дотле
јесам
бити
живот
.
одатле
настајати
патња
.
навести
јесам
се
на
мора
,
да
се
за
време
склонити
негде
око
Света
Гор
.
али
се
милост
Божја
,
који
ми
аша
оставити
,
више
не
враћати
.
бити
јесам
бура
са
сав
неприлика
,
који
се
на
таки
пут
моћи
доживети
.
гусарити
ми
опљачкати
,
а
мој
отац
,
који
се
,
како
један
говорити
,
још
тужан
ноћ
у
Галипоље
прекино̑
,
једва
изнети
душа
до
Света
Гор
.
тај
јесам
на
брзо
склопити
очи
,
а
ја
,
тужан
сироче
од
непун
дванаест
година
,
остати
без
игде
ишта
.
кад
јесам
с
очев
гроб
,
на
који
јесам
онесвестити
лежати
,
устати
,
прихватити
ја
јесам
један
милостив
рука
.
тај
бити
стар
игуман
хилендарски
,
који
ја
из
поштовање
према
мој
стриц
монах
узити
и
после
посао
у
град
манастир
свој
добар
пријатељ
а
мој
други
отац
,
властелин
Срдан
.
добар
поочим
мој
бити
јесам
старац
,
самац
,
а
ја
он
,
кад
ја
мина
први
туг
,
веселити
и
оживети
кућа
његов
.
ту
јесам
,
витез
,
расти
и
од
дете
постати
девојка
.
тај
јесам
снивати
први
сан
свој
девојачки
срећа
,
који
ја
се
указати
у
млада
витез
један
.
тај
јесам
витез
бити
из
овај
северни
крај
,
али
јесам
—
причати
—
поље
његов
мегдан
јужно
приморје
.
он
јесам
у
два
мах
долазити
као
поклисар
на
двор
мој
поочим
,
и
оба
се
пута
дуже
задржавати
.
ја
јесам
мислити
,
да
јесам
мој
срећа
несумњив
,
али
јесам
судба
друкчије
хтети
.
млад
јесам
витез
бити
отићи
,
кад
јесам
мој
добар
поочим
пасти
у
постеља
,
са
који
се
јесам
више
+
ни
дигнути
.
Кршила
јесам
рука
,
клечати
,
плакати
,
молити
бог
да
ја
помоћи
,
али
—
судбина
гонити
напред
.
добар
јесам
поочим
склопни
свој
очи
,
а
ја
јесам
сам
стајати
крај
његов
одар
и
тужити
.
те
исти
вече
судба
отићи
и
даље
.
војвода
на
двор
мој
поочим
и
они
из
жупа
искрено
жалити
свој
добар
господар
.
али
један
не
бити
таки
срце
.
тај
јесам
бити
неки
туђин
,
који
јесам
живети
повучен
и
ко
јесам
ја
ту
затећи
.
он
јесам
бити
мој
поочим
више
саветник
у
мир
но
помагач
у
рат
...
тај
ноћ
,
кад
јесам
бити
сам
погружити
крај
мртав
поочим
свој
,
ући
јесам
у
тај
одаја
неки
непознат
ја
људи
.
јесам
она
ни
опазити
.
они
ја
ухватити
,
затворити
уста
,
и
,
од
страх
онесвесли
,
однети
некуда
.
кад
јесам
доћи
себе
,
наћи
јесам
се
у
неки
кућица
близу
пут
за
Солун
а
ван
област
мој
поочим
.
код
ја
јесам
бити
тај
туђин
.
говорити
ја
јесам
лепо
,
ласкаво
и
позивати
ја
да
са
он
ићи
.
па
да
не
бити
мој
одговор
чути
ош
један
,
који
јесам
у
кут
тај
собица
бити
,
он
он
се
окренути
и
рећи
:
„
хвала
,
Анђела
,
тај
јесам
свој
учинити
!
"
тај
изићи
,
а
ја
у
место
одговор
јекнути
,
и
занети
се
у
тежак
бољетица
,
од
који
дуго
време
боловати
.
Туђина
јесам
нестати
,
отићи
јесам
,
без
сумња
љутит
,
што
он
се
жеља
ни
у
колико
јесам
остварити
.
ја
јесам
помоћу
један
путник
,
поклоник
гроб
спаситељев
,
отићи
у
Воден
,
где
јесам
се
опорављати
,
неговати
добар
сестра
у
манастир
код
Воден
...
на
место
мој
поочим
доћи
јесам
други
властелин
,
на
ко
јесам
се
сав
жалити
.
Несуђени
војна
мој
долазити
јесам
у
град
манастир
—
као
што
јесам
доцније
чути
—
кад
јесам
ја
бити
у
Воден
.
али
он
ники
јесам
знати
казати
шта
јесам
у
истина
,
тај
јесам
отићи
и
он
незнано
куда
под
тежак
мож'да
слутња
,
да
јесам
он
невера
...
оставити
јесам
југ
и
склонити
се
овамо
,
ал
’
сав
мој
разбирање
бити
у
залуд
...
Јелена
ућутати
,
а
Гојко
,
који
јесам
неколико
пута
у
узбуђење
задрхтати
док
јесам
она
причати
прихватити
:
—
Необични
догађај
,
сестра
мој
!
ал
’
јесам
и
твој
душа
велик
,
кад
јесам
сав
тај
поднети
.
ти
се
надавати
,
твој
јесам
дан
,
што
наступати
!
—
опростити
,
витез
,
ал
’
ја
говорити
искрено
.
Душа
хтети
ја
бити
лакше
!
—
А
шта
јесам
о
твој
стриц
,
сестра
?
зар
ти
се
он
не
моћи
наћи
у
помоћ
?
—
не
моћи
,
јер
се
никад
од
тада
не
срести
у
живот
.
Гојко
заустити
да
запитати
о
несуђен
заручник
њен
,
ал
’
се
тргнути
и
сетити
да
она
,
без
сумња
,
не
бити
бити
права
,
па
рећи
:
—
А
име
твој
стриц
,
сестра
?
—
монах
Исаија
!
Гојко
изненадити
скочити
с
клупа
:
—
Исаија
?
—
да
.
да
он
не
знати
,
витез
?
—-
знати
,
сестра
мити
!
—
и
он
она
онда
причати
о
Исаија
,
монах
манастир
свет
Претече
у
Меникејским
гора
.
Јелена
бити
потрести
:
—
Витез
,
хтети
ли
ја
он
водити
?
—
Рада
од
срце
,
сестра
!
ја
сутра
полазити
.
—
и
ја
хтети
с
ти
!
—
одлучно
рећи
Јелена
.
—
А
ако
ја
многи
знак
не
варати
и
крвник
туђина
наћи
хтети
,
—
рећи
Гојко
.
—
Душа
он
проклети
!
ал
’
витез
онај
нигде
?
—
без
сумња
—
нигде
!
XВИ
.
кад
се
Гојко
вратити
с
Јелена
у
Сер
,
овде
јесам
већ
бити
отпочети
купљење
војска
,
који
се
и
даље
преко
цео
лет
сав
до
јесен
лагано
сабирати
.
у
Сер
јесам
бити
главни
логор
јужне
војска
,
који
јесам
имати
деспот
Угљеша
лично
да
повести
у
бојити
против
Турчин
.
осем
простран
деспотовина
Угљешин
и
омањи
војводин
Богданов
слати
јесам
свој
чета
у
Сер
на
зборни
место
.
позвати
од
Угљеша
,
Богдан
јесам
у
место
сваки
одговор
послати
у
Сер
свој
стегоноша
са
главном
војводски
застава
и
са
стотина
добар
коњаник
,
који
јесам
при
себе
имати
.
за
тај
јесам
разаслати
гласник
по
жупа
,
да
се
скупљати
остати
војска
,
који
јесам
он
у
Кукуш
дочекивати
и
испраћати
у
Сер
.
Краљ
Вукашин
јесам
одмах
после
споразум
с
Угљеша
отићи
у
Прилип
а
одатле
у
Скопље
,
један
,
да
јесам
ближе
онај
одељење
свој
војска
,
који
јесам
под
његов
Марка
и
зет
он
Ђурђе
Балшић
стајати
према
сила
Никола
Алтомановић
,
а
друго
,
што
јесам
Скопље
означити
за
збориште
свој
војска
из
простран
он
краљевина
.
Угљеша
јесам
у
Сер
бити
задовољан
број
и
ваљаност
чета
,
што
јесам
пристизати
.
А
кад
још
тај
војска
додати
јунак
из
драмски
област
,
у
који
се
много
надати
,
онда
се
осећати
срећан
и
задовољан
.
војска
јесам
у
Сер
логоровати
у
поље
низак
подграђе
,
многи
јесам
бити
у
сам
варош
—
подграђе
,
а
неки
и
у
град
.
поуздан
јесам
Угљешин
војска
бити
она
,
што
јесам
још
са
он
доћи
из
северни
крај
па
се
и
задржати
овде
.
они
јесам
бити
личан
чувар
Угљешин
,
који
она
јесам
добро
пазити
.
Међа
она
јесам
бити
честит
јунак
али
људи
,
који
јесам
имати
ни
кућа
ни
кућиште
.
они
једва
памтити
,
који
она
јесам
бојити
бити
први
,
а
ни
један
од
она
не
знати
,
у
колик
јесам
битка
бити
,
колико
пута
ранити
,
па
и
колико
јесам
кад
благ
задобити
.
свој
глава
и
мишица
,
светло
оружје
и
добар
коњ
стављати
јесам
сваки
од
она
у
служба
свој
господар
искрено
и
верно
.
А
кад
по
неки
од
она
наумити
,
да
са
сав
прекинути
са
витешки
левентовање
и
да
остати
на
свагда
код
свој
господар
,
Угљеша
он
јесам
радо
давати
пронија
за
уживање
.
на
тај
земља
стар
јесам
ратник
постајати
у
неки
рука
баштиник
и
кућаник
,
ал
’
не
престајати
бити
и
даље
војник
,
нити
напуштати
свој
частан
место
у
ред
коњица
деспотов
.
тај
јесам
војска
Угљешин
становати
сада
у
сам
град
,
и
она
бити
права
личан
снага
Угљешин
,
који
се
снажити
непрестано
долазак
многи
крајишник
и
њихов
чета
.
они
доводити
свој
војска
заједно
с
осталом
велик
и
мања
властела
и
жупан
,
који
водити
свој
жупа
.
јесам
бити
кућа
баштиничке
и
сеоски
,
који
јесам
послати
бар
по
један
војник
,
а
из
многи
се
кућа
кренути
по
неколик
глава
на
војнички
збориште
.
—
Нашег
властелин
звати
његов
господар
,
—
говорити
они
—
он
звати
ми
,
ја
хтети
радо
свуда
са
он
а
под
Божјим
благослов
.
овај
се
војска
у
гомила
или
дугачак
ред
пешке
стицати
у
градски
поље
под
Сер
.
Деспотов
стегоноша
,
који
бити
по
поједини
жупа
,
развити
свој
стег
,
те
се
у
градски
поље
лепршати
двоглави
орао
на
она
,
а
сваки
стег
бити
побости
у
средина
свој
жупски
војска
.
А
кад
се
прочути
,
да
се
у
Сер
сабирати
велик
војска
,
придружити
се
она
многи
залутао
витез
и
вешт
ратник
,
који
као
добровољац
стати
у
ред
одабран
најамнички
гарда
Угљешин
.
тај
весео
и
шарен
војска
,
саставити
од
стар
српски
ратник
,
од
најамник
и
добровољац
,
од
тежак
,
баштиник
,
грађанин
и
градски
занатлија
,
стегоноша
,
велик
и
мали
властела
—
бити
задовољан
,
што
хтети
се
кренути
против
туђина
и
заједнички
непријатељ
.
зато
у
њен
ред
бити
велик
број
и
грчки
становник
Угљешин
деспотовина
.
Угљеша
јесам
бити
у
велик
посао
,
примати
и
сређивати
војни
сила
свој
.
А
деспотица
Љуба
проводити
јесам
по
неколик
час
на
висок
градски
бедем
или
на
кула
мотриља
.
изгледати
јесам
ићи
ли
још
какав
помоћни
војска
,
па
кад
бити
далеко
у
магла
или
у
облак
од
прашина
разабрати
,
да
јесам
војска
,
који
несумњиво
ићи
у
помоћ
српски
сила
,
радосно
бити
се
журити
да
обрадовати
свој
војни
.
А
тада
јесам
опет
излазити
с
Угљеша
и
нагађати
,
чији
ли
јесам
жупа
и
који
ли
јесам
стегоноша
...
гласити
,
који
јесам
Гојко
донети
деспот
,
обрадовати
јесам
све
у
Сер
.
Деспот
јесам
братски
загрлити
млад
војвода
,
па
он
јесам
онда
пустити
,
да
се
са
свој
леп
сапутница
пожурити
Драма
и
њен
логор
.
бити
јесам
са
сав
доцнити
под
ноћ
кад
ћефалија
Рајко
изићи
из
двор
Анина
,
где
јесам
бити
неки
мали
ратни
савет
.
на
поље
јесам
бити
слаб
месечина
.
Рајко
изићи
из
двор
,
па
место
свој
стан
он
скренути
поред
двор
и
на
мали
врата
ући
у
велик
дворски
врт
,
који
се
на
крај
завршавати
шумица
.
бити
јесам
сетан
и
забринут
.
Прође
дугачак
стаза
до
половина
,
па
сести
на
камени
клупа
с
леви
страна
.
Гледаше
звезда
,
који
јесам
слабо
треперити
на
небесан
свод
,
па
онда
спустити
глава
у
оба
шака
од
рука
,
који
бити
подлактити
на
колено
.
тако
јесам
неки
време
ћутао
и
мислити
.
опробан
и
срећан
ратник
,
у
почетак
се
обрадовати
глас
о
скупљање
војска
.
али
кад
се
војсковођа
из
поједини
жупа
са
свој
одељење
стати
прикупљати
,
Рајка
се
ни
у
колико
не
допадати
,
што
још
непрестано
заповедник
тај
војска
бити
непоуздан
Тома
Теологит
.
и
вечерас
јесам
у
веће
Тома
водити
први
реч
,
а
Рајко
мислити
,
да
он
у
општи
не
бити
требати
ни
да
имати
место
на
така
збор
и
световање
.
Изишавши
с
веће
,
Рајко
јесам
при
слаб
месечев
светлост
ни
моћи
опазити
неки
лице
,
који
стајати
близ
храст
,
куда
јесам
Рајко
имати
да
проћи
улазити
у
сав
стан
.
али
тај
лице
опазити
Рајка
и
видити
,
да
он
ући
у
врт
.
брзо
и
опрезно
као
мачак
прећи
простор
до
ограда
од
врт
,
ухватити
се
за
зид
и
лако
се
на
он
попити
.
Леже
по
он
,
послушати
мало
,
па
се
прекренути
на
страна
,
одгурнути
се
рука
и
у
врт
се
дочекати
на
нога
,
клецнути
.
тако
постојати
неки
време
,
па
се
лагано
стати
провлачити
кроз
врежа
од
бршљан
и
купина
,
прилазити
Рајка
с
леђа
.
А
кад
доћи
близ
,
притајати
се
,
и
непомичан
ћуташе
неколик
тренутак
.
Ветрић
јесам
ћарлијати
,
а
зелено
јесам
лишће
на
дрвеће
шумити
.
Рајко
с
глава
у
рука
тонути
све
дубље
у
мисао
.
непознат
лагано
устати
,
и
,
држати
у
десни
рука
нож
,
прићи
,
мало
погнути
,
на
један
корак
до
Рајка
,
исправити
се
,
измахнути
нож
у
страна
и
замахнути
да
Рајка
ударити
са
страна
у
десни
ребро
.
Нож
синути
,
нешто
закркљати
,
нападач
пасти
на
земља
,
а
нечији
се
глас
продрати
:
—
Зликовче
,
хтети
тамо
!
Рајко
скочити
,
окренути
се
и
у
чудо
видити
где
стар
дворанин
Благоје
давити
неко
,
који
се
са
земља
отимати
.
брзо
прискочити
,
ал
’
старац
бити
већ
савладати
нападач
,
па
он
свој
каница
везивати
рука
и
нога
.
—
Шта
јесам
тај
?
ко
јесам
тај
доле
?
—
питати
брзо
Рајко
.
—
зликовац
,
неваљалац
,
најамник
!
један
од
онај
што
јесам
ја
пре
везати
за
врба
,
кад
јесам
напасти
узвишен
ћесарица
наш
,
—
говорити
старац
,
па
устати
.
—
тако
,
гадити
грчки
!
—
додати
,
гледати
везан
.
—
Ко
јесам
ти
?
шта
хтети
овде
?
—
оштро
питати
Рајко
овај
.
он
само
стењати
.
—
рећи
,
ко
јесам
,
—
одговарати
место
он
старац
.
—
А
шта
хтети
?
питати
.
твој
глава
,
ништа
мање
.
од
јуче
скот
поган
вребати
.
Дошао
сад
,
кад
се
војска
слегнути
,
да
он
ники
у
овај
метеж
не
опазити
.
Нешто
тражити
,
питати
он
српски
,
он
слегнути
раме
па
одговарати
грчки
.
један
пут
видети
,
како
изићи
из
двор
велможа
Тома
.
и
тамо
јесам
нешто
тражити
.
пратити
јесам
он
вечерас
узастопце
.
Чекао
тај
јесам
,
ћефалија
,
под
храст
,
па
онда
за
ти
овамо
.
он
за
ти
—
ја
за
он
.
—
То
јесам
много
!
дакле
,
сад
јесам
доћи
већ
ред
на
ја
.
Још
сутра
хтети
стати
нога
змија
на
глава
!
—
значајно
рећи
Рајко
.
-—
јесам
л
’
овај
?
—
умешати
се
старац
.
—
он
?
а
?
тај
,
што
ја
везати
за
врба
!
пустити
ја
,
да
он
ја
судити
.
—
он
?
он
ти
везати
за
