овде.
ваљати
бити
,
дакле
,
да
полиција
удовољити
поменут
жеља
јаван
мњење
.
—
Мог
ви
,
засада
,
умирити
,
да
тај
јесам
никакав
опасан
личност
.
тај
јесам
један
пречанин
,
Србин
,
велепоседник
.
А
можда
јесам
и
угарски
племић
,
који
јесам
примити
онај
ексклузиван
,
поносан
држање
мађарски
џентрије
,
што
јесам
ми
демократа
неразумљив
.
стога
његов
хладноћа
и
упад
у
очи
наш
свет
.
по
овај
,
што
ви
рећи
,
моћи
бити
уверен
да
полиција
будан
ока
пратити
сваки
корак
тај
странац
.
—
морати
ви
исповедити
,
господин
,
да
јесам
потпуно
удовољити
жеља
јаван
мњење
.
али
,
ја
јесам
,
лично
,
ипак
донекле
умирити
.
по
одлазак
Росић
узити
Радојковић
размишљати
:
на
који
бити
начин
моћи
сазнати
што
о
Вељко
Орловић
велепоседник
из
Потисје
.
и
пасти
он
у
памет
жена
драти
Милош
Јаснић
,
који
јесам
из
Потисје
довести
и
имати
онде
разгранат
родбина
.
сместа
се
упутити
,
дакле
,
к
Јаснићев
.
—
откуд
тај
срећа
!
—
дочекати
он
и
Јаснић
и
Јаснићка
.
А
овај
додати
још
:
—
ваљда
јесам
пасти
у
подозрење
код
полиција
што
јесам
овај
дан
бити
у
мој
стар
завичај
?
—
погодити
јесам
,
госпођа
.
Чуо
јесам
да
јесам
бити
преко
.
А
интересовати
ја
живот
тамошњи
наш
браћа
па
доћи
да
из
ваш
уста
чути
какав
јесам
онде
расположење
према
ми
?
—
ох
,
не
моћи
бити
боље
!
—
А
шта
ради
онај
курјак
,
Вељко
Орловић
велепоседник
у
м
.
?
—
Вељко
Орловић
?
...
велепоседник
у
м
.
?
.
.
немати
онде
никакав
Орловић
.
у
читав
Потисје
немати
Орловић
.
—
ах
,
пардон
!
куд
јесам
ја
залутати
!
тај
м
.
који
,
ја
мислити
,
јесам
у
Потисје
него
у
Посавина
.
са
тај
два
место
имати
увек
малер
.
ономадне
јесам
,
у
један
женски
друштво
,
помести
Н
.
на
Сава
са
онај
м
.
на
Тиса
и
,
наравно
,
бесмртан
се
бламирати
.
—
зато
!
—
умирити
се
госпођа
Јаснићка
,
—
ја
се
чудити
:
какав
Орловић
у
м
.
,
у
суседство
,
мој
родног
место
,
где
ја
,
тако
рећи
,
сваки
кућа
познавати
,
а
Орловић
велепоседник
да
не
знати
?
немати
онде
ни
орао
ни
Орловић
.
онде
јесам
ви
,
господин
,
сав
сам
соколити
.
и
,
кад
она
се
не
бити
правити
свакојак
препрека
,
јатомице
бити
прелетети
овамо
.
и
онде
се
држати
завет
косовски
,
али
,
како
оно
рећи
Ђура
Јакшић
?
„
Ал
’
не
да
ђаво
,
ил
’
не
да
бог
!
“
—
да
,
да
,
—
климнути
с
глава
Радојковић
.
—
не
да
ђаво
;
не
да
ђаво
.
али
,
„
бог
чувати
Србија
!
“
бог
и
српски
мишица
јуначки
.
А
,
док
све
Срба
један
мисао
загревати
,
ја
се
не
бојити
ђаво
,
ма
он
имати
и
седам
бињиш
.
Још
тај
дан
јесам
,
у
девет
час
увече
,
предвести
Вељко
Орловић
полиција
.
Радојковић
он
јесам
јесам
узети
на
испит
.
—
рећи
ја
ваш
частан
име
.
—
ја
јесам
Вељко
Орловић
из
м
.
у
Угарска
,
где
имати
велик
посед
—
одговорити
странац
озбиљно
,
поносно
.
—
из
м
.
у
Потисје
?
—
тако
јесам
,
господин
.
—
имати
ли
који
познаник
у
Београд
?
—
немати
;
али
имати
добар
препорука
на
капетан
Вујић
Никола
.
—
Врла
добро
.
јесам
се
већ
састати
с
капетан
?
—
јесам
.
сад
јесам
,
ево
,
првипут
у
Београд
па
хтети
прво
да
се
натевани
прошетати
по
он
.
време
ја
јесам
скупо
.
имати
кад
походити
капетан
.
—
кад
јесам
стигнути
овамо
?
—
Јутрус
.
сутра
јесам
наумити
у
посета
капетан
.
—
капетан
јесам
читав
дан
преокупирати
службен
посао
.
он
хтети
ви
радије
дочекати
вечерас
.
ја
хтети
ви
ставити
на
расположење
један
пратилац
који
хтети
ви
одвести
к
он
.
—
хвала
ви
,
господин
.
али
,
рећи
ја
,
молити
ви
,
зашто
јесам
ја
управо
довести
на
полиција
?
—
хе
...
код
ми
јесам
така
ред
.
ја
сваки
странац
предусретамо
пријатељски
.
водити
брига
о
он
,
да
он
се
не
бити
какав
непријатност
догодити
.
настајати
да
он
у
свашта
бити
на
услуга
—
разјаснити
он
предусретљиво
Радојковић
,
и
кврцнути
с
прст
у
звонце
.
из
побочан
соб
ући
један
детектив
.
Радојковић
он
рећи
да
отпратити
стран
господин
у
касарна
,
у
аудиторски
канцеларија
капетан
Вујић
.
А
по
одлазак
обојица
,
зовнути
Вујић
на
телефон
,
саопћити
он
све
што
јесам
сазнати
о
загонетан
странац
,
казати
он
и
свој
мишљење
о
он
,
и
замолити
капетан
да
он
,
исти
пут
,
јавити
резултат
те
посета
.
Орловић
јесам
имати
довољно
време
да
,
успут
,
премишљати
о
тај
чудан
поступак
београдски
полиција
.
„
овај
јесам
непоњатан
свет
“
—
мислити
он
.
„
бити
ли
наш
солга
бити
тако
предусретљив
и
услужан
?
бити
ђаво
.
бацити
бити
странац
у
бутурницу
,
да
он
жандарм
по
воља
намекшају
,
па
бити
он
тек
онда
узети
на
испит
кад
бити
он
и
последњи
модрица
нестати
“
.
—
Моје
јесам
име
Орловић
Вељко
—
представити
се
странац
,
кад
ући
у
капетанов
канцеларија
.
—
велепоседник
јесам
у
м
.
,
у
Угарска
.
—
капетан
Вујић
...
Чему
имати
да
захвалити
тај
почаст
,
господин
?
изволети
место
узети
—
предусрести
он
капетан
,
примицати
столица
,
а
и
он
сести
за
сав
писаћи
сто
.
—
смети
ли
ви
послужити
с
цигаретлом
?
—
хвала
,
господин
,
на
љубазност
—
поклонити
се
странац
.
А
у
себе
помислити
:
—
ох
,
да
наиван
свет
!
тај
овај
бити
моћи
човек
жедан
преко
вод
превести
!
—
запалити
цигаретлу
и
отпочети
озбиљно
:
—
Мен
јесам
,
господин
,
мој
пријатељ
и
једномишљеник
,
Ристић
Стеван
,
уредник
„
српски
Будућности
“
у
В
.
упутити
на
ви
,
да
ви
саопштити
наш
смер
,
и
да
ваш
посредовање
доћи
у
додир
са
позван
фактор
,
један
реч
:
да
договорно
утаначити
шта
ми
ваљати
чинити
да
тај
смер
срећно
извести
.
—
А
смер
бити
тај
бити
?
—
познати
јесам
ствар
,
да
један
део
журналистика
у
монархија
војевати
за
тај
,
да
монархија
оружан
сила
стати
на
пут
Србија
у
њезин
продирање
у
известан
крај
на
Балкан
.
знатан
број
упливан
и
у
народ
наш
поштован
људи
разговарати
јесам
о
тај
евентуалност
и
одлучити
јесам
,
да
осујетити
тај
потхват
наш
дипломатија
.
Решили
се
монархија
на
тај
пустоловина
,
ја
хтети
дигнути
револуција
у
сав
наш
српски
и
хрватски
крај
.
А
не
сумњати
да
хтети
и
сам
Мађар
пристати
уз
ми
.
ја
јесам
,
господин
,
готов
половина
мој
имање
жртвовати
на
тај
.
и
јесам
ја
јесам
.
имати
ми
доста
који
хтети
тај
такођер
учинити
.
али
у
тај
,
разумети
се
,
требати
да
јесам
у
дослух
са
србијански
меродаван
круг
.
Србија
требати
да
ми
ићи
на
рука
;
да
ми
помоћи
с
онај
што
ми
оскудевати
.
—
мислити
,
с
оружје
?
—
помоћи
он
капетан
.
—
тако
јесам
.
-
и
с
новац
?
—
Хјо
,
покрај
сав
пожртвованост
наш
,
ја
ипак
не
бити
бити
у
стање
да
из
сопствен
снага
подмирити
и
трошак
тај
подузеће
.
морати
бити
рачунати
и
на
новчан
помоћ
Србија
.
—
Па
како
ви
замишљати
,
на
који
начин
бити
се
имати
да
склопити
тај
споразум
између
Србија
и
ви
тамо
?
—
засада
хтети
бити
довољно
,
да
ваш
меродавници
дати
ја
уверење
да
прихваћати
мој
план
,
и
да
пристајати
на
услов
што
ви
она
навести
у
поглед
помоћ
.
ја
хтети
тај
реферисати
мој
једномишљеник
,
и
онда
хтети
изаслати
један
или
два
наш
поузданик
који
хтети
поближе
да
означити
сав
појединост
,
и
да
са
ваш
влада
утврдити
пакт
о
цео
тај
ствар
.
капетан
Вујић
,
слушати
овај
разлагање
,
јесам
моћи
да
утолити
осмејак
који
он
се
силом
појављивати
на
лице
.
Орловић
јесам
тај
осмејак
капетанов
на
добро
тумачити
,
па
напослетку
рећи
:
-
ја
бити
ви
,
дакле
,
молити
господин
,
да
ја
инсценирати
састанак
са
онај
меродавником
који
јесам
позвати
да
тај
ствар
узети
у
свој
рука
.
—
То
јесам
,
дакле
,
све
што
засад
желити
—
рећи
капетан
,
са
онај
немиран
осмејак
на
лице
.
—
То
јесам
све
.
искрено
и
верно
јесам
ви
изнети
цео
ствар
,
а
ви
хтети
тај
доставити
надлежан
место
.
ја
јесам
отсести
у
хотел
„
Москва
“
.
онде
хтети
чекати
ваш
порука
у
поглед
далек
корак
.
—
Ваша
искреност
ја
обвезивати
,
господин
,
да
и
ја
ви
искрено
,
без
икакав
околишење
,
изјавити
мој
мишљење
о
цео
тај
ствар
.
молити
да
ја
изволети
пажљиво
саслушати
—
одвратити
капетан
и
настава
,
са
онај
вечит
осмејак
:
—
прво
и
прво
знати
:
Србија
не
само
да
не
жети
,
она
осуђивати
сваки
револуција
у
монархија
.
ја
се
хтети
преварити
ако
тврдити
да
наш
народ
у
тамошњи
крај
не
падати
ни
на
ум
какав
преврат
у
свој
домовина
.
—
Али
,
—
упад
у
реч
странац
-
ја
тај
тек
боље
знати
.
—
молити
ви
да
ја
саслушати
као
што
јесам
и
ја
ви
саслушати
.
дакле
,
о
какав
револуција
у
монархија
не
моћи
бити
ни
разговор
.
и
тај
јесам
свршити
онај
што
ви
рећи
да
јесам
ваш
мисија
.
А
сад
да
прећи
на
онај
други
,
што
хтети
се
ви
свакојако
више
тицати
.
Наша
полиција
знати
да
ви
јесам
—
као
што
јесам
случајно
рећи
—
данас
први
пуд
у
Београд
.
и
пре
три
дан
јесам
бити
овде
.
полиција
ви
јесам
и
онда
и
данас
пратити
сваки
корак
али
,
на
ваш
срећа
,
јесам
запазити
ништа
кажњив
у
ваш
бављење
овде
.
да
јесам
наћи
што
,
ви
бити
данас
бити
мој
заробљеник
.
но
нешто
јесам
ипак
згрешити
.
Учинили
јесам
један
полицајни
преступ
.
пријавити
јесам
се
овде
под
туђ
име
.
јесам
истина
да
се
ви
звати
Вељко
Орловић
.
не
знати
јесам
ли
уопћити
какав
велепоседник
,
али
јесам
установити
да
у
м
.
,
па
ни
у
читав
Потисје
немати
велепоседник
Орловић
.
—
молити
.
мој
пасош
јесам
довољан
доказ
—
упасти
опет
странац
.
—
Ваш
пасош
јесам
прост
фалзификат
.
али
за
тај
хтети
имати
пред
ваш
власт
да
одговарати
.
за
шпијона
не
моћи
ви
сматрати
.
бити
бити
увреда
за
ваш
дипломатија
,
кад
бити
се
претпоставити
да
она
јесам
знати
вешт
човек
послати
у
тај
мисија
.
ви
јесам
шпијон
ваш
дипломатија
.
ви
јесам
се
на
свој
рука
латити
тај
гнусан
работа
.
Јамачно
са
намера
да
,
ако
ви
посати
испасти
за
рука
,
из
мржња
увалити
ко
у
зло
.
ја
и
тај
сумњати
,
да
јесам
ви
Србин
.
у
ја
се
тај
сумња
породити
одмах
како
јесам
ја
се
претставити
.
Србин
нигде
на
свет
не
изговарати
свој
презиме
пред
крштен
свој
име
.
из
тај
закључивати
да
ви
припадати
онај
нација
код
који
јесам
обратан
обичај
.
мој
сумња
поткрепљивати
и
ваш
тврдо
,
туђински
акцентирање
глас
у
српски
говор
.
дакле
,
пошто
не
налазити
разлог
да
ви
ставити
под
оптужба
пред
војни
суд
,
тај
хтети
ви
вратити
полиција
,
да
она
даље
поступити
против
ви
.
један
војник
хтети
ви
одмах
отправити
онамо
.
странац
се
јесам
дати
збунити
овај
откриће
капетанов
.
Шта
више
,
кад
јесам
чути
да
он
само
полицајни
казна
чекати
,
његов
дрскост
се
још
потенцирати
.
добро
смишљен
негодовање
и
жестина
увређен
част
,
почети
он
да
кресати
:
—
господин
,
тај
се
колач
јесам
надати
.
кад
ја
и
мој
једномишљеник
метати
на
коцка
свој
имање
и
,
можда
,
живот
сав
у
корист
Србија
:
онда
ви
ја
зар
да
тако
предусрести
?
да
поступати
са
ја
као
са
какав
лупеж
?
јесам
ли
Србија
,
у
овај
тежак
прилика
,
на
одмет
помоћ
прекосавске
она
браћа
?
да
ви
уверити
о
поштен
намера
мој
,
ево
ви
стављати
на
расположење
,
или
давати
као
добровољан
прилог
српски
рањеник
овај
маленкост
.
уз
тај
реч
,
странац
устати
,
истргнути
из
џеп
сав
новчаник
,
извадити
један
хиљадарка
и
,
са
неки
врста
охолост
,
положити
она
на
сто
.
—
А
сада
—
рећи
затим
горд
—
надати
се
да
не
хтети
бити
више
узнемиривати
у
мој
личан
слобода
.
капетан
притиснути
дугме
електрични
звонце
.
у
трен
ока
,
створити
се
у
соба
један
војник
.
Подиже
десни
длан
до
слепочице
и
одрешито
прозборити
:
—
заповедати
,
господин
капетан
!
капетан
устати
,
опружити
прст
на
хиљадарка
и
погледати
оштро
у
очи
странац
.
—
овај
новац
узети
натраг
.
Наши
рањеник
примати
добровољан
прилог
само
из
чист
рука
.
онда
се
окренути
к
војник
:
—
Пушку
на
рам
,
па
отпратити
и
предавати
овај
господин
шеф
полиција
.
—
разумети
,
господин
капетан
.
телефон
јесам
зазврјати
,
а
двадесет
минута
доцније
,
стојати
јесам
странац
опет
пред
Радојковић
.
сутра
дан
јесам
изићи
у
службен
листа
овај
комунике
:
„
полиција
јесам
синоћ
ухапсити
један
странац
који
се
,
под
лажан
име
Вељко
Орловић
велепоседник
из
м
у
Угарска
,
хтети
да
понудити
наш
влада
,
да
,
с
она
у
споразум
,
дигнути
тобоже
револуција
у
српски
и
хрватски
крај
суседне
монархија
,
у
случај
,
ако
бити
овај
оружан
сила
хтети
да
спречити
напредовање
наш
војска
на
Балкан
.
далеко
од
помисао
да
јесам
тај
странац
имати
од
свој
власт
мисија
да
на
тај
начин
увући
у
нов
неприлика
како
наш
влада
тако
и
наш
браћа
с
онај
страна
Сава
и
Дунаво
,
шта
више
,
у
основан
уверење
,
да
јесам
тај
странац
јесам
на
свој
рука
,
јамачно
,
да
интриганским
пут
,
из
личан
мржња
,
тамо
преко
увалити
ко
у
зло
,
—
узети
на
се
ту
прљав
улога
:
полиција
јесам
осудити
тај
странац
на
осам
дан
затвор
и
на
пропрату
близ
загранични
полицајни
власт
ради
испитања
ваљаност
његов
путни
исправа
,
пошто
јесам
свој
пут
установити
да
у
м
.
у
Угарска
уопће
немати
велепоседник
под
име
Вељко
Орловић
,
те
по
тај
,
што
јесам
тај
странац
под
лажан
име
доћи
у
Београд
“
.
—
јесам
казати
да
јесам
шпијон
?
!
—
узвикнути
јесам
новинар
Росић
,
кад
јесам
тај
комунике
прочитати
.
А
госпођа
Јаснићка
се
слатко
насмејати
кад
јесам
из
исти
извор
сазнати
да
јесам
она
у
тај
шпијонској
афера
,
незнано
,
као
сведок
преслушати
.
ШЕЗДЕСЕТ
седми
глава
.
поздрав
из
Скопље
.
недеља
јесам
бити
.
одморан
дан
Стојанкин
.
она
се
спремати
у
црква
да
благодарити
бог
на
слава
што
она
јесам
даровати
српски
оружје
и
,
да
он
се
помолити
за
дуг
живот
и
здравље
,
за
јуначки
срећа
онај
,
који
јесам
поделити
њезин
родољубив
срце
са
отаџбина
њезин
.
издати
јесам
још
последњи
наредба
служавка
,
узети
зборник
молитва
,
прекрстила
се
и
целивати
сребрн
крст
на
зборник
и
поћи
на
свет
служба
божји
.
она
на
улица
,
а
притрчати
она
хитроног
ђаче-писмоноша
,
са
уздигнут
рука
и
писма
у
рука
.
Стојанка
примити
писма
,
на
који
бити
ударити
жиг
војни
пошта
у
Скопље
.
она
се
,
нехотице
,
окренути
натраг
.
Жеља
она
повући
да
што
пре
отворити
,
да
што
пре
прочитати
тај
писма
што
он
јесам
тако
жељно
ишчекивати
.
али
,
као
да
она
неко
шапнути
на
ухо
:
—
„
не
вређати
бог
.
вратити
се
онамо
куд
јесам
поћи
.
“
Побожни
осећај
махом
она
савладати
радозналост
.
она
заклопити
писма
у
зборник
и
упутити
се
у
црква
.
никад
се
јесам
усрдан
молити
бог
.
молитва
она
се
из
будине
дух
уздизати
творац
небо
и
земља
,
за
благо
и
срећа
онај
,
који
се
на
крвав
ограшје
борити
за
част
и
слобода
напаћен
народ
српски
.
после
служба
божји
,
окрепљен
молитва
,
сладак
нада
пун
срце
вратити
се
дом
сав
,
отворити
јесам
писма
,
ижљубити
свако
слово
у
он
и
,
пун
раздраганост
,
узети
јесам
гутати
с
очи
онај
мушки
потез
што
се
низати
као
цвет
у
невестин
венац
.
на
чела
ружичаст
хартија
стајати
наштампати
:
„
поздрав
из
Скопље
.
“
даље
јесам
Жарко
нанизати
овај
реч
:
„
Драга
мој
Стоја
!
у
задњи
мој
писма
јесам
ти
обећати
,
да
хтети
ти
из
Скопље
писати
.
ево
данас
јесам
(
@card@
.
окт
.
)
већ
шести
дан
како
се
у
Скопље
налазити
,
и
тек
сад
,
у
једанаест
час
ноћу
,
стигнути
да
ти
се
одовуд
јавити
.
Желела
јесам
да
тај
што
потанак
извештавати
о
напредовање
(
разумети
се
;
јер
о
оступању
не
моћи
ни
разговор
бити
)
наш
војска
.
Откинићу
,
дакле
,
који
час
од
одмор
,
да
тај
жеља
твој
удовољити
.
тај
већ
знати
и
ти
и
цео
свет
знати
,
да
јесам
Скопље
@card@
.
о
.
м
.
својевољно
предати
се
командант
први
армија
,
престолонаследник
Александар
.
исти
дан
,
у
два
час
после
подне
,
ући
јесам
престолонаследник
,
на
чела
један
пук
,
у
стародреван
престоница
цар
Душана
силан
.
Хришћанско
он
јесам
становништво
дочекати
одушевљен
клицање
;
обасипати
он
јесам
цвеће
и
радосно
он
поздрављати
као
свој
ослободилац
.
весеље
и
грљење
са
српски
војник
не
бити
крај
.
јесам
чудо
:
петвековни
роб
скинути
јесам
бити
,
тај
дан
,
турски
синџир
с
рука
,
па
који
бити
ослободити
узник
да
пружити
у
загрљај
рука
него
сав
ослободилац
?
данас
јесам
бити
свечан
улазак
краљ
Петар
у
Скопље
.
ех
,
Стоја
,
мој
Стоја
!
да
ти
јесам
бити
данас
гледати
овај
слава
;
твој
родољубив
срце
растопити
бити
се
од
милина
.
Пређашњи
,
турски
председник
скопљански
опћина
,
дочекивати
краљ
Петар
,
завршити
јесам
сав
поздравни
говор
овај
тронутљивим
речма
:
„
пре
пет
век
Турчин
јесам
мач
освојити
овај
земља
.
сад
јесам
ратни
срећа
изневерити
турски
оружје
.
Што
јесам
мач
задобити
,
мач
и
предавати
.
од
ко
јесам
узети
,
тај
и
враћати
!
“
не
бити
ока
који
јесам
орисила
суза
радост
и
одушевљење
.
до
скори
„
сиротиња
рај
“
,
а
данас
слободан
грађанин
краљевина
Србија
,
падати
јесам
на
колено
при
улазак
краљев
и
целивати
ослобођен
земља
свој
.
са
уплакан
али
радост
осветљен
лице
она
дати
се
лепо
прочитати
,
да
она
јесам
пасти
терет
са
срце
што
она
јесам
пет
дуг
век
морити
.
Величанствена
бити
тај
метаморфоза
,
кроз
који
јесам
облик
петстолетнога
роб
,
наочиглед
сав
ми
претварати
се
у
облик
слободан
човек
.
Посматрајући
те
мученик
,
ја
јесам
,
Стоја
,
данас
потпуно
разумети
,
зашто
човек
и
живот
сав
давати
за
слобода
.
ја
јесам
уверити
,
да
хтети
овај
народ
,
ослободити
од
тежак
турски
јарам
,
достојно
ценити
онај
жртва
што
она
јесам
Србија
принети
за
његов
ослобођење
.
бити
задовољан
,
засада
,
са
овај
„
ратни
извештај
“
.
и
дању
и
ноћу
јесам
под
пун
опрема
.
сваки
час
очекивати
наредба
команда
за
даље
наступање
.
до
свршетак
наш
подузеће
бити
још
доста
крвав
окршај
.
Даће
бог
да
се
и
ти
,
што
ми
још
претстоје
окршај
исто
тако
срећно
свршити
као
и
сав
досадашњи
.
А
кад
турити
мач
у
корица
и
настати
дан
мир
и
задовољство
,
тај
хтети
у
тих
гнезданцу
наш
наслонити
глава
на
мој
груда
,
а
ја
хтети
ти
причати
о
догађај
што
она
наш
војска
сада
крв
бележити
у
историја
Срба
.
Прима
,
Стоја
,
усрдан
поздрав
од
твој
„
Жарко
.
“
кад
јесам
прочитати
и
опет
ижљубити
писма
,
Стојанка
јесам
склопити
трепавица
и
предати
се
машта
свој
,
да
она
она
изнети
пред
душеван
очи
тај
величанствено
српски
славље
у
ослобођен
Скопље
.
њезин
жив
машта
она
јесам
верно
послужити
.
однети
она
јесам
у
стар
српски
престоница
у
који
јесам
улазити
краљ
Петар
са
дичан
пратња
српски
војсковођа
.
за
она
један
пук
победоносан
војска
.
улица
прекриљен
множина
радостан
народ
.
али
тај
све
као
да
кроз
неки
копрена
гледати
.
само
она
се
облик
један
делија
јасно
показивати
на
помаман
дорат
,
који
јесам
лепота
и
јуначки
стас
сав
краљев
пратња
задичио
.
Жарко
,
—
мислити
јесам
при
тај
—
мој
Жарко
.
ох
,
видити
ти
како
поносито
седити
у
седло
,
и
како
ти
Дора
поигравати
под
ти
.
видити
ти
и
отсјај
радост
на
лице
,
отсјај
општи
радост
српски
,
што
Косово
не
хтети
цвилити
више
са
горак
судбина
свој
.
видити
широк
груда
твој
,
у
који
бити
онај
племенит
срце
што
јесам
уз
отаџбина
наш
и
ја
обгрлити
.
видити
ти
,
лепо
ти
видити
,
Жарко
,
у
низ
српски
слављеник
,
који
носити
слобода
браћа
свој
.
Срећан
ви
бити
поход
,
и
срећно
ја
се
дом
повратити
!
недеља
јесам
бити
,
и
Стојанка
јесам
тај
цео
дан
провести
у
молитва
за
срећа
српски
оружје
и
за
срећа
онај
делија
чији
јесам
облик
њезин
машта
тако
јасно
она
показати
.
А
при
тај
молитва
јесам
,
место
зборник
,
свеудиљ
држати
у
рука
писма
Жарково
.
ШЕЗДЕСЕТ
осми
глава
Ухваћена
бегуница
.
Стрина-Неранџа
јесам
већ
исплакати
очи
,
од
туга
за
свој
јединица
.
Уздишући
и
јадиковати
шта
пута
јесам
сам
себе
говорити
:
„
ваљда
ти
и
грешити
Божа
,
ал
’
ја
се
чинити
да
бити
лакше
сносити
жалост
,
да
ја
јесам
на
мој
рука
умрети
,
него
овако
.
она
!
Што
она
не
пустити
на
воља
да
поћи
за
онај
који
јесам
сам
себе
изабрати
.
овако
,
—
и
жалост
и
срамота
.
одбећи
у
свет
,
јер
јесам
баба
и
нанати
не
дати
за
сеоски
писар
.
А
бити
ли
срећан
бити
да
јесам
,
по
бабов
избор
,
поћи
за
каки
газдачки
син
?
да
се
удати
за
недраг
?
.
.
еј
,
родитељ
,
родитељ
.
јесам
оно
увек
срећа
,
што
јесам
ви
ковати
свој
деца
.
“
А
чика-Паја
?
сав
се
пресомитити
већ
од
тежак
жалост
и
од
срамота
.
савити
се
човек
као
да
јесам
грана
пасти
на
он
.
по
читав
дан
,
ако
десет
изговор
.
па
и
тај
јесам
он
,
да
она
једва
разумети
.
васцео
дан
јесам
на
нога
.
сад
ту
,
сад
тамо
наћи
некакав
посао
,
а
од
сав
тај
рад
он
се
,
тако
рећи
,
ништа
не
видити
.
видити
се
,
да
тај
хтети
само
да
се
уклонити
из
близина
Неранџине
.
да
она
не
морати
погледати
у
лице
.
да
не
чути
њезин
тежак
уздах
,
јер
тај
уздах
јавити
пробадати
његов
срце
.
А
кад
он
колено
почети
клецати
од
умор
,
он
се
склонити
на
какав
забитан
место
,
у
сењак
,
у
коњушар
или
у
врт
за
какав
грмен
,
и
сести
да
се
одморити
.
налактити
се
на
колено
а
глава
наслонити
на
обадва
рука
па
,
махати
с
она
и
десно
и
лево
,
стати
јесам
себе
пребацивати
:
„
еј
,
што
учинити
,
што
учинити
!
Што
убити
свој
дете
!
да
ја
се
откуд
данас
вратити
,
па
да
избрати
црн
Циганин
:
и
он
бити
примити
као
син
свој
.
али
—
завршити
сваки
пут
чика-Паја
и
махнути
с
рука
—
доцкан
ја
доћи
овај
памет
.
бог
свет
знати
јесам
ли
и
жив
!
“
кад
се
тако
изјадати
,
он
се
извући
полако
из
заклон
,
поглед
не
хтети
ли
он
ко
откуда
у
сусрет
и
,
кад
се
уверити
да
немати
од
ко
сакривати
очи
,
поћи
даље
и
насумце
се
латити
какав
посао
.
Најтеже
јесам
бити
и
он
и
жена
он
,
кад
јесам
сести
за
ручак
и
за
вече
.
Обојима
јесам
се
поглед
прикрадати
онај
место
на
који
јесам
некада
њихов
јединица
седети
.
еј
,
како
ли
јесам
онда
ведар
лице
,
свагда
весело
седати
за
сто
!
други
јесам
живот
бити
у
кућа
,
а
зачин
тај
живот
јесам
давати
њихов
Ната
.
А
данас
?
.
.
тај
овај
и
јесам
живот
,
што
он
она
двоје
овдје
трајати
.
овај
јесам
мучно
таворење
,
без
зрачак
радост
и
без
нада
дати
она
сунце
икада
лепше
сијнути
.
сести
за
сто
,
а
сакривати
поглед
,
да
она
се
не
састати
.
ниједан
реч
не
смести
да
она
прелетити
преко
усна
.
ниједан
не
смести
да
изразити
свој
туг
и
сав
бол
.
бој
се
узајаман
пребацивање
.
обојити
се
осећати
кривац
.
Скрушена
срце
,
обојити
чекати
само
смрт
,
да
она
она
избавити
из
овај
тежак
патња
.
и
кад
већ
осећати
да
ни
тај
час
јесам
далеко
,
—
онда
она
стигнути
Стојанкино
писма
.
у
чика-Пајиним
и
стрина-Неранџиним
очи
одједанпут
засијати
суза
радост
.
обојити
кликнути
у
један
глас
;
—
„
Ната
,
чедо
мој
!
само
кад
јесам
жив
!
“
други
јесам
дан
стрина-Неранџа
већ
осванути
у
Београд
.
иако
јесам
писати
да
хтети
још
онај
дан
походити
Ната
,
Стојанка
јесам
тај
учинити
.
побојати
се
немио
последица
кад
бити
Ната
сазнати
пре
,
да
јесам
уловити
,
него
што
она
мати
доћи
.
и
,
ко
знати
,
јесам
ли
тај
добро
бити
?
из
родитељски
кућа
одбегао
девојка
,
ко
знати
,
бити
ли
остати
у
Ризнићев
кућа
,
кад
бити
сазнати
да
јесам
она
ући
у
траг
?
не
бити
ли
се
побојати
материн
гнев
и
не
бити
ли
,
стога
,
навући
и
тежити
грести
себе
на
душа
?
да
се
обезбедити
од
сав
непријатан
могућност
,
Стојанка
јесам
одгодити
посета
Ризнићев
док
она
стрина-Неранџа
не
доћи
.
али
,
да
сазнати
јесам
ли
доктор
Јовановић
очи
преварити
,
отићи
јесам
сутрадан
у
онај
болница
у
који
јесам
лежати
ранити
Пера
ћата
.
преко
лице
јесам
спустити
погуст
вео
да
се
склонити
од
Натин
очи
.
на
рука
јесам
понети
подобар
завежљај
разнети
понуда
,
дуван
и
цигаретли
.
А
,
по
казивање
доктор
Јовановић
лако
јесам
наћи
у
болница
онај
соб
у
који
јесам
поћи
бити
.
застати
јесам
одмах
код
први
постеља
на
који
јесам
лежати
рањеник
са
завијен
глава
.
Стојанка
он
поздрав
и
пустити
се
с
он
у
разговор
из
ко
сазнати
да
јесам
он
Натин
земљак
.
принети
он
понуда
,
сладити
он
сваки
парац
посебице
.
Рењеник
узети
један
парац
,
захваљујући
она
учтиво
.
—
узети
још
—
нудити
он
Стојанка
.
рањеник
она
бацити
благодаран
поглед
,
насмешити
се
и
рећи
:
—
ако
ја
дозволити
,
госпођа
,
да
он
други
поклонити
,
онда
хтети
узети
још
један
парац
.
—
А
који
хтети
да
он
поклонити
?
—
ето
,
тај
девојка
што
стајати
за
ви
.
Стојанка
се
осврнути
и
спазити
Ната
који
баш
у
тај
мах
бити
доћи
у
поход
Пера
те
се
стидљиво
насмешити
на
тај
његов
реч
.
Стојанка
она
познати
на
први
поглед
.
окренути
се
опет
ка
рањеник
и
нешто
живахан
рећи
:
—
узети
,
узети
само
још
колико
ти
јесам
воља
.
Можеш
и
поделити
...
јесам
завршити
реченица
.
опростити
се
од
рањеник
;
пожелети
он
што
скори
опорављење
и
поћи
даље
,
од
постеља
до
постеља
.
понудити
јесам
сваки
рањеник
са
донесен
посластица
и
сваки
рећи
по
који
утешан
реч
.
А
и
она
бити
утешити
овај
посета
,
јер
јесам
свој
очи
видети
Недићев
Ната
.
унапред
јесам
уживати
у
онај
радост
стрина-Неранџиној
,
што
хтети
она
донети
скори
састанак
са
свој
јединица
.
Трећи
дан
изјутра
,
служавка
баш
унети
доручак
Стојанци
,
а
закуцати
на
врата
и
ући
стрина-Неранџа
.
—
о
,
баш
јесам
ја
добро
доћи
,
стрина
!
—
дочекати
она
млад
домаћица
.
Ижљуби
се
с
она
;
помоћи
она
да
скинути
огртач
и
посадити
она
за
постављен
сто
.
—
ох
,
стрина-Неранџа
,
не
моћи
ви
исказати
како
се
радовати
што
јесам
наћи
Ната
.
—
А
где
јесам
срце
мој
?
—
ту
јесам
.
у
добар
јесам
,
у
врло
добар
кућа
.
али
...
тај
ви
јесам
озепсти
.
изволети
,
узети
овај
кафа
да
се
загријати
мало
.
само
кад
јесам
јесам
наћи
.
Немајте
брига
.
Заложите
се
и
одморити
се
мало
,
па
хтети
још
пре
подне
отићи
к
она
.
иако
јесам
бити
уморан
од
ноћњег
путовање
,
а
јесам
ни
јела
ништа
од
јуче
у
подне
,
—
стрина-Неранџи
јесам
бити
ни
до
топле
кафа
ни
до
одмор
.
она
јесам
седети
као
на
жераинци
.
једва
јесам
чекати
да
видити
свој
јединица
.
А
овамо
се
опет
устручавати
да
пожурити
Стојанка
.
тај
она
јесам
и
тако
доста
учинити
да
се
Ната
у
траг
ући
.
без
она
јесам
не
бити
никада
наћи
.
док
јесам
доручковати
,
одморити
се
и
поразговорити
,
и
док
се
Стојанка
преобући
,
—
бити
већ
и
подне
близу
.
Стрина-Неранџу
тек
сад
обузети
права
нестрпљење
,
кад
поћи
к
Ризнићев
.
она
да
јесам
да
полетити
тамо
.
А
опет
она
се
чинити
да
јесам
она
нога
од
олово
.
па
она
јесам
и
некви
страх
напасти
.
А
не
бити
знати
рећи
од
шта
страховати
.
ох
,
што
јесам
и
Пај
доћи
с
она
!
на
улица
она
чекати
фијакер
.
Стрина-Наранџи
одлахнути
кад
видити
да
не
хтети
пешице
ићи
.
А
кад
стати
пред
Ризнићев
кућа
па
хтети
да
сићи
с
кола
,
она
задрхтати
нога
—
умало
што
не
пасти
.
спазити
тај
Стојанка
те
она
прискочити
у
помоћ
.
узити
јесам
испод
рука
и
брижљиво
јесам
одвести
до
сред
стан
Ризнићев
.
стар
потпуковник
и
жена
он
дочекати
она
љубазан
.
—
овај
јесам
мој
гошћа
из
Шајкашка
.
онде
она
цео
село
звати
стрина-Неранџа
,
па
она
и
ја
тако
звати
.
—
ах
,
наш
Војвођанка
—
прихватити
домаћин
,
а
лице
он
се
прелити
израз
задовољство
.
—
Мило
ја
јесам
.
мило
ја
јесам
—
рећи
домаћица
.
—
изволети
сести
.
потпуковников
гостољубивост
не
моћи
сачекати
ни
да
поседати
гошћа
,
већ
,
онако
с
нога
,
довикнути
у
онај
други
соб
:
—
Софија
!
Мица
!
где
јесам
да
послужити
гошћа
!
—
ех
,
залуд
она
звати
.
јесам
још
ниједан
код
кућа
.
ја
хтети
тај
сам
.
А
тај
забављати
дотле
наш
мио
гошћа
.
не
потрајати
дуго
:
домаћица
донети
послужење
.
Окусише
он
и
Стојанка
и
стрина
Неранџа
,
и
онда
тек
изићи
с
боја
на
среда
.
—
морати
ви
исповедити
,
господин-потпуковниче
и
госпођа
,
поред
мој
поштовање
,
шта
ја
јесам
још
довести
данас
к
ви
.
један
необичан
случај
.
један
веома
занимљив
догађај
—
започети
Стојанка
.
А
Ризнић
и
Ризнићка
се
,
регби
,
претворити
у
ухо
.
упрети
очи
у
Стојанка
,
а
радознао
поглед
она
само
што
не
казати
:
тај
река
већ
,
шта
јесам
?
—
Стрина-Неранџа
јесам
мати
ваш
девојка
.
Ваше
Ната
.
—
Наше
Ната
?
—
зачудити
се
Ризнић
.
—
немати
ја
девојка
Ната
—
извињавати
се
збуњен
Ризнићка
.
—
Наша
се
девојка
звати
Софија
Смиљанићев
.
Поштена
,
ваљан
девојка
.
и
она
јесам
пречанка
.
ја
она
пазити
као
свој
родити
.
добро
дете
и
,
добра
Српкиња
.
да
она
видити
само
како
свесрдно
одлазити
да
неговати
наш
рањеник
.
како
да
ви
казати
?
са
тај
свесрдност
њезин
,
ја
она
управо
поштовати
—
објашњавати
јесам
потпуковник
одушевљено
.
—
немати
сумња
да
јесам
она
ваљан
и
поштен
—
прихватити
Стојанка
смешкавајући
се
.
—
Али
она
јесам
девојачки
осетљив
срце
навести
да
учинити
неки
несмотреност
.
уклонити
се
кришом
из
родитељски
кућа
па
доћи
овамо
.
А
да
она
не
бити
ући
у
траг
,
променити
јесам
свој
име
.
имати
ли
што
на
свет
довитљив
од
љубав
?
ето
,
у
тај
легати
њезин
сав
кривица
.
—
нуто
,
девојачки
посао
!
—
осмехнути
се
потпуковник
.
—
ја
она
,
богме
,
за
тај
не
бити
казнити
.
јесам
она
тај
учинити
ни
први
ни
последњи
.
свет
хтети
говорити
о
она
три
дан
,
а
четврт
хтети
дан
већ
наћи
што
друго
.
потпуковник
бити
и
даље
прати
Натин
кривица
,
у
очит
намера
,
да
стрина-Неранџу
умирити
;
али
се
у
тај
мах
зачути
корак
на
ходник
.
неки
јесам
проћи
покрај
врата
од
салон
и
ухватити
даље
ходник
.
потпуковник
се
дигнути
,
извирити
напоље
,
те
викнути
у
ходник
:
—
Ната
!
ходити
овамо
,
ходити
!
Ната
као
да
јесам
неки
врео
вод
полити
.
она
се
заљуљати
и
махом
обневидети
.
срце
она
за
тренут
ока
задрхтати
силовито
и
онда
одједном
као
да
излетити
живот
из
он
.
у
тај
хтети
потпуковник
сасма
нежан
глас
:
—
ходити
,
чедо
мој
,
ходити
да
се
обрадовати
.
Немаш
се
ти
шта
бојати
.
Знаш
да
ти
у
мој
кућа
јесам
никада
чути
прек
реч
.
Ната
доћи
полако
к
себе
.
окренути
се
и
покајнички
корак
поћи
ка
потпуковник
.
овај
она
јесам
дочекати
у
врата
;
узети
она
за
рука
и
,
улазити
с
она
у
салон
,
рећи
она
још
:
—
ходити
да
видити
ко
ми
јесам
доћи
.
Стрина-Неранџа
не
могаде
даље
седети
на
мир
.
она
се
већ
дигнути
да
поћи
у
сусрет
свој
јединица
,
кад
се
Ната
отргнути
од
потпуковник
и
полет
мајка
свој
на
груда
.
из
очи
она
грунути
суза
као
плах
летњи
киша
.
А
пољубац
обасипати
груда
,
раме
и
рука
материн
.
Стрина-Неранџа
,
држати
у
загрљај
свој
јединица
,
не
имати
у
тај
мах
други
осећај
и
други
реч
до
ли
:
—
срце
мој
,
само
кад
ти
жив
наћи
!
Стојанка
,
домаћин
и
домаћица
,
тронути
тај
призор
,
стојати
бити
у
бескрај
као
нем
гледалац
,
да
она
непобуни
Мица
.
њезин
долазак
сценарио
добити
други
облик
.
А
Стојанка
заискати
од
Ризнић
и
Ризнићка
дозвола
,
да
моћи
Ната
ка
свој
кућа
одвести
.
у
Стојанкином
дом
јесам
и
стрина-Неранџа
и
Ната
пустити
срце
на
воља
.
А
кад
она
јесам
суза
извор
усахнути
,
стрина-Неранџа
повести
реч
о
повратак
у
њихов
завичај
.
—
не
моћи
,
нана
,
не
моћи
!
—
уздахнути
Ната
очајно
.
—
А
како
бити
се
ја
,
жалосна
вратити
без
ти
!
баба
бити
ти
свиснути
од
туга
кад
бити
видети
да
ја
сам
,
без
ти
долазити
.
моћи
кћер
,
моћи
ми
силом
гонити
у
гроб
.
—
не
моћи
,
нана
!
—
поновити
Ната
изнемогао
глас
.
А
мати
она
узити
храбрити
,
трудити
се
да
она
приволети
на
повратак
родитељски
дом
.
—
Баба
ти
јесам
све
опростити
.
ни
речца
тај
хтети
прозборити
о
онај
што
јесам
бити
.
Даће
очински
благослов
и
ти
и
онај
ко
ти
избрати
себе
за
други
.
ал
’
ја
јесам
на
полазак
и
тај
рећи
,
да
се
без
ти
не
враћати
кућа
.
он
сад
једва
чекати
да
опет
видити
свој
јединица
.
моћи
ми
,
чедо
мој
,
поново
нож
у
срце
забадати
.
тај
ти
јесам
сав
наш
радост
;
сав
брига
и
старање
наш
.
бити
јесам
свагда
послушан
,
па
послушати
ја
и
сад
.
А
што
ти
јесам
млад
срце
завести
па
згрешити
свој
родитељ
:
тај
ти
јесам
већ
опростити
.
хајде
,
злато
материн
,
хајде
да
се
спремати
кућа
.
док
јесам
стрина-Неранџа
тако
тепати
свој
кћер
,
—
у
Натин
се
срце
борити
о
превласт
два
љубаван
сила
.
сила
детињити
и
сила
девојачки
љубав
.
борити
се
прошлост
са
будућност
.
охрабрити
мајчин
сладак
речма
и
подлегнути
неодољив
сила
девојачки
љубав
,
Ната
погледати
тужно
свој
нана
и
одлучност
пун
глас
рећи
:
—
сладак
нана
мој
,
не
моћи
!
волити
он
,
па
шта
хтети
?
—
еј
,
чедо
мој
,
бог
знати
где
јесам
он
;
где
се
лутати
по
свет
!
—
не
лутати
се
.
ранити
легати
у
болница
—
пожурити
се
Ната
са
одговор
,
осећати
лепо
како
она
јесам
срце
одлакнути
после
овај
исповест
.
Изненађена
овај
обавештење
,
стрина-Неранџа
склопити
рука
на
груди
,
подигнути
очи
к
небо
и
уздахнути
:
—
бог
он
дати
што
скори
оздрављење
!
—
Оздравиће
,
нана
.
Хоће
,
кад
се
и
тај
за
он
бог
молити
—
прихватити
Ната
радосно
,
и
загрлити
и
ижљубити
мајка
свој
.
да
се
моћи
ту
створити
писар
Пера
и
стати
уз
Ната
:
стрина-Неранџа
бити
она
и
у
свој
и
у
чика-Пајино
име
од
срце
дати
родитељски
благослов
.
кад
јесам
већ
између
мати
и
кћер
до
толики
зближење
доћи
,
—
упустити
се
и
Стојанка
у
разговор
.
—
знати
шта
стрина-Неранџа
?
ја
знати
шта
јесам
Ната
заковати
за
Београд
.
па
неки
она
остати
код
ја
,
док
онај
рањен
јунак
не
оздравити
.
дотле
пак
моћи
и
чика-Паја
долазити
овамо
да
видити
свој
ухваћен
бегуница
.
А
кад
момак
оздравити
,
што
она
онда
не
бити
дати
ваш
благослов
?
Што
љубав
везивати
,
тај
јесам
грехота
раздрешити
.
Стрина-Неранџа
јесам
,
иако
не
потпуно
задовољан
,
сутрадан
ведар
лице
отпутовати
кућа
.
ШЕЗДЕСЕТ
девети
глава
Ризнићев
у
жалост
.
„
српски
јесам
војска
@card@
.
октобар
очистити
од
Турчин
Овча
Поље
,
а
сутрадан
јесам
,
после
огорчен
битка
,
заузети
Велес
.
у
тај
се
битка
борити
осамдесет
хиљада
турски
војник
,
и
Срба
јесам
она
натерати
у
диваљ
бегство
.
“
тако
јесам
гласити
ратни
извештај
што
јесам
после
тај
битка
разаслати
у
свет
.
у
Београд
се
такав
исход
битка
сматрати
сасма
природан
.
онај
самопоуздање
,
са
који
јесам
Србија
поћи
у
рат
против
Турска
,
јесам
дати
место
ни
помислити
да
бити
се
иједан
битак
моћи
свршити
другачије
,
но
само
победа
српски
оружје
.
кад
јесам
српски
војска
погонити
Фети-пашу
на
Овчем
Поље
,
у
Београд
се
јесам
говорити
о
могућност
гледе
исходати
битка
,
већ
се
страховати
за
поједини
драгоцен
живот
.
повољан
исход
битка
држати
јесам
као
у
камен
урезати
.
али
се
стрепити
од
онај
извештај
што
после
сваки
крвав
битка
јављати
да
јесам
овај
или
она
перјаница
српски
пасти
на
бојиште
.
потпуковник
Никола
Ризнић
јесам
,
после
битка
код
Велес
,
добити
од
командант
други
коњички
пук
овај
брзојав
:
„
Коњички
потпоручник
Воја
Ризнић
,
гонити
Турчин
од
Велес
,
данас
јуначки
погинути
.
Учињено
јесам
расположење
да
се
његов
мртав
тело
пренети
у
Београд
.
“
Стар
Ризнић
се
стегнути
срце
од
бол
,
кад
јесам
прочитати
тај
брзојав
.
али
јесам
његов
војнички
,
његов
српски
дух
убрзо
савладати
тај
бол
и
с
пун
понос
помислити
:
„
Јуначки
јесам
погинути
за
слобода
!
“
Ко
не
познавати
дух
српски
народ
и
његов
љубав
ка
слобода
,
а
пратити
јесам
догађај
у
овај
рат
за
ослобођење
потлачен
српство
на
Балкан
,
—
тај
јесам
моћи
наћи
стотинама
узвишен
пример
са
какав
јесам
беспримеран
пожртвовање
Срба
родитељ
пратити
свој
син
у
тај
свет
рат
.
моћи
се
уверити
,
да
јесам
само
Србин
дати
тај
осећање
понос
и
утеха
,
који
јесам
јаче
од
жалост
за
син
погинуо
за
слобода
.
старац
јесам
тражити
реч
у
који
хтети
увити
тај
кобан
вест
пред
свој
жена
.
он
јесам
стати
пред
она
и
одрешито
она
рећи
:
—
ех
,
мати
,
син
тај
јесам
јуначки
погинути
.
бити
поносан
.
имати
јесам
он
зашто
родити
.
погинути
јесам
за
слобода
свој
потлачен
браћа
.
Рекавши
тај
,
узети
јесам
на
се
зимски
огртач
и
отићи
одмах
у
месну
војни
управа
,
да
се
извести
и
споразум
онде
о
погреб
Војин
.
материн
срце
стар
Ризнићка
јесам
тако
лако
наћи
утеха
у
својствен
српски
понос
.
у
она
јесам
јачати
бити
туг
за
изгубљен
син
.
Чисто
она
јесам
добро
пасти
што
она
јесам
муж
отићи
од
кућа
и
оставити
она
и
Мица
да
се
исплакати
док
први
бол
не
попустити
.
мртво
тело
Војино
јесам
тек
трећи
дан
ујутру
стигнути
у
Београд
.
Војништво
и
силан
народ
он
јесам
дочекати
на
железнички
станица
и
отпратити
у
црква
.
после
опело
,
пратња
јесам
од
црква
до
гробље
расти
на
сваки
рогаљ
.
стар
потпуковник
,
у
војнички
униформа
и
окитити
с
орден
,
корачати
јесам
војнички
за
мртвачки
одар
свој
син
као
кад
бити
учествовати
у
свечаност
какав
.
на
лице
он
строг
озбиљност
.
ни
сенка
туга
и
жалост
.
у
очи
јасан
израз
самосвест
,
да
он
јесам
син
верно
и
јуначки
извршити
дужност
према
свој
отаџбина
и
свој
народ
.
тај
озбиљан
држање
потпуковников
улевати
јесам
снага
и
у
жена
његов
,
да
јесам
моћи
пригушити
бол
у
срце
сав
.
на
лице
са
израз
покорност
воља
божји
,
без
суза
у
очи
а
наслонити
на
рука
свој
кћер
,
кретати
се
одмерен
корак
.
и
Стојанка
и
Ната
јесам
испратити
потпоручник
Воја
до
вечан
он
кућа
.
Стојанка
задубити
у
мисао
о
бојиште
у
скопљански
крај
,
а
Ната
,
гутати
суза
и
размишљати
о
тежак
терет
што
бити
на
њезин
срце
пасти
да
,
Божа
оккони
,
писар
Пера
овако
пратити
.
седамдесети
глава
обновити
стар
веза
.
Ранко
Предраговић
не
бити
навршити
још
двадесет
други
година
свој
кад
јесам
одличан
успех
свршити
трговачки
академија
у
Берлин
,
где
он
јесам
некада
и
отац
учити
.
по
свршетак
наука
одмах
јесам
примити
бити
у
служба
српски
народни
Банка
.
не
проћи
од
тај
доба
више
од
четири
година
,
а
Србија
огласити
рат
Турска
.
разумети
се
,
да
бити
и
Ранко
отићи
бити
под
застава
,
али
јесам
,
на
вељи
жалост
свој
,
бити
неспособан
за
војнички
служба
.
бити
јесам
кратковид
.
А
краљевина
Србија
јесам
дотерати
дотле
,
да
и
кратковид
момак
приморавати
на
крвни
жртва
отаџбина
.
Ранко
се
загледати
у
Јованка
на
неквој
забава
.
он
јесам
тада
трећи
година
служити
код
народни
Банка
,
а
она
тек
поставити
бити
за
наставница
више
девојачки
школа
.
њезин
смерно
понашање
,
њезин
образованост
,
нежност
и
умиљатост
убрзо
јесам
освојити
срце
Ранков
.
и
таман
јесам
он
одлучити
бити
да
запросити
рука
леп
наставница
али
—
сав
се
Србија
затрести
од
усклик
:
„
Живео
рат
!
“
за
време
рат
умукнути
не
само
мусти
,
него
и
сватовац
.
и
Ранко
јесам
клицати
у
слава
рат
,
али
јесам
шта
пута
помислити
:
„
ох
!
Што
се
не
одлучити
раније
да
она
запросити
!
“
или
:
„
Само
да
јесам
месец
дан
доцније
објавити
ратни
проглас
!
“
у
срце
он
јесам
буктило
и
родољубље
и
нетрпљивост
.
у
један
час
јесам
зажалити
што
он
бог
не
дати
здрав
очи
да
бити
и
он
моћи
с
браћа
на
Косово
,
а
у
други
јесам
горјети
од
жеља
да
српски
мач
што
брже
сломити
стар
душман
.
еј
,
колико
јесам
завидети
Јованкином
брата
кад
јесам
овај
отићи
у
четник
!
Чинило
он
се
да
бити
он
и
Јованка
више
ценити
да
јесам
и
он
моћи
отићи
с
Милана
.
па
још
да
се
моћи
подичити
са
какав
тежак
рана
добијен
у
борба
за
слобода
.
али
,
узалуд
и
ватрен
родољубље
и
роптање
на
судбина
.
Очи
,
—
очи
јесам
његов
недаћа
.
морати
она
сносити
ма
колико
он
тежак
бити
.
и
сносити
она
јесам
мушки
.
али
кад
чути
да
јесам
и
Јованка
отићи
у
четник
,
—
младић
готово
да
померити
памет
.
у
служба
свој
ни
налик
на
онај
вредан
и
тачан
,
свагда
добро
расположен
Ранка
Предраговић
.
у
родитељски
дом
не
моћи
да
он
се
начудити
што
се
тако
изменити
.
мајка
он
заман
молити
и
преклињати
да
она
исповедити
свој
јад
.
Очино
ни
световање
ни
прекор
не
моћи
он
растерати
сет
,
нити
измамити
из
он
речца
који
бити
разјаснити
његов
туговање
.
моћи
бити
он
бити
на
ватра
положити
,
—
ни
онда
она
не
бити
открити
бити
разлог
свој
туга
.
трпити
јесам
,
венути
јесам
,
не
спомињати
никада
никоји
,
шта
он
тиштити
,
шта
он
бости
.
само
бити
час
по
час
уздахнути
горко
и
помислити
—
„
Очи
,
мој
очи
!
“
родитељ
он
се
већ
бацити
бити
у
брига
и
саветовати
се
да
он
потражити
лек
ма
где
у
свет
.
у
тај
стигнути
вест
,
да
јесам
српски
комитски
чета
на
Качаник
распустити
.
у
кућа
Предраговићев
донети
она
јесам
јесам
Ранко
.
и
донети
она
јесам
са
велик
радост
,
да
он
се
мати
уплашити
сад
опет
од
тај
нагнути
преокрет
у
његов
душа
.
родитељ
он
не
моћи
никако
да
схватити
,
откуд
велик
радост
у
Ранка
због
распуштање
комитски
чета
!
Бојажљиво
хтети
он
запитати
:
—
Па
јесам
ли
тај
.
.
знати
,
ја
се
не
разумети
у
војнички
посао
и
у
ратовање
...
јесам
ли
тај
распуштање
комитски
чета
тако
важан
догађај
?
Ранков
живахност
као
да
се
на
ударац
какав
мађијски
шипак
повратити
.
његов
досетљивост
јесам
одмах
погодити
онај
пут
,
који
не
водити
у
тајна
његов
срце
.
—
како
да
јесам
важан
?
комитски
јесам
чета
стога
распустити
,
што
јесам
извршити
свој
задаћа
.
А
знати
ли
,
мора
,
шта
тај
значити
?
тај
значити
—
да
јесам
непријатељ
сатрти
.
од
тај
јесам
дан
Ранко
бити
опет
онај
вредан
,
тачан
,
свагда
добро
расположити
Ранко
Предраговић
.
снага
он
се
на
очиглед
враћати
.
за
свако
јесам
имати
по
који
угодан
реч
.
ако
се
у
његов
друштво
заметла
какав
шал
,
његов
јесам
јесам
досетка
свагда
зачињавати
.
Београд
јесам
дочекати
комита
са
Качаник
одличан
свечаност
,
изјављивати
она
свој
признање
и
захвалност
за
родољубив
готовост
,
који
јесам
живот
сав
изнети
на
жртвеник
слобода
.
и
Ранко
јесам
дочекати
на
железнички
станица
те
љут
осветник
Косово
.
Дочекао
она
са
венац
од
бео
руж
у
рука
,
и
до
дно
дух
узрујати
од
нестрпљивост
.
први
јесам
скочити
са
воз
„
посестрима
сав
српски
комита
“
.
она
јесам
четник
свагда
и
свугде
почаст
одавати
.
громак
узвик
:
„
Живели
!
“
хорити
јесам
се
далеко
преко
граница
Београд
.
А
Ранко
,
зажарен
лице
,
опијен
одушевљење
,
притрчати
к
Јованци
и
положити
она
на
глава
венац
.
њезин
опалити
,
али
сад
још
леп
и
умиљат
лице
под
тај
венац
изгледати
јесам
као
светокругом
обасјати
.
љубак
осмејак
што
памет
занос
,
пружити
јесам
рука
Ранка
и
захвалити
он
на
ненадан
дочек
.
Дужем
разговор
не
бити
време
.
Четници
поискакати
из
воз
,
уврстити
се
и
упутити
се
у
град
уз
непрекидан
клицање
публика
,
који
бити
закрчити
сав
улица
куд
јесам
млад
јунак
пролазити
.
свако
јесам
око
тражити
међу
она
Јованка
,
да
она
посебице
поздрав
.
А
она
јесам
поносито
корачати
у
ред
покрај
свој
брата
,
по
војнички
слати
отпоздрав
и
десно
и
лево
.
годити
она
јесам
,
а
и
с
права
она
јесам
моћи
годити
тај
одликовање
.
она
јесам
верно
извршити
дужност
који
јесам
сам
себе
одмерити
,
према
свој
отаџбина
.
Ранко
јесам
читав
пут
дрхтати
од
узбуђење
и
радост
.
не
знати
како
да
захвалити
бог
,
што
јесам
Јованка
жив
и
здрав
вратити
са
ратиште
где
се
толики
крв
пролевати
;
где
јесам
толики
јунак
кости
оставити
;
са
који
јесам
толики
богаљ
донети
.
кад
јесам
стигнути
у
свој
звање
,
јесам
моћи
одолети
срце
да
не
узвикнути
из
сав
глас
:
„
Живели
српски
четник
!
“
.
Необична
појава
међу
хладан
зид
где
се
само
рачун
;
где
се
реч
шапатом
измењивати
.
али
јесам
на
тај
усклик
Ранков
,
и
нехотице
,
сав
перо
испасти
из
рука
и
из
сав
кут
народни
Банка
захорити
се
одјек
:
„
Живели
српски
четник
!
“
Јованка
се
сутрадан
опет
пријавити
госпођа
Стојанци
,
да
наставити
свој
болничарски
дужност
.
Стојанка
она
јесам
дочекати
сестрински
радост
.
загрлити
она
јесам
и
ижљубити
као
мати
свој
давно
невиђен
чедо
.
и
онда
јесам
додати
:
—
не
рећи
ја
више
„
госпођа
“
.
звати
ја
Стојанка
.
бити
ја
другарица
.
бити
ја
сестра
.
Јованци
наврети
суза
на
очи
,
од
радост
.
Ижљубише
се
поново
и
отићи
у
болница
да
дворити
и
неговати
свој
рањен
браћа
.
млад
комитка
,
после
толики
патња
и
ломљење
,
јесам
пожелети
одмор
.
она
јесам
знати
само
за
дужност
који
она
јесам
њезин
жарко
родољубље
налагати
.
после
два-три
дан
,
Ранко
јесам
увардати
прилика
да
Јованка
,
кад
јесам
свечера
полазити
из
болница
,
отпратити
кућа
.
тај
бити
само
наставак
онај
пратња
који
јесам
често
бивати
пре
одлазак
Јованчин
у
комитски
чета
.
тај
јесам
пратња
свагда
годити
Јованци
.
она
се
радо
забављати
са
духовит
млад
чиновник
народни
Банка
.
А
некако
она
јесам
тај
и
ласкати
.
она
,
сирот
и
смеран
наставник
Вис
Девојачке
Школе
.
али
она
,
који
јесам
знати
само
за
брига
о
брата
сав
,
јесам
ни
отпре
осећати
ни
слутити
,
да
бити
тај
пратња
моћи
значити
и
друго
шта
,
сем
угодан
младачки
забава
.
тај
се
пратња
уобичајити
сваки
пут
кад
јесам
Јованка
полазити
кућа
из
болница
.
Ранка
јесам
моћи
задржати
ни
студен
киша
,
ни
оштар
вејавица
који
јесам
сваки
дан
сав
несносан
бивати
,
да
се
не
наћи
,
у
известан
време
,
на
рогаљ
према
болница
,
куд
јесам
Јованка
морати
пролазити
.
и
Јованка
јесам
свагда
срдачно
пружати
рука
свој
пратилац
при
тај
састанак
.
успут
бити
он
пак
обично
причати
о
сукоб
њезин
чета
са
арнаутски
разбојник
и
мрзак
Турчин
.
Причала
бити
о
четнички
пребивање
по
шума
,
стеновит
врлет
,
без
кров
,
на
влажан
опао
лишће
или
на
гол
камен
.
Причала
јесам
и
о
хумор
комита
,
који
разгањати
осећај
патња
и
крепити
тело
свој
,
да
моћи
одолети
сваки
непогода
.
само
он
јесам
причати
о
онај
сцена
после
мучки
напад
Арнаут
на
Качаник
.
Жар
родољубље
што
јесам
из
тај
причање
Јованчин
избијати
,
дохватати
јесам
и
Ранков
срце
сав
јаче
и
јаче
.
он
се
сад
чинити
,
да
јесам
млад
наставница
он
у
патриотизам
куд
и
камо
надвисити
.
стати
се
побојавати
да
он
јесам
достојан
њезин
родољубан
срце
,
њезин
племенит
српски
дух
.
А
док
он
јесам
разбор
истицати
надмоћност
њезин
родољубље
,
дотле
он
јесам
срце
сав
више
жудети
за
она
;
све
више
јесам
осећати
празнина
свој
живот
,
који
бити
само
она
моћи
испунити
и
дати
његов
живот
вредност
на
овај
свет
.
и
,
на
последак
јесам
срце
превладати
над
сваки
разбор
.
Читавог
дан
бити
јесам
невреме
за
који
се
казати
да
човек
не
бити
ни
пас
истерати
напоље
.
Оштар
северац
јесам
звиждати
као
помаман
и
засипати
сваки
кутић
,
сад
суснежица
,
сад
сољом
.
по
улица
се
једва
који
жив
душа
видети
.
ко
јесам
какав
невоља
или
неодложан
дужност
гонити
,
тај
се
свак
увући
у
топлу
соб
и
са
прозор
посматрати
тај
језовит
увод
у
љут
зима
.
Ранко
јесам
бити
уверен
,
да
тај
злочест
време
не
хтети
Јованка
задржати
од
њен
дужност
.
у
известан
час
,
стојати
јесам
на
рогаљ
према
болница
,
заклањати
глава
с
кишобран
,
да
он
јесам
ветруштина
не
заспати
са
промрзао
влага
.
—
ох
,
господин
!
.
.
Што
јесам
долазити
по
тај
салауковини
!
—
жалити
он
Јованка
кад
се
састати
,
—
зар
јесам
ја
овај
невреме
шкодљив
него
ви
?
—
тај
...
знати
—
заустити
Јованка
,
смешкати
се
—
на
Кар
Даг
јесам
бити
и
љут
непогода
.
ја
јесам
онде
очврснути
.
ја
овај
време
хтети
нахудити
.
али
ви
,
ви
,
који
јесам
навикнути
да
ви
овакав
ветар
са
суснежица
бити
.
—
немати
тај
зао
време
,
госпођица
,
који
бити
ја
моћи
приморати
да
не
доћи
овамо
по
ви
.
Јованка
се
тргнути
на
овај
реч
свој
пратилац
.
до
тај
дан
јесам
он
она
рећи
ни
речца
сличан
овај
изјава
.
стога
јесам
за
часак
и
збунити
се
,
али
се
ипак
убрзо
прибрати
и
стати
он
причати
какав
јесам
сав
непогода
она
претурити
преко
глава
и
,
где
јесам
јесам
тај
непогода
снаћи
.
до
њезин
стан
јесам
обојити
почети
подрхтавати
од
необичан
хладноћа
.
А
кад
стигнути
онамо
,
Јованка
позвати
свој
пратилац
унутра
,
да
се
мало
одгријати
.
ох
,
како
јесам
радо
примити
Ранко
тај
позив
!
у
њезин
скроман
али
укусан
намештен
соба
осећати
се
Ранко
као
да
јесам
у
срце
њезин
.
Још
никада
јесам
бити
овако
близу
свој
жуђен
срећа
.
и
тај
он
јесам
раздрагати
,
да
јесам
моћи
даље
тајити
свој
љубав
,
који
се
већ
узалуд
крило
,
и
свој
једину
жеља
,
за
који
јесам
,
до
тај
час
,
само
његов
срце
знати
.
он
приступити
ведар
лице
,
поглед
пун
милошта
ка
Јованци
,
стиснути
она
оба
рука
и
молећив
глас
она
прозборити
:
—
Госпођице
Јованка
.
ја
не
бити
још
никада
тако
блажити
као
што
јесам
сада
,
у
ваш
соба
овде
.
ох
,
кад
бити
ви
пристати
да
ја
сав
живот
мој
провести
у
ваш
непосредан
близина
!
.
.
ја
ви
пружати
ево
,
мој
срце
,
мој
душа
,
сав
живот
мој
.
молити
ви
,
примити
он
и
саставити
са
ваш
живот
.
мој
хтети
сав
тежња
бити
управити
на
тај
,
да
ви
до
гроб
угађати
;
да
ви
учинити
срећан
.
дати
ја
Јованка
,
ваш
срце
.
пристати
да
скопчати
један
с
други
живот
наш
.
док
јесам
Ранко
тај
говорити
,
Јованка
јесам
мучити
се
да
савладати
дрхтавица
што
она
јесам
напасти
са
изненадан
узбуђење
.
јесам
знати
да
наћи
реч
у
који
бити
завити
одговор
на
тај
молба
младић
који
јесам
свагда
поштовати
.
Желела
јесам
да
она
одговор
што
мек
,
што
питом
бити
.
да
бити
окитити
благост
који
човек
и
у
тежак
час
годити
.
и
,
покрај
сав
тај
жеља
,
она
одговорити
укратко
:
—
ја
јесам
уверити
,
господин-Ранко
,
да
хтети
ви
и
хтети
и
моћи
усрећити
ваш
избраница
.
али
,
мој
живот
јесам
више
мој
.
он
јесам
отети
од
Арнаут
и
задржати
он
себе
човек
,
који
јесам
у
исти
мах
сав
живот
бацити
на
коцка
.
Ранко
испустити
Јованчин
рука
.
глава
он
клонути
и
он
,
блед
,
утући
,
узити
шешир
,
бацити
још
један
поглед
на
Јованка
и
промуцати
тужно
:
—
збогом
,
Јованка
!
седамдесет
први
глава
Чик
Пај
Недић
кад
јесам
стрина-Неранџа
отићи
у
Београд
по
свој
кћер
,
чика-Паја
Недић
јесам
постати
разговоран
,
приступачан
,
љубазан
и
према
маче
крај
пећ
.
ко
год
бити
сусрести
,
имати
бити
што
да
он
рећи
,
да
он
што
запитати
.
свој
веран
чуваркућа
,
Гаров
,
од
Натин
нестанак
јесам
марити
ни
ока
да
погледати
.
мрзак
он
јесам
бити
—
као
да
јесам
он
теретити
неки
кривња
.
кукаван
псето
јесам
спочетка
покушавати
да
он
се
умити
.
Притрчавало
он
изненада
и
лазнило
он
рука
,
—
само
што
он
јесам
рећи
:
тај
што
се
на
ја
љутити
,
кад
ја
јесам
крив
.
А
чика-Паја
бити
он
на
тај
макнути
с
нога
да
јесам
он
ребро
пуцати
.
и
сирот
псето
се
,
напослетку
,
сасвим
отпадити
од
свој
госа
.
али
сад
,
ако
не
имати
ники
с
ко
бити
проговорити
који
,
чика-Паја
јесам
јесам
звижднуо
Гаров
и
,
кад
овај
дотрчати
,
тапкати
он
јесам
по
леђа
,
гладити
он
по
глава
и
тепати
он
јесам
као
дете
.
сав
јесам
тај
чинити
чика-Паја
само
зато
,
да
он
проћи
дан
,
који
он
јесам
долазити
дуг
као
година
.
па
и
тако
једва
јесам
дочекати
да
се
смркнути
,
да
доћи
вечерњи
воз
који
хтети
он
довести
његов
јединица
.
Ослушкивао
јесам
и
ослушкивати
:
кад
хтети
већ
једном
зазвиждати
локомотива
.
и
зачути
се
,
једва
једвице
,
и
тај
звиждук
.
—
Ева
она
!
—
узвикнути
радосно
чика-Паја
па
изаћи
пред
кућа
,
да
још
на
улица
дочекати
Неранџа
и
Ната
.
Већ
се
помаљати
и
некоји
сељанин
и
сељанка
који
се
враћати
железница
из
варош
.
први
,
који
он
јесам
зажелети
„
Добра
вечати
“
,
зауставити
чика-Паја
и
,
»
вент
радити
«
,
запитати
он
:
како
јесам
путовати
,
надати
се
,
да
хтети
он
овај
одговорити
:
„
Ева
и
твој
“
.
преварити
се
у
тај
нада
.
Прође
и
други
и
трећи
и
,
напослетку
,
не
бити
више
путник
.
А
он
бити
сад
већ
и
упитати
који
,
да
он
јесам
бити
,
еда
ли
и
његов
доћи
?
сневеселити
вратити
се
у
кућа
и
,
—
шта
јесам
знати
?
—
бацити
се
на
постеља
.
Премишљао
јесам
и
премишљати
:
зашто
не
доћи
?
А
рећи
јесам
и
трипут
Неранџа
,
да
се
одмах
,
са
први
воз
вратити
кућа
.
Сутрашњи
јесам
дан
исто
тако
провести
,
само
он
нестрпљење
бити
куд
и
камо
порасти
.
јесам
моћи
на
дом
сачекати
долазак
железнички
воз
.
Изишао
јесам
на
станица
.
тако
јесам
смислити
да
прескочити
онај
време
што
бити
он
провести
у
чекање
код
кућа
.
А
тај
баш
и
јесам
онај
време
,
у
који
нестрпљење
несносан
бивати
.
али
да
грдан
жалост
његов
,
кад
Неранџа
сам
сићи
с
кола
и
прићи
права
к
он
.
—
зар
сам
долазити
!
—
викнути
чика-Паја
на
она
,
не
освртати
се
на
тај
,
што
хтети
из
тај
његов
реч
и
други
моћ
намирисати
,
на
што
се
тај
његов
питање
односити
.
Стрина-Неранџа
се
приљубити
уз
он
,
тргнути
он
за
рукав
и
прошаптати
он
:
—
не
моћи
још
доћи
.
остати
јесам
код
госпођа
Стојанка
.
код
кућа
хтети
чути
све
.
хајдемо
.
ех
.
код
кућа
хтети
чути
све
.
ал
’
где
јесам
чика-Паји
толико
стрпљење
,
да
чекати
док
стигнути
кућа
!
он
повући
жена
у
страна
,
док
путник
не
одмакнути
од
станица
.
кад
видети
да
немати
ники
више
кој
бити
ићи
у
село
,
поћи
и
онај
спор
корак
.
—
казивати
,
шта
јесам
.
ваљда
јесам
опет
какав
нов
чудо
?
—
јесам
.
Госпођа
Стојанка
јесам
желети
да
Ната
остати
код
она
,
још
за
неки
време
.
А
ти
јесам
поздравити
да
она
отићи
у
поход
.
еј
...
сад
тек
видити
какав
јесам
тај
добар
душа
и
паметан
госпођа
!
Чика-Паји
се
,
већ
на
тај
реч
,
почети
топити
лед
са
срце
.
А
кад
он
јесам
жена
испричати
све
:
како
јесам
Ната
наћи
склониште
у
кућа
један
господин
и
госпођа
;
како
она
јесам
ту
добро
бити
,
како
она
јесам
господин
хвалити
;
па
онда
,
како
јесам
писар
Пера
бити
у
рат
;
како
јесам
ранити
;
како
он
јесам
Ната
наћи
у
болница
и
како
он
сад
онде
неговати
:
—
чика-Паји
се
стопут
већма
ражалити
што
јесам
и
свој
дете
и
писар
Пера
бацити
у
толики
невоља
.
да
се
моћи
,
он
бити
се
још
тај
вече
кренути
бити
у
Београд
,
да
загладити
и
,
колико
се
моћи
,
поправити
оно
што
јесам
он
покварити
.
сав
ноћ
се
преметати
у
постеља
и
љутити
се
и
на
петао
,
што
већ
не
објавити
зор
.
и
напослетку
он
јесам
нестрпљивост
,
још
пре
кукурекање
петао
,
подигнути
из
постеља
.
Неранџа
он
јесам
још
увече
спремити
торба
и
чика-Паја
јесам
тај
јутро
бити
први
на
железнички
станица
.
из
дуг
време
,
сваки
час
јесам
вадити
буђелар
из
прслук
,
измотавати
из
он
онај
папирић
што
он
он
јесам
Неранџа
дати
и
на
који
