Амајка
на
овуја
исти
Сика
—
дор
ја
видити
,
тај
стати
у
образ
како
крпати
(
кол'ко
ја
мрзети
!
)
па
вика
из
кола
:
„
ја
он
што
јесам
џимпир
!
Неје
ти
ни
срам
,
вика
ја
мен
’
,
трговачки
син
!
“
—А
ја
се
па
чинити
како
да
ич
не
разбирати
,
па
гу
ја
па
зборити
:
„
А
ви
па
зашто
,
викати
,
слушати
,
што
јесам
не
ићи
мирно
по
пут
,
како
путник
човеци
.
Зашто
слушати
?
Што
јесам
тај
па
теб
’
ти
криво
,
Каро
?
(
Кар
гу
се
зовеше
мајка
)
.
зар
,
демек
,
салте
ваш
Сиче
што
искачати
из
Бања
,
тај
да
на
њума
тајо
песма
прилегати
и
разбирати
се
?
!
А
по
царски
пут
ја
јесам
моћи
за
мој
кеф
да
појати
што
јесам
миловати
!
“
викати
ја
.
—
„
Несрећо
,
вика
гу
мајка
,
ловџијски
!
“
па
потерати
кола
побрго
.
А
ја
па
јесам
запјејем
,
па
јесам
пуштити
глас
ама
скелеџијски
:
не
гонити
коњ
,
морити
момиче
,
не
гонити
коњ
,
липцал
под
ти
!
како
и
ја
,
мали
Сика
,
ете
,
за
ти
!
(
овај
последњи
речови
нем
ги
у
песма
;
ја
јесам
ги
јесам
из
мој
памет
дуздисаја
.
)
Па
јесам
фрљити
јоште
један
туфек
за
кеф
.
—
„
Девојче
да
ја
неси
т'кнуја
,
карати
ја
њојни
мајка
,
зашто
хтети
на
голем
да
искочити
,
несрећа
ловџијски
!
“
—
„
Хо
,
мајка
,
што
јесам
па
ти
ти
тај
криво
?
!
“
зборити
јесам
па
ја
.
„
Кој
гу
задевати
?
!
појати
јесам
,
ете
,
за
мој
кеф
!
Што
,
зар
теб
’
ли
хтети
да
појати
,
Каро
?
ја
јесам
ићи
по
мој
пут
,
у
царски
здравље
;
а
ти
па
ићи
јесам
по
твој
пут
,
ама
човешки
салте
,
карање
немати
.
зар
јесам
,
викати
,
анаме
тај
да
не
смејати
човек
кристијанин
да
јесам
погледнути
у
ви
!
који
јесам
вера
,
бре
!
“
—
е
душа
гу
изедо
’
,
ете
,
на
мајка
гу
!
Зашто
јесам
ја
велик
убав
вида
’
што
хтети
ништо
да
бидне
од
онај
пазар
и
онуја
работа
,
па
,
викати
,
брати
да
се
убаво
наплатити
сас
мајка
гу
.
А
Сика
јесам
сал
седити
и
ћутети
,
кротак
како
ђурђовско
јагњенце
.
тако
она
причати
Калча
,
кад
отићи
Сика
с
Маријола
,
а
кардаш
он
слушати
;
Курјак
сукати
брк
и
гледати
се
низ
нос
.
—
и
јоште
остати
убав
!
продуживати
Калча
.
кад
гу
гледати
сас
керка
да
не
знавати
,
па
да
не
рећи
да
гу
јесам
мајка
,
велик
да
рећи
да
гу
јесам
стареји
сестра
.
ама
кад
бити
девојче
—
како
саг
њојни
Маријола
,
у
теј
година
—
леле
,
тугоо
!
манути
се
!
рећи
Калча
,
па
зажмирити
од
севдах
и
пукнути
прст
.
манути
се
!
и
бог
ја
ви
казивати
,
јоште
полеп
бити
таг
и
од
овуја
керка
.
ви
гу
не
знавати
,
а
ја
јесам
и
побратити
Ивка
,
ја
гу
убаво
знавати
и
познавати
јоште
од
време
,
хеј-хеј
!
Јоште
од
садразамски
време
што
се
казати
.
он
да
сести
,
тај
да
ви
причати
,
какав
бити
девојченце
!
А
и
саг
јесам
јесам
леп
.
тај
што
имати
таг
грло
!
онај
веће
ништо
полеп
и
послатко
не
тејаше
да
бидне
на
овај
свет
,
велик
кад
хтети
она
да
запојити
.
тај
када
запојити
у
лојзе
сас
онај
њојни
пусто
грло
:
ракита
,
мора
,
ракита
,
ракита
,
тенк
селвија
,
турити
ја
вино
да
пити
,
да
пити
да
се
јопијем
,
на
скута
да
ти
преспијем
,
на
грло
да
ти
летувам
,
Ф
пазуво
да
ти
зимувам
.
кад
запојити
,
од
Горица
хеј-хеј
там
’
дор
до
Виник
се
чујеше
!
тај
бити
грло
,
а
не
како
саг
у
овијати
фрајлица
!
ама
какав
појење
!
!
па
не
појести
како
саг
,
сас
пућет
и
из
нота
,
веће
из
памет
,
како
петал
што
појести
!
како
саг
,
ете
,
теб
’
туј
што
гледати
,
тако
гу
пантити
јоште
од
онај
време
у
онуја
њојни
беаз-антерију
што
ту
имати
таг
.
А
кад
се
врнути
из
лојзе
,
тај
јесам
проминути
прокај
ми
,
а
ја
гу
па
задевати
:
„
Што
рећи
,
Сика
,
у
песма
:
„
на
скута
да
ти
преспијем
,
на
грло
да
ти
летувам
.
“
леле
,
па
малко
ли
јесам
?
“
(
вика
неки
од
ми
;
и
а
гу
један
пуштити
а
други
гу
па
прифатити
,
„
ама
“
,
зборити
тај
саг
па
други
,
„
ама
за
мен
’
и
теб
’
ли
оно
збореше
у
песма
,
Сика
?
“
—А
она
се
санким
љутити
,
бајађим
криво
гу
,
па
јесам
обрнути
шија
на
други
страна
а
ми
на'рањује
лошо
.
—
Па
што
дирати
девојка
,
кад
мирно
пролазити
,
велим
Курјак
.
—
бре
,
бре
.
да
хтети
да
се
и
ти
посветити
!
—
требати
јесам
још
горе
,
велим
Курјак
.
—
ама
саг
,
ете
видити
ли
,
хтети
да
појести
;
намћор
бе
и
напред
,
у
онај
време
,
па
намћор
и
остати
.
А
ја
јесам
салте
гледати
гу
керка
,
велим
Калча
,
па
накрив
капа
,
онај
Јолче
малецан
,
па
ја
долазити
и
саг
у
мој
памет
мило
за
мајка
гу
.
ама
алис
,
ете
,
такав
бити
и
Сика
у
овејати
година
.
А
појести
како
славеј-пиле
;
ама
саг
хтети
,
намћор
јесам
.
видити
ли
како
јесам
отићи
,
што
јесам
намћор
!
—
е
јесам
него
да
ти
певати
ту
!
осећи
се
Курјак
на
он
.
—
бре
,
бре
,
погле
он
,
што
јесам
зборити
па
овај
;
а
зашто
па
да
не
појести
?
!
питати
Калча
изненадити
.
—
А
зашто
да
певати
?
—
да
,
појести
,
ете
,
за
кеф
;
ми
’
за
кеф
,
а
теб
’
ти
па
за
инат
.
заради
друство
да
појести
,
неје
зарадити
неки
рђавство
.
Што
јесам
данас
,
да
ли
јесам
слава
на
нашога
Ивка
,
или
јесам
панаија
на
домаћин
,
тај
да
јесам
жалан
,
па
да
не
смејати
да
појести
?
!
да
појести
,
и
она
,
па
јоште
и
керка
гу
!
—
јесам
,
’
хтети
да
ти
певати
!
ваљда
јесам
ти
онај
лазарица
са
село
,
па
да
стати
пред
кућа
и
да
певати
:
„
овде
ми
казати
млад
нежењен
,
млад
нежењен
,
Калча
,
челебија
!
“
будала
матор
!
рећи
Курјак
љутит
и
по
мало
пакосно
.
ти
да
певати
!
—
Па
и
прилегати
побоље
за
мен
’
;
челебија
јесам
,
ете
,
а
не
како
теб
’
!
Што
бре
,
зар
несам
челебија
!
рећи
Калча
,
па
накрив
капа
и
стати
сукати
свој
танак
а
дуг
брк
.
Челебија
јесам
и
саг
,
а
јоште
од
време
тај
јесам
јесам
!
у
турцки
време
газешем
у
зимњо
доба
Морава
студен
до
пупак
,
тај
донесива
’
из
Србија
српски
буквар
и
књига
за
чкоља
сас
Таска
онај
Благојиног
и
Бат
-Колу
Рашин
и
Божидарца
онај
.
е
што
хтети
прајети
,
куд
јесам
па
ти
бија
таг
,
несрећа
курјачки
никакав
?
Бија
јесам
коморџиски
љут
војска
!
па
,
ете
,
и
ловџија
јесам
,
и
бињеџија
јесам
,
и
шалџија
јесам
,
и
тиријаћија
јесам
,
и
мераклија
јесам
побољи
од
теб
'
,
несрећа
курјачки
,
што
сал
’
гледати
за
тај
твој
проклет
мешина
!
Што
да
ја
не
појести
?
Бат
јесам
овај
мора
!
рећи
,
па
се
стати
лупати
поносито
у
груда
.
—
А
и
јесам
мустра
!
велим
он
Курјак
.
—
од
теб
’
јесам
побољи
.
Што
бре
,
а
и
ти
јесам
ја
зар
па
неки
човек
!
Тол'ке
година
,
бре
брата
,
остати
удовац
,
па
не
мој
да
се
па
оженити
!
Неје
ти
ни
срам
!
Седиш
јесам
јесам
у
кућа
како
калуђер
у
хилендарски
метох
!
Несрећо
курјачки
,
не
моћи
да
се
оженити
,
хтети
ти
ни
један
!
који
хтети
па
за
будала
да
јесам
поћи
!
један
бити
па
се
превара
тај
се
удаде
за
теб
’
,
па
и
она
јесам
отићи
!
А
други
веће
хтети
да
намерити
,
тај
ти
ја
казивати
.
А
мој
Зона
,
мој
домаћица
,
знати
што
ја
зборити
:
„
ја
хтети
тај
,
Мичо
,
вика
,
чувати
до
смрт
;
ја
хтети
после
теб
’
да
умрети
.
“
Човек
јесам
,
бре
,
ете
,
видити
ли
,
па
хтети
жена
да
бегати
од
мен
’
,
а
не
како
теб
’
!
довршити
Калча
,
па
он
лупити
капа
.
—
не
знати
’
хтети
л
’
се
оженити
,
ал
’
баш
ја
јесам
,
вала
,
ћеф
што
не
хтети
да
ти
певати
.
и
јесам
мустра
за
певање
.
—
ама
што
јесам
па
теб
’
ти
тај
криво
?
о
,
мајка
!
—
е
,
па
криво
ја
јесам
,
па
шта
?
!
—
И-ха-а-а
!
за
тај
па
да
ја
јесам
!
рећи
Калча
и
махнути
рука
.
—
е
баш
ја
ћеф
што
јесам
отићи
,
а
јесам
хтети
да
ти
отпевати
.
е
тај
ја
се
допадати
!
—
не
тејаше
да
појести
што
јесам
ти
туј
бија
.
Жена
јесам
,
зар
,
зборити
:
пред
ко
хтети
да
појати
?
!
па
јесам
отићи
!
у
тај
се
вратити
и
Ивка
,
и
сад
разрешити
домаћица
од
дужност
и
пустити
јесам
да
ићи
да
спавати
,
а
Ивка
хтети
не
хтети
морати
да
остати
с
она
.
—
Лака
ви
ноћ
!
’
ајде
ви
хтети
брати
први
да
јесам
на
патерица
јутрити
!
рећи
домаћица
,
смејати
се
и
остављати
она
.
—
таки
јесам
прајети
онија
што
јесам
прав
и
асли
кардаш
и
пријатељ
.
у
домаћински
здравје
!
куцати
се
и
пити
.
пауза
.
Чују
се
петао
и
шкрипа
волујски
кола
у
даљина
.
—
Подизаше
се
ћириџија
,
јоште
мало
па
хтети
самне
скорити
,
велим
Калча
,
зевати
и
осећати
мали
језа
.
булбул
пој
.
—
„
То
славуј
певати
,
шева
не
певати
!
“
велим
непознат
.
кад
пити
,
кад
пити
,
зашто
не
пјевати
,
јесам
овај
,
јесам
овај
,
вино
украсти
.
разглавити
Смук
страховито
вилица
и
раздерати
се
изненада
да
она
све
чисто
пресећи
!
куцати
се
и
пити
опет
.
—
ех
,
уздахнути
Калча
,
Сика
да
ни
јесам
саг
туј
,
сас
њојни
појење
,
па
да
ни
она
запојити
:
ракита
,
тенк
селвија
,
Што
ашик
стати
за
ти
!
—
Јуначе
,
луд
гидијо
,
Чунке
јесам
ашик
за
ја
,
камо
ти
пушак
бојлија
?
—
Продадо
’
пушак
за
ти
,
Дор
да
се
с'танем
сас
ти
!
за
тај
ја
ете
саг
кеф
,
а
сас
овај
Смуков
скелеџијски
појење
немати
јесам
ич
кеф
ни
па
лезет
да
пијнути
чашка
винце
.
—
Што
.
мора
,
бранити
Курјак
Смук
,
па
добро
певати
и
наш
Смук
.
имати
славан
глас
...
—
имати
како
онај
пољак
ели
пудар
у
лојзе
,
кад
викнути
да
пудити
чворак
из
лојзе
...
тај
јесам
јесам
зар
појење
!
—
ах
шта
ти
знати
,
велим
увредити
Смук
.
Калча
,
кујунџија
...
управо
,
јесам
ни
кујунџија
,
него
један
дугмеџија
...
и
он
се
много
разумети
у
певање
!
...
гледати
ти
твој
дућан
и
пазар
,
а
оставити
се
ти
и
лов
и
песма
...
него
пар
,
пар
грувати
,
кад
имати
златан
занат
...
—
погле
он
саг
,
што
јесам
па
овај
зборити
!
Поче
јесам
и
он
да
ја
учити
и
совјетовати
како
што
ја
,
ако
пантити
,
учеше
и
совјетуваше
чорбаџи
-
Мита
Калтагџија
.
—
„
Мор
,
Калча
,
постар
сам
ода
ти
,
дете
јесам
,
аџамија
јесам
,
Калча
,
мен
’
ја
послушати
;
збирати
јесам
пар
,
доклен
моћи
“
,
зборити
јесам
Калтагџија
,
„
без
пар
ич
нем
живење
.
Ће
стигнути
“
,
рећи
,
„
време
,
па
хтети
се
сетити
за
овијати
мој
речови
,
па
хтети
рећи
:
ама
убаво
ја
збореше
чорбаџи
-
Митко
,
ама
који
збореше
!
А
батал
“
,
рећи
,
„
и
ловење
и
седење
,
и
појење
и
пијење
!
“
—
Па
добро
јесам
и
говорити
човек
,
тврдити
Курјак
и
Смук
.
—
Мор
,
махнути
Калча
рука
,
ја
тутури
не
требашем
јоште
ни
у
аџамијски
мој
време
,
а
саг
ли
хтети
’
ја
ви
тутури
,
ете
,
да
стати
!
...
пар
!
...
Што
ја
требати
пар
?
!
...
сарафин
ли
јесам
,
ели
Чуфут
,
тај
да
ги
бројити
и
претурати
по
рука
!
—
како
,
не
требати
ти
,
корити
он
Курјак
.
не
требати
он
пар
!
него
,
тако
...
са
слава
на
слава
...
из
кафана
у
кафана
...
па
ћемане
,
дахире
,
чочек
,
гоч
,
песма
,
а
?
севдалијски
,
а
?
—
е
,
сал
таки
,
севдалијски
,
асли
севдалијски
,
рећи
Калча
,
па
искапити
чаша
и
накрив
капа
.
такав
беј
јоште
од
време
,
такав
хтети
јесам
и
остати
,
дор
ја
не
понети
там
тор
’
под
Горица
.
—
„
батал
тији
речови
,
чорбаџи
-
Митко
“
,
зборешем
јесам
ја
на
Калтагџију
;
„
теб
’
ти
искати
душа
пар
,
а
мен
’
ја
искати
па
овај
!
“
...
кад
јесам
настати
и
стигнути
пролет
,
а
ја
јесам
накривити
фесче
на
десно
,
а
фрлим
гуњац
на
леви
рам
,
а
плоска
сас
ракија
анасонлија
за
појас
а
тамбура
под
мишка
,
па
јесам
искочити
на
теферич
сам
до
Агушов
кованл'к
,
па
јесам
сести
под
шевтелија
,
па
јесам
сал
гледати
и
слушати
.
гледати
бехар
и
како
процавтети
све
и
озеленети
;
слушати
девојчики
како
појати
там
,
одгорке
из
лојзе
,
и
славеј-пиле
како
појести
гор
’
на
шевтелија
,
па
ја
долазити
мило
.
Узнем
јесам
плоска
па
сипнути
у
чашка
,
па
ха
да
гу
попијнем
,
а
славеј
са
шевтелија
откинути
цвет
,
па
јесам
и
он
запојити
,
а
цвет
ода
шевтелија
пасти
у
чашка
у
анасонлија
,
а
ја
јесам
таг
попити
и
ракија
и
цвет
ода
шевтелија
(
како
мезел'к
)
,
па
јесам
и
ја
запојати
,
чукнути
сас
терзијан
у
тамбура
,
па
јесам
запојати
:
садити
нана
босиљак
...
е
па
што
ја
требити
пар
,
несрећа
сарафски
и
чуфутска
!
завршити
раздраган
и
одушевљен
Калча
и
лупити
шубара
Курјак
у
лице
.
Кардаши
дати
за
права
Калча
и
куцати
се
.
непознат
кукурикати
,
а
Калча
бити
Ивка
који
јесам
задремати
и
викати
он
,
да
јесам
већ
други
петао
,
а
затим
сав
запевати
куцати
се
:
петао
,
мора
,
пој
на
самнување
...
дизати
се
,
морити
,
дизати
,
млад
ћириџија
...
млад
ћириџија
—
Ивка
,
јорганџија
...
глава
други
патарица
Мор
,
Ивка
,
јадан
тај
слава
и
жалостан
Ђурђев-дан
,
ама
ја
не
добити
вече
?
запитати
Курјак
већ
пред
зор
.
—
како
бре
не
добити
?
зар
не
вечерати
?
—
Сећа
л
’
се
ко
,
браћа
,
да
л
’
јесам
вечерати
?
ја
се
не
сећати
,
велим
Курјак
.
—
ама
и
ја
се
не
сећати
,
а
јесам
ни
наздрављати
,
велим
Смук
.
—
Браћо
,
’
хтети
л
’
да
остати
код
наш
добар
побратим
Ивка
на
вече
?
ко
јесам
за
тај
,
нек
дигнути
рука
,
питати
Курјак
.
—
усвајати
се
!
рећи
остати
и
сав
дигнути
оба
рука
.
—
Па
,
замуцкивати
Ивка
,
ја
викати
,
вечерати
,
сас
Сика
и
Маријола
.
—
Шта
казати
?
!
оно
јесам
оне
вечерати
,
а
не
ја
.
ја
јесам
само
мезетисати
.
јесам
л
’
тако
?
—
тако
јесам
јесам
.
онај
јесам
бити
салте
мезенце
,
велим
Калча
.
—
уз
вино
,
брата
,
велим
Смук
,
а
како
ти
мислити
.
зар
онако
без
мезе
да
пити
ка
Шваба
?
!
да
вечерати
,
разумети
се
.
'
Оћемо
л
’
?
—
имати
ли
довољан
број
да
потпомоћи
овај
предлог
?
који
јесам
за
,
нек
устати
,
који
против
,
нек
сести
!
велим
непознат
.
сав
устати
;
скочити
и
Ивка
.
—
ама
кој
ви
јесам
овај
човек
?
питати
Ивка
,
гледати
он
.
—
Ааа
!
дивота
.
сав
јесам
за
,
па
и
сам
домаћин
!
дивно
,
домаћин
!
и
он
устати
!
први
скочити
!
тај
ја
се
допадати
!
велим
опет
онај
.
—
ама
кој
ти
рећи
да
јесам
,
ете
,
за
тај
устајати
?
!
Кој
јесам
па
ти
?
викнути
Ивка
.
—
ти
да
јесам
седити
;
туј
да
седити
!
рећи
он
Калча
императивно
.
срамота
бре
,
резил'к
!
Што
мислити
?
!
Мислиш
да
јесам
ја
па
немати
на
дом
вече
,
па
тај
за
тај
дођомо
?
!
како
бре
мислити
!
?
Јаз'к
,
болан
,
од
еснаф-човека
сас
еснаф-човеци
такав
зборење
!
и
теб
’
тај
јесам
слава
,
несрећа
!
—
ама
чек
’
де
!
нем
карање
!
попуштати
Ивка
!
ако
искати
вече
,
е
па
убаво
!
па
хтети
се
намера
нешто
и
за
вече
!
хо
,
мајка
!
—
Ће
се
намера
за
наш
браћа
!
ја
како
!
смејати
он
се
Курјак
.
—
о
,
Света
богородица
и
тај
па
Света
Ђорђија
—
шаптати
домаћин
—
како
хтети
овај
па
да
бидне
?
!
—
Па
убаво
хтети
бидне
.
—
ама
домаћица
ја
гу
немати
;
спавати
!
—
Па
хтети
’
гу
пробудити
!
зар
и
тај
па
да
ја
јесам
неки
мука
!
велим
Калча
.
—
А
,
тај
никако
!
тај
ја
хтети
никако
допустити
,
велим
онај
непознат
.
пре
хтети
да
погинути
крај
њен
кревет
,
него
да
допустити
!
—
бре
,
бре
!
викнути
Ивка
зачуђен
и
изненађен
,
па
се
окренути
онај
.
—
јесте
,
господа
,
тако
јесам
!
почети
непознат
.
тако
ја
частити
мој
...
—
Мор
какав
твој
част
,
викнути
Ивка
,
—
гуланфер
ниједан
,
и
ти
хтети
’
па
неко
да
частити
?
!
—
Госпођа
јесам
светиња
за
ја
.
и
само
преко
ја
мртав
моћ
хтети
до
њен
кревет
доћи
...
ја
не
дати
госпођа
!
—
госпоја
!
какав
госпоја
?
Зашто
госпоја
?
!
рећи
Ивка
и
стати
се
крстити
и
шетати
по
соба
.
—
онај
госпођа
,
наш
госпођа
;
жена
што
јесам
сад
тамо
у
кревет
,
велим
онај
.
—
Мор
,
да
оставити
ти
и
кревет
и
домаћица
!
план
домаћин
.
—
не
дати
ја
госпођа
,
тај
жена
не
дати
...
—
Која
жена
,
келешу
ниједан
!
ти
ли
јесам
гу
њојн
муж
,
тај
ти
да
гу
не
дати
?
!
викнути
Ивка
готов
да
се
бити
и
да
он
бити
.
—
батал
,
Ивка
!
викати
сав
.
—
Мор
,
што
да
баталити
;
како
да
баталити
!
ама
видосте
ли
он
,
што
јесам
зборити
,
кутак
,
за
домаћица
ја
?
!
он
ли
да
давати
и
не
давати
мој
кева
?
хо
,
мајка
...
—
е
па
де
,
ти
брати
бити
паметан
човек
!
велим
он
Калча
.
пијан
човек
,
зар
па
он
знати
што
зборити
!
он
јесам
јесам
саг
како
стока
,
јесам
л
’
тако
,
побратим
?
пијан
човек
што
знати
он
;
он
јесам
јесам
како
магаре
,
без
памет
и
па
без
ред
.
—
ама
па
кој
ви
јесам
тај
?
—
из
наш
јесам
друство
,
де
!
велим
Калча
.
—
Па
баш
ако
јесам
тако
,
ако
јесам
ко
на
терет
,
ја
моћи
и
да
ићи
.
—
да
јесам
ићи
,
господин
,
хтети
ти
бидне
убавачко
!
Тол'ко
ти
казивати
,
зашто
...
—
А
зашто
па
да
ићи
?
испречити
се
Калча
.
—
Па
доста
јесам
седети
.
А
имати
и
послати
.
—
јок
,
јок
!
гракнути
сав
.
—
ту
,
да
јесам
седити
сас
ми
!
велим
он
Калча
.
Мор
,
а
да
л
’
он
кој
знати
име
?
с
ко
бре
доћи
ти
?
Познаваш
ли
он
,
Мита
?
не
познавати
.
А
ти
,
Јована
?
ни
ти
зар
;
па
ни
ја
он
не
познавати
,
велим
Калча
,
а
ни
домаћин
он
па
не
познавати
!
како
бре
доћи
,
кад
ти
ники
не
познавати
?
питати
он
Калча
.
'
Оће
ли
да
он
избацити
из
кућа
?
—
Па
молити
ви
,
на
слава
се
и
не
звати
.
А
ја
доћи
.
А
сам
јесам
мало
час
видети
да
јесам
хтети
да
ићи
,
кад
јесам
домаћин
криво
што
тражити
вече
.
—
Што
,
и
Ивка
ти
терати
?
питати
он
Калча
.
—
Па
да
,
јесам
он
права
...
—
е
кад
ти
Ивка
терати
,
таг
хтети
да
остати
;
туј
сас
ми
хтети
’
остати
,
па
да
јесам
видити
ко
искати
Ивка
да
испудити
од
слава
.
Резил'к
од
Ивка
.
—
А
,
не
,
не
!
морати
да
ићи
.
—
ама
ти
хтети
’
да
ићи
!
рећи
Калча
и
набити
он
шешир
на
глава
.
туј
хтети
јесам
седити
сас
ми
!
Имаш
„
посао
“
.
е
,
и
овај
јесам
јесам
посал
!
—
морати
.
—
е
хтети
,
дете
!
велим
Калча
,
па
узити
новајлија
шешир
и
бацити
он
на
кров
од
кућа
.
да
он
собучемо
и
путина
,
а
таг
бос
нек
јесам
ићи
ако
моћи
.
.
ако
ли
?
—
е
па
добро
,
ја
хтети
остати
,
на
ваш
одговорност
!
рећи
и
остати
.
А
лагати
јесам
;
јесам
моћи
никако
.
Мучно
да
бити
и
до
врата
доћи
.
у
овај
он
јесам
кући
једнако
нешто
везивати
.
најпре
Маријолин
очи
,
а
сада
опет
вино
.
и
срце
и
нога
он
се
узети
у
Ивков
кућа
.
—
е
таки
ти
искати
!
велим
он
Калча
.
седити
јесам
,
побратим
.
Куче
мора
,
ела
да
пити
,
а
од
саг
хтети
’
јесам
јесам
побратимити
;
ја
с
теб
’
како
и
с
овијати
.
пити
и
љубити
се
.
—
’
Оће
ли
да
он
признавамо
за
побратим
,
како
и
ми
?
питати
она
Калча
.
да
он
примити
у
наш
друство
?
ако
ли
?
—
да
он
примити
у
друство
!
викнути
она
двојица
.
сретан
виђење
,
побратим
!
куцати
се
,
пити
и
окретати
данце
од
чаша
на
више
,
за
доказ
да
јесам
сав
тачан
и
исправан
.
—
Добра
,
јесам
се
ни
велик
сила
противити
,
рећи
онај
.
—
А
имати
ли
татко
и
мајка
,
побратим
,
питати
он
Калча
.
—Немам
,
велим
непознат
тужан
,
па
запевати
:
отац
немати
,
мајка
немати
на
свет
тај
;
давно
,
давно
у
гроб
јесам
ој
хлађан
!
немати
,
побратим
,
ни
отац
ни
мајка
,
па
ни
мио
сеја
,
да
загрлити
брата
око
врата
...
—
Чујеш
ли
,
несрећа
јорганџиски
,
што
јесам
зборити
човек
.
немати
ни
татко
ни
па
мајка
,
а
ти
он
пудити
из
кућа
.
Јаз'к
,
Ивчо
,
од
теб
за
тај
!
ама
ја
он
не
давати
;
јесам
ли
тако
,
побратимити
.
—
тако
јесам
.
—
А
што
бити
сас
вече
?
’
ајде
,
ашчија
ићи
па
гу
спрема
!
рећи
Калча
Курјак
.
ето
петао
како
појати
на
самнување
,
дизати
се
,
мора
,
дизати
се
,
ђузел-
ашчија
!
велим
Калча
који
јесам
,
кад
се
мало
накитити
,
радо
у
стих
говорити
.
Мор
,
видосте
ли
брука
:
велик
петао
а
ја
јоште
не
вечерати
?
!
—
А
,
зар
веће
се
познати
!
е
па
на
здравље
ви
!
рећи
Ивка
,
видити
она
како
се
куцати
и
љубити
с
нов
побратим
.
—
ти
јесам
туј
седити
,
велим
Калча
нов
побратим
,
ја
ти
не
давати
!
за
теб
’
хтети
да
погинути
,
таквија
јесам
човеци
ја
!
искати
да
видити
шта
тај
саг
моћи
онај
кутак
да
чинити
!
А
,
бре
,
окренути
се
Ивка
,
а
шта
бити
,
мора
,
сас
вече
?
—
ама
ене
ви
мутвак
,
па
јесам
прајети
што
миловати
.
имати
там
и
месо
,
и
’
леб
,
и
свашто
.
—
е
,
па
саг
ићи
јесам
,
’
ајде
!
Ивка
поћи
у
свој
соб
,
па
се
вратити
:
—
Мор
,
људи
,
ићи
јесам
дом
.
’
Оће
да
ја
доћи
гостити
на
патерица
,
те
бивати
ли
,
да
ве
јучерањи
наћи
ту
?
!
молити
она
домаћин
.
бивати
ли
,
бре
брата
?
!
—
ти
јесам
ићи
на
спавање
,
кокошка
;
а
за
ми
ич
брига
да
не
водити
.
„
бивати
ли
?
"
бивати
,
побратимити
,
а
зашто
па
да
пети
бивати
?
!
слава
јесам
,
а
на
слава
свашто
бивати
.
Домаћин
отићи
да
спавати
,
а
гостити
остати
да
се
веселити
.
Курјак
уредити
вече
,
а
Смук
донети
вино
,
и
кад
трећи
петао
запевати
,
а
гостити
се
посадити
за
богат
софра
.
Једоше
и
писати
,
певати
и
наздрављати
,
грдити
домаћин
,
а
хвалити
нов
побратим
свој
.
сванути
већ
увелико
.
устајати
по
комшилук
.
Чује
се
клапарање
нанула
у
комшиски
авлија
унаоколо
.
Истрчи
тек
по
неки
чупав
шалваруша
,
па
на
бунар
мити
бео
лице
и
провиривати
онако
неубрисан
кроз
тараба
да
видити
откуда
долазити
тај
жагор
,
бленути
у
комшиски
авлија
и
вод
она
се
цедити
са
полуопуштен
и
неубрисан
рука
.
сетити
се
да
јесам
газда
-
Ивка
слава
бити
,
па
одлазити
брзо
са
тараба
,
окретати
се
плашљиво
да
јесам
јесам
ко
видети
.
улица
пролазити
свет
.
Трче
девојка
на
чесма
,
пролазити
фурунџиски
момак
са
ђеврек
и
пењерлија
и
дерати
се
из
сав
грло
;
пролазити
жена
и
девојка
у
виноград
,
а
посред
она
по
један
магаре
,
на
који
јесам
сав
алат
,
хаљина
и
јестиво
.
пролазити
крај
мајстор
-Ивкове
кућа
,
чути
песма
и
галама
.
Ућуте
се
мало
да
боље
чути
,
а
после
се
гласно
смејати
и
одлазити
даље
свој
пут
.
сваки
знати
да
јесам
јуче
бити
мајстор
-
Ивка
слава
,
па
сваки
мило
,
јер
знати
да
јесам
и
мајстор
-
Ивка
мило
.
—
ама
још
ли
јесам
зар
туј
?
!
уздахнути
газда
-
Ивка
,
кад
се
пробудити
па
чути
велик
ларма
но
што
она
јесам
оставити
.
о
,
Света
Ђорђија
,
што
хтети
резил'к
да
напрајити
сас
ја
!
рећи
облачити
се
.
Ће
стизати
свет
на
патерица
,
па
мој
срам
у
свет
хтети
он
бидне
!
и
доиста
већ
јесам
почети
и
да
долазити
гостити
.
долазити
и
извињавати
се
што
јуче
јесам
моћи
да
доћи
.
Јучерашњи
гост
пити
у
један
а
данашњи
у
други
соба
.
овај
служити
исти
јучерашњи
девојка
,
а
онај
јучерашњи
сам
домаћин
и
шегрт
,
баш
онај
са
мајсторов
ципела
.
газда
-
Ивка
она
јесам
молити
и
молити
,
па
кад
тај
јесам
помоћи
,
а
он
јесам
само
тај
гледати
да
се
не
помешати
са
овај
нов
гост
,
па
се
сав
око
она
налазити
.
Кардаши
гунђати
на
овај
туторисање
.
замерати
он
што
правити
разлика
између
гост
,
па
оне
послуживати
сам
Маријола
,
а
она
тек
један
шегрт
.
—
А
зашто
ми
багателисати
домаћин
?
ја
да
јесам
тако
давнашњи
пријатељ
,
ја
тај
,
бог
ја
,
не
бити
трпети
.
зар
ми
шегрт
да
послуживати
,
као
да
ми
јесам
најмити
да
он
окопавати
кукуруз
!
А
побратим
?
питати
новајлија
.
—
истина
зборити
,
побратимити
.
’
ајд
’
да
он
посрамити
.
’
ајд
’
сас
мен
’
,
велим
Калча
.
па
он
узити
и
отићи
у
онај
други
соб
да
она
Маријола
послужити
.
—
Срећна
тај
патерица
,
домаћица
;
а
куде
јесам
домаћин
?
питати
Калча
.
Маријола
она
послуживати
,
а
они
сести
и
примати
част
тако
озбиљно
као
да
јесам
отоич
први
пут
доћи
у
овај
кућа
.
мало
после
ући
Ивка
и
замолити
она
да
не
кварити
онај
друштво
,
него
неки
се
вратити
.
велим
да
се
наћи
увредити
што
он
избегавати
.
једва
она
намолити
.
—
Мор
,
побратимити
,
рећи
Калча
новајлија
,
видити
ли
он
какав
јесам
шерет
овај
наш
Ивка
!
срамовати
се
од
ми
,
па
искати
да
не
испратити
у
други
соб
.
и
сав
наћи
да
јесам
тај
гадно
!
тај
она
јако
увредити
,
па
се
дигнути
да
он
оставити
кад
јесам
такав
,
тврдо
решити
да
он
више
ни
бог
не
примити
.
али
се
после
предомислити
и
отићи
сав
у
авлија
да
он
,
вео
,
не
каљати
соб
и
да
не
бити
ники
на
сметња
.
—
Што
искати
тај
?
питати
она
домаћин
,
видити
она
где
одређивати
место
.
—
ићи
у
авлија
.
овде
хтети
ја
,
кад
јесам
ти
баш
на
терет
тамо
у
соба
.
Знаш
,
(
па
намигнути
јетко
)
долазити
господа
,
преседник
,
пуковник
,
владика
,
адвокат
,
гардиста
,
инџилир
,
—
па
хтети
,
брата
,
да
се
ти
стидити
ради
ми
.
ја
овако
сиротињски
!
велим
Курјак
.
—
сиротињски
,
кад
несмо
господа
!
е
ли
јесам
сложан
?
питати
Калча
.
—
„
Ева
десница
,
вјерно
пружити
!
“
велим
непознат
.
—
сав
!
—
саг
...
Ваша
воља
!
уздахнути
домаћин
и
вратити
се
онај
у
соба
.
овај
остати
у
авлија
,
па
се
дати
на
посао
.
Изнеше
велик
ћипровачки
ћилим
,
па
он
прострети
по
трава
,
а
пометати
преко
он
јастук
са
миндерлук
и
поседати
.
Донеше
затим
леген
и
ибрик
и
пешкир
и
вино
и
продужити
пита
.
А
затим
викнути
један
фурунџија
и
купити
пењерлија
и
ђеврек
за
мезелук
.
јести
и
пити
.
А
Калча
се
дати
на
жао
,
па
се
дигнути
и
отићи
на
врата
од
соб
где
јесам
бити
гостити
,
па
зовнути
Ивка
.
—
Искочи
,
несрећа
,
тај
да
видити
срамота
и
резил'к
домаћински
.
да
видити
,
кутак
,
како
на
твој
слава
арчити
наш
пар
.
Резил'к
и
јаз'к
болан
.
и
тај
јесам
човек
домаћин
!
и
ти
се
водити
у
ред
еснаф-човеци
!
рећи
Калча
,
клеветати
Ивка
пред
гост
.
—
како
викати
’
рећи
Ивка
и
скочити
као
опарити
па
отићи
Калча
,
а
затворити
врата
за
себе
да
не
чути
гостити
.
—
Викам
салте
тај
,
да
јесам
ни
жив
и
здрав
,
а
убавачак
јесам
домаћин
.
јагурида
!
зар
твој
слава
,
а
ја
за
наш
пар
да
јесам
куповати
мезел'к
,
тај
да
не
поцрцамо
од
глад
.
па
мета
јесам
брати
при
ми
и
један
чирак
сас
један
рабош
,
тај
да
јесам
бележити
и
кол'ко
вино
попити
,
тај
и
тај
да
ти
платити
.
—
А
кој
ви
не
дати
да
ручати
!
не
л
’
двапут
вечерати
?
!
и
не
л
’
ви
река
’
за
мутвак
?
!
—
платити
и
за
Циганин
,
кад
се
ти
не
сетити
.
и
њи
’
хтети
сас
наш
пар
да
платити
!
—
за
какав
Циганин
зборити
!
А
куд
јесам
па
на
патерица
свирати
Циганин
!
ред
ли
јесам
?
—
А
ред
ли
јесам
па
и
тај
да
гостити
плаћати
Циганин
за
домаћински
весеље
?
!
—
Мор
искачати
људи
из
кућа
,
жив
ви
деца
,
и
ја
тако
ви
жив
!
—
ти
искачати
,
несрећа
домаћински
.
од
онакав
,
бре
,
друство
да
се
срамовати
!
викати
он
Калча
.
—
ама
како
рећи
!
питати
унезверено
домаћин
.
ко
да
искачати
?
!
—
Дошла
ти
јуче
господа
,
а
ти
сад
мислити
,
е
немати
већ
!
не
требати
ја
више
ни
тај
Мита
,
ни
тај
Јован
,
ни
тај
Мич
,
велим
ти
.
срамота
болан
!
велим
он
Курјак
.
—
зар
јесам
тај
дружељубље
!
питати
он
Смук
.
—
ах
бедан
српски
гостопримство
!
велим
непознат
.
—
Мор
кумити
ве
и
молити
како
владика
,
искачати
већ
.
Што
јесам
овај
,
бре
,
брата
!
питати
домаћин
,
наћи
се
у
чудо
,
јер
видити
да
се
почети
комшилук
скупљати
на
тараба
.
—
три
дан
јесам
гостински
,
тај
се
знати
ка
да
јесам
'
црвен
слово
у
календар
забележити
!
велим
Курјак
.
А
данас
јесам
тек
други
дан
...
—
Чујеш
ли
,
несрећа
,
топрв
други
дан
,
а
теб
’
тај
јесам
већ
млого
!
велим
Калча
.
—
о
,
Божа
господити
!
уздахнути
домаћин
и
просто
побећи
кад
видити
шта
се
свет
повешати
на
тараба
па
сехирити
,
а
међу
она
и
Јордан
комшија
,
с
који
се
Ивка
рђаво
живети
.
он
наћи
баш
данас
да
радити
нешто
око
тараба
,
да
сејати
ладолеж
!
Кардаши
продужити
весеље
и
без
домаћин
.
гостити
се
одбити
.
Побеже
и
Маријола
и
мајка
њен
.
Побеже
девојче
,
лепо
побећи
од
онај
новајлија
који
јесам
само
уздисати
,
сваки
час
метати
рука
на
срце
и
пратити
јесам
чезнећим
поглед
.
издевати
она
неки
име
,
па
сав
викати
:
„
о
,
Дулсино
,
погледати
на
твој
Росинанта
!
“
А
још
кад
се
попети
на
доксат
да
одекламовати
нешто
из
дело
„
лаворика
и
Просјачки
Штап
“
,
Маријолин
мајка
само
што
рећи
:
„
Јолче
дете
,
тај
дом
да
јесам
ићи
!
“
Престадоше
и
гостити
долазити
и
новајлија
се
опет
хтети
дигнути
и
отићи
,
али
он
тај
јесам
бити
могуће
,
а
и
шешир
он
јесам
бити
при
рука
.
и
тако
остати
сав
.
Домаћин
послати
жена
у
род
,
а
он
остати
.
како
јесам
после
ићи
,
хтети
причати
него
хтети
завршити
овај
глава
,
апеловати
на
машта
читалац
да
они
представити
себе
тај
.
ни
сам
јунак
овај
приповетка
јесам
знати
више
шта
јесам
радити
и
онда
јесам
ни
од
писац
тражити
да
он
знати
,
па
зато
хтети
овај
глава
и
да
бити
тако
кратак
.
глава
ТРЕЋА
МАРКОВ-ДАН
Мор
,
тако
ви
деца
жив
,
искачати
ја
једанпут
веће
из
кућа
!
молити
она
Ивка
сутрадан
,
кад
јесам
устати
и
чути
вика
и
наћи
она
где
се
веселити
још
једнако
.
—
Што
јесам
овај
,
бре
брата
!
јутроске
веће
трећи
јесам
дан
,
како
ја
се
набити
туј
у
кућа
,
како
да
јесам
реквизиција
!
—
Па
три
дан
се
знати
гостински
,
не
л
’
ти
рећи
отоичке
побратити
Курјак
.
па
кад
јесам
не
задржаја
два
дан
,
а
ти
се
стрпети
јоште
малко
,
за
данас
,
па
хтети
’
се
ја
како
људи
,
убаво
,
да
растурити
.
—
Мор
,
како
ти
па
тај
зборити
?
!
какав
јесам
тај
зборење
од
теб
’
па
,
Калча
?
!
како
јоште
данас
!
Мор
,
саг
се
дизати
!
не
ви
јесам
ни
срам
од
жена
и
деца
!
Јучерке
долазити
и
долазити
,
питати
ја
,
чекати
ве
,
па
ништо
!
и
јучерке
и
јутрос
долазити
,
па
ја
молити
—
ем
како
ја
молити
—
да
ве
напудити
,
не
смејати
,
викати
,
да
искочити
пред
ви
.
—
Ивка
!
викнути
Калча
,
у
жена
ич
да
ја
не
дирати
.
—
ама
кој
ти
па
дирати
у
жена
!
—
Чујеш
,
побратимити
,
у
жена
ич
да
ја
не
дирати
,
она
какав
јесам
јесам
,
нек
јесам
јесам
:
мој
јесам
јесам
жена
!
да
гу
не
дирати
,
зашто
хтети
свашто
да
бидне
.
А
деца
ја
имати
јесам
татко
,
па
се
ти
ич
не
бојити
да
хтети
остати
гладнети
!
љутити
се
Калча
.
—
Мор
,
кој
хтети
да
ви
послуживати
?
!
Мен
’
ја
душа
знати
како
ја
јесам
.
—
и
не
требати
ми
,
вала
.
сам
хтети
да
се
послуживати
ка
и
јуче
што
јесам
!
велим
Курјак
.
—
о
моћи
ја
да
се
послужити
и
без
госпођица
Маријола
!
велим
непознат
.
слободно
она
изручити
наш
наклон
и
рукољуб
!
—
е
,
саг
опет
па
Маријола
.
Јуче
домаћица
,
а
данас
па
Маријола
.
—
јесте
,
сам
хтети
.
не
требити
ми
он
.
ја
хтети
да
бити
подрумар
,
велим
Смук
,
а
Курјак
ашчија
,
а
ти
Калча
да
он
помагати
мало
и
да
се
постарати
за
Циганин
.
јесам
л
’
тако
,
браћа
?
—
А
ја
,
шта
хтети
ја
?
питати
нов
побратим
.
—
ти
,
побратимити
,
као
нов
,
ти
само
уживати
!
—
Уживам
ја
!
велим
онај
.
—
ама
кој
јесам
ти
,
бре
!
план
домаћин
.
Калча
,
мора
,
кој
ви
јесам
овај
човек
овден
?
—
истина
,
кој
бити
тај
!
Кој
он
довести
?
запитати
Калча
,
па
он
стати
гледати
.
како
ти
јесам
име
,
бре
?
—
побратити
се
звати
,
побратимити
!
„
е
па
дотле
,
а
куда
хтети
више
!
“
велим
новајлија
.
—
ама
зар
он
не
познавати
?
велим
Курјак
.
тај
овај
јесам
наш
побратим
.
Кршан
друг
,
већ
трећи
дан
с
ми
,
па
и
не
мислити
да
ми
издати
,
а
не
као
она
издајица
Ивка
.
побратим
,
да
се
куцнути
и
пољубити
.
—
Па
шта
сад
питати
,
кад
јесам
он
звати
?
—
Кој
он
јесам
зваја
,
ја
ли
јесам
он
зваја
?
викати
Ивка
.
Несам
ни
ви
зваја
,
тај
хтети
њег
’
саг
па
да
звати
!
—
Што
бре
рећи
?
питати
Калча
зачудити
.
Неси
он
зваја
!
па
да
он
напудити
!
А
кудити
он
,
мора
,
оставити
капа
?
ама
зар
тај
,
истина
,
неје
зваја
?
—
Па
на
слава
се
и
не
звати
.
разумети
се
нити
се
звати
нити
се
терати
гостити
са
слава
.
јесам
ли
тако
,
побратимити
?
велим
онај
и
пољубити
се
с
Калча
.
—
Ее
!
Ашколс'н
за
тај
реч
!
велим
Калча
и
потапкати
непознат
по
раме
.
убаво
јесам
,
мора
,
зборити
човек
!
е
за
тај
реч
,
побратим
,
да
се
чукнути
и
испинемо
по
чашка
.
окренути
гу
,
да
гу
видити
данце
.
куцати
се
.
Окрећу
чаша
на
доле
,
а
данце
горе
.
—
е
саг
тај
признавам
за
побратим
!
—
јесам
л
’
,
Ивка
,
а
како
он
оно
бити
име
?
запитати
он
полако
Курјак
.
—
глава
да
скршити
,
откуд
он
па
ја
да
знати
име
,
кад
он
ономатке
топрв
и
вида
’
!
с
ви
бити
дошеја
.
—
Неје
с
ми
дошаја
,
ама
хтети
с
ми
да
ићи
.
Чујеш
,
побратимити
,
седити
јесам
ти
туј
,
па
хтети
’
заједно
,
дружески
хтети
’
да
јесам
ићи
,
у
куп
.
—
ама
тај
ве
ја
и
молити
,
велим
Ивка
;
да
јесам
ићи
—
ама
ја
хтети
’
ићи
,
теке
викати
за
теб
’
хтети
бидне
срамота
,
а
за
ми
,
да
казати
,
јок
!
велим
Калча
.
—
од
сутра
се
не
познавати
више
,
а
данас
хтети
још
за
онај
наш
стар
пријатељство
да
остати
,
а
бог
неки
ти
судити
,
што
ми
обрукати
!
велим
Курјак
.
—
обрукати
ви
ја
!
одговарати
Ивка
.
—
Теб
’
хтети
да
резити
чаршија
,
велим
Калча
,
а
ја
па
хтети
’
јесам
јесам
онија
стар
кардаш
!
Шта
хтети
веселити
Ивка
него
она
опет
оставити
.
паметан
попуштати
,
па
тако
и
он
.
Побеже
лепо
човек
из
свој
родити
кућа
у
чаршија
.
он
у
чаршија
а
жена
у
род
,
а
кућа
оставити
што
се
казати
на
Бог-душу
.
Осташе
кардаш
и
опет
сам
.
од
ћипровачки
ћилим
начинити
формалан
шатор
,
па
се
преселити
у
он
.
око
овај
доба
јесам
формално
узурпирати
сав
власт
и
сав
права
весео
Ивка
,
чији
јесам
функција
као
домаћин
престати
.
и
кујна
,
и
подрум
,
и
ћилер
,
сав
јесам
бити
у
њихов
рука
.
Калча
јесам
изнети
пушак
и
фишек
и
убијати
кокош
,
а
Курјак
она
јесам
са
један
реквириран
шегрт
из
комшилук
чупати
и
навртати
на
ражањ
па
пећи
.
сав
јесам
бити
у
посао
.
Калча
она
јесам
само
за
кратак
време
(
и
тај
с
њихов
допуштење
)
оставити
,
да
отрчати
часком
до
кућа
.
сетити
се
,
као
добар
домаћин
,
свој
Чапа
,
па
јесам
отићи
да
он
довести
;
а
Чапа
хтети
имати
три
дан
посао
по
авлија
!
—
„
ако
ли
да
искочити
за
часак
до
дом
,
за
Чапа
?
Веће
трећи
дан
како
се
не
видомо
,
а
и
ви
он
не
видосте
,
тај
да
он
довести
.
А
,
ако
ли
?
“
питати
она
Калча
.
А
успут
хтети
и
ко
још
позвати
на
слава
и
послати
Циганин
,
ако
какав
срести
успут
.
кад
јесам
после
доћи
с
Чапа
,
сав
јесам
се
обрадовати
Чапа
и
поздравити
он
,
а
и
он
она
на
сав
начин
,
тај
јесам
,
махање
реп
;
а
после
јесам
одмах
Чапа
отићи
у
један
ћошак
,
где
јесам
бити
огризина
,
и
задубити
се
у
посао
и
јесам
се
више
мешати
амо
.
после
подне
тај
трећи
дан
кренути
се
Ивка
свој
кућа
да
учинити
и
овај
још
,
последњи
покушај
;
тврдо
решити
да
она
милом
а
у
крајњи
случај
и
силом
испратити
из
кућа
и
скинути
с
врата
.
А
бити
јесам
већ
и
крајњи
време
!
јер
од
Хомеров
доба
јесам
ваљда
таки
зулум
бити
,
него
онда
у
Итака
и
сад
у
Ивков
кућа
@card@
,
@card@
и
@card@
април
.
јер
кардаш
јесам
се
у
Ивков
кућа
разбашкарити
не
друкче
него
као
оно
негда
Пенелопин
просилац
у
Улисов
,
па
се
тај
син
частити
!
и
да
јесам
за
Ивка
на
велик
брука
овај
упоређење
—
Пенелопин
просилац
јесам
се
бар
частити
за
одсутан
Улис
,
па
тај
и
који
како
;
али
овај
за
жив
и
присутан
Ивка
,
а
тај
јесам
тек
она
брукати
!
Стиг
и
ући
у
свој
рођену
кућа
полако
и
обазриво
.
—
охо
!
здраво
,
побратимити
!
викнути
они
испред
шатор
.
—
зар
ја
слава
,
а
ти
ни
откуд
.
седити
,
побратимити
.
раскомотити
се
као
код
свој
кућа
!
рећи
Смук
,
ко
тек
сад
бити
—
ама
онако
темељан
—
ухватити
пиће
.
А
Ивка
стати
,
па
она
гледати
.
—
ама
,
људи
,
видети
ли
чудо
,
где
ја
немати
жена
!
одакле
ићи
,
побратимити
?
питати
он
Смук
.
—
из
чаршија
јесам
дођо
?
велим
Ивка
.
—
А
кад
ићи
одатле
,
а
да
л
’
видити
,
бог
ти
,
где
мој
жена
?
—
Па
она
јесам
седити
дом
,
како
један
домаћица
од
ред
,
а
не
како
њојн
муж
,
како
ти
!
велим
Ивка
.
—
Па
где
јесам
,
кад
јесам
дома
?
питати
он
Смук
.
—
Па
код
свој
кућа
јесам
јесам
,
а
да
куде
хтети
да
бити
?
—
А
чији
јесам
овај
кућа
,
бре
пезевенк
?
!
питати
он
Смук
,
а
шкрипити
зуб
,
јер
он
се
учинити
да
Ивка
хтети
да
он
отети
кућа
.
—
Па
мој
јесам
јесам
,
мој
.
Што
мислити
?
!
салте
мој
,
ни
толко
—
и
показати
на
црн
испод
нокат
—
немати
у
управа
фонд
,
ни
па
код
воскар
онија
.
—
ама
зар
овај
твој
кућа
?
чудити
се
Смук
.
е
,
чути
ли
људи
луд
човек
шта
зборити
:
његов
кућа
!
А
где
јесам
мој
?
—
Па
твој
кућа
у
твој
сокак
.
—
ама
три
дан
се
јесам
мако
из
кућа
и
сад
он
да
ја
учити
који
јесам
мој
кућа
!
е
,
мој
Ивка
,
мој
жалосни
побратим
!
жалити
он
Смук
.
Ида
,
ићи
боље
,
па
се
испавати
.
Што
пити
,
кад
ти
шкодити
!
—
А
чији
јесам
овај
сокак
,
бре
?
—
Па
мој
јесам
јесам
сокак
!
велим
Ивка
.
—
Јес
’
,
јес
’
,
брата
,
твој
кућа
,
твој
сокак
,
твој
град
,
твој
и
Србија
.
сав
јесам
твој
,
а
ја
немати
ништа
!
ни
ја
,
ни
Курјак
,
ни
Калча
,
ники
ништа
немати
,
само
јесам
богат
Ивка
,
јорганџија
.
А
ја
јесам
бескућник
,
један
гурбет
.
ни
тај
Курјак
,
ни
тај
Калча
,
ни
ники
немати
ништа
само
...
—
фала
,
фала
,
побратимити
Ивка
...
који
јесам
ја
тај
од
ти
дочекати
...
хукнути
Ивка
,
па
ућутати
.
стати
се
шетати
по
авлија
неки
време
,
па
се
вратити
као
да
се
нешта
срећно
сетити
.
—
е
,
па
шал
бити
,
шал
де
!
—
јесам
тај
шал
!
с
мој
кућа
не
дати
ја
ники
да
се
шалити
!
тај
јесам
за
шал
.
—
е
,
па
,
ете
,
признавати
;
твој
јесам
јесам
кућа
,
салте
твој
.
—
и
јесам
!
рећи
одлучно
Смук
.
мој
,
ја
како
!
и
убити
свако
,
ево
с
овај
пушак
,
ко
хтети
да
ја
јесам
отети
!
твој
кућа
!
ваљда
јесам
ја
женин
брат
,
па
да
јесам
с
ти
делити
!
рећи
Смук
,
па
мета
пушак
преко
крило
.
—
твој
,
бре
брата
,
твој
!
хукати
Ивка
.
А
ја
јесам
јесам
салте
дошеја
да
ве
водити
код
мен
’
малко
.
ела
ти
,
извол'те
,
друство
!
Извол'те
,
поскокните
малко
до
мен
’
на
пијење
и
једење
!
—
куда
?
питати
он
они
.
—
код
мој
кућа
,
не
л
’
ви
река
’
!
рећи
Ивка
.
—
Па
да
ићи
!
рећи
Калча
и
онај
.
—
јок
,
јок
!
викати
Смук
.
јесам
ја
ка
Ивка
.
он
терати
гост
из
кућа
,
а
ја
она
не
пуштати
.
други
јесам
ја
човек
.
да
гинути
,
бре
,
заједно
!
—
сав
у
куп
да
гинути
!
пристајати
Калча
.
—
Мор
са
црн
земља
хтети
да
он
сравнити
и
саставити
,
шкрипити
Смук
зуб
,
ко
се
само
макнути
одавде
.
ту
да
остати
!
А
Ивка
нек
ићи
,
јесам
,
вала
,
никад
ни
бити
за
друштво
!
рећи
Смук
презриво
.
—
молити
ти
,
побратимити
,
сал
'
за
један
реч
,
велим
Ивка
.
—
Ништа
немати
да
ја
молити
.
ја
ти
не
терати
,
ка
ти
ми
,
али
гостити
да
ја
не
преотимати
,
ако
ти
јесам
глава
мити
,
велим
он
Смук
—
а
који
јесам
ја
доста
да
јесам
ја
тај
од
ти
дочекати
после
толико
време
наш
дружески
живовање
,
тај
ја
,
побратимити
,
жалити
...
и
умрети
,
умрети
,
побратим
,
а
тај
ти
опростити
хтети
заиста
!
Калча
,
сипати
у
чаша
,
домаћин
служити
,
а
не
гуланфер
.
—
Хеее
,
побратимити
Ивчо
,
подсмевати
он
се
Калча
,
на
тај
траг
зајац
немати
он
.
видити
опет
Ивка
да
јесам
насести
,
и
да
он
,
што
казати
,
тај
барут
јесам
упалити
,
па
она
оставити
и
стати
се
шетати
по
авлија
и
онако
скоро
блесаст
гледати
вашар
по
она
.
и
сасвим
махинално
сагнути
се
и
дигнути
један
сомотски
јак
,
манжетна
и
парац
од
нечији
штап
.
окренути
се
и
поглед
сав
и
видити
да
ники
не
фалити
јак
.
ко
ли
јесам
,
Божа
,
заборавити
овај
јак
и
преломити
штап
?
питати
се
у
себе
Ивка
.
да
ли
јесам
оставити
јак
,
кад
јесам
он
заустављати
или
избацивати
,
и
ко
јесам
сломити
штап
и
о
шта
он
јесам
сломити
,
ко
тај
знати
!
да
она
питати
,
не
вредити
;
ко
знати
шта
хтети
он
одговорити
;
а
бог
знати
да
ли
знати
и
да
ли
се
већ
и
сећати
свега
тај
.
тај
хтети
се
мучно
икад
дознати
,
а
тешко
да
хтети
он
,
вала
,
и
оно
јарко
сунце
проказати
.
тако
јесам
мислити
Ивка
,
шетати
се
погружити
,
и
,
што
рећи
наш
стар
,
у
недоумјенију
.
гледати
онај
сомотски
јак
,
па
он
баш
бити
срамота
од
онај
поган
Јордана
,
који
и
данас
још
једнако
радити
око
тараба
и
сејати
ладолеж
уз
тараба
.
—
побратимити
!
ела
овам
’
при
ми
на
винце
.
Опрамо
и
чаша
,
да
се
поубав
моћи
да
пити
.
—
Мор
,
остати
’
ја
па
ти
!
—
е
па
ићи
,
ићи
кад
јесам
река
!
викнути
сав
на
он
.
—
молити
ве
,
браћа
,
и
пријатељ
,
и
друство
!
јесам
л
’
јесам
кристијанин
и
Срба
,
јесам
ли
јесам
Турчин
или
Татари
или
Зејбек
;
какав
јесам
вера
?
Излегајте
ја
из
кућа
,
тол'ко
ве
молити
!
—
бре
,
бре
!
гле
шта
зборити
!
рећи
Смук
и
испасти
пушак
у
вис
.
А
од
кад
јесам
овај
твој
кућа
?
—
од
прекојучер
неје
,
вала
,
видити
веће
ни
мој
!
велим
Ивка
.
А
бре
,
брата
,
па
млого
јесам
!
—
много
јесам
кад
бити
!
велим
новајлија
и
искапити
чаша
.
—
ти
да
јесам
ћутети
,
келешу
ниједан
!
—
планути
Ивка
,
а
после
се
опет
умирити
,
узити
скроман
позитура
и
настава
:
—
ићи
бре
,
зар
ви
се
неје
досадити
?
!
па
стати
на
прст
да
ређати
:
Дођосте
,
сести
,
писта
,
ручати
и
па
писта
;
вечерати
,
фруштуковати
и
па
писта
;
спавати
,
пуцати
,
кокошке
ја
потепати
,
чирак
ја
избити
,
комшил'к
узбунити
,
по
кућа
ја
тараф
тараф
начинити
,
резил'к
ја
напрајити
!
па
што
јоште
искати
да
прајети
?
јесам
ли
јесам
кристијанин
,
јесам
ли
духати
имати
?
!
е
па
несам
јесам
ни
ја
Хаџи-
Михал
,
тај
да
потеглити
тол'ки
арч
!
—
јок
,
јок
!
викнути
сав
.
ићи
ти
!
—
ама
кој
да
ићи
,
план
Ивка
,
ја
ли
да
ићи
?
!
Мор
,
хтети
’
да
искочити
,
па
сав
хтети
’
да
појати
.
како
невеста
хтети
’
искочити
,
сал
’
док
јесам
окнути
комшил'к
...
па
мој
момак
и
мој
чирак
,
таг
хтети
ве
видити
!
—
ко
да
викнути
?
!
ко
,
детенце
!
викнути
Калча
.
Мор
крв
хтети
да
легнути
,
како
код
Келе-
Кула
у
стар
време
,
ако
јесам
баш
за
тај
.
Ћу
ве
потепати
сас
пушак
како
зајац
.
Ће
ти
се
разлетети
перје
по
авлија
и
по
комшил'к
како
на
јаребица
,
кад
ве
ја
сал
’
узети
на
око
сас
овуј
пушак
.
—
Па
...
јесам
л
’
хтети
’
да
искочити
?
—
Нећемо
.
—
Мор
у
општина
хтети
ве
тужити
.
—
Хајд
за
пут
!
смејати
он
се
Калча
.
с
решето
ли
се
плашити
мечка
?
!
Хе-хе-е
!
на
тај
траг
зајац
немати
он
!
—
Лела
,
мајка
,
што
да
прајети
?
!
рећи
Ивка
полазити
.
да
се
тужити
,
хтети
ја
ники
веровати
!
Пропадо
’
дибидуз
!
Пође
права
на
врата
и
стати
се
шетати
испред
кућа
и
мислити
.
—
Мор
,
који
да
казивати
мој
брука
!
за
овај
имати
ли
јоште
кад
год
у
свет
тужба
?
!
велим
Ивка
у
себе
,
па
се
вратити
.
—
Мор
,
јесам
ли
хтети
’
да
ја
оставити
кућа
,
да
не
пуцати
брука
и
од
мен
'
и
од
ви
?
!
—
Нећемо
,
овден
’
хтети
остати
!
велим
Калча
.
—
овако
ве
молити
,
рећи
Ивка
и
скинути
капа
и
метнути
јесам
пред
нога
на
земља
,
ићи
јесам
дом
!
—
Мор
,
какав
идење
тај
па
помињати
?
викнути
Калча
.
за
тај
ич
да
не
помињати
,
Ивка
!
ода
овај
ћошак
од
кућа
там
’
што
јесам
,
да
неси
улегнуја
у
авлија
сас
тији
реч
,
зашто
хтети
погинути
;
мртвак
јесам
!
рећи
Калча
силно
и
узити
пушак
од
Смук
.
—
ама
зар
па
на
мој
слава
да
погинути
!
рећи
жалосно
,
и
танак
глас
,
па
сасвим
махинално
стати
иза
ћошак
као
иза
неки
демаркациони
линија
.
Што
да
погинути
!
...
одлазити
бре
!
—
у
књига
хтети
се
,
мора
,
писувати
и
чета
по
за
ми
:
како
јесам
убијати
побратим
побратим
;
како
јесам
погинуја
домаћин
један
,
ете
,
на
слава
!
велим
Калча
још
силан
глас
.
—
да
погинути
!
стрести
се
Ивка
иза
ћошак
.
А
зашто
да
погинути
?
питати
се
сам
Ивка
.
—
Кој
он
јесам
убијати
?
хтети
питовати
човеци
по
за
ми
.
убијати
он
јесам
,
ете
,
Калча
побратити
!
хтети
рећи
друга
.
А
зашто
он
јесам
убијати
?
—
убијати
он
јесам
дек
’
се
срамуваја
од
друство
и
неје
држаја
слава
јесам
.
—
ако
,
ако
,
хтети
рећи
,
посветити
он
се
!
Неје
он
Калча
убијати
,
слава
његов
он
јесам
убити
!
зар
наш
стар
прести
ми
—
хтети
рећи
они
—
пет
стотин
’
година
,
бре
брата
,
држати
и
чувати
слава
—
ем
у
онај
зулум
очувати
гу
!
—
да
се
,
демек
,
разазнавати
који
јесам
од
време
Срба
,
а
несмо
ни
тији
Грк
,
ни
Цинцарин
,
ни
па
Бугарин
—
а
он
саг
зар
,
у
овај
слободија
,
па
да
гу
батисовати
?
!
ако
,
ако
!
и
требати
таки
да
он
се
направити
!
хтети
рећи
човеци
.
Неје
Калча
кабајет
!
Неје
Калча
убијати
побратим
,
убијати
јесам
кутак
,
никакав
вера
јесам
убијати
Калча
,
цврст
вера
!
завршити
висок
глас
,
па
закрвавити
очи
и
зашкрипити
зуб
.
—
о
,
Света
-Ђорђијо
,
велим
Ивка
који
јесам
иза
ћошак
сав
овај
слушати
,
лупати
се
у
груда
,
тај
ја
овај
сав
напрајити
;
а
саг
јесам
ћутети
,
те
ја
не
курталисујеш
!
!
Што
јесам
па
баксуз
,
тај
ја
нигде
у
свет
немати
!
Што
да
чинити
,
који
’
да
јесам
на
давија
ићи
?
!
рећи
па
поћи
,
али
се
опет
вратити
натраг
,
па
помолити
глава
иза
ћошак
.
—
и
јоште
последњи
пут
ве
молити
...
—
ни
корак
на
куде
ми
да
неси
пошеја
—
викнути
Калча
и
наперити
пушак
—
зашто
јесам
саг
у
овај
час
мртвак
!
—
докле
хтети
се
карати
,
мора
,
како
Циганин
!
чути
се
глас
Јордана
,
комшија
.
Што
јесам
овај
,
бре
брата
;
мало
ли
ви
бити
два
дан
!
Ела
јесам
у
цигански
мали
,
тај
тол'ко
викање
и
свађање
и
карање
!
ја
јесам
бре
порески
глава
...
порез
плаћати
бре
,
двадесет
и
три
динар
!
...
Ивка
само
хукнути
.
—
е
па
сал
’
да
јесам
знати
да
јесам
тако
...
Ааа
!
за
убивање
ли
јесам
?
—
Мор
што
да
арчити
барут
џабе
.
Ће
натуткати
Чапа
на
теб
’
,
рећи
Калча
и
потурити
пушак
на
страна
.
Ништо
ја
убивати
путина
,
велим
Калча
,
свлачити
ципела
и
навлачити
Ивков
папуча
.
Мор
,
тај
хтети
’
топрв
по
саг
да
видити
мука
од
ми
.
Зашто
мен
’
ја
саг
требати
да
јесам
рахат
малко
!
—
е
,
жена
киселити
,
рећи
Ивка
,
полазити
и
закопчавати
капут
љутит
,
кад
видити
како
се
Калча
на
тенан
раскомоћивати
,
кад
не
разбирати
човешки
,
а
ја
хтети
ве
питати
,
што
хтети
’
прајети
,
кад
ви
доћи
девер
из
општина
.
ако
јесам
сас
зор
,
е
па
и
ја
јесам
убавачко
умети
!
Уа-а-а
!
А
по
он
!
осути
се
из
авлија
,
а
Калча
испасти
пушак
за
Ивка
који
побећи
права
пут
општина
.
—
А
видосте
ли
кутак
ниједан
,
како
се
срамовати
од
наш
друство
?
!
Рђа
ниједан
!
псовати
Калча
.
„
Уа-а-а
!
А
по
он
!
“
чути
Ивка
како
се
орити
иза
он
и
ако
јесам
прилично
поодмакнути
од
кућа
.
Пошавши
у
општина
,
застати
мало
несрећан
Ивка
и
окренути
се
на
кућа
и
погледати
на
себе
,
као
да
се
јадник
хтети
уверити
,
јесам
ли
тај
његов
кућа
и
јесам
ли
тај
он
,
Ивка
Мијалковић
,
јорганџија
.
збунити
се
човек
,
па
не
знати
ни
шта
радити
од
чудо
што
он
јесам
снаћи
.
Иђаше
тако
погружити
и
замислити
права
општина
,
мислити
у
себе
,
како
враг
само
да
отпочети
свој
тужба
;
а
да
таки
тужба
јесам
бити
—
да
домаћин
тужити
свој
гост
а
још
уз
тај
и
побратимити
—
од
како
јесам
свет
и
век
,
тај
јесам
знати
Ивка
и
тај
он
јесам
баш
највише
и
тиштати
.
зато
јесам
ићи
кроз
улица
занет
у
мисао
,
кад
он
зауставити
и
тргнути
из
мисао
неки
познаник
.
—
А
баш
добро
кад
тај
вида
’
,
газда
-
Ивка
!
извинити
ја
,
ал
’
баш
јесам
мого
.
јесам
ти
мого
доћи
на
слава
...
знати
како
јесам
...
посо
...
а
јесам
ни
бити
овде
—
велим
онај
.
па
...
моћи
да
се
љутити
,
или
да
ја
нешто
замерити
!
—
Ич
се
не
бринути
.
нем
љутење
.
знавати
се
де
...
имаја
јесам
посао
,
брата
,
е
де
,
знати
како
јесам
!
рећи
Ивка
,
извлачити
рука
из
онај
рука
и
хтети
да
поћи
.
—
А
до
година
ја
хтети
тај
већ
,
надати
се
,
поправити
.
Божа
здравље
!
па
кад
ли
ти
се
до
година
набити
у
кућа
!
леле
,
мајка
и
девет
отац
,
што
хтети
да
се
наплатити
за
овај
што
јесам
овај
година
тако
јефтин
проћи
!
Мор
,
па
хтети
да
ми
се
ратосиљати
!
смејати
се
онај
и
трести
преплашен
и
смрзнут
Ивка
,
да
се
и
он
смејати
.
—
Извол'те
,
брата
,
извол'те
!
прошаптати
Ивка
.
Мен
'
хтети
да
ја
мило
бидне
.
—
Па
кад
ти
се
набити
у
кућа
—
слушати
ли
,
мора
,
ти
—
хтети
ти
,
вала
,
ни
сав
три
дан
окрпити
!
Знаш
ја
,
фала
бог
,
да
јесам
весељак
,
па
кад
засести
,
а
ја
онда
не
знати
шта
јесам
доста
!
Ха-ха
!
смејати
се
и
трести
Ивка
,
да
се
и
овај
смејати
.
А
што
јесам
се
,
мора
,
смрзо
,
што
јесам
кисео
?
!
А
,
мора
?
—
ама
ништо
,
брата
,
викати
,
хтети
’
да
ја
поцепати
капут
