новродити
.
велим
Стана
:
—
не
бити
бити
весео
да
ја
се
мој
отац
доселити
у
Глоговац
!
.
.
један
јутро
—
а
тај
јесам
на
петнаест
дан
по
свадба
—
викнути
чича
Стеван
Сава
па
он
рећи
:
—
дед
,
мора
,
опремити
се
,
појахати
коњ
,
па
да
отићи
до
у
Салаш
и
да
ја
поздравити
пријатељ
Или
.
река
:
чекати
он
у
недеља
,
да
ја
доћи
„
у
пријатељ
.
“
Анђелија
залупати
срце
живо
.
тај
ево
доћи
хтети
она
баба
и
нана
и
...
дал
хтети
тетак
?
.
.
доћи
хтети
и
тетак
сигурно
...
па
да
она
опет
видити
,
да
она
љубити
у
рука
,
.
да
она
казати
да
се
не
бринути
јер
јесам
она
добро
.
„
о
Божа
,
хвала
ти
!
.
.
о
Божа
,
хвала
ти
!
“
—
шапутати
она
у
себе
.
па
по
Сава
поздрављати
по
иљада
пут
:
и
баба
,
и
нана
,
и
чик
,
и
тетак
,
и
стрина
,
и
снаја
,
и
деца
—
ама
све
...
тај
дан
ићи
јесам
к'о
у
неки
занос
.
мислити
јесам
само
о
свој
укућанин
.
„
До
сад
јесам
„
браћа
“
(
Сава
)
већ
стиг'о
...
сад
он
нанати
једнако
нудити
да
јести
и
питати
:
„
па
како
мој
Анђа
;
јесам
ли
здрав
;
јел
се
навикнути
?
.
.
о
мој
мајка
!
.
.
добро
ја
јесам
,
лепо
ја
јесам
;
пазити
ја
к'о
да
јесам
њихов
,
к'о
да
јесам
у
њихов
кућа
одрасти
...
али
мајка
мој
,
немати
твој
нега
,
твој
милостив
ока
,
немати
твој
загрљај
,
немати
твој
наука
!
...
овде
гледе
како
радити
—
али
ја
не
учити
ни
шта
...
“
па
она
срце
зажелити
мајка
.
Пожеле
да
'
још
једаред
бити
девојка
,
да
девовати
,
да
девовати
,
да
девовати
до
смрт
.
она
јесам
,
истина
,
знати
да
јесам
лудо
од
она
што
тај
мисао
,
да
тај
не
моћи
никад
бити
—
али
она
бити
слатко
мислити
о
тај
,
и
јесам
се
трудити
да
тај
мисао
одагнати
од
себе
...
бегати
јесам
од
укућанин
,
тражити
јесам
послати
у
авлија
—-
само
да
бити
бити
сам
.
„
сад
бити
знати
живети
—
мислити
она
—
сад
бити
се
ја
знати
владати
!
.
.
казати
бити
Ика
:
вратити
„
пар
“
луда
један
!
...
па
бити
с
она
и
стаја
само
друговати
.
никад
се
не
бити
ми
три
растајати
!
или
бити
бити
код
мој
или
њихов
кућа
...
А
кад
бити
ја
ко
лош'о
да
ја
запросити
—
ја
бити
он
казати
:
„
ићи
ти
подавати
твој
пар
онај
који
’
хтети
да
се
удавати
—
ја
хтети
!
...
“
А
кад
бити
ја
нанати
казати
:
„
време
јесам
Анђа
,
рано
,
да
се
и
ти
удати
“
,
ја
бити
она
рећи
:
да
’
хтети
да
остати
у
кућа
док
јесам
они
живити
;
да
’
хтети
да
јесам
надгледати
,
да
се
,
под
старост
,
не
вући
к'о
гуја
да
себе
водити
доватити
...
“
„
Ал
бити
тај
бити
живот
;
ала
бити
тај
бити
сласт
...
устати
из
јутро
,
умити
се
,
очешљати
,
отићи
у
кућа
да
видити
имати
ли
какав
посао
—
па
ако
немати
—
ја
узети
Марин
Филипа
на
рука
па
се
с
он
играти
.
он
ја
тепати
:
„
тета
,
тета
!
...
а
ја
он
излупати
по
гојан
тело
,
па
он
дати
опет
мати
...
онда
заређати
те
покупити
перје
кокошији
по
авлија
—
па
у
вајат
тај
узети
рад
...
пред
вече
се
дигнути
до
Ика
.
Нан
ја
питати
:
„
куд
хтети
Анђа
?
“
„
’
Оћу
до
Ика
.
“
—
Ноћу
не
спавати
!
ту
ти
јесам
шал
,
ту
ти
јесам
смејати
...
грлити
се
,
љубити
;
Ика
се
правити
мушки
,
па
к'о
долазити
те
просити
ја
.
стајати
ја
бајаги
,
мати
,
а
Ика
јесам
питати
:
—
„
јесам
ли
ти
овај
ћерка
?
“
—
”
јесам
вала
!
“
—
„
Па
каки
јесам
овај
девојка
—
прав
мушкобања
?
“
—
„
такав
јесам
у
ја
ћер
.
“
—
одговарати
стаја
.
—
„
да
видити
ја
“
—
велим
несрећан
Ика
па
ја
турити
рука
у
недра
...
смејати
до
небо
...
“
—
о
Анђа
!
—
викнути
јесам
Живана
.
она
се
тргнути
.
бити
јесам
готово
заборавити
шта
јесам
;
али
кад
углед
Живана
доћи
себе
.
—
Чујем
,
мајка
.
Иди-де
,
ћер
,
тај
донети
вод
.
—
сад
,
мајка
.
узити
суд
па
поћи
на
бунар
.
уз
пут
хтети
да
наставити
започет
мисао
—
али
оне
јесам
оставити
.
као
да
отићи
у
ведар
небо
...
она
јесам
пробати
на
сила
:
„
Па
,
онда
,
онда
Ика
...
па
,
онда
,
стајати
...
Ика
турити
рука
у
недра
,
па
“
...
прекинут
нит
!
...
не
бити
више
ни
онај
сласт
;
не
подилазаше
јесам
мравак
кад
тај
реч
изговорити
.
брбљати
она
јесам
к'о
мало
дете
—
кад
проговарати
—
па
кад
што
научити
...
Дође
она
криво
и
тешко
.
у
прса
к'о
да
она
лежати
нешто
,
што
бити
требати
да
издувати
;
обузети
јесам
к'о
неки
зловоља
...
али
кад
се
вратити
натраг
-—
опет
се
узити
смешити
.
Шта
хтети
—
морати
!
...
ко
бити
се
смести
накомрштити
?
Живана
бити
јесам
по
сигурно
питати
шта
она
јесам
—
па
шта
да
казати
?
.
.
Прође
дан
.
пред
вече
она
нешто
баратати
по
авлија
.
Зачу
се
коњски
топот
...
Брже
боље
отрчати
она
те
отворити
капија
.
Сава
скочити
с
коњ
.
она
притрчати
те
ухватити
коњ
за
дизгина
.
Стрептела
јесам
ко
да
хтети
чути
најгоре
глас
.
—
Шта
јесам
,
„
браћа
,
“
—
јесам
ли
здравити
?
—
упитати
.
—
здравити
јесам
.
—
Шта
ради
баба
?
—
здраво
јесам
.
—
А
нана
?
—
и
она
јесам
здрав
.
—
А
укућанин
?
—
сав
јесам
здравити
и
поздравити
јесам
тај
.
—
од
бог
она
здравље
!
.
.
А
’
хтети
ли
доћи
који
?
—
Доћи
хтети
ти
и
отац
и
мати
.
—
А
кад
?
—
Па
у
недеља
—
зар
не
знати
кад
јесам
тат
каз'о
.
—
Вал
бог
само
кад
јесам
здравити
.
за
вечером
јесам
Сава
прич'о
како
јесам
он
лепо
дочекати
код
пријатељ
.
—
пријати
Смиљана
,
брата
,
—
манути
јесам
!
кидисати
једнако
:
ама
јести
пријатељ
,
ама
пити
пријатељ
!
.
.
„
Па
мало
,
мало
,
па
питати
за
снаја
:
како
јесам
,
слушати
ли
?
—
А
шта
велим
онај
матор
—
грдити
ли
?
—
упитати
чича
Стеван
.
—
А
,
много
ти
којешта
говорити
!
—
рећи
Сава
.
—
бог
ја
имати
и
ко
!
...
док
он
само
отићи
—
направити
пачариз
по
качара
!
—
богме
и
он
ти
тај
исто
претити
!
—
Имаће
послати
док
наш
качара
наудити
!
—
рећи
Нинко
поносито
.
—
А
шта
велим
пријати
Смиљана
?
—
упитати
Живана
.
—
она
се
сирот
само
снебивати
—
одговорити
Сава
.
—
Само
о
снаја
.
Вели
:
„
казати
,
пријатељ
,
прија
Живана
неки
ја
поучити
Анђа
у
кућански
ред
.
Кажи
она
да
јесам
јесам
молити
по
сто
пут
.
Анђа
јесам
паметан
—
она
брзо
спримати
!
.
.
“
Анђелија
засузити
очи
.
—
немати
јесам
,
вала
,
шта
учити
—
она
јесам
она
изучити
сав
добар
и
ваљан
...
—
Дође
и
недеља
.
Анђелија
уранити
па
успремати
и
уређивати
.
Чича
Стеван
наређивати
да
се
прасити
петак
;
Живана
одређивати
који
од
живина
да
се
заклати
.
сав
се
устумарати
тамо
и
амо
.
А
како
и
хтети
!
кад
требати
дочекати
„
пријатељ
“
.
Чича
Стеван
—
пошто
јесам
наредити
шта
требати
радити
—
дигнути
се
до
црква
и
мејана
да
зовнути
поп
—
који
због
женидба
синовчев
јесам
моћи
на
свадба
бити
—
и
још
неки
свој
пријатељ
.
Анђелија
он
испратити
до
капија
па
се
опет
вратити
у
конак
да
намештати
.
кад
јесам
бити
готов
доћи
Живана
те
прегледати
јесам
ли
сав
у
свој
ред
.
—
е
,
ћер
,
сав
јесам
добро
.
Ида
сад
ти
се
и
ти
обући
и
наместити
.
око
ручаница
ето
тај
чича
Стевана
са
поп
и
кмет
.
она
Анђелија
лепо
дочекати
.
—
Ед
пријатељ
?
упитати
чича
Стеван
.
—
немати
он
још
—
рећи
Анђелија
.
—
А
јесам
л
готов
ручак
?
—
готов
јесам
.
—
сад
хтети
и
он
.
'
ајдемо
попа
,
’
ајде
Живко
,
’
ајдемо
у
конак
.
они
отићи
у
конак
а
Анђелија
у
качара
по
ракија
.
Служи
она
она
ракија
—
док
тек
викнути
Живана
:
—
Трчи
,
снаја
,
отворити
капија
:
—
ето
тај
отац
!
-
Анђелија
спустити
чутура
на
сто
,
поклонити
се
и
изаћи
на
врата
а
одатле
полетити
на
капија
.
у
авлија
улетети
вранац
чича
Илина
.
у
кола
седити
Смиљана
и
Спасенија
у
„
закошарак
“
а
чича
Или
јесам
држати
узда
.
он
се
јесам
мог'о
одрећи
свој
стар
навика
да
јесам
кочијашити
.
крај
он
седити
Милисав
.
сав
укућанин
бити
изићи
да
дочекати
гост
.
Чича
Или
уставити
коњ
па
с
кола
викнути
:
—
Помаже
бог
!
'
—
бог
ти
помог'о
!
Чича
скочити
с
кола
.
Сава
стати
пред
коњ
,
а
Анђелија
прићи
те
пољубити
отац
у
рука
.
—
Жива
бити
ћер
!
—
нуто
,
нуто
матор
како
скакати
—
к'о
да
јесам
младић
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
бог
ја
и
јесам
!
ето
пријести
нек
пресуда
!
.
.
како
јесам
?
—
Вал
бог
!
и
ту
се
изљубити
.
Чича
Стеван
прићи
кола
а
чича
Или
се
заређати
љубити
:
са
Живана
,
с
поп
(
пошто
јесам
најпре
рек'о
;
отац
благослов
!
)
с
кмет
,
Нинко
и
други
укућанин
.
Младеж
он
љубити
у
рука
.
Смиљана
и
Спасенија
изљубити
се
такође
са
сав
,
осим
сам
што
јесам
поп
пољубити
у
рука
.
—
’
ајте
у
конак
—
рећи
чича
Стеван
.
—
ама
имати
неки
ствар
у
кола
—
рећи
чича
Или
.
—
Донеће
се
све
!
...
јесам
,
ваљда
,
дош'о
у
лоповски
село
!
—
Па
добро
,
добро
!
па
се
дигнути
с
поп
и
кмет
у
конак
.
Смиљана
и
Спасенија
отићи
са
Живана
и
Анђелија
у
кућа
,
а
чича
Стеван
наредити
Сава
да
испрегнути
коњ
и
одвести
у
ар
.
.
онда
се
и
он
вратити
у
конак
.
—
Па
,
како
пријатељ
?
—
’
Вал
бог
!
—
рећи
чича
Или
.
—
јесам
ли
на
дом
сав
здрав
и
мирно
?
—
све
,
бог
вала
!
у
тај
пар
ући
Анђелија
.
—
Па
како
мој
Анђа
?
—
К'о
јабука
!
—
рећи
чича
Стеван
.
—
Слуша
ли
?
—
Слуша
.
—
Чује
,
ваљда
,
све
?
—
јесам
,
богме
,
него
ти
јесам
к'о
чела
.
Што
урадити
—
урадити
јесам
!
—
е
неки
,
нека
!
тај
ја
јесам
мило
чути
!
—
рећи
чича
Или
.
Анђелија
наслужити
ракија
.
—
дед
,
ћер
,
па
ићи
тамо
мало
мати
,
а
овамо
пошљи
Миленија
,
—
рећи
чича
Стеван
.
Анђелија
послужити
све
,
поклонити
се
и
изићи
.
мало
затим
доћи
Миленија
...
—
Па
како
,
прија
,
умести
ли
мој
Анђа
да
послушати
?
—
упитати
Живана
Смиљана
.
—
умести
,
прија
.
—
јесам
ли
окумешан
?
—
Ока
свега
!
рећи
Живана
.
—
А
ја
јесам
јесам
сав
и
учити
.
велим
:
требати
она
.
—
имати
јесам
ко
и
учити
!
...
неки
ми
јесам
жив
и
здрав
па
да
се
поносити
с
она
!
...
Смиљана
куцати
срце
а
врктати
суза
.
—
Само
ти
с
она
,
прија
,
лепо
...
.
—-
са
оваки
се
морати
лепо
...
.
—
’
Вал
бог
!
—
рећи
Смиљана
.
Дан-ноћ
само
јесам
о
она
мислити
...
.
велим
млад
јесам
:
—
@card@
година
,
прија
,
сестра
!
—
хтети
умести
...
.
А
онај
,
виш
...
.
е
,
нека
,
неки
...
.
—
А
како
се
владати
?
—
упитати
Спасенија
.
—
К'о
маторка
!
—
рећи
Живана
.
увек
јесам
чист
.
кад
гост
доћи
дочекати
он
к'о
варошки
.
па
што
највише
волити
тај
јесам
:
што
јесам
завезан
врећа
.
ама
разговарати
к'о
и
ја
!
...
у
тај
пар
ући
Анђелија
.
—
зар
ти
јесам
тамо
?
—
упитати
Живана
.
—
тат
рећи
да
тамо
отићи
голубица
,
а
ја
послати
овде
.
—
е
,
добро
,
добро
.
—
Па
,
прија
,
како
јесам
код
кућа
са
здравље
?
...
питати
Живана
.
—
’
Вал
бог
!
—
како
снаја
:
слушати
ли
?
—
Слушају
—
ја
шта
хтети
.
—
е
,
нека
,
неки
...
.
’
ајд
,
седити
ви
ту
мало
—
ићи
ја
горе
,
до
пријатељ
,
да
видити
шта
и
он
радити
.
и
отићи
.
кад
Анђелија
остати
на
само
с
мајка
и
тетак
—
она
пустити
срце
на
воља
.
Очи
она
се
заблистати
од
суза
,
попустити
у
онај
крут
невестински
држање
и
савити
мајка
рука
око
врата
.
—
о
нана
,
нана
!
—
рећи
и
заплакати
се
.
—
Шта
ти
јесам
рано
?
!
—
упитати
Смиљана
поплашити
.
—
Ништа
рано
.
—
како
ништа
—
кад
плакати
?
—
од
радост
нана
.
—
да
ти
јесам
рђаво
овде
?
—
упитати
Спасенија
.
—
јесам
тетак
.
добро
ја
јесам
,
лепо
ја
јесам
,
пазити
ја
к'о
свој
—
али
сам
се
зажелети
нанети
;
много
јесам
јесам
пожелети
.
—
моћи
плаката
.
бог
неки
јесам
вала
кад
ти
јесам
само
добро
!
...
А
сад
умити
се
!
де
,
ја
хтети
ти
полити
.
и
Спасенија
узити
кут'о
,
зајитити
вод
из
видрица
и
пола
Анђелија
.
—
А
сад
бити
миран
и
гледати
какав
посао
,
па
хтети
се
довече
наразговарати
.
из
конак
викнути
да
се
постављати
.
Анђелија
отићи
постављати
совра
.
за
време
ручак
разговарати
јесам
се
о
рад
;
чича
Стеван
по
мало
и
дирати
чича
Или
;
чича
Или
опет
—
са
свој
страна
—
не
остајати
дужан
—
к'о
пријатељ
;
поп
причати
како
се
намерити
на
добар
пријатељ
,
како
и
он
његов
пријатељ
претити
да
хтети
он
подвикнути
један
дан
:
„
срећан
тај
качара
,
пријатељ
поп
!
“
—
А
вала
неки
он
нек
подвикнути
—
рећи
поп
—
али
кад
ја
искупити
неколико
„
жедан
“
у
његов
качара
,
видети
шта
хтети
бити
!
...
кад
се
ручак
свршити
—
Смиљана
се
дигнути
те
донети
дар
.
по
ред
,
њен
јесам
дужност
да
кад
ћер
први
пут
у
под
доћи
,
донети
дар
сав
укућанин
од
најмањег
до
велик
.
и
она
јесам
донети
и
сав
даривати
.
после
даривање
Смиљана
и
Спасенија
устати
иза
совра
и
отићи
Живана
.
људи
јесам
седети
и
пујући
разговарати
.
Анђелија
јесам
дворити
и
служити
она
пиће
.
—
ама
добар
тај
во
у
отава
под
кућа
—
рећи
чича
Или
.
—
ја
.
—
јављати
ли
се
трговац
!
—
јављати
.
—
Па
што
не
дати
?
—
не
моћи
да
се
погодити
—
велим
чича
Стеван
.
—
Шта
ти
дати
?
—
Ајда
видити
најпре
па
хтети
ти
казати
.
и
дигнути
се
сав
тај
отићи
у
ливада
.
Жене
разговарати
о
свој
посао
.
Живана
причати
каки
јесам
ред
код
она
у
кућа
:
причати
она
о
Анђелија
о
њен
рад
и
владање
.
Смиљана
она
само
благодарити
...
после
вечера
поседети
мало
.
Чича
Или
потражити
зет
да
видити
.
Миладин
доћи
поцрвенети
сав
к'о
рак
кад
се
укувати
.
Приђе
старац
рука
.
—
Жив
бити
!
па
камо
се
ти
,
мора
,
данас
?
—
упитати
чича
Или
.
—
А
,
тај
ја
јесам
ратар
!
—
велим
чича
Стеван
—
он
једнако
по
градина
.
—
Па
како
,
мора
—
а
?
—
’
Вал
бог
!
—
велим
Миладин
а
оборити
глава
и
гледати
у
нос
од
опанак
.
—
А
како
тај
снаша
,
слушати
ли
ви
ваш
стар
?
—
хе
,
хе
,
хе
!
...
слушати
—
ја
шта
хтети
!
—
одговорити
стидљиво
Миладин
.
—
А
слушати
,
боме
,
синак
!
кад
хтети
свој
стар
—
ја
ко
хтети
?
ви
немати
добар
пријатељ
од
ваш
родитељ
.
ја
јесам
врло
мило
да
о
ви
леп
реч
чути
...
.
пазити
се
,
слагати
се
;
па
кад
јесам
и
слога
и
пажња
и
вредноћа
ту
—
онда
и
сам
бог
помагати
.
сад
јесам
млад
—
па
радити
да
бити
зарадити
да
имати
под
старост
да
проблаговати
...
.
е
,
ајд
,
ајд
,
сад
!
ти
требати
ранити
—
ја
моћи
мало
и
поседети
.
дан
јесам
за
рад
—
а
ноћ
за
одмарање
...
.
Миладин
он
пољубити
у
рука
па
изаћи
.
и
они
поседети
мало
па
онда
се
разићи
сваки
на
свој
легало
.
Анђелија
јесам
тај
ноћ
спавати
са
мати
у
свој
вајатић
.
Смиљана
она
јесам
причати
све
што
јесам
од
Живана
чути
,
па
она
јесам
саветовати
да
и
даље
тако
радити
.
—
не
бојити
се
ти
,
нана
!
Нећу
ја
осрамотити
ни
наш
кућа
ни
твој
сед
кос
!
—
рећи
Анђелија
с
понос
и
поуздање
.
онда
јесам
питати
за
укућанин
,
за
свако
по
наособ
;
од
најмањег
до
велик
...
.
Прешло
јесам
пола
ноћ
кад
јесам
заспати
...
.
сутра
дан
пошто
јесам
ручати
,
чича
Или
заповедити
да
он
се
упрегнути
коњ
.
кад
сав
бити
готово
поздравити
се
са
пријатељ
,
посаветовати
плачан
Анђелија
и
Миладина
,
рећи
Смиљана
и
Спасенија
—
који
нешто
шапутати
Анђелија
—
да
седати
,
па
—
пошто
овај
сести
—
прекрсти
се
,
узити
узда
те
сед
и
сам
.
—
збогом
пријатељ
!
збогом
прија
!
...
—
збогом
поћи
!
—
викнути
сав
.
он
ошинути
коњ
и
излетити
на
капија
који
Анђелија
бити
отворити
...
.
после
недеља
дан
и
чича
Стеван
добити
позив
од
пријатељ
.
Анђелија
срце
играти
у
грудма
.
тај
видети
опет
свој
кућа
и
свој
другарица
!
...
први
субота
који
доћи
бити
велик
год
за
Анђелија
.
Поседаше
у
кола
:
чича
Стеван
,
Живана
,
Дража
и
Анђелија
—
и
одвести
се
у
Салаш
родитељ
Анђелин
.
Миладин
—
по
ред
—
ићи
тек
доцније
и
тај
јесам
.
тамо
јесам
пити
и
веселити
се
;
а
за
уздарје
Анђелија
јесам
однети
дар
сав
свој
бивши
укућанин
...
X
.
Прођоше
леп
дан
:
наступити
„
познати
“
јесен
са
велик
киша
.
време
бити
гадно
.
мрзети
човек
и
из
кућа
да
изаћи
.
А
и
како
да
он
не
мрзети
?
...
влага
озго
—
влага
оздо
;
земља
се
расплинути
од
силан
вод
па
пиштати
под
нога
...
.
по
небо
се
витлати
силан
облак
;
а
„
тмора
“
(
ситан
киша
)
сад
ударити
—
сад
престати
...
.
Угледаш
по
неки
пут
крајичак
плав
небо
;
срце
ти
заиграти
од
радост
,
рећи
:
„
’
вала
бог
“
...
.
тек
од
једаред
—
облак
он
прикрити
и
однети
ти
сав
нада
и
радост
...
Дође
вече
—
оно
се
изведрити
.
тек
само
под
запад
видити
који
облачак
а
и
муња
где
„
метати
.
“
Кладиш
се
да
хтети
сутра
бити
леп
време
;
показивати
онај
који
тај
спор
треперав
звезда
—
а
кад
се
тргнути
иза
сан
онај
—
пљусак
!
.
.
да
бог
сачувати
!
...
ко
год
јесам
нужда
—
не
ићи
у
таки
дан
никуд
од
кућа
;
шта
више
ни
из
кућа
не
изилазити
.
сваки
ти
тај
заузети
свој
место
око
ватра
,
гледати
весео
пламен
на
огњиште
и
гадно
време
на
поље
.
дунути
по
неки
пут
јак
ветар
тај
вратити
дим
—
што
јесам
на
баџа
излазити
—
у
кућа
—
он
стењати
,
склапати
очи
да
она
дим
не
окоље
,
говорити
непце
,
загрцнути
се
—
али
не
остављати
свој
место
...
велим
:
„
док
се
дим
не
надимити
—
не
моћи
се
ватра
нагрејати
.
“
тако
јесам
свуда
по
сеоски
кућа
—
па
тако
јесам
и
у
чича
Стевана
.
и
они
јесам
сести
око
ватра
тај
сметати
редара
.
ко
о
шта
,
оне
се
само
тужити
на
ружан
време
.
—
Ал
јесам
овај
јад
!
—
велим
Стеван
.
—
Баш
,
бог
ја
!
велим
Нинко
.
—
е
што
јесам
—
јесам
—
поштен
јесам
зима
,
—
како
јесам
поштен
?
уватити
мраз
,
пасти
снег
,
а
ти
се
утоплити
,
па
сув
ти
и
опанак
и
обојак
.
овако
—
куд
год
макнути
морати
бос
—
потрулити
обућа
—
велим
Нинко
.
—
Донеси-де
дијета
још
ракија
!
само
Анђелија
јесам
мрзити
изићи
.
она
трчати
на
сав
страна
.
Тражила
јесам
послати
и
где
он
немати
—
јер
ништа
јесам
тежити
него
дворити
и
стајати
на
један
место
.
донети
—
ракија
и
наслужити
.
—
нека
,
дијета
;
дати
чутура
амо
—
а
ти
гледати
послати
.
—
Иди-де
јетрвица
донети
вод
—
рећи
Марта
,
који
јесам
бити
редара
.
Анђелија
отићи
на
вод
.
тек
што
се
вратити
,
а
деца
у
соба
дигнути
ларма
.
—
Вида
—
де
,
ћер
,
шта
она
јесам
!
—
велим
Живана
...
.
—
јетрвица
,
донеси-де
који
дрво
.
и
тако
у
дуг
дан
.
А
кад
се
у
вече
издати
вече
,
кад
се
стар
огрејати
и
отићи
да
легати
,
онда
рад
у
рука
—
па
до
по
ноћ
.
сав
јесам
Анђелија
радити
...
са
сав
јесам
бити
у
мир
и
љубав
.
са
Марта
и
Стана
пазити
се
к'о
са
сестра
;
Миленија
јесам
поучавати
у
рад
;
бити
јесам
спрам
она
к'о
стар
сестра
—
тај
јесам
тако
—
за
кратак
време
—
и
постати
њен
поверник
.
све
,
ама
све
,
опричати
она
јесам
Миленија
;
у
она
не
бити
тајна
пред
Анђелија
...
деца
јесам
надгледати
и
миловати
.
Дође
она
по
неки
пут
и
тешко
,
али
она
сам
у
себе
рећи
:
„
требати
претрпети
—
јесам
овај
до
век
...
.
Баш
да
видити
моћи
ли
!
...
“
и
тада
се
опет
насмешити
.
_
-
у
кућа
јесам
о
она
говорити
:
„
овај
јесам
злато
;
овај
јесам
божји
дар
!
“
а
у
комшилук
:
„
овај
јесам
анђео
!
.
.
Баш
јо
овај
Живана
срећан
:
што
год
снаја
имати
—
све
ваљан
!
.
.
“
и
сам
баба
Симана
који
једаред
рећи
Живана
за
Анђелија
;
„
нов
сито
о
клин
висити
“
—
увидити
да
јесам
погрешити
,
и
,
што
јесам
главни
,
признати
свој
погрешка
јавно
—
што
јесам
никад
дотле
учинити
—
рећи
један
дан
Живана
:
—
е
,
Жика
,
ја
погрешити
кад
ти
оно
рећи
за
твој
Анђа
!
—
е
,
признавати
ли
?
—
признавати
.
овако
што
јесам
у
свој
век
видети
.
—
ето
па
видити
!
—
ама
,
јел
увек
оваки
?
—
увек
.
—
овај
хтети
бити
или
одвише
срећно
—
или
одвише
несрећно
!
—
велим
баба
Симана
.
Анђелија
јесам
чути
да
јесам
свуда
хвала
и
тај
се
поносити
.
„
’
Оћу
и
од
данас
овако
!
'
Оћу
да
бити
вредан
,
’
хтети
да
бити
умиљат
,
’
хтети
да
бити
поштен
!
...
молити
ти
се
,
господа
,
не
дати
ја
други
памет
,
и
дати
ја
здравље
!
.
.
“
Миладина
јесам
играти
срце
од
радост
.
он
јесам
толико
волити
свој
отац
и
мајка
,
да
јесам
више
ништа
ни
тражити
.
кад
год
бити
она
хтети
да
он
мало
боље
услужити
—
а
тај
јесам
увек
чинити
кад
јесам
добити
прилика
да
бити
с
он
на
сам
;
иначе
јесам
бити
стид
,
—
он
бити
рек'о
:
—
нека
,
дијета
,
неки
!
само
ти
гледати
да
јесам
она
права
—
а
за
ја
не
брати
брига
!
.
.
ја
тај
моћи
сав
сам
...
право
да
казати
:
први
дан
она
никако
јесам
ни
мислити
о
Миладина
.
она
двоје
бити
к'о
два
путник
кад
се
срести
:
гледити
се
,
видити
да
јесам
људи
—
и
тај
јесам
све
...
док
она
јесам
на
очи
и
мисао
о
он
;
али
како
одмакнути
—
к'о
да
он
никако
и
немати
.
у
душа
њен
не
бити
ни
један
осећај
за
он
;
сав
њен
брига
бити
јесам
:
да
задовољити
свекар
и
свекрва
,
за
тај
јесам
о
Миладина
слабо
мислити
.
али
,
пошто
јесам
пребринути
тај
брига
,
пошто
јесам
видети
да
јесам
сав
у
кућа
лепо
гледити
—
она
јесам
онда
хтети
још
нешто
...
Чудна
јесам
душа
човечији
!
она
никад
јесам
задовољан
са
онај
што
имати
:
—
за
час
зачамати
па
и
ако
она
јесам
добро
...
.
она
,
дакле
,
тражити
промена
тражити
нов
сласт
...
тако
јесам
и
са
Анђелија
.
Пошто
се
додворити
стар
и
пошто
се
умилити
млад
—
пошто
јесам
скинути
тежак
терет
са
дух
,
она
хтети
и
да
волити
и
да
јесам
волити
.
љубав
јесам
потребан
душа
човечији
к'о
што
јесам
потребан
ваздух
и
лебац
тело
његов
...
.
Миладин
бити
наочит
момак
.
као
благ
ветрић
на
врућина
,
запа'не
тај
здравље
и
снага
његов
;
стас
имати
момачки
а
тело
вит
.
на
вит
тело
почивати
леп
глава
осењен
свион
кос
.
Чело
он
бити
ведро
к'о
небо
у
пролеће
;
око
смеђ
и
сјајан
,
али
сјај
његов
не
бити
дрско
к'о
из
црн
ока
—
него
некако
нежно
;
образ
пунити
и
једрити
,
усна
мало
испупчен
к'о
у
какав
добричина
.
младост
волити
спољни
лепота
—
и
Анђелија
она
јесам
заволети
.
Миладин
бити
благ
и
добричина
.
његов
велик
жеља
бити
јесам
да
задовољити
отац
и
мајка
.
Ништа
не
бити
под
небо
што
он
за
она
не
бити
учинити
.
Највише
се
само
онда
радов'о
кад
јесам
они
радостан
бити
—
и
он
јесам
заволити
Анђелија
што
јесам
отац
и
мајка
он
на
задовољство
служити
.
овај
два
млад
путник
кроз
живот
—
састати
јесам
се
случајно
на
један
стаза
.
њихов
циљ
бити
један
исти
.
њихов
пут
бити
један
исти
...
они
јесам
се
најпре
спријатељити
,
па
онда
заволити
.
заволити
јесам
се
онај
силан
љубав
,
онај
вечит
љубав
који
до
гроб
трајати
;
а
после
смрт
као
цветак
на
гроб
мирисати
и
оживљавати
...
Нећу
ви
причати
о
онај
што
јесам
бити
у
вајат
;
јесам
да
не
умети
—
него
хтети
.
тај
хтети
знати
сваки
онај
који
јесам
оженити
и
сваки
она
који
јесам
удати
—
и
без
ја
;
а
који
јесам
нежењен
и
неудат
—
знати
за
кратак
време
...
тај
живот
бар
брзо
пролазити
!
.
.
они
јесам
крити
свој
љубав
и
пред
млад
и
пред
стар
.
кад
год
бити
морати
Миладин
који
реч
са
Анђелија
проговорити
—
у
присуство
укућанин
—
он
бити
оборити
глава
и
поруменети
:
тако
исто
и
Анђелија
.
они
се
никад
јесам
звати
име
,
него
,
Миладин
јесам
она
звати
:
дијета
а
она
јесам
он
довикивати
узвик
:
еј
ти
,
или
:
о
еј
!
—
дијета
!
звати
ти
нешто
Марта
.
—
сад
хтети
!
одговорити
бити
Анђелија
.
—
еј
ти
!
звати
тај
тат
у
соб
.
—
ето
ја
сад
—
одговорити
бити
он
...
Прође
„
познати
“
јесен
.
небо
се
изведрити
.
мраз
учестати
;
један
јесам
још
попустити
а
други
већ
стег'о
.
по
пут
се
почети
већ
дизати
прашина
.
Беше
суво
и
лепо
к'о
у
пролеће
—
само
бити
ладан
.
људи
вући
дрво
или
„
трап
“
поврће
у
трап
;
жена
износити
разбој
из
соб
у
који
требати
зимовати
,
а
стока
бегати
под
топле
наслон
од
зима
.
.
,
један
јутро
уранити
чича
Стеван
пре
свити
и
изићи
на
поље
.
Анђелија
тумарати
по
кућа
.
—
Јес
’
уранити
,
снаја
?
—
јесам
,
тат
.
—
охо
!
овај
дува
баш
!
—
зима
јесам
.
Чича
изаћи
,
па
—
кад
се
вратити
натраг
рећи
:
—
Имаћемо
данас
снег
.
него
ти
,
снаја
,
наложити
добро
вуруна
.
—
Оћу
тат
.
сванути
.
небо
убелети
к'о
самртан
покров
;
облак
се
на
он
сталожити
па
готово
пасти
на
земља
;
„
маџарац
“
(
северац
)
уједначити
па
резати
к'о
бријачица
;
врабац
жалостивно
цвркутати
...
настати
јесам
тишина
,
она
немати
тишина
,
који
увек
предходити
промена
време
,
и
у
који
тај
сваки
гласак
јасније
звучати
...
на
једаред
почети
оретко
падати
перо
по
перо
,
велик
округао
и
изрецкан
:
чинити
ти
се
да
звезда
падати
;
мало
по
мало
почети
падати
ситан
али
чешће
...
.
док
осути
.
.
.
—
снег
,
снег
!
...
деца
појурити
на
праг
;
стар
се
нагнути
па
гледати
кроз
процепљен
артија
на
прозор
...
сав
срце
радостан
закуцати
;
сав
рећи
:
—
'
Вал
бог
!
...
А
снег
само
падати
.
Већ
јесам
убелети
земља
;
побелети
и
кров
на
зграда
;
само
кућни
кров
још
јесам
с
тај
што
јесам
угрејати
ти
се
на
он
топити
.
—
Дај-де
,
дијета
,
мало
снег
овамо
!
—
рећи
чича
Стеван
отворити
прозор
.
један
од
деца
додати
он
.
—
сув
к'о
песак
!
.
.
ала
хтети
бити
с'оника
!
—рече
чича
.
—
То
хтети
ваљати
!
—
велим
Нинко
.
—
Моћи
хтети
осећи
и
довући
јапија
.
—
Моћи
хтети
...
деца
,
у
соб
!
гле
ти
она
како
јурити
!
и
чича
Стеван
гледати
задовољно
како
стопа
дечији
остављати
трагати
у
снег
.
не
седити
се
чича
Стевана
никако
код
кућа
;
све
да
он
јесам
да
куда
изићи
.
—
Ко
јесам
отиш'о
да
положити
крава
?
—
питати
он
.
—
Сава
.
—
Ко
јесам
отиш'о
у
лужњак
свиња
?
—
Миладин
.
—
снаја
?
...
.
Дај-де
ја
наћи
мој
коњ
(
штап
)
да
и
ја
куда
макнути
;
никако
ја
се
не
седити
код
кућа
.
снег
вејати
како
јесам
бог
воља
.
Чича
умотати
глава
шал
;
на
рука
набити
рукавица
и
узити
штап
.
Анђелија
он
испратити
...
.
тај
вече
окупити
се
код
чича
Стевана
:
Маринка
Мандић
,
Живан
,
кмет
,
Дража
и
још
неколико
она
.
Дошли
да
посести
и
разговарати
и
да
прекратити
дуг
ноћ
„
к'о
царев
година
.
“
Анђелија
јесам
дворити
и
служити
.
људи
се
разазурити
к'о
код
свој
кућа
;
дирати
Дража
и
шалити
се
један
с
други
.
сав
тај
зачињавати
чутура
што
јесам
Анђелија
додавати
.
—
Види-де
,
дијета
,
падати
ли
још
снаг
!
—
рећи
чича
Стеван
.
Анђелија
изићи
,
па
кад
се
вратити
рећи
:
—
падати
.
—
е
ићи
сад
донети
још
пиће
.
’
Оћу
да
пити
јер
јесам
расположен
.
.
само
да
хтети
скоро
престати
.
.
ала
хтети
овај
да
бити
с'оник
!
.
.
дед
,
Дража
,
јава
један
.
волити
тај
гусле
него
тамбура
,
а
за
„
музуке
“
(
ћемане
)
не
марити
никако
.
Анђелија
отићи
по
пиће
а
Дража
узити
гусле
,
загудети
,
загудети
,
па
онда
почети
певати
.
пола
ноћ
јесам
давно
превалити
.
Дража
једнако
накарада
:
час
певати
уз
гусле
час
задиркивати
све
.
људи
се
смејати
или
слушати
а
Анђелија
дворити
и
служити
.
Чим
нестати
у
чутура
,
она
ићи
и
точити
.
кад
год
бити
се
натраг
вратити
чича
Стеван
јесам
питати
:
—
падати
ли
још
?
—
падати
—
одговорити
бити
она
.
—
ама
што
ти
тако
једнако
распитивати
за
снег
?
—
упитати
чича
Стевана
Маринка
.
—
не
знати
како
волити
кад
снег
падати
!
—
одговарати
чича
.
—
ја
знати
и
зашто
волети
!
—
Вели
Дража
.
—
е
,
чик
погодити
!
—
за
тај
што
јесам
снег
бео
,
а
и
ти
јесам
бео
.
сав
се
заценити
од
смеј
.
—
Мор
,
’
хтети
ли
кућа
?
—
рећи
кмет
.
—
сад
хтети
,
кмет
.
дуг
јесам
ноћ
:
имати
кад
и
одспавати
,
—
велим
чича
.
—
Мор
јесам
ја
за
ми
.
ја
сутра
моћи
и
до
ручаница
,
али
овај
дете
...
—
млад
јесам
—
нек
двор
.
—
е
,
брата
,
јесам
се
ја
џабе
трудити
.
нек
ми
и
послушати
мало
—
шта
хтети
!
—
велим
Дража
.
—
требати
и
она
одспавати
—
рећи
кмет
.
—Лако
хтети
за
тај
!
...
дед
тај
ја
,
дијета
,
један
„
варен
.
“
—
Што
хтети
ти
—
бог
тај
видети
—
зар
не
видити
да
јесам
пијан
—
рећи
он
Маринка
.
—
К'о
земља
!
—
Па
што
хтети
ти
?
—
да
се
лечити
.
—
зар
„
варен
?
“
—
ја
!
—
Ко
јесам
тај
још
видети
?
—
Видићеш
и
тај
—
јер
и
ти
већ
требати
!
дед
,
снаја
,
срећа
ти
!
Анђелија
изићи
смејати
се
.
спотакнути
угарак
на
огњиште
—
ватра
план
.
она
узити
један
лонац
,
усути
у
он
ракија
и
престава
уз
ватра
.
онда
отићи
тражити
мед
.
Живана
изаћи
из
соб
.
—
Шта
радити
,
ћер
?
—
варити
ракија
,
мајка
.
—
јесам
л
задремати
?
—
јесам
још
.
—
Добра
се
држати
!
А
шта
хтети
ћер
:
сав
знати
да
јесам
лако
бити
млад
.
три
пут
нокат
преко
зима
—
с
нога
спадати
...
.
Најтеже
јесам
у
зима
...
и
Живана
отићи
у
соб
.
„
нек
спадати
,
вала
!
—
мислити
Анђелија
.
Ништа
јесам
лако
на
овај
свет
;
сав
јесам
тешко
што
год
човек
радити
,
само
ако
’
хтети
да
урадити
к'о
што
требати
“
...
.
узварити
ракија
,
усути
у
чаша
и
отићи
да
послужити
Дража
.
—
Баш
’
хтети
да
пити
?
—
питати
Маринка
Дража
.
—
бог
ја
,
’
хтети
!
и
попити
пун
чаша
.
—
’
Оћеш
ли
још
?
—
упитати
Анђелија
.
—
Нећу
више
—
доста
јесам
.
—
сад
хтети
бити
још
пијан
!
—
рећи
он
Маринка
.
—
јок
,
богме
!
сад
јесам
баш
трезан
.
лепо
осећати
—
кад
пити
—
како
ја
односити
пијанство
из
глава
.
сутра
ја
хтети
ни
глава
заболети
—
а
ти
хтети
бити
к'о
изломити
.
Поседеше
још
мало
па
се
и
они
дигнути
кућа
.
—
ама
људи
—
рећи
чича
Стеван
—
најбоље
хтети
бити
да
ви
ноћити
.
—
јок
!
—
рећи
они
.
—
Помрчина
јесам
—
јесам
;
сад
јесам
од
снег
убелети
па
се
видити
к'о
у
по
дан
—
рећи
Дража
—
лак
ноћ
!
—
Лака
ноћ
!
и
отићи
.
Анђелија
она
испратити
до
капија
,
поклонити
она
се
и
изљубити
она
у
рука
,
па
се
вратити
у
кућа
да
свекар
намирити
.
—
Дета
мој
,
само
ја
покрити
—
па
ићи
и
ти
спавати
,
већ
јесам
доцкан
.
Анђелија
он
'
покрити
,
рећи
:
лак
ноћ
,
пирнути
у
свећа
и
изићи
.
кад
јесам
у
сав
вајат
доћи
—
Миладин
јесам
у
велик
спав'о
.
спустити
се
и
она
у
кревет
и
заспати
к'о
заклан
...
.
XИ
сав
јесам
укућанин
—
к'о
што
рећи
—
волити
Анђелија
,
али
јесам
—
чинити
ја
се
—
ники
јесам
волити
к'о
чича
Стеван
.
никуд
он
на
даљ
без
она
не
бити
иш'о
;
никакав
весеље
у
село
—
на
који
беше-позват
—
јесам
бити
без
Анђелија
.
Чича
бити
научити
да
он
она
дворити
.
он
јесам
бити
човек
,
који
’
хтети
кад
и
кад
да
протерати
ћев
,
који
хтети
да
се
поносити
са
онај
што
имати
.
рећи
он
људи
:
—
Добра
тај
сан
.
—
А
кад
јесам
у
ја
шта
бити
рђаво
?
—
запит'о
бити
он
поносито
.
—
А
Анђелија
вала
и
бити
за
хвала
.
ако
јесам
где
год
на
свадба
—
к'о
оно
кад
јесам
Ика
за
Пера
Марков
довести
—
млад
двор
свој
свекров
.
—
Анђелија
одвојити
од
свити
;
и
по
лепота
,
и
по
висина
,
и
по
владање
...
јесам
дакле
чудо
ако
јесам
многи
младић
за
она
уздан'о
...
ја
хтети
да
ви
причати
за
један
.
тај
јесам
бити
Вук
Срдановић
.
имати
код-нас
на
село
људи
који
јесам
пола
сељанин
а
пола
господа
.
сељак
јесам
само
по
одело
—
а
господа
по
сав
осталом
—
јер
не
копати
и
не
орати
.
Међа
таки
сорта
људи
спадати
и
Вук
...
бити
јесам
јединац
у
отац
и
мати
,
па
нешто
тај
,
нешто
болешљивост
његов
у
детињство
—
па
он
родитељ
размазити
.
Ништа
јесам
горе
од
мазан
дете
.
ники
он
у
кућа
јесам
бити
прав
.
од
рад
јесам
хтети
ништа
да
радити
,
тај
он
тако
отац
и
мати
дада
у
школа
,
који
од
вајкада
постојати
у
Глоговац
.
он
јесам
бити
даровит
и
врло
лако
учити
,
тако
,
да
он
јесам
учитељ
у
почетак
„
псалтир
“
поставити
за
„
стар
“
ђак
.
осим
тај
он
и
певати
лепо
к'о
славуј
;
а
учитељ
опет
имати
јесам
ту
манути
да
сав
кроз
прст
гледати
онај
који
јесам
добар
певач
...
дакле
и
учитељ
он
јесам
мазити
.
А
он
,
видити
,
да
он
ники
ништа
хтети
,
тук'о
јесам
немилице
свој
друг
.
ако
бити
се
ко
на
он
потужити
учитељ
—
тај
бити
страд'о
после
...
тако
он
свршити
и
„
псалтир
.
“
Учитељ
посаветовати
отац
његов
да
он
да
у
Шабац
„
на
наука
.
“
овај
пристати
и
тако
Вук
отићи
у
Шабац
.
али
у
Шабац
не
бити
к'о
у
Глоговац
.
и
тамошњи
учитељ
јесам
волити
добар
певач
,
али
јесам
и
казнити
сваки
који
бити
бити
безобразан
.
за
онај
година
изести
јесам
Вук
више
батинати
него
што
имати
кос
на
глава
.
канити
се
неколико
пута
и
да
бегати
кућа
,
и
тај
бити
заиста
учинити
само
да
јесам
бити
Китог
.
у
тај
време
Китог
јесам
бити
обраст'о
густ
шум
;
а
Вук
се
опет
много
бој'о
свој
имењак
што
у
шума
живити
—
па
он
јесам
тај
задржавати
.
Издржа
јуначки
година
дан
.
но
отац
он
опет
дати
и
други
година
,
и
тај
опет
код
исти
учитељ
да
се
још
„
мало
поучити
.
“
опет
издржати
по
година
.
тада
он
умрети
отац
,
и
он
стриц
вратити
кућа
.
Беше
већ
читав
момчина
,
али
ништа
не
радити
.
бадава
јесам
стриц
вик'о
на
он
’
—
ништа
он
се
јесам
тицати
.
он
јесам
врљ'о
по
ви
дуг
дан
по
село
,
налазити
се
око
кмет
и
тамо
јесам
кад
што
пискар'о
.
Изаш'о
јесам
на
глас
као
„
жесток
“
ћата
;
а
што
јесам
умести
„
сочинити
“
тај
не
бити
више
;
јесам
се
у
тај
бој'о
ни
капетановати
ћата
.
стриц
он
,
најзад
,
оженити
,
не
бити
ли
он
кући
окрен'о
—
аја
не
помагати
!
...
месец
—
два
радио
јесам
,
вајни
,
код
кућа
,
па
онда
одустати
са
сав
.
сав
се
налазити
код
судница
,
у
мејана
са
ћата
капетанов
,
па
она
најпосле
почети
и
тамо
одлазити
„
да
се
—
велим
—
поучавати
.
“
—
Шта
хтети
—
говорити
јесам
стриц
—
кад
ја
јесам
бог
оваки
створити
?
не
моћи
ја
мотика
ни
кос
маћа
.
ја
јесам
бог
овај
одредити
.
—
стриц
бити
човек
прост
.
он
мислити
да
јесам
тај
истина
;
да
јесам
бог
угодно
да
пустити
на
његов
кућа
„
наказаније
“
за
његов
знан
и
незнан
грех
—
слегнути
најзад
раме
,
рећи
:
„
божји
воља
“
...
и
више
јесам
ни
наваљив'о
на
Вук
да
радити
.
Вук
јесам
и
даље
агов'о
и
благов'о
.
радити
јесам
што
јесам
хтети
.
у
кућа
јесам
заповед'о
и
морати
јесам
он
слушати
к'о
год
и
стриц
домаћин
.
одлазити
јесам
у
варош
,
канцеларија
—
један
реч
:
свуда
где
јесам
хтети
.
Зарађив'о
јесам
на
писање
и
трошити
немилице
.
јесам
он
бити
од
онај
људи
који
јесам
кајишарити
да
бити
стећи
—
он
јесам
кајишарити
да
бити
благов'о
.
са
осмејак
бити
тек
рек'о
:
„
ђаво
дон'о
—
ђаво
и
нек
носити
!
...
“
према
тај
јесам
никако
чудо
што
јесам
пост'о
„
нокташ
.
“
Жена
његов
постати
он
гадан
.
он
тумарати
по
село
од
кућа
до
кућа
,
и
што
јесам
год
видети
млад
и
лепо
—
сматрати
да
јесам
његов
.
Највеће
он
јесам
задовољство
бити
:
да
затрети
чедност
у
млад
чељаде
...
ја
бити
волити
да
ви
јесам
ни
помињ'о
о
он
:
у
ја
се
мутити
утроба
и
гадити
ја
се
кад
о
он
причати
,
а
нарочито
о
тај
његов
гадан
навика
—
али
морати
!
.
.
веровати
ја
,
не
бити
ја
ни
помен'о
име
његов
—
да
и
он
јесам
им'о
удео
у
јадан
живот
Анђелина
...
ја
јесам
Србин
,
и
ништа
не
бити
волити
,
него
да
причати
само
мио
и
леп
догађај
из
живот
мој
народ
—
али
—
кад
јесам
узети
перо
—
не
вредити
ја
лагати
.
ја
морати
изнети
подједнако
и
добро
и
зло
...
да
ви
он
описати
само
:
средњи
раст
сувоњав
и
прав
к'о
свећа
;
очи
и
кос
плав
,
али
он
из
очи
бити
нешто
што
моћи
крстити
:
безобразлук
.
кад
бити
у
стар
жена
бити
онаки
очи
—
сељак
бити
јесам
назвати
вештица
.
лице
он
бити
дугуљаст
опточити
мали
кестењаст
брада
;
на
сред
лице
седити
велик
кукаст
нос
,
али
тако
,
к'о
да
он
јесам
неко
после
усадити
,
јер
бити
накривити
на
десни
страна
.
на
горњи
усна
бити
мали
брчић
испод
који
—
кад
говорити
или
се
смејати
—
провиривати
ситан
бео
зуб
.
тело
он
бити
доста
снажан
и
здрав
.
по
ношиво
бити
јесам
„
кевиљ
“
.
леп
кошуља
,
срмајли
јечерма
и
тозлуке
,
преплетен
опанак
,
шарен
чарапа
,
вишњев
вес
са
свилен
кићанком—испод
који
бити
углађен
и
зачешљан
кос
—
сав
бити
чисто
к'о
да
јесам
сад
из
дућан
.
ето
,
тај
се
човек
бити
заглед'о
у
Анђелија
.
Шта
јесам
чинити
и
радити
не
бити
ли
он
пасти
шака
.
по
читав
ноћ
мислити
само
о
она
.
Тражио
јесам
по
село
момчад
и
плаћати
колико
јесам
права
само
да
јесам
из
кућа
измамити
...
кад
јесам
видети
да
тај
ништа
не
помагати
—
онда
јесам
кидисав'о
жена
да
тај
онај
учинити
...
али
,
Анђелија
бити
паметан
,
па
кад
она
Петри
Митров
тај
помен
—
хтети
јесам
смождити
.
—
срам
тај
бити
!
—
рећи
она
.
—
зар
ја
срам
;
ја
маторити
жена
?
—
узвикнути
Петри
.
—
ти
јесам
ни
жена
!
.
.
јер
да
јесам
жена
,
тај
бити
гледати
твој
деца
и
твој
кућа
,
а
не
бити
се
бавити
ћорав
посао
!
—
Ко
јесам
жена
?
.
.
добро
,
добро
,
ћерка
,
казати
ја
тај
твој
свекрва
!
Питаћу
ја
ти
ко
тај
тај
казати
!
—
Теба
,
казати
,
а
ти
ићи
па
се
тужити
ко
’
хтети
!
—
Знаћеш
ти
за
Живана
!
—
да
ли
хтети
ја
знати
,
тај
не
знати
;
али
да
хтети
јесам
ти
упамтити
—
тај
знати
у
тврд
!
...
и
Петри
отићи
да
однети
Вук
црн
гласе
...
први
пут
тај
вече
—
од
како
јесам
у
овај
кућа
доћи
—
Анђелија
бити
озбиљан
.
на
њен
румен
усна
јесам
лебдети
осмејак
.
она
бити
тако
криво
и
тешко
к'о
да
јесам
нешто
драг
изгубити
.
„
еј
мој
леп
Салаш
!
—
мислити
она
.
—
у
ти
бити
срећан
.
моћи
јесам
по
воља
тумарати
по
читав
ноћ
,
а
да
ја
ники
ни
један
скарадан
реч
не
казати
.
.
јесам
ли
икад
пред
ко
шта
учинити
;
да
ли
јесам
рећи
који
срамотан
реч
?
...
јесам
!
па
од
куд
да
ја
сад
овај
Петри
тако
што
говорити
?
.
.
“
и
доћи
она
отужно
...
она
се
гадити
,
она
се
љутити
на
овај
понуда
.
њен
чист
и
чедан
душа
јесам
моћи
да
се
не
гнушати
;
њен
памет
јесам
моћи
ја
да
појмити
,
а
камо
ли
да
сватити
дубина
понор
у
који
хтети
да
јесам
гурнути
...
она
се
само
питати
:
„
3ар
имати
такав
људи
!
.
.
зар
она
хтети
бог
да
потрти
гром
?
...
“
од
једаред
осетити
потреба
да
испричати
који
шта
она
се
десити
.
али
ко
хтети
?
.
.
Миленија
?
.
.
не
,
само
Миленија
не
!
.
.
Миладина
?
.
.
ко
он
смести
казати
,
и
како
хтети
он
казати
?
.
.
А
како
бити
бити
да
казати
Марта
?
.
.
најбоље
да
казати
Марта
.
она
хтети
јесам
моћи
и
посаветовати
шта
да
радити
.
и
она
изазвати
Марта
и
сав
она
испричати
.
—
е
,
мој
јетрвица
,
јесам
ти
први
.
тај
јесам
један
страшан
човек
.
ја
све
пазити
—
кад
куда
ићи
;
сав
се
бојити
да
ја
он
не
срести
.
тат
он
јесам
зорли
омрз'о
па
се
и
завадити
с
он
.
од
тај
доба
Анђелија
се
почети
плашити
Вук
.
али
она
ни
савест
не
бити
више
миран
.
она
јесам
гристи
што
тај
сав
јесам
казати
и
он
,
Миладина
.
толико
пута
канити
се
па
—
не
смести
.
„
Мог
ја
питати
:
„
кад
јесам
тај
бити
;
што
ја
јесам
још
онда
казати
“
?
.
.
па
шта
да
он
одговорити
?
.
.
о
бог
,
бог
;
ала
јесам
тешко
живети
кад
имати
поган
људи
!
.
.
он
,
сад
,
—
и
ако
ништа
јесам
бити
—
моћи
пустити
реч
да
јесам
;
моћи
тај
учинити
и
она
матор
несрећа
,
Петри
—
па
шта
да
радити
онда
?
.
.
ух
страшно
!
.
.
“
и
она
се
згрозити
од
помисао
:
да
тако
што
чути
тат
и
мајка
,
па
онда
баба
и
нана
,
па
тетак
,
па
он
...
„
ја
не
бити
моћи
више
живети
—
ја
бити
се
убити
!
.
.
или
бити
отићи
па
скочити
у
дрински
„
вилиман
“
(
вртлог
)
—
само
да
ја
нестати
са
овај
свет
!
.
.
“
један
вече
ући
у
вајатић
да
легнути
.
Миладин
давно
засп'о
.
она
сести
на
креветац
и
изути
се
.
не
легати
к'о
што
јесам
обично
радити
—
него
остати
седећи
.
грозан
слика
лебдити
пред
очи
њен
.
К'о
пук'о
глас
о
тај
,
па
к'о
дочути
сав
,
па
чак
и
њен
код
кућа
,
па
к'о
Ика
ићи
тамо
и
донети
она
порука
од
отац
:
„
неки
ја
више
не
ићи
на
очи
:
она
више
јесам
мој
дете
;
она
,
она
јесам
ђаволски
...
.
“
А
к'о
свекрва
стати
пред
она
па
велим
:
„
ето
!
ја
се
с
ти
поносити
к'о
пролеће
цвеће
—
па
ти
тако
да
обрукати
и
себе
и
ја
и
мој
кућа
!
стид
тај
бити
ћер
мој
сести
кос
и
твој
поштен
другарица
!
.
“
и
она
се
заплакати
.
суза
к'о
киша
полити
она
једар
образ
.
Миладин
се
почети
мешкољити
,
па
кад
чути
плач
—
дигнути
глава
.
—
дијета
!
—
викнути
он
.
она
се
стегнути
и
једва
полако
одговорити
.
—
Чујем
.
—
Шта
јесам
ти
?
—
Ништа
,
ништа
.
—
ама
ти
плакати
,
чинити
ја
се
?
хтети
одговорити
да
јесам
—
па
не
моћи
заплакати
се
.
—
Шта
ти
јесам
?
!
упитати
он
и
скочити
:
нешто
он
леднути
.
—
крив
јесам
!
—
рећи
она
и
не
знати
шта
говорити
.
—
крив
!
.
.
да
се
јесам
с
наја
...
.
—
јесам
—
пресећи
он
она
реч
—
јесам
ни
с
ко
!
.
.
али
јесам
крив
пред
ти
.
—
Пред-а-мном
?
—
ја
!
јесам
ти
ништа
казати
:
јесам
смести
:
бити
ја
стид
.
—
А
шта
?
и
она
он
испричати
све
;
и
како
јесам
Вук
слати
Петри
,
и
што
јесам
Петрија
одговорити
,
и
како
се
бојити
.
—
ама
јесам
ли
тај
истина
?
—
истина
јесам
.
и
јетрвица
Марта
јесам
причати
.
—
Ништа
,
ништа
.
ако
ники
—
ја
хтети
Вук
упамтити
!
А
ти
,
’
ајд
спавати
,
моћи
лудовати
!
—
Само
се
бојити
:
попрати
ја
по
уста
,
па
куд
хтети
онда
?
—
ја
хтети
онда
убити
и
он
и
Петри
!
—
викнути
он
љутит
.
Анђелија
легати
.
и
ако
се
бојати
глас
—
опет
она
бити
лакше
кад
јесам
он
казати
.
Срећом
,
овај
тај
јесам
ни
падати
на
ум
...
.
дан
јесам
пролазити
у
рад
,
а
ноћ
у
дворба
и
угодба
.
Анђелија
јесам
страховати
—
али
она
се
слутња
не
обистинити
.
једва
се
мало
примирити
.
у
тај
проћи
и
зима
.
некако
први
дан
пролеће
отићи
Анђелија
отац
и
мајка
.
кад
се
враћати
отуд
у
потес
глоговачки
срет
Вук
.
дан
бити
леп
.
по
каљав
земља
указати
се
мек
леп
стаза
.
дрво
напупити
;
шева
певати
;
небо
се
плавити
;
сунце
грејати
благо
;
његов
топлота
прожмавати
тај
цео
тело
,
па
ти
мило
к'о
да
ти
миловати
рука
мајчин
.
Анђелија
се
замислити
о
свој
,
сагнути
глава
доле
,
па
он
јесам
ни
опазити
.
—
Помоз
’
бог
,
снаша
!
по
навика
—
и
ако
он
јесам
познати
—
Анђелија
се
поклонити
и
одговорити
;
—
бог
ти
помог'о
!
па
онда
сићи
са
стаза
да
он
пута
начинити
.
—
како
јесам
?
—
’
Вал
бог
!
—
где
јесам
ти
бити
?
—
код
отац
.
он
онда
стати
и
упиљити
у
она
.
она
обор
глава
.
—
Па
где
јесам
ти
,
мора
?
Анђелија
ћуташе
.
—
ја
погинути
за
ти
!
—
наставити
он
.
немати
ноћ
да
ти
не
саснити
!
Анђелија
опет
ћуташе
.
—
да
ја
јесам
,
бар
,
да
ти
по
чешће
виђати
—
бити
бити
ја
лакше
.
овако
,
лепо
полудети
!
—
Склони-де
се
да
проћи
—
рећи
Анђелија
.
—
Чекај
мало
!
Што
журити
,
кад
имати
кад
?
—
склонити
се
кад
ти
велим
!
—
да
ја
ти
јесам
пољубити
—
волити
бити
нег
’
да
ја
бог
здравље
да
!
—
рећи
он
не
мицати
се
с
место
,
а
сав
поцрвенети
к'о
ћуран
.
—
Ена
ти
твој
жена
па
љуба
—
а
ја
пустити
да
ићи
!
—
Ко
да
љубити
баба
?
да
јесам
ја
оваки
образ
,
па
да
љубити
до
смрт
!
и
ту
се
махати
рука
једар
Анђелин
образ
.
она
он
одбити
рука
,
па
поћи
преко
блато
да
само
измакнути
.
али
он
стати
пред
она
.
—
не
ићи
Анђа
,
анђео
божији
!
...
Што
мрзети
,
болан
,
на
ја
?
зар
јесам
добар
онај
твој
смоља
,
Миладин
?
тај
јесам
,
болан
,
млад
и
леп
.
А
он
?
.
.
ето
,
кад
јесам
довести
,
па
немати
ни
трбува
!
.
.
док
јесам
млад
ти
требати
да
проживети
,
да
се
после
не
бити
кајати
!
...
А
што
хтети
ми
живот
ако
хтети
један
други
љубав
учинити
!
.
.
и
ту
,
дрхћући
рука
,
поћи
прса
Анђелин
.
онај
план
.
образ
она
букнути
;
из
очи
она
сенути
пламен
гнев
;
крв
она
појурити
у
глава
;
жила
она
забрекнути
од
силан
навала
крв
.
—
да
ја
се
јесам
такнути
!
—
викнути
она
и
подигнути
песница
.
—
Па
удрити
!
...
удрити
бог
тај
дати
!
Шта
хтети
кад
не
моћи
друкчије
?
убити
ја
,
али
ја
не
одрећи
!
образ
он
се
зацрвенети
гадан
страст
;
на
очи
зашкиљити
к'о
да
јесам
добити
„
ћорило
“
,
а
тело
дрхтати
к'о
да
он
јесам
„
гребати
“
уватити
.
—
даље
од
ја
или
хтети
ти
млатнути
к'о
џукела
!
—
То
хтети
бити
само
капара
!
—
рећи
он
.
—
и
опет
поћи
рука
прса
Анђелин
.
Вис
јесам
видети
шта
бити
.
обузети
јесам
такав
гнев
,
какав
јесам
од
рођење
јесам
обузети
.
сполатити
Вук
к'о
дете
и
гурнути
он
далеко
од
себе
.
Вук
пасти
у
блато
.
јесам
умести
ни
да
бегати
.
стати
на
онај
место
к'о
да
се
окаменити
.
Вук
се
дигнути
.
—
зар
тако
,
снаша
?
—
То
ти
јесам
од
ја
капара
!
—
Упамтићеш
ти
ја
!
—
рећи
он
скидати
блато
са
себе
.
—
ако
ја
се
још
једанпут
приближити
—
тај
хтети
бити
излупати
к'о
ники
твој
!
—
Нећу
ја
тај
!
сад
хтети
чути
твој
гусле
по
село
?
—
онда
...
.
онда
хтети
ти
убити
!
—
викнути
Анђелија
ван
себе
готово
кад
се
сетити
на
шта
он
нишанити
.
овај
претња
к'о
да
учинити
свој
:
Вук
обор
очи
доле
и
ућутати
.
Ничега
се
јесам
плашити
к'о
смрт
.
—
Јача
јесам
од
ти
,
упамтити
!
—
рећи
Анђелија
.
ако
бити
ти
,
или
ма
к'о
пронети
ма
какав
глас
—
онда
ја
хтети
живети
!
али
пре
него
што
умрети
,
заклати
ти
јединац
,
запалити
тај
кућа
,
па
хтети
ти
у
онај
пламен
бацити
!
...
Јес
’
упамтити
'
?
...
.
и
дрхтати
од
силан
раздражености—она
се
упутити
село
.
Вук
остати
ћутети
.
А
кад
она
одмакнути
он
рећи
:
—
ја
зао
жена
!
...
.
овако
шта
ја
јесам
видети
у
сав
век
...
.
али
неки
!
Доћи
хтети
ти
Вук
глава
макар
за
десет
година
!
...
.
XИИ
Прође
пролетњи
равнодневница
.
јарик
већ
ник'о
;
кукуруз
од
три
перо
—
таман
за
копање
.
Чича
Стеван
дати
мотика
да
се
клепати
,
а
Нинко
само
причати
:
како
јесам
шеница
густ
к'о
четка
,
како
јесам
кукуруз
модрити
к'о
чивит
,
и
како
хтети
бити
летина
и
рана
и
добра
.
Жене
срађивати
свој
рад
и
трудити
се
да
бити
готовити
пре
копање
.
један
дан
стајати
Марта
и
Анђелија
на
бунар
.
март
испирати
рубина
.
—
Дај-де
,
јетрвица
,
усути
још
један
ков
—
рећи
Марта
.
Анђелија
се
махати
рука
за
ков
,
али
јесам
брже
боље
тргнути
,
уватити
се
за
пас
и
сав
поцрвенити
.
март
јесам
баш
у
тај
пар
погледати
.
—
Шта
јесам
,
јетрвица
?
—
упитати
.
—
Ништа
—
рећи
Анђелија
.
—
како
,
ништа
?
—
Ништа
кад
ти
велим
!
—
рећи
Анђелија
и
поцрвенити
још
већма
.
—
А
,
знати
сад
!
—
рећи
Марта
.
—
е
,
јетрвица
,
сестра
,
нек
ти
јесам
са
срећом
!
.
.
морати
казати
мајка
...
—
Шта
,
зар
она
?
!
К'о
сестра
тај
молити
,
јетрвица
,
не
казивати
она
!
—
рећи
Анђелија
склопити
рука
.
—
’
ајд
,
не
лудовати
'
.
она
морати
знати
да
ти
не
бити
одредити
пос'о
што
јесам
за
ти
.
—
Али
кад
ти
молити
!
—
ти
мислити
да
тај
сакрити
!
А
кад
се
тај
моћи
сакрити
?
...
онда
хтети
да
грдити
и
ја
и
ти
.
Анђелија
не
рећи
више
ништа
;
а
Марта
—
пошто
изапрати
и
разастрети
рубина
по
сушило
—
отићи
у
кућа
,
изазвати
Живана
на
страна
и
казати
она
.
Живана
дозвати
Анђелија
,
увести
јесам
у
соб
,
и
посаветовати
јесам
како
да
се
владати
у
садањи
стање
.
од
тај
доба
Анђелија
не
обући
више
свој
младачки
руво
.
пазити
јесам
на
много
што
шта
:
јесам
смести
прећи
преко
оборен
сикира
,
нити
преко
вила
;
јесам
смести
носити
никакав
семе
,
као
пасуљ
,
кукуруз
и
т
.
д
.
у
крило
да
она
не
бити
тај
по
дете
излазити
;
јесам
смести
целивати
крста
,
нити
се
пречестити
,
да
она
не
бити
дете
добити
падајући
болест
;
јесам
се
смести
на
Ђурђев
дан
окупати
,
да
она
се
не
бити
дете
удавити
;
јесам
смести
ложити
клин
на
ватра
;
јесам
смести
јести
ни
риба
ни
пуж
...
.
један
пут
заболети
јесам
зуб
.
она
хтети
да
он
извадити
.
Беше
он
већ
и
конац
омотати
,
кад
смотра
Живана
.
—
Шта
хтети
тај
?
.
—
бости
ја
,
хтети
да
извадити
.
—
не
,
не
шалити
се
.
—
Што
?
—
никад
,
кад
јесам
„
нејак
“
моћи
зуб
да
вадити
!
онај
дете
,
ко
носити
,
бити
крв
у
сват
...
.
Анђелија
одмотати
конац
.
Живана
јесам
она
у
сав
поучавати
.
једаред
она
рећи
да
отићи
у
комшилук
,
Мандић
кућа
,
да
нешто
донети
,
па
се
присетити
и
рећи
:
—
моћи
ти
—
нек
ићи
Марта
...
.
оно
ја
не
сумњати
на
Маринков
укућанин
—
али
ко
знати
шта
моћи
бити
?
—
А
шта
,
мајка
?
—
е
,
ћер
,
свет
имати
свакојак
.
јесам
сав
људи
једнак
.
Видиш
кад
тако
отићи
ко
у
кућа
,
„
нејак
“
па
што
поискати
—
морати
ти
дати
,
јер
хтети
она
миш
сав
ствар
изгристи
ако
ти
не
дати
...
.
али
имати
душман
,
па
кад
ти
дати
што
—
онда
пошто
ти
отићи
,
узети
сикира
и
засек
довратак
,
тај
се
дете
родити
расечен
усна
па
изглед
нагрда
.
—
зар
имати
и
такав
душман
?
—
имати
ћер
свет
свакојак
.
неки
мисао
о
слава
—
неки
о
брадва
—
рећи
она
Живана
.
—
Помоз
бог
!
—
рећи
баба
Симана
и
ући
у
кућа
.
—
бог
помог'о
!
—
Шта
ти
радити
?
—
ето
,
учити
снаја
.
Анђелија
пољубити
у
рука
баба
.
—
Жива
бити
.
А
шта
јесам
учити
?
Анђелија
изићи
.
—
Знаш
,
простити
ја
,
нејак
јесам
.
—
е
онда
,
да
ти
казати
нешто
.
овај
твој
Анђа
јесам
„
сладак
крв
...
“
видети
јесам
само
како
деца
забављати
.
.
А
тај
знати
да
јесам
сладак
крв
тешко
подгајити
пород
.
—
Па
шта
да
радити
?
—
е
да
ти
казати
.
овако
исто
бити
јесам
и
мој
сан
што
јесам
за
млад
брата
.
родити
дете
,
оно
—
умрети
.
тако
једно
,
