.на
очи
он
се
навући
некакав
мрак
;
учинити
он
се
да
он
нестати
земља
под
нога
и
као
да
падати
у
неки
бездан
...
онда
изгубити
свест
и
сурвати
се
с
диван
...
Крушка
он
притрчати
.
прихватити
он
да
он
дигнути
.
Чуо
јесам
како
он
нагло
срце
бити
...
сваки
рибић
,
где
он
јесам
прихватити
,
играти
јесам
под
прст
његов
...
—
Милош
!
...
еј
,
Милош
!
...
освијестити
се
,
човјек
!
...
али
Милош
ни
макнути
...
Крушка
викнути
пандур
.
овај
утрчати
и
стати
он
поливати
хладан
вод
.
он
почети
долазити
себе
.
Диже
се
полако
и
почети
трљати
чела
и
зверати
око
себе
...
—
устати
!
—
рећи
он
Крушка
.
он
се
дигнути
лагано
,
али
он
опет
обујмити
страх
...
—
Сједи
,
Милош
!
—
рећи
он
Крушка
благо
.
—
Шта
ти
јесам
,
човјек
?
...
гледати
како
јесам
блијед
.
—
јесам
ја
добро
...
Ишао
бити
кућа
.
—
Сједи
,
одморити
се
...
и
Крушка
заискати
мало
ракија
,
те
он
дати
...
ракија
он
поткрепити
.
—
ама
,
вјера
ти
,
шта
ти
бити
?
—
не
знати
.
—
јесам
л̓
тај
још
који
пут
долазити
?
—
никад
.
—
о
,
брата
!
—
рећи
Крушка
и
узити
он
за
рука
...
да
се
јесам
што
уплашити
?
...
не
бојити
се
!
тај
и
ја
јесам
човјек
!
...
звати
јесам
ти
да
ти
казати
да
хтети
ти
и
ја
,
са
пријатељ
,
вечерас
у
гост
.
ја
јесам
слушати
од
људи
да
јесам
ти
добар
,
ваљан
човјек
;
а
ја
ти
тако
волити
добар
и
поштен
људи
!
...
Нешто
срамота
а
нешто
и
сам
страх
почети
збуњивати
Милош
...
како
да
он
казати
да
од
прошевина
немати
ништа
?
...
ниједан
паметан
мисао
да
он
доћи
у
глава
...
Крушка
,
као
вешт
човек
,
почети
лепо
око
он
док
он
језик
не
одрешити
.
и
он
исказати
Турчин
све
,
ама
све
:
и
како
он
Јелица
одрећи
да
поћи
за
Лазар
,
и
како
она
он
отерати
.
—
Па
гдје
јесам
она
сад
?
—
упитати
Крушка
.
Милош
слегнути
раме
.
—
ја
чути
да
јесам
код
Алекса
—
рећи
Крушка
и
упиљити
у
он
.
Милош
сасвим
наиван
одговорити
:
—
Мог
бити
.
—
и
,
послије
,
чути
јесам
да
се
она
тамо
састати
са
онај
лопов
,
Станка
.
Милош
опет
почети
губити
свест
,
пребледети
као
крпа
.
—
ја
не
знати
—
једва
изговорити
.
—
Чујеш
,
Милош
!
тај
јесам
поштен
човјек
.
ја
ти
волити
,
не
мрзети
ти
.
али
ти
велим
:
ако
ти
сад
из
овијех
стопа
не
отићи
Алексин
кућа
и
не
узети
дјевојка
—
онда
гледати
куда
хтети
!
Очи
јесам
он
севати
.
—
Добра
—
рећи
Милош
и
не
знати
шта
говорити
.
—
ићи
сад
.
—
Ида
...
ићи
!
...
збогом
!
...
Милош
изиде
из
одаја
Крушка
јесам
дуго
ходати
,
премишљати
:
—
овај
ја
се
боја
.
он
хтети
јесам
силом
отети
од
Алекса
...
он
хтети
јесам
натјерати
да
поћи
за
Лазар
...
али
јесам
видети
,
јасно
видети
да
он
јесам
план
покварити
.
Осећао
јесам
да
већ
више
он
хтети
мирити
нити
хтети
се
ко
он
обраћати
...
али
,
ако
не
моћи
мирити
,
он
моћи
завађати
;
а
тај
као
да
он
,
за
овај
мах
,
бити
доста
...
он
сести
да
прибрати
свој
раштркан
мисао
...
—
Збацићу
кмет
!
...
Натјераћу
он
да
бацити
штап
...
и
тај
сад
,
одмах
!
...
знати
и
како
хтети
!
...
овај
јесам
заповједити
да
отети
дјевојка
...
и
он
хтети
јесам
отет
...
ондај
хтети
он
заповједити
да
јесам
да
за
Лазар
,
и
тај
хтети
бити
тако
...
Иван
хтети
бити
кмет
,
а
тај
хтети
опет
привући
ми
још
који
сељанин
...
—
Добра
јесам
!
...
добро
јесам
!
...
и
ударити
длан
о
длан
.
Пандур
промолити
глава
.
—
Ида
кметов
кућа
,
па
он
казати
да
ја
одмах
доћи
!
врата
клепнути
.
после
пол
сахат
кмет
Јов
бити
пред
Турчин
.
озбиљан
,
миран
,
стојати
јесам
он
као
какав
светитељ
.
Крушка
јесам
сећи
ока
.
—
А
јесам
ли
ти
?
—
Чујем
,
ефендија
.
—
Шта
се
тај
радити
по
црн
Бари
?
...
—
Шта
,
ефендија
?
—
лијепо
,
богами
!
и
још
он
ја
питати
!
...
А
зар
ти
не
знати
?
—
не
знати
.
—
Па
каки
јесам
тај
кмет
?
Јов
не
одговорити
ништа
.
—
каки
јесам
тај
кмет
кад
не
знати
ко
ти
дањује
и
ноћивати
у
црн
Бари
?
и
Турчин
се
дигнути
па
он
се
унети
у
лице
.
Јов
мирно
сачекати
његов
поглед
,
а
још
мирније
одговорити
:
—
ја
се
ники
јесам
потужити
,
а
само
бог
моћи
све
знати
!
...
Крушка
се
учинити
да
тај
говорити
поп
Милоје
.
он
сунути
као
олуј
:
—
тај
јесам
јатак
хајдучки
!
...
Јов
као
да
се
тај
надати
.
Ништа
он
не
изненадити
тај
напад
.
он
опет
мирно
одговорити
:
—
јесам
.
—
јесам
!
—
јесам
.
—
јесам
,
кад
ја
велим
!
—
мањ
да
ти
учинити
љубав
,
па
да
поћи
по
твој
реч
.
али
ја
јесам
јатак
,
и
црн
Бар
немати
хајдучки
јатак
!
...
да
јесам
он
говорити
напрасито
,
бујан
,
одбијајући
и
џапати
се
—
Крушка
бити
волети
;
али
јесам
он
одговарати
тихо
,
мирно
,
сав
реч
по
реч
.
А
тај
наљутити
Турчин
до
беснило
.
—
ти
лагати
!
—
цикнути
он
.
—
А
шта
јесам
бити
данас
?
ко
оно
бити
у
онај
лоповски
кућа
,
заједно
са
онијем
лопов
?
...
кмет
Јов
помислити
:
нужда
закон
мењати
!
...
и
он
слагати
:
—
ја
не
знати
.
—
Лажеш
!
—
не
лагати
!
—
Лажеш
!
—
цичати
Турчин
као
гуја
.
—
бити
јесам
тај
,
бити
јесам
поп
!
...
ја
тај
знати
!
од
ја
не
моћи
сакрити
!
...
али
,
ево
ти
заповједам
:
да
одмах
сутра
сазвати
село
и
да
он
предати
тај
штап
,
јер
јесам
за
ти
!
...
тај
да
учинити
,
јер
моћи
,
знати
,
да
ти
се
ја
на
грбача
попети
!
—
не
бранити
...
—
рећи
Јов
и
слегнути
раме
...
Турчин
он
више
не
моћи
гледати
.
онај
миран
реч
,
онај
ведар
чела
љутити
он
јесам
;
чак
он
јесам
поглед
Јовин
љутити
!
...
он
он
окренути
леђа
.
—
Можеш
ићи
.
—
Добра
!
—
рећи
Јов
и
поћи
врата
.
—
Али
сутра
не
играти
се
глава
...
—
Добра
...
и
кад
се
врата
за
он
затворити
,
Турчин
се
спустити
на
диван
,
управо
сурвати
се
...
сваки
он
се
длачица
на
тело
најежити
од
љутина
.
„
Вис
се
не
моћи
лијепити
ништа
”
,
мислити
јесам
он
.
„
сад
хтети
и
ја
памет
у
глава
,
па
хтети
оштрије
с
она
...
док
два-три
пут
подвикнути
,
док
укинути
један
непослушан
глава
,
видјети
онда
!
...
Слушаће
они
ја
као
снаша
!
...
”
и
предати
се
тај
мисао
.
глава
он
се
занети
...
он
потонути
сав
,
гледати
како
рушити
и
пасти
...
Чибук
он
давно
испасти
из
рука
...
он
се
учинити
да
већ
дело
.
и
рушити
,
и
обарати
,
и
сав
он
се
живо
клањати
,
као
што
се
бог
клањати
...
Душа
он
се
топити
од
мио
...
наједанпут
избити
један
прамичак
магла
и
из
тај
прамичак
изиде
човек
па
се
упутити
он
...
и
он
се
,
као
,
загледати
у
тај
човек
...
лице
он
познати
,
а
не
сећати
се
где
он
јесам
видети
.
„
Познајеш
ли
ја
?
!
...
”
—
„
јок
,
бивати
!
”
„
ја
ти
познавати
,
Крушко
!
”
—
рећи
он
тај
човек
,
па
он
прићи
,
ухватити
он
за
врат
и
дигнути
као
перце
какав
...
он
се
копрцати
,
отимати
—
не
помагати
.
она
страшан
рука
стегнути
врат
као
што
менђели
стезати
оно
што
међу
она
пасти
...
изгубити
и
глас
,
рука
он
се
узети
...
гледати
јесам
само
укочити
,
а
ништа
јесам
моћи
мрднути
...
наједаред
,
тај
човек
загрмети
страшан
глас
:
„
ја
јесам
Станко
!
...
зар
ја
не
познавати
,
зликовац
?
!
...
он
се
престравити
од
тај
име
...
Станко
он
као
спустити
на
земља
и
узити
се
распасивати
.
он
погледати
иза
себе
,
јер
нешто
зашуштати
,
и
видити
Маринка
увезати
као
кад
дете
повија
...
и
,
као
,
Станко
прићи
,
узити
Маринка
,
дигнути
он
и
обесити
о
један
грана
...
„
сад
видити
—
рећи
он
—
шта
хтети
од
твој
Крушка
урадити
!
...
Баш
јесам
ти
и
подигнути
мало
више
да
боље
видити
!
...
”
и
онда
прићи
он
,
извртети
он
на
леђа
и
клечати
он
на
прса
,
па
исукати
јатаган
и
стати
он
преко
длан
превлачити
...
он
,
као
,
не
моћи
већ
више
ништа
макнути
,
загледати
се
у
Станка
и
сузити
он
ударити
.
—
„
Шта
јесам
,
Крушко
?
Шта
ти
јесам
,
срам
тај
бити
!
зар
у
суза
,
као
жена
?
...
не
помагати
ти
,
вала
,
па
баш
да
пливати
по
она
!
...
”
и
превући
нож
преко
длан
...
„
Оштар
јесам
као
мазија
,
а
ти
јесам
заслужити
да
тај
туп
коље
!
...
”
онда
он
узити
за
глава
па
јесам
закоцаћити
натраг
...
Нож
синути
над
његов
глава
,
а
одмах
затим
он
осетити
како
он
се
тај
оштро
гвожђе
зарити
у
гркљан
...
дрекнути
што
он
глава
доносити
,
па
се
срушити
с
диван
.
његов
дрека
узбунити
све
у
кућа
.
Дотрчаше
као
без
дух
,
а
он
јесам
лежати
као
узет
,
ниједан
уд
јесам
моћи
маћа
...
само
јесам
осећати
грдан
бол
под
гркљан
...
једва
он
повратити
и
дигнути
,
али
јесам
тај
сан
тако
јако
утицати
на
он
да
јесам
непрестано
зверати
неки
унезверен
поглед
и
од
најмањег
шушањ
сав
бити
се
најежити
...
Ноћ
се
полако
спуштати
на
земља
,
дубок
,
таван
,
влажан
ноћ
позан
јесен
...
он
јесам
осећати
пустош
њен
у
свој
душа
.
Рече
да
упалити
жижак
и
да
сести
с
он
у
соба
...
али
никако
не
моћи
заспати
.
јер
чим
бити
очи
склопити
,
она
се
страшан
слика
обнављати
још
страшан
.
онај
крвожедан
поглед
Станков
заронити
он
се
у
душа
,
припити
се
,
па
он
сисати
снага
као
што
пијавица
крв
сисати
...
настати
глуво
доба
...
сав
се
ућутати
,
само
попак
певушити
свој
весео
песмица
...
пандур
пообарати
глава
,
па
дремати
.
напољу
се
чути
корак
...
он
пренути
пренеразити
.
Учини
он
се
да
он
она
исти
леден
рука
ухватити
за
глава
...
хтети
викнути
,
али
не
моћи
.
умрети
сваки
дамар
у
он
...
глава
он
се
занети
.
врата
се
отворити
лагано
.
неко
врло
опрезно
ући
у
соб
,
тако
опрезно
да
ниједан
пандур
не
осетити
...
—
Ко
јесам
тај
?
—
напрегнути
сав
снага
Крушка
.
—
ја
,
драг
ага
.
светлост
од
жишка
пасти
он
на
лице
...
—
А
...
тај
јесам
,
Маша
,
—
рећи
Крушка
одахнути
,
као
да
он
се
скинути
неки
терет
с
дух
.
—
ја
.
Дођох
да
ти
јавити
.
—
Шта
?
—
ту
јесам
.
—
Ко
?
...
—
хајдук
.
—
где
?
...
—
рећи
Крушка
преплашити
.
—
код
Алекса
...
он
не
рећи
ништа
...
@card@
.
нов
кмет
кмет
Јов
одмах
из
онај
стопа
дигнути
се
попов
кућа
,
јер
јесам
још
у
полазак
рећи
поп
да
он
код
кућа
чекати
.
поп
јесам
бити
толико
нестрпљив
да
јесам
моћи
у
кућа
седети
него
изиде
на
онај
киша
па
изгледати
кад
ли
хтети
кмет
.
и
,
кад
он
угледати
,
он
он
поћи
у
сусрет
.
—
Шта
јесам
?
—
упитати
он
.
—
манути
!
—
рећи
кмет
и
мана
рука
.
—
збиља
,
шта
јесам
?
—
Ништа
.
хтети
ја
сатрти
.
ја
јесам
се
владати
онако
као
што
јесам
ја
ти
рећи
,
и
чинити
ја
се
да
он
јесам
тај
још
више
ражестити
...
—
Па
?
...
—
Ништа
.
Рече
ја
само
да
се
колико
сутра
одрећи
кметовање
.
—
да
се
одрећи
?
!
—
јесам
,
да
народ
вратити
штап
,
јер
„
јесам
,
велим
,
за
ти
.
”
—
Па
,
онда
?
—
онда
ништа
више
.
ја
рећи
да
се
смуши
,
тако
ја
напасти
...
поп
се
замислити
.
он
тај
никако
јесам
ићи
у
глава
...
и
досад
јесам
бити
Турчин
у
црн
Бари
,
али
се
јесам
мешати
у
сеоски
посао
...
—
Па
,
неки
бити
,
најпосле
.
ти
ми
вратити
штап
,
а
ја
хтети
он
опет
дати
ти
.
—
моћи
,
мора
!
Прођи
он
се
!
зар
не
видити
да
јесам
пуст
?
...
он
немати
воља
да
ја
кметовати
...
па
лепо
,
и
не
морати
!
напослетку
,
доста
јесам
и
кметовати
...
—
онда
,
знати
Јова
,
шта
ми
се
спремати
!
...
Знаш
ли
ко
хтети
ми
бити
кмет
?
—
Ко
?
—
Иван
...
тај
ти
јесам
тако
истина
као
што
јесам
бог
на
небо
!
...
ја
бити
глава
смести
заложити
!
...
кмет
само
слегнути
раме
.
—
Па
шта
бити
он
сад
?
—
сад
ништа
,
али
морати
бити
на
опрез
.
Иван
хтети
повући
људи
за
Турчин
.
—
ја
хтети
гледати
да
не
дати
.
—
тако
хтети
нешто
и
радити
.
кмет
Јов
се
дигнути
кућа
да
наредити
Сима
да
сести
саз
...
и
сутрадан
окупити
се
старина
код
судница
.
—
Браћо
!
—
викнути
Јов
са
доксат
.
—
ја
јесам
ви
позвати
да
ви
казати
:
хвала
на
почаст
!
ја
више
не
моћи
бити
кмет
.
Кућа
,
па
старост
и
слабост
,
па
најпосле
,
доста
се
и
кметовати
.
ево
ви
,
браћа
,
штап
,
подавати
он
ко
између
ви
...
и
пружити
штап
.
—
А
ко
бити
моћи
бити
добар
од
ти
?
—
рећи
неколицина
.
—
А
што
тај
чинити
,
Јова
?
—
не
моћи
,
браћа
,
више
!
...
ја
мислити
да
јесам
права
да
се
смирити
мало
...
—
тај
оно
...
—
рећи
неки
—
права
јесам
;
али
јесам
тај
баш
тако
ни
теретан
,
кад
јесам
већ
научити
...
—
Чујте
,
браћа
!
—
рећи
поп
.
—
у
права
јесам
и
ви
и
он
.
он
јесам
у
веће
што
тај
морати
учинити
!
...
не
питати
зашто
;
доста
јесам
кад
ви
казати
да
морати
!
него
,
узети
овај
штап
и
подавати
он
који
други
.
—
ко
хтети
?
—
стати
се
питати
народ
.
и
настати
жагор
.
док
наједаред
из
тај
жагор
избити
глас
Маринков
.
—
знати
ли
,
браћа
,
ко
хтети
?
сав
се
очи
окренути
на
он
.
—
ја
велим
да
узети
Ивана
Миражџића
.
Човек
јесам
поштен
,
добар
,
имућан
...
све
!
ја
мислити
да
хтети
ми
он
добро
послужити
...
кмет
и
поп
само
се
згледати
.
—
Па
не
бранити
!
...
—
добар
јесам
Иван
!
...
—
како
да
јесам
добар
!
...
добар
јесам
ја
људи
сав
...
али
он
јесам
онако
окумешан
око
сав
...
—
викати
Маринка
.
—
Па
шта
велим
,
браћа
?
—
Хоћемо
!
Хоћемо
!
...
—
ама
ја
бити
волети
кад
бити
опет
остати
Јов
!
—
рећи
Петар
Шокчанић
.
—
јесам
тај
што
Иван
не
бити
ваљати
,
него
што
се
Јов
боље
разумети
.
али
кад
он
хтети
,
онда
неки
бити
Иван
...
велим
ли
?
—
велим
!
—
онда
,
Ивана
,
ево
!
и
он
узити
штап
који
он
Јов
пружити
,
па
он
дати
Ивана
...
Иван
се
препети
на
доксат
,
па
се
пољубити
с
Јов
.
Поп
рећи
:
—
Ивана
,
да
ми
се
заклети
да
хтети
чесан
и
поштено
вршити
кметовски
дужност
.
па
смакнути
с
раме
зобница
,
у
који
он
бити
књига
и
крст
,
скинути
капа
,
метнути
епитрахиљ
на
врат
.
сав
поскидати
капа
.
Иван
се
прекрсти
и
целивати
крст
.
затим
почети
за
поп
говорити
овај
реч
:
—
ја
,
Иван
Миражџић
,
заклињати
се
жив
бог
и
сав
што
ја
јесам
мио
и
свет
да
хтети
мој
дужност
чесан
и
поштено
вршити
,
и
како
радио
,
онако
ја
бог
помоћи
!
амин
.
онда
опет
целивати
крст
.
—
Ивана
!
—
рећи
поп
.
—
—
ти
јесам
сад
кмет
.
као
слуга
божји
олтар
,
хтети
да
ти
опоменути
да
јесам
страшан
заклетва
који
јесам
се
данас
заклети
пред
бог
и
пред
ми
.
ти
знати
шта
јесам
твој
дужност
,
па
јесам
поштовати
;
а
поштовати
она
,
поштовати
сам
господа
.
ниједан
тренутак
не
смети
заборавити
на
овај
народ
и
добро
његов
,
јер
кад
се
заклетва
прекршити
,
онда
се
и
душа
изгубити
.
А
ко
једанпут
духати
изгубити
,
тај
јесам
више
не
повратити
.
немати
тај
благо
који
бити
моћи
купити
мир
душа
.
Ивана
јесам
жмарац
пролазити
од
овај
страшан
реч
попин
;
он
осетити
сав
тежина
нов
дужност
на
свој
душа
...
—
попа
!
—
рећи
он
.
—
ја
хтети
учинити
све
што
моћи
и
што
умети
.
—
е
,
неки
ти
јесам
са
срећом
...
сад
настати
љубљење
...
онда
се
људи
почети
разилазити
кућа
.
Поп
и
Јов
поћи
такође
кућа
.
Иван
она
викнути
:
—
Чекајте
,
и
ја
хтети
с
ви
.
и
поћи
.
—
ама
баш
да
ви
запитати
:
што
ви
од
ја
окретати
глава
?
—
Ко
?
—
ви
двојица
.
—
јок
.
—
ама
видити
ја
,
попа
!
...
не
да
се
тај
сакрити
!
...
ја
не
знати
шта
ви
јесам
...
па
,
чути
да
јесам
чак
и
Алекса
у
кућа
ићи
.
—
јесам
.
—
и
тамо
седети
с
онај
лопов
његов
!
...
—
он
јесам
лопов
!
—
рећи
поп
озбиљно
.
Иван
он
погледати
.
—
Шта
велим
,
попити
,
шта
?
—
велим
да
он
јесам
лопов
!
—
Па
ко
јесам
онда
покрасти
мој
пар
?
—
Знаћеш
.
—
Али
ја
хтети
сад
да
знати
!
—
рећи
Иван
и
стати
пред
поп
.
—
сад
се
тај
ти
не
моћи
ни
доказати
.
—
Што
?
—
Што
јесам
полудети
!
—
Шта
говорити
ти
,
попа
?
!
—
јесте
,
полудети
јесам
!
ти
не
видати
ништа
више
него
онај
што
онај
Крушка
хтети
да
видити
!
...
ти
хтети
још
мало
па
,
као
и
Маринка
,
отпаркивати
сваки
речца
што
ти
ко
казати
—
Турчин
!
...
како
ти
тако
занети
памет
,
ја
не
знати
!
...
—
Али
,
попа
...
—
Шта
али
?
...
па
ти
јесам
данас
по
његов
воља
изабрати
за
кмет
.
он
јесам
јучер
претити
Јова
чак
и
смрт
ако
се
данас
кметовање
не
одрећи
...
и
Јов
се
одрећи
,
а
ти
кмет
Маринка
Маринковић
!
...
и
поп
он
се
загледати
у
очи
;
загледати
се
тако
да
јесам
Иван
осетити
колико
јесам
мален
у
попов
очи
.
—
зато
јесам
ти
и
рећи
оно
неколико
реч
по
заклетва
.
тај
јесам
Србин
.
ако
бити
служити
Турчин
,
тај
јесам
погазити
свој
заклетва
.
сад
пазити
!
...
јер
кад
ти
стати
савест
гристи
,
онда
ти
не
помагати
не
само
Крушка
него
ни
буљук
Турчин
!
...
сад
знати
све
.
воља
тај
јесам
ко
причати
—
причати
!
ја
ти
се
хтети
ни
у
што
плести
—
већ
ако
ја
хтети
одвући
ко
Црнобарца
под
Крушкин
скута
.
тај
ти
не
дати
!
...
А
сад
...
збогом
!
па
он
окренути
обојица
леђа
и
отићи
.
Иван
зинути
од
чудо
...
кад
она
нестати
с
очи
његов
,
он
се
кренути
најлак
кућа
,
дубоко
замислити
.
неки
он
језа
хватати
од
попин
реч
...
@card@
.
два
отац
Милош
се
бити
страшно
поплашити
.
онако
страшан
заповест
Крушкин
јесам
он
дати
ниједан
тренутак
мир
.
Ишао
јесам
као
луд
.
у
дубина
свој
дух
осећати
јесам
да
јесам
Јелица
у
права
.
он
јесам
она
испод
рођеног
кров
отерати
.
она
,
дакле
,
имати
права
прекорачити
сваки
праг
,
ако
јесам
само
примати
...
и
сад
како
да
ићи
у
кућа
Алексин
?
...
он
јесам
једаред
пљунути
на
она
и
окренути
она
леђа
.
Шта
хтети
да
он
казати
комшија
,
па
Иван
?
...
А
овамо
...
морати
ићи
!
...
у
Турчин
шал
немати
.
Што
заповедити
—
морати
се
извршити
,
мањ
ако
ти
јесам
тражити
ђаво
.
Дође
кућа
,
ући
у
соб
,
па
се
стати
освртати
тамо
и
амо
,
као
луд
.
онда
викнути
брата
и
жена
.
кад
он
овај
доћи
,
он
онако
преплашити
стати
она
причати
шта
јесам
и
како
јесам
...
сликати
она
јесам
ствар
много
грђе
,
јер
он
се
и
сам
тако
чинити
.
Младен
и
Круна
оборити
глава
.
—
Шта
хтети
јако
?
—
упитати
она
он
.
ниједан
да
бити
бео
.
—
Ко
хтети
ићи
онај
у
кућа
?
—
Па
тај
,
бата
,
—
рећи
Младен
.
—
она
!
...
како
хтети
?
Круна
полити
суза
.
она
,
као
и
сваки
мајка
,
повући
свој
дете
.
—
Па
шта
хтети
кад
отићи
тамо
?
—
упитати
она
.
—
да
јесам
довести
.
—
А
ако
јесам
не
дати
?
—
ја
хтети
јесам
отет
!
—
А
ако
не
моћи
?
ако
они
бити
јак
?
Милош
се
опет
устумарати
...
наједаред
почети
викати
.
—
ја
хтети
јесам
отет
!
...
ако
ли
она
не
хтети
ићи
,
ја
хтети
јесам
убити
!
ја
јесам
јесам
родити
,
у
права
јесам
...
—
Па
што
јесам
јесам
онда
гонити
из
кућа
?
—
запитати
кроз
плач
Круна
.
—
Што
јесам
овде
јесам
натерати
?
Милош
видити
да
јесам
дотерати
до
дувар
.
тај
што
он
жена
пребацивати
,
пребацити
јесам
,
као
што
знати
,
и
јесам
себе
.
—
Па
...
нешто
се
морати
учинити
!
...
ко
смести
жив
Турчин
на
очи
?
...
немати
ти
оно
,
брата
,
ни
срце
ни
дух
!
...
ја
не
знати
куда
хтети
!
...
—
како
бити
бити
да
припитати
поп
?
—
А
,
тај
јесам
баш
како
ваљати
!
...
Ида
,
ићи
одмах
,
Младена
.
Кажи
попити
да
јесам
он
молити
да
ја
доћи
.
Младен
одјурити
као
ветар
.
она
двоје
остати
сам
.
Круна
се
сузити
слевати
,
па
се
састајати
под
грло
...
—
Што
јесам
тај
урадити
?
ти
знати
да
ти
ја
никад
реч
јесам
рећи
,
али
сад
морати
:
срце
ја
бости
!
—
јецати
јесам
она
.
—
бити
јесам
љут
!
...
А
она
,
јогунаст
,
као
што
знати
,
отићи
!
...
А
сад
...
ето
!
...
и
заћутати
...
вратити
се
Младен
са
поп
.
поп
поглед
обоје
,
па
рећи
:
—
Шта
хтети
са
ја
?
—
попа
!
...
брата
!
...
да
јесам
ја
по
сто
пут
отац
,
рећи
ја
:
шта
хтети
сад
?
и
почети
он
причати
.
поп
махнути
рука
,
те
он
пресећи
.
—
знати
све
!
—
рећи
он
.
—
она
ја
јесам
сам
сав
причало
...
ја
јесам
бити
код
Алекса
онај
јутро
кад
јесам
она
Станко
довести
...
па
рећи
ја
сад
шта
мислити
.
он
он
испричати
како
он
јесам
Турчин
звати
и
шта
он
јесам
заповедити
.
—
јесам
,
јесам
!
...
Хоће
Турчин
!
...
Хоће
да
ми
ћер
удаја
и
синов
жена
!
...
Још
хтети
се
нешто
он
прохтети
!
...
Зажелеће
да
немати
наш
глава
!
...
и
оне
хтети
падати
као
гњио
крушка
!
...
па
шта
јесам
наумити
?
—
ја
не
знати
.
звати
јесам
ти
да
ти
припитати
!
...
Научи
ја
,
као
бог
тај
молити
!
...
—
да
ти
научити
?
...
али
како
?
...
да
јесам
тај
мој
ћерка
,
ја
бити
Крушка
казати
:
ја
јесам
не
дати
онде
где
ти
хтети
!
тај
бити
рећи
ја
,
а
ти
...
—
молити
ти
,
попа
!
...
—
не
пресецати
ја
реч
!
...
ти
тај
не
смети
рећи
!
...
ти
мислити
да
јесам
лакше
кудикамо
отићи
Алексин
кућа
,
узети
Јелица
за
рука
,
па
јесам
довести
и
дати
Лазар
.
јесам
л̓
?
—
ја
јесам
доиста
тако
мислити
.
—
ето
да
јесам
знати
!
е
,
па
сад
ја
лепо
чути
!
тај
хтети
моћи
учинити
.
—
Што
?
—
Што
не
моћи
!
Знаш
ли
тај
да
јесам
Станко
хајдук
?
—
знати
.
Ал̓
ја
хтети
он
шамар
!
—
охо
!
...
Видиш
ти
јунак
!
...
не
смети
једном
кркљав
Крушка
ништа
,
а
хтети
шамар
горски
цар
!
...
—
Па
ја
знати
он
од
оволицног
.
Шта
ја
јесам
пута
пољубити
у
рука
.
—
јесте
.
али
тај
више
јесам
онај
Станко
.
тај
јесам
хајдук
,
горски
зверче
,
који
хтети
тај
пушак
гркљан
извадити
,
као
што
јесам
Сали
-
ага
!
него
,
драг
мој
,
ићи
ти
кући
Алексин
,
па
се
с
он
лепо
намирити
...
—
бог
с
ти
,
попа
!
—
Чуј
ја
!
Нећеш
се
кајати
!
...
Ида
се
намирити
с
Алекса
!
намирити
се
и
помирити
с
он
!
...
и
држати
се
он
,
он
јесам
поштен
човек
!
—
зар
Алекса
?
—
Алекса
.
ко
год
Турчин
мрзети
,
он
јесам
поштен
човек
,
јер
јесам
Србин
.
Турчин
не
волити
Срба
!
...
онај
лоповлук
јесам
турски
дело
,
дело
субашин
и
његов
улизица
Маринка
...
—
јесте
,
попа
!
—
рећи
Круна
.
—
јесте
,
истина
јесам
!
...
и
Јела
ја
јесам
тај
рећи
.
видети
јесам
по
њен
очи
да
јесам
говорити
истина
!
...
„
мајка
,
казати
она
,
он
јесам
лопов
!
”
—
и
јесам
!
и
ја
казати
да
јесам
онда
сав
огрешити
дух
и
о
онако
красан
младић
и
о
онај
кућа
.
Милош
се
заћутати
.
—
Што
ћутети
?
Милош
јесам
бити
лако
поколебати
.
он
никад
јесам
имати
свој
мисао
о
село
и
сељанин
.
као
што
знати
,
он
јесам
свако
слушати
и
примати
савет
.
зато
се
сад
и
забринути
.
—
Али
,
попа
,
—
рећи
—
како
хтети
сад
?
ја
јесам
се
осрамотити
пред
Алекса
...
једаред
ја
јесам
назвати
бог
,
а
ја
јесам
окренути
глава
.
—
Па
зар
јесам
ти
јесам
?
...
имати
ми
доста
што
јесам
се
пред
он
обрукати
!
—
рећи
поп
.
—
о
,
брата
!
...
ама
,
не
знати
ти
како
јесам
ја
тај
...
али
реч
попин
јесам
на
он
утицати
.
у
час
заборавити
што
јесам
Турчин
обећати
.
—
Добра
,
да
ићи
!
хајде
и
тај
са
ја
,
попа
!
—
А
што
јесам
не
ићи
?
—
велим
боље
да
јесам
ти
са
ја
!
ја
не
бити
знати
шта
да
он
казати
...
и
кренути
се
.
уз
пут
јесам
Милош
причати
све
до
ситница
шта
јесам
код
субаша
бити
.
кад
стигнути
на
капија
,
поп
викнути
.
један
снаха
изиде
,
те
она
отворити
капија
и
позвати
она
у
кућа
.
ведро
јесам
сјати
чела
Алексин
.
бацити
чибук
,
оплести
перчин
,
па
се
смешкати
неки
небесан
осмех
.
и
Петар
,
и
кућанин
,
сав
бити
живље
и
весео
...
тај
,
ето
,
опет
настати
стар
дан
,
дан
срећа
и
разговор
!
...
ето
,
људи
прелазити
праг
за
који
се
мислити
да
он
хтети
прекорачити
нога
човечји
.
—
Уђите
,
ући
!
—
велим
Алекса
.
—
Помаже
бог
!
—
бог
ви
чути
!
и
младеж
поћи
рука
гост
.
Пошто
поседати
и
принети
она
чутура
с
ракија
,
рећи
Алекса
:
—
Па
,
како
јесам
,
Мило
?
...
дати
тај
бог
видети
!
—
бог
хвала
!
—
како
на
дом
?
—
Оно
што
јесам
тамо
—
добро
јесам
.
ама
јесам
ја
све
тамо
...
Алекса
се
смешкати
.
—
једно
ја
јагње
залутати
у
твој
стадо
...
—
рећи
Милош
—
па
доћи
да
он
потражити
...
—
ту
јесам
!
—
рећи
поп
.
—
Па
...
где
јесам
?
—
Алекса
!
—
рећи
поп
.
—
Кажи
неки
довести
Јелица
.
Алекса
погледати
у
снаха
Мара
,
а
она
,
као
хитроног
срна
,
одскакутати
...
—
право
ја
рећи
—
рећи
Алекса
Милош
—
шта
јесам
ти
науман
с
девојка
?
—
да
јесам
водити
кућа
.
Алекса
скочити
.
—
То
хтети
!
—
рећи
он
,
а
око
он
сенути
.
—
Ко
јесам
властан
мој
дете
?
—
рећи
Милош
.
—
ти
...
али
само
док
јесам
бити
у
твој
кућа
!
...
сад
јесам
властан
само
ја
!
...
и
ако
само
хтети
силом
јесам
одвући
—
онда
хтети
ни
твој
глава
изнети
!
...
—
Али
ја
јесам
отац
!
—
и
ја
јесам
отац
!
—
знати
,
знати
...
али
ја
јесам
она
родитељ
!
...
—
Што
јесам
истерати
свој
дете
напоље
?
...
—
пресећи
он
Алекса
.
—
А
ја
јесам
она
хранитељ
и
бранитељ
!
...
она
јесам
под
мој
кров
Станка
потражити
и
наћи
он
.
—
Па
шта
хтети
ти
?
—
ја
јесам
просити
за
мој
син
.
—
ко
?
—
Станка
.
—
Али
он
јесам
хајдук
!
—
зар
јесам
један
хајдук
оженити
?
—
знати
,
али
...
—
упамтити
,
Мило
,
овај
!
хајдук
јесам
баш
најгори
људи
.
оно
што
јесам
у
гора
отићи
,
онај
јесам
челик
,
онај
јесам
срце
што
не
моћи
отрпети
неправда
...
Поп
јесам
слушати
тај
разговор
међу
она
.
онда
она
рећи
:
—
Чујеш
,
Милош
!
ти
,
брата
,
имати
ћерка
на
удаја
.
просити
ти
јесам
двоје
просилац
.
један
ти
јесам
дете
одбити
,
а
други
јесам
за
рука
довести
у
свој
кућа
.
тај
она
јесам
зар
и
бог
одредити
судбина
...
—
знати
,
попа
,
али
како
да
остати
она
у
његов
кућа
...
Алекса
јекнути
:
—
ама
ја
не
дати
она
,
упамтити
ти
!
...
она
јесам
ја
све
!
од
њен
бог
и
ја
имати
бог
!
...
откад
ја
она
праг
прекорачити
,
од
онда
ја
и
људи
почети
у
кућа
долазити
!
...
ја
јесам
не
дати
!
Очи
јесам
он
севати
као
муња
...
—
Чујеш
,
Милош
,
подавати
девојка
!
...
—
Па
...
добро
!
—
рећи
Милош
.
—
Дајеш
?
—
викнути
Алекса
.
—
давати
.
Алекса
он
притрчати
,
па
он
загрлити
.
заплакати
се
старац
од
радост
...
настати
љубљење
...
сав
живо
оплакати
од
радост
.
—
на
ко
се
наљутити
бог
?
ко
заборавити
?
...
тај
јесам
истина
.
ја
он
видити
!
...
он
благосиљати
мој
кућа
!
...
и
живети
колено
Алексић
дуго
,
дуго
!
...
много
хтети
живети
!
...
тај
хтети
бити
људи
,
какав
људи
!
...
као
да
она
гледати
мој
стар
очи
!
...
и
старина
дигнути
глава
,
а
глас
он
јечати
некако
свечано
.
Отворише
се
задњи
врата
кућни
;
у
кућа
ступити
Ногић
,
водити
Јелица
за
рука
.
Приђе
Милош
,
плесни
он
по
раме
и
рећи
Јелица
:
—
снаха
,
ево
ти
сад
два
отац
!
љубити
обојица
у
рука
...
@card@
.
први
сусрет
Шта
ти
се
јесам
радити
у
црн
Бари
и
околина
да
се
похватати
хајдук
,
па
ништа
!
...
обити
јесам
нога
и
Лазар
и
Маринка
,
па
узалуд
.
они
она
пронаћи
,
чути
да
јесам
на
неки
место
,
јавити
Крушка
и
дигнути
потера
.
па
кад
тамо
,
нигде
ники
...
цео
зима
проћи
у
тај
витлање
.
Божа
!
...
како
ли
се
изменити
црн
Бар
!
немати
онај
весео
збор
ни
разговор
.
где
двојица
говорити
па
трећи
доћи
,
они
ућутати
...
Иван
кмет
,
а
људи
он
гледе
горе
него
онај
пандур
субашин
.
његов
Лазар
се
сасвим
одбити
од
кућа
.
сваки
у
бог
дан
јесам
поред
Турчин
,
па
ту
с
Маринка
и
Крушка
очајавати
.
А
Крушка
?
...
Крушка
сањати
страшан
сан
.
од
онај
дан
таки
јесам
страва
ухватити
од
Станка
да
само
требати
да
чути
име
његов
па
да
пребледети
као
смрт
...
сваки
ноћ
понеки
морати
седети
код
он
да
он
држати
страх
...
него
,
еј
вала
Црнобарцима
!
тај
се
све
одржати
.
Поп
и
Јов
одржати
мегдан
.
ники
се
више
не
дати
оцепити
од
свој
браћа
.
Чак
јесам
и
Милош
Севић
постати
друкчији
...
тај
загорчати
живот
Крушка
.
Беше
већ
ославити
пролеће
.
пријатно
бити
седети
увече
пред
хан
.
небо
се
осути
звезда
...
из
околни
бар
разлегати
се
крекет
жаба
.
А
Крушка
бити
се
,
ништа
не
мислити
,
удубити
у
тај
музика
,
па
ко
знати
докле
бити
остати
да
он
не
зовнути
да
спавати
.
један
вече
седети
јесам
са
Ивана
и
разговарати
.
разговор
она
бити
страшно
суморан
.
—
е
,
мој
Ивана
,
мој
кмет
,
што
хтети
болан
?
—
рећи
Крушка
.
Иван
слегнути
раме
.
—
не
знати
ни
ја
.
—
Теба
баш
сав
оставити
?
—
сав
.
—
због
ја
?
Иван
јесам
ћутао
.
—
јесам
ли
?
—
јесам
ти
тај
крив
.
—
веровати
,
добар
човјек
,
да
јесам
ја
благ
нарав
!
...
ја
не
знати
шта
ја
јесам
ти
не
убити
онај
пас
,
поп
!
...
он
јесам
тај
све
учинити
!
...
али
,
неки
он
!
...
Доћи
хтети
ја
на
рука
!
...
Одераћу
он
жив
као
јарцати
!
...
—
готово
,
вала
!
—
рећи
Иван
.
—
Али
ја
ти
велим
да
од
он
црн
душманин
немати
!
...
па
,
после
,
онај
Алекса
!
богами
,
ако
он
ти
не
судити
,
ја
хтети
он
судити
!
...
дати
знати
како
ја
пркосити
само
!
...
онај
мој
из
кожа
да
изићи
,
ал̓
ја
он
тишкам
...
—
Чујем
да
он
јесам
онај
пас
опет
скоро
долазити
...
—
рећи
Крушка
и
најежити
се
.
—
бити
јесам
,
али
као
сен
.
Зачас
он
нестати
.
вребати
јесам
сав
ноћ
око
кућа
,
па
ништа
...
А
доћи
јесам
кућа
,
видети
он
Лазар
.
—
ја
не
знати
шта
хтети
!
...
—
рећи
Крушка
.
па
се
замислити
...
после
подуг
ћутање
Турчин
опет
рећи
:
—
ја
јесам
наумити
нешто
учинити
.
Послаћу
Лаза
сутра
у
Шабац
,
неки
однети
мој
порука
:
да
ја
послати
који
јаничар
,
да
потерати
за
хајдук
!
...
—
бог
тај
живети
!
—
ако
она
тако
похватати
.
—
сигурно
.
—
овда
,
пошљи
ја
Лаза
.
—
Хоћу
,
хтети
,
како
не
бити
!
и
сутрадан
Иван
опремити
Лазар
у
ран
зор
...
појахати
зеленко
,
за
појас
он
пиштољ
и
јатаган
,
а
око
раме
шара
.
Дође
пред
хан
,
одјахати
коњ
,
привезати
он
за
један
дрво
,
па
ући
унутра
.
таман
он
укорачити
,
а
иза
хан
се
појавити
Дева
,
осмехнути
се
,
допрети
прст
па
замакати
у
луг
...
дан
јесам
освитати
леп
.
исток
се
руменити
кад
се
Лазар
опростити
са
Крушка
,
који
изиде
да
он
испратити
.
—
Па
,
дело
,
да
ја
с
добријем
глас
доћи
.
—
ја
бити
тај
највише
желети
!
—
рећи
Лазар
.
—
е
,
срећан
пут
!
—
хвала
!
...
дати
бог
!
...
коњ
заиграти
под
он
.
он
он
пустити
,
па
он
онда
стати
шишкати
док
он
не
пустити
раван
.
јутро
бити
лепо
.
кроз
свеже
зелен
лишће
пробијати
сунчан
зрак
;
славуј
се
натпевати
са
други
птичица
,
који
песма
свој
поздрављати
сунце
...
ваздух
благ
,
а
свеж
,
надимати
он
јесам
груда
.
он
се
бацити
у
мисао
.
тако
леп
дан
...
тако
све
мило
око
он
,
а
у
његов
душа
пакао
...
он
јесам
несрећник
,
и
преко
сав
још
волети
Јелица
,
волети
јесам
онај
страшан
љубаван
жар
што
бити
бити
кадар
сагорети
све
као
пламен
...
и
сав
јесам
ту
,
и
она
опет
јесам
његов
.
А
јесам
његов
само
зато
што
Станко
још
живити
...
Зажуде
он
душа
да
он
наћи
.
„
Само
да
он
видити
!
...
—
мислити
јесам
.
—
Само
да
он
видити
,
па
он
више
не
бити
видети
бео
дан
!
...
убити
бити
он
као
ништа
!
...
онда
јесам
он
промашити
,
али
сад
он
не
бити
промашити
!
”
и
отићи
он
мислити
далеко
,
далеко
за
онај
облак
што
се
жбунају
по
плав
небо
,
као
мали
јагањац
по
зелен
пољана
...
о
шта
ти
јесам
мислити
!
...
о
себе
,
о
убиство
Станков
,
о
Јелица
,
о
Крушка
...
о
сав
...
па
тај
отићи
у
бесконачност
...
мисао
бити
моћан
,
и
она
побећи
...
он
јесам
тежити
за
она
,
али
јесам
заостајати
...
и
овладати
он
неки
чудан
нерасположење
.
он
осетити
равнодушност
према
сав
...
јесам
он
се
ништа
тицати
...
и
пећи
он
сунчан
зрака
,
и
он
свеједно
...
онда
доћи
малодушност
.
пут
он
се
учинити
врло
дугачак
.
Осећао
јесам
да
он
крста
бости
од
дуг
седење
на
седло
...
он
стати
да
коњ
одморити
и
да
мало
нога
попружи
...
Пође
пешке
.
наједанпут
зец
он
прећи
пут
...
он
нешто
текнути
.
кроз
глава
он
проћи
мисао
,
и
он
јесам
гласно
изговорити
:
—
не
вала
.
и
осетити
најпре
неки
хладноћа
од
онај
густ
луг
...
затим
он
спопасти
страх
.
„
зар
онај
пас
не
моћи
бити
овде
гдегод
у
заседа
?
”
—
помислити
.
и
нешто
он
ледено
прожмати
цео
тело
...
„
он
јесам
лако
!
...
он
јесам
иза
грм
.
Нанишани
,
и
онда
готов
посао
...
само
да
повући
!
...
”
он
почети
дрхтати
.
Плашио
се
готово
од
сваки
пањ
.
и
стати
гонити
коњ
да
одмицати
...
одједаред
иза
један
храст
помолити
се
један
рука
;
и
тај
баш
у
час
кад
он
бити
тик
поред
храст
.
тај
рука
ухватити
коњ
за
узда
.
—
стајати
!
—
зачути
се
глас
.
и
појавити
се
човек
иза
грм
.
он
сенути
светњак
пред
очи
.
тај
јесам
човек
бити
Станко
.
—
Дол
!
—
Дол
!
...
—
загрмети
опет
.
Лазар
,
не
знати
шта
чинити
,
махати
се
рука
пас
,
тргнути
пиштољ
и
скресати
...
Станко
посрнути
и
пустити
узда
.
коњ
појурити
трком
,
али
не
Шабац
,
него
натраг
.
Лазар
он
јесам
задржавати
.
он
он
,
управо
,
јесам
ни
моћи
задржавати
,
јер
јесам
бити
изгубити
свест
.
он
јесам
ништа
знати
ни
о
себе
,
ни
о
тај
што
јесам
учинити
.
кад
он
јесам
зеленко
донети
пред
хан
,
кад
он
скинути
са
седло
и
запојити
мало
ракија
,
тада
рећи
:
—
Чина
ја
се
сад
се
јесам
преварити
.
сад
јесам
убити
.
—
Ко
?
—
упитати
Крушка
.
—
Станко
.
—
ти
он
убити
?
!
—
ја
.
—
гдје
?
—
пред
сам
Белотић
...
тај
вече
пасти
у
постеља
,
с
који
се
јесам
дигнути
шест
недеља
.
@card@
.
петљање
Већ
и
Ивана
прекипети
.
од
тај
вече
он
се
решити
да
гонити
Алекса
.
наредити
ти
он
дотерати
судница
.
—
јесам
ли
тај
?
—
Шта
јесам
?
—
питати
он
Алекса
,
а
гледати
он
као
да
он
жалити
.
—
онај
лопов
и
данас
долазити
у
твој
кућа
.
—
Која
лопов
?
—
питати
Алекса
,
а
упрети
поглед
у
он
па
он
не
да
тренути
.
—
Па
твој
син
.
—
мој
син
јесам
лопов
.
сав
црн
Бар
знати
да
јесам
твој
син
онај
пар
покрасти
и
онде
закопати
.
—
Хајдучка
сорта
!
—
боље
бити
и
хајдук
него
турски
улизица
!
—
Ко
јесам
улизица
?
—
ти
!
...
и
казати
ти
,
оступи
од
ја
!
—
рећи
Алекса
,
па
изиде
из
судница
и
не
освртати
се
на
вика
његов
.
тај
јесам
бити
први
напад
Иванов
на
Алекса
.
од
тај
доба
понављати
се
скоро
сваки
дан
...
Међутим
,
Алекса
се
нимало
јесам
бојати
Ивана
.
он
јесам
бити
толико
куражан
пред
он
као
да
говорити
са
кнез
Сима
.
Ивана
јесам
тај
једити
.
једити
он
јесам
тај
више
што
Лазар
јесам
убити
Станка
.
јер
он
се
чинити
да
бити
ствар
сасвим
друкчије
проћи
да
Станко
јесам
у
живот
...
сем
тај
,
он
јесам
страховати
.
дању
,
ноћу
,
вечито
он
се
слутити
неки
несрећан
случај
,
несрећан
по
он
и
кућа
његов
...
„
Хајдук
јесам
,
брата
—
премишљати
јесам
он
.
—
Мог
ти
напасти
где
хтети
и
кад
хтети
.
он
немати
бог
ни
дух
.
да
се
сав
сломити
,
ти
он
ништа
не
моћи
учинити
...
”
и
један
време
одујмити
од
Алекса
.
питати
он
Крушка
:
—
Мор
,
па
тај
твој
Алекса
још
хтети
и
свадбовати
Станков
свадба
на
наш
очи
.
Шта
радити
ти
?
—
и
он
хтети
одзвонити
!
—
кад
?
—
Биће
...
и
он
јесам
отезати
с
дан
на
дан
,
предомишљати
се
.
али
један
догађај
истакати
се
и
повести
ствар
сасвим
други
пут
.
бити
јесам
тај
некако
око
тројица
.
Алекса
се
враћати
с
рад
кућа
,
па
,
доћи
близу
свој
авлија
,
смотра
Лазар
где
нешто
око
кућа
врли
.
Алекса
се
већ
набрати
чела
чим
он
видити
,
али
он
се
притиша
и
поћи
ближе
да
видити
шта
баш
тражити
тај
момак
.
Кућа
јесам
бити
отворити
.
крај
огњиште
пословати
нешто
Јелица
,
а
он
се
забленути
у
она
толико
да
јесам
ни
чути
корак
Алексин
.
Алекса
он
гледати
неки
чудан
поглед
,
који
бити
он
и
смождити
и
помиловати
.
—
Шта
радити
ти
ту
?
Лазар
јесам
само
грмети
у
уш
.
—
јесам
ли
,
мора
?
Лазар
не
одговарати
.
—
Хоћеш
ли
да
видити
ко
јесам
у
кућа
Алексић
,
јесам
л̓
?
...
па
што
ћутети
?
...
Што
не
казати
?
...
јесам
ли
?
...
Лазар
заустити
да
нешто
рећи
,
али
он
реч
умрети
на
усна
.
—
кад
јесам
баш
зато
доћи
,
онда
ходити
овамо
!
и
узити
он
за
рука
па
он
повести
у
авлија
.
Лазар
јесам
ићи
као
дете
.
кад
бити
на
праг
,
он
стати
.
—
Уђи
,
ући
!
овај
јесам
чича-Алексина
кућа
.
зар
јесам
се
мало
пута
овде
играти
?
...
Уђи
,
ући
!
...
ево
ти
и
стрина-Петре
,
твој
„
цине
.
”
зар
јесам
заборавити
како
јесам
јесам
звати
?
...
Лазар
се
нога
подсећи
.
овај
благ
реч
,
онај
чудан
поглед
.
јесам
ли
могућно
да
јесам
тај
отац
Станков
?
...
па
,
онда
,
како
он
сав
опомена
на
онај
леп
живот
који
тај
два
кућа
живети
.
тај
тај
јесам
још
јуче
бити
...
Још
јуче
јесам
тај
кућа
бити
као
и
његов
...
—
Уђи
,
ући
!
—
говорити
јесам
старац
.
он
се
нехотице
махати
капа
и
поћи
рука
,
али
Алекса
планути
и
тргнути
рука
.
—
натраг
,
ти
да
дати
овај
рука
да
јесам
пољубити
!
...
натраг
!
одлазити
!
...
или
,
ходити
овамо
.
и
докопати
он
за
рука
да
он
увући
у
кућа
.
Лазар
се
стати
бранити
и
отимати
.
—
пустити
ја
!
Нећу
!
...
—
Хоћеш
,
ја
!
...
и
таман
он
до
праг
довући
,
а
из
соб
изиде
Станко
.
Лазар
обамрети
...
обневидети
,
посрнути
и
наслонити
се
на
довратак
.
Станко
наперити
пиштољ
на
он
,
али
он
Алекса
ухватити
за
рука
.
—
зар
на
свој
праг
?
!
—
упитати
оштро
.
Станко
спустити
пиштољ
,
јер
он
очев
поглед
чудновато
гледати
.
—
А
он
ја
?
—
Лака
хтети
он
зајам
вратити
,
али
сад
не
,
јер
јесам
он
ја
овамо
позвати
...
А
мој
реч
неки
јесам
и
ти
светиња
!
...
Лазар
једва
доћи
себе
.
он
сад
видити
да
јесам
на
гујин
рупа
...
али
се
пуст
нога
подсећи
,
па
не
моћи
да
макнути
...
Станко
он
јесам
гледати
страшан
поглед
.
Причају
да
имати
гуја
који
ти
свој
поглед
приковати
за
место
на
који
стајати
.
такав
јесам
бити
поглед
Станков
.
Лазар
изиде
сав
на
очи
,
па
чак
и
онај
страшан
ноћ
кад
јесам
бежати
пошто
јесам
пуцати
на
Станка
.
он
јесам
дрхтати
као
прут
.
Станко
он
прићи
.
—
Ида
!
—
рећи
он
.
—
Ида
,
наћи
хтети
се
!
...
кад
ти
јесам
мој
баба
на
врат
узети
,
онда
ти
данас
хтети
ништа
.
Лазар
се
окренути
и
отићи
из
авлија
...
он
јесам
видети
куд
јесам
ићи
.
Очи
јесам
он
играти
у
глава
;
а
онај
јадан
мозак
,
као
да
он
јесам
неко
стињити
,
тако
он
јесам
болети
.
ни
јесам
јесам
знати
како
јесам
до
кућа
доћи
.
тек
само
видити
пренеражено
лице
очев
.
—
Шта
јесам
?
—
питати
он
Иван
.
—
Што
јесам
така
?
он
одмахнути
глава
,
па
се
срушити
на
праг
.
кад
јесам
себе
доћи
,
бити
јесам
ноћ
.
он
јесам
сав
живо
бити
пред
очи
.
затварати
јесам
очи
да
не
бити
више
гледати
онај
поглед
Станков
,
али
он
се
тек
тада
јавити
још
страшан
.
—
Баба
...
спасавати
ја
!
—
Шта
јесам
?
Шта
ти
јесам
?
!
—
он
...
—
Ко
?
—
Станко
...
—
где
?
...
Лазар
показати
рука
кућа
Алексин
.
—
е
сад
јесам
мој
!
—
рећи
Иван
страшан
глас
.
—
сад
ја
хтети
побећи
.
и
поћи
.
али
Лазар
скочити
из
постеља
,
па
он
ухватити
за
раме
.
—
не
ићи
!
...
—
Н
...
не
ићи
!
...
Убиће
ти
!
—
Мен
?
јок
!
—
не
ићи
!
...
Мал̓
ја
не
убити
!
!
...
да
јесам
бити
чича
Алекса
,
тај
не
бити
имати
син
!
...
Страшна
мисао
обузети
Ивана
.
заиста
,
шта
бити
он
радити
да
он
убити
Лазар
?
...
—
А
...
вечерас
јесам
он
мој
!
али
Лазар
он
докопати
сав
снага
.
рука
његов
утањати
у
стар
,
али
још
снажан
мишица
отац
.
—
ти
хтети
ићи
!
...
ја
ти
молити
,
не
ићи
!
...
сутра
,
прекосутра
...
кад
хтети
ићи
,
само
данас
не
!
...
и
он
се
обесити
отац
о
врат
...
Иван
одустати
од
намера
,
само
да
бити
он
умирити
.
—
Добра
!
—
рећи
он
.
—
Али
сутра
хтети
се
рачунати
с
онај
маторити
!
...
хајде
лећи
...
Лазар
се
спустити
на
постеља
,
али
јесам
хтети
пустити
рука
отац
.
осванути
дан
.
Иван
се
још
зором
дигнути
Крушка
.
код
он
затећи
Маринка
где
он
нешто
причати
.
Иван
назвати
бог
.
—
бог
ти
помоћи
!
—
рећи
субаша
.
—
него
,
да
чути
што
ти
Маша
причати
.
Сједи
.
—
да
сести
!
—
рећи
Иван
.
—
А
шта
причати
?
...
Крушка
он
погледати
прекорно
.
—
еј
,
мој
Ивана
!
...
ја
мислити
ти
хтети
ја
нешто
ваљати
,
па
тај
још
и
за
кмет
узети
.
А
оно
сад
?
...
сад
се
у
црн
Бар
доселити
хајдук
,
па
господовати
...
Знаш
ли
ти
,
болан
не
бити
,
да
јесам
Станко
и
ноћас
бити
код
кућа
?
—
знати
!
—
рећи
Иван
.
—
Знаш
?
!
—
знати
.
Лазар
ја
рећи
!
и
он
испричати
сав
шта
јесам
са
Лазар
бити
.
—
Па
шта
сад
мислити
?
—
Дођох
да
ти
питати
.
Турчин
се
замислити
.
он
паметовати
од
сваки
рука
,
али
што
год
намислити
,
видити
да
јесам
детињасто
.
с
један
јесам
бити
начисто
:
хајдук
не
моћи
похватати
.
јер
,
Црнобарци
сад
више
она
и
не
сматрати
друкчије
него
као
људи
који
срећа
носити
...
најзад
се
окренути
Маринка
:
—
Шта
ти
велим
,
Маша
?
—
ја
велим
да
онај
матор
требати
притегнути
!
...
требати
он
натерати
да
казати
где
она
јесам
даник
?
—
Па
?
—
онда
јавити
у
град
да
се
спремити
војска
да
она
помлатити
.
—
А
хтети
ли
казати
?
—
Само
ти
он
притворити
у
овај
твој
подрумче
под
хан
,
па
он
онда
предавати
ја
...
Турчин
се
замислити
.
Учини
он
се
паметан
савет
Маринков
.
—
лијепо
!
—
рећи
он
.
—
да
он
позвати
.
—
звати
он
,
звати
!
—
рећи
Иван
.
—
Казаће
кад
јесам
мајка
за
сиса
ујести
!
...
ја
ти
јамчити
!
Крушка
ударити
длан
о
длан
и
пандур
се
јавити
на
врата
.
—
Ида
,
Мехо
,
па
ја
зовнути
Алекса
Алексић
.
Пошто
Мехо
отићи
,
он
се
окренути
Ивана
и
Маринка
.
—
јесам
ли
сигуран
?
—
сигуран
јесам
!
—
рећи
Маринка
,
а
сатански
осмех
заиграти
он
на
усна
.
—
е
,
ето
ви
!
...
ја
хтјети
човјешки
,
па
ја
се
не
дати
.
сад
он
предавати
ви
двојица
.
како
ви
рећи
,
шта
ви
урадити
—
оно
јесам
рећи
и
урадити
.
ја
хтети
се
лијепо
ставити
у
страна
,
па
хтети
гледати
...
—
тако
,
тако
!
—
рећи
обојица
.
А
Маринка
додати
:
—
Видећеш
да
ли
ти
још
вредити
!
јесам
дуго
чекати
.
Мехо
се
вратити
и
довести
Алекса
.
он
ући
у
одаја
,
истина
нешто
блед
,
али
миран
и
одлучан
.
—
јесам
ли
ти
,
мора
,
—
рећи
Турчин
.
—
ти
баш
наочиглед
цијел
свијет
јатаковати
хајдук
?
он
он
гледати
отворено
у
очи
,
па
рећи
:
—
ја
не
јатаковати
.
—
Шта
не
јатаковати
—
почети
Иван
и
задрхтати
—
кад
немати
ноћ
а
да
ти
син
у
кућа
не
доћи
!
—
мој
син
долазити
у
свој
кућа
.
—
А
...
твој
јесам
задругар
лопов
,
дакле
,
јесам
л̓
?
—
мој
јесам
задругар
мој
син
,
а
они
јесам
лопов
!
—
рећи
Алекса
и
погледати
такав
поглед
Ивана
да
овај
поћи
кос
увис
.
Маринка
се
насмејати
.
—
То
јесам
отац
!
—
рећи
он
.
—
тај
оно
...
кад
неко
изгубити
образ
—
он
јесам
свеједно
!
...
—
То
се
видити
по
ти
—
добацити
он
Алекса
као
из
рукав
.
Турчин
јесам
слушати
тај
разговор
и
чудити
се
куражити
Алексин
.
—
А
што
се
тај
видити
по
ја
?
—
упитати
Маринка
,
па
он
се
безобразно
унети
у
лице
.
—
јер
да
имати
образ
,
тај
бити
се
данас
звати
Мујо
или
Али
,
а
не
бити
поганити
српски
име
.
Маринка
се
окренути
субаша
:
—
ето
он
,
ефендија
!
...
Чуј
шта
ти
у
очи
говорити
!
...
—
моћи
ти
ту
он
плести
!
—
рећи
Алекса
.
—
ја
овај
ти
говорити
.
он
јесам
Турчин
,
па
јесам
опет
човечан
од
ти
!
...
Крушка
помислити
:
—
Добра
се
бранити
...
Штета
!
—
А
...
улагивати
се
!
...
—
рећи
Иван
пакосно
.
—
ко
?
...
ето
он
нека
казати
кад
он
се
ко
до
данас
улагивати
?
...
тај
јесам
посати
твој
и
Маринков
!
...
ја
од
Турчин
ништа
не
тражити
!
—
ни
милост
?
—
рећи
Крушка
и
устати
.
—
милост
јесам
у
бог
!
...
ти
ја
не
моћи
ниједан
овај
бео
влас
оцрнити
,
а
камоли
да
ја
што
помоћи
.
помоћи
ти
овај
двојица
!
...
Крушка
наљутити
овај
оштар
одговор
.
—
А
знати
ли
ти
,
бре
,
шта
моћи
ја
?
—
цикнути
он
.
—
ако
бог
хтети
—
ништа
!
...
—
Мехо
!
...
Асо
!
...
Ибро
!
...
пандур
се
појавити
на
врата
.
—
одвући
овај
матор
пас
у
подрум
.
Алекса
бити
миран
,
кад
он
они
прићи
,
и
само
рећи
:
—
моћи
ја
вући
.
јесам
ја
ићи
.
и
бацити
један
оштар
поглед
на
сав
...
тај
поглед
јесам
много
говорити
.
говорити
јесам
више
од
наперен
пушак
.
и
он
изида
мирно
из
одаја
као
из
свој
соб
.
@card@
.
МУЧЕНИК
Отворише
влажно
подрумче
.
изнутра
ударити
задах
мема
и
влага
.
он
гурнути
,
и
он
се
спотакнути
преко
степеница
...
Корачи
два-три
корак
и
,
место
тврд
под
,
стати
он
нога
утањати
у
блато
...
врата
се
затворити
за
он
,
и
он
остати
у
густ
помрчина
...
вратити
се
на
степеница
,
па
се
прекрсти
и
дигнути
очи
горе
:
—
господа
!
—
рећи
он
.
—
ти
ја
бити
пријатељ
.
дати
ја
снага
и
дати
дати
ја
памет
да
се
одржати
до
смрт
!
...
онда
сести
и
заронити
глава
у
рука
...
црн
мисао
овладати
он
.
он
јесам
изненадно
позвати
од
кућа
,
па
јесам
ништа
ни
наредити
;
јесам
она
казати
ни
шта
да
радити
ако
Станко
кућа
доћи
...
—
сад
хтети
наместити
заседа
и
ухватити
он
...
јесам
,
јесам
...
тај
хтети
учинити
...
А
кад
он
ухватити
,
онда
јесам
све
проћи
.
Метнуће
он
на
мука
...
Бездушни
јесам
Турчин
...
на
грозан
хтети
он
мука
метнути
...
и
створити
он
се
пред
очи
грозан
,
страшан
слика
:
како
Станка
очи
вадити
,
па
у
очни
дупља
сипати
зејтин
,
метати
фитиљ
и
пасти
да
она
светлити
кад
вечерати
...
снага
он
охладнети
.
он
осетити
како
он
се
срж
ледити
...
Скочи
,
стрести
се
и
поћи
да
корачити
...
глава
он
ударити
у
греда
,
рам
у
зид
,
а
нога
опет
почети
утањати
у
блато
...
он
се
тргнути
...
—
где
јесам
ја
овај
затворити
?
—
питати
се
гласно
...
и
стати
пипати
око
себе
.
тај
бити
тесно
подрумче
да
се
не
моћи
ни
исправити
ни
окренути
...
са
влажан
зид
капати
јесам
вод
...
светлост
ни
зрачак
.
Храстов
платно
што
јесам
затварати
тај
ћумез
бити
једноставно
,
а
споља
он
јесам
затварати
мандал
...
Страшно
!
...
он
се
опет
спустити
на
степеница
...
Осећао
јесам
зима
и
жеђ
.
грло
он
се
осушити
,
а
он
не
имати
ни
водити
.
стати
лупати
у
врата
.
—
Шта
хтети
?
—
запитати
он
глас
споља
.
—
дати
ја
водити
!
не
добити
никакав
одговор
...
мислити
јесам
да
јесам
онај
отићи
да
јавити
субаша
за
тај
...
али
ништа
...
Прође
много
време
,
проћи
...
вечност
...
а
он
ники
да
бити
реч
,
а
џаба
ти
водити
...
Чудно
ли
човек
жудити
за
онај
шта
немати
!
али
он
стегнути
срце
.
—
Нећеш
,
Турчин
!
...
Нећеш
ја
речца
измамити
!
...
тај
квасити
грло
свој
рођеном
пљувачка
,
а
хтети
тај
реч
казати
!
...
и
он
сести
наоружан
нов
снага
...
Међутим
,
време
јесам
пролазити
.
он
се
учинити
да
јесам
проћи
доста
дан
и
ноћ
,
али
се
његов
врата
не
отворити
...
Осећао
јесам
глад
и
жеђ
...
грло
он
се
сушити
...
али
он
бити
још
свестан
,
још
силан
и
бесан
...
не
хтети
викати
ни
молити
за
милост
...
једаред
он
се
учинити
да
чути
како
се
резати
отварати
...
он
пренути
,
скочити
...
тај
,
да
он
јесам
само
да
дахнути
свеж
ваздух
,
да
дахнути
слободно
,
па
бити
опет
бити
снажан
,
опет
бити
се
окрепити
...
али
тај
бити
варак
.
други
пут
он
се
учинити
да
нешто
гребати
у
зид
према
он
...
гребати
као
миш
.
он
прегазити
онај
каља
и
стати
ослушкивати
...
јесам
,
гребати
!
...
али
тај
тако
опрезно
,
полако
...
он
јесам
слушати
тај
глас
,
тај
гребање
,
као
да
тај
бог
слати
разговор
усамљен
душа
његов
...
и
док
бити
год
тај
слушати
,
он
не
осећати
ни
глад
ни
жеђ
...
док
се
једном
и
његов
врата
не
отворити
.
јурнути
свеж
ваздух
и
запахнути
он
здравље
свој
.
сиромах
Алекса
почети
свест
губити
.
Очи
он
засенити
од
сјај
бео
дан
...
он
се
изгубити
.
—
Алекса
!
...
Алекса
!
—
викати
он
јесам
неки
.
он
отворити
очи
и
видити
Маринка
над
себе
где
се
смешити
.
—
она
,
Алекса
брата
!
Субаша
те
сасвим
заборавити
.
кад
ја
доћи
данас
па
запитати
,
рећи
ја
да
ти
се
јесам
ни
сећати
!
...
јесам
ли
гледати
?
—
јесам
!
...
—
прошаптати
сиромах
.
—
сад
хтети
ти
донети
ручак
мало
...
—
и
водити
...
водити
...
—
шаптати
јесам
Алекса
.
—
Добра
,
добро
...
и
врата
се
затворити
.
Алекса
јесам
очекивати
.
сваки
тренутак
бити
он
вечност
...
врата
се
опет
отворити
.
на
праг
се
појавити
Маринка
,
носити
један
лонац
,
један
дрвен
кашика
и
комад
хлеб
.
—
Ева
тај
ручак
!
—
рећи
он
.
—
скувати
јесам
ти
мало
гра
с
риба
.
ја
знати
да
ти
тај
волити
.
па
метнути
јела
преда
он
.
Алекса
халапљиво
докопати
лонац
.
пријатан
мирис
рибљи
заголицати
он
нос
.
Маринка
он
пустити
мирно
,
само
он
јесам
онај
исти
сатански
осмех
играти
око
усна
.
—
јесам
л̓
добро
?
—
питати
он
јесам
.
—
Добра
...
само
много
слати
.
—
Сува
риба
...
али
ништа
...
Алекса
јесам
јести
.
—
јесам
ли
,
Алекса
?
—
Шта
јесам
?
—
Што
ти
ја
,
болан
,
не
казати
за
твој
Станка
.
кад
јесам
ја
тај
ко
упропастити
?
...
Алекса
јесам
ћутао
.
—
ја
он
волити
као
да
јесам
на
мој
срце
одрастати
.
он
јесам
добро
дете
!
...
неки
ја
говорити
ко
што
хтети
,
али
од
он
немати
добар
момак
у
црн
Бари
...
сад
што
јесам
мало
згрешити
...
шта
хтети
?
...
и
свет
јесам
грешити
...
Алекса
сенути
ока
.
—
он
јесам
грешити
!
—
рећи
оштро
.
—
јесте
!
—
рећи
Маринка
.
—
Лажеш
!
...
ама
криво
седити
,
а
право
говорити
!
...
Маринка
развући
усна
.
он
сенути
нешто
кроз
глава
.
—
Хоћеш
баш
да
ти
казати
права
истина
?
твој
Станко
јесам
крив
.
ако
јесам
ти
украсти
—
тај
јесам
и
он
!
—
рећи
и
озбиљно
погледати
Алекса
.
—
Па
тај
рећи
...
—
ја
јесам
рећи
,
али
јесам
!
