овајучинити
више
из
радозналост
но
из
какав
злоба
и
пакост
.
сват
једва
чекати
да
се
свршити
венчање
па
да
продужити
пир
а
на
онај
Турчин
више
и
не
помишљати
.
Мара
и
Кузман
стојати
јесам
заједно
један
поред
други
,
и
,
не
проћи
много
а
стар
поп
једва
домилети
до
она
из
олтар
и
отпочети
певушањем
венчати
обред
.
Венчање
бити
најзад
свршен
и
сват
се
враћати
полако
кућа
а
таламбас
и
свирала
опет
забрујити
.
бујан
весеље
тећи
јесам
цео
дан
.
игра
,
песма
,
свирка
и
таламбас
,
сав
се
тај
бити
измешати
у
Симин
авлија
.
но
и
тај
се
свршити
.
Ноћ
бити
дубоко
завладати
.
сав
сват
бити
се
већ
разићи
.
Мара
и
Кузман
,
спојити
божански
благодећу
,
проводити
јесам
сад
час
у
велик
срећа
и
блаженство
.
али
суров
и
крволочан
Турчин
и
овде
се
појавити
подмукло
.
он
немилостиво
раскидати
овај
жарки
љубав
,
који
сад
сав
силина
буктати
.
онај
дакле
,
исти
Турчин
,
што
онако
подмукло
посматрати
за
неки
време
Кузман
у
црква
,
он
он
бити
још
у
хајдучки
хаљина
опазити
,
када
се
он
бити
издвојити
од
Мицкове
дружина
и
поћи
Симин
кућа
.
његов
хајдучки
одело
издавати
јесам
сумња
код
овај
Турчин
,
да
јесам
он
одмах
помислити
,
да
јесам
тај
сигуран
хајдук
из
Мицкове
чета
,
за
ко
се
бити
чути
да
јесам
у
околина
Видин
.
Мицко
јесам
са
свој
дружина
истина
бити
у
Видин
,
но
он
јесам
ту
живити
потајно
,
појављивати
се
у
варош
у
обичан
грађански
одело
,
те
зато
јесам
моћи
Турчин
ни
да
она
приметити
.
онај
Турчин
,
уверити
се
да
јесам
младожења
—
Симин
зет
заиста
онај
хајдук
,
одмах
отићи
кадија
и
извести
он
о
овај
.
тек
што
јесам
четврти
дан
осванути
после
свадба
а
пет
,
потпуно
наоружан
турски
пандур
,
који
бити
кадија
послати
банути
у
Симин
кућа
.
—
саба
најрула
!
—
викнути
они
,
улазити
у
соб
.
—
’
Аларазола
!
—
одговорити
она
укућанин
,
посматрати
она
убезекнут
,
са
неки
грозничав
страх
у
душа
.
—
Која
добро
,
ефендија
?
—
упитати
одмах
Сима
,
нудити
она
да
сести
.
—
Кадија
јесам
,
чорбаџи
Сима
,
наредити
да
одмах
одвести
к
он
твој
зет
!
одговорити
један
од
пандур
и
одмах
бацити
сав
оштар
поглед
на
Кузман
.
Сима
се
к'о
опарити
тргнути
.
он
бити
ужаснути
овај
реч
,
као
да
он
отровница
—
стрела
кроз
срце
проћи
.
Ранђија
вриснути
и
одмах
се
стропоштати
на
земља
.
само
Кузман
још
не
бити
ни
устати
,
већ
,
седити
непрестано
посматрати
презриво
у
пандур
.
Мара
јесам
тако
исто
седити
одмах
до
он
па
кад
чути
онај
реч
а
она
се
само
још
јаче
прибити
уз
он
,
пребацити
нехотице
свој
десни
рука
преко
његов
раме
.
—
заповест
кадијин
морати
се
извршити
!
—
викнути
један
од
пандур
,
прићи
ближе
ка
Кузман
,
—
устати
па
хајде
одмах
с
нами
!
...
—
Аман
,
ефенди
!
...
јесам
он
ништа
крив
!
—
муцати
Сима
,
превијати
се
пред
пандур
,
молити
она
да
не
дирати
Кузман
.
—
Кадија
он
звати
и
ако
јесам
крив
,
он
хтети
он
пустити
!
—
продужити
онај
првашњи
пандур
.
Кузман
се
горко
насмешити
и
устати
.
он
се
сад
у
глава
превртати
разнети
мисао
.
хтети
јесам
једном
да
дохватити
јатаган
,
који
бити
одмах
изнад
његов
глава
обесити
о
зид
,
па
да
за
тренут
посећи
овај
гадан
турски
голаћ
,
хтети
јесам
али
се
опет
уздржати
.
знати
јесам
он
да
хтети
заиста
моћи
тако
да
утећи
од
грабљив
турски
канџа
,
али
се
одмах
сетити
и
његов
премио
Мара
.
знати
јесам
он
,
да
хтети
Турчин
одмах
ухватити
старац
Сима
,
баба
Ранђија
,
и
његов
Мара
и
да
хтети
она
све
обесити
и
онда
нашта
он
живот
.
зато
се
он
и
уздржати
од
напад
,
мирно
устати
,
бацити
горак
осмех
и
врло
оштар
поглед
на
пандур
,
он
се
решити
да
поћи
.
—
Аман
ефенди
!
...
моћи
!
...
—
муцати
и
даље
Сима
,
преклињајући
пандур
,
да
не
водити
Кузман
.
—
не
не
баба
!
.
.
,
морати
ићи
!
—
одговорити
Кузман
Сима
,
почети
да
он
слободити
,
да
хтети
се
он
одмах
вратити
.
Мара
,
кад
видити
да
хтети
њен
премио
драган
поћи
,
полетити
он
у
наручје
,
па
обгрлити
он
свој
слабачак
рука
почети
горко
да
плакати
.
Кузман
јесам
сад
снажно
притиснути
на
свој
груда
,
бацити
она
на
бео
лице
неколико
врео
пољубац
и
онда
се
силом
истргнути
из
њен
загрљај
а
два
врео
бисер
—
суза
скотрљати
се
из
његов
ватрен
очи
.
Баба
Ранђија
бити
се
већ
мало
прибрати
па
кад
видити
да
Кузман
хтети
већ
да
поћи
а
она
се
брзо
усправити
на
слабачак
нога
и
прићи
Кузман
.
он
се
мало
сагнути
тај
јесам
пољубити
у
рука
а
она
он
одмах
у
чела
:
—
Ида
синути
,
а
бож'ји
благослов
нек
ти
пратити
на
сваки
корак
!
—
говорити
сирот
старица
а
суза
из
дубоко
усанулих
очи
не
престајати
.
сад
Кузман
прићи
и
Симин
рука
:
—
простити
баба
!
—
викнути
он
са
неки
болан
глас
,
мислити
да
хтети
он
бити
тај
,
што
хтети
унесрећити
овај
благ
и
скроман
родитељ
и
њихов
невин
јединац
.
—
нек
ти
јесам
просто
,
синак
,
од
ја
!
...
бог
тај
благословити
!
—
промуцати
старац
,
пољубити
Кузман
,
у
чела
.
пандур
веома
заједљиво
посматрати
овај
дирљив
праштање
и
са
нестрпљење
очекивати
на
полазак
.
Кузман
бацити
још
један
нежан
,
а
пун
туга
и
очајање
,
поглед
на
Мара
,
поћи
са
пандур
.
Мара
се
одмах
стропоштати
онесвестити
стиснути
оба
рука
свој
слабачак
груда
.
Већ
бити
пандур
са
Кузман
у
судница
.
пред
врата
кадијин
соб
стојати
јесам
два
пандур
као
какав
кип
.
Чим
они
опазити
да
пандур
ићи
са
Кузман
,
одмах
један
од
она
ући
у
кадијин
соб
и
понизно
прошапутати
:
—
један
Ђаура
пандур
водити
,
хтети
ли
она
пустити
?
...
—
пустити
она
!
—
одговорити
он
кадија
,
па
се
завалити
на
диван
.
пандур
сад
ући
са
Кузман
у
соб
,
поклонити
се
дубоко
и
одати
понизно
„
селам
"
.
—
дозвати
и
бег
!
...
Кажите
она
да
одмах
доћи
!
—
викнути
сад
кадија
пандур
.
пандур
одмах
изаћи
,
да
извршити
налог
кадијин
,
а
у
соба
сада
бити
само
Кузман
и
кадија
-
Бектар
.
Кузман
стајати
непомично
а
очи
само
стрељати
на
кадија
.
кадија
Бектар
извалити
се
на
диван
,
запушити
лула
,
па
само
димани
.
густ
колут
од
дим
таласати
се
по
соба
а
мирис
овај
мисирски
дуван
чисто
опијати
.
—
Момче
,
—
почети
кадија
врло
благ
глас
,
окренути
се
ка
Кузман
,
—
ја
од
ти
хтети
много
што
шта
тражити
да
ја
само
на
један
питање
истина
казати
.
ако
бити
тај
учинити
,
знати
да
ти
хтети
ни
глава
заболети
!
...
—
ако
бити
што
знати
,
честит
кадија
,
ја
хтети
ти
рећи
истина
,
али
ако
нешто
не
знати
,
ја
ти
не
моћи
рећи
„
јесам
"
или
„
јесам
"
!
...
—
Добра
,
добро
,
момак
!
—
промрмљати
Бектар
,
пуштати
и
даље
густ
колут
дим
,
—
сад
хтети
видети
!
...
у
тај
разговор
врата
се
од
соб
отворити
и
један
од
пандур
ући
рећи
:
—
Бегов
јесам
доћи
,
ефендија
!
...
—
неки
ући
!
—
рећи
кадија
...
Пандур
отворити
врата
и
у
соб
одмах
приступити
:
Осман
—
бег
,
Али
—
бег
и
стар
Рустан
—
бег
,
—
сав
сам
видински
бег
.
они
се
одмах
,
као
са
неки
страхопоштовање
дубоко
поклонити
кадија
Бектару
,
а
он
отпоздравити
она
,
показати
она
рука
место
,
где
хтети
сести
.
бег
поседати
,
бацити
по
један
поглед
на
Кузман
,
када
она
се
и
он
,
изазвати
тај
,
понизно
поклонити
.
сад
кадија
пљеснути
длан
и
одмах
улетити
у
соб
један
од
пандур
.
—
напунити
лула
дуван
и
запалити
она
!
—
рећи
кадија
пандур
.
Пандур
одмах
учинити
по
заповест
и
кад
сав
бег
задиманити
,
он
изаћи
из
соб
.
сад
јесам
тишина
за
неки
време
тако
дубоко
владати
,
да
се
сем
крчење
лула
јесам
ништа
више
чути
.
најзад
кадија
почети
:
—
Чујте
бег
!
!
...
овај
момак
,
што
пред
ми
стајати
до
скоро
јесам
бити
у
хајдучки
чета
Мицко
харамбаша
!
...
бег
одмах
бацити
оштар
поглед
на
Кузман
,
а
он
,
тргнути
се
од
овај
кадијин
реч
,
и
не
гледати
у
она
,
већ
одмах
обор
глава
а
очи
никако
и
не
подизати
од
под
.
Кадија
повући
још
један
дим
па
настава
:
—
овај
момак
сигурно
знати
,
где
се
сада
налазити
Мицко
са
свој
чета
а
морати
знати
и
тај
пошто
јесам
бити
у
његов
чета
,
да
јесам
тај
Мицко
и
убити
ресенскога
Мустаф
-
ага
!
...
ја
јесам
он
мало
пре
рећи
а
и
сада
пред
ви
,
силан
бег
,
давати
он
тврд
вера
,
да
он
хтети
ни
длака
са
кос
фалити
,
само
ако
ми
истина
казати
:
где
се
сада
налазити
Мицко
харамбаша
као
и
тај
,
ако
ја
признати
:
да
јесам
заиста
тај
Мицко
убити
ресенскога
Мустаф
-
ага
!
...
—
Алах
ја
,
тај
јесам
паметно
!
—
рећи
стар
Рустан
-
бег
,
—
признати
момак
,
па
ићи
кући
а
не
гинути
овде
лудо
!
...
—
Ништа
боље
!
рећи
остати
.
Кузман
се
сад
мало
покренути
,
подигнути
глава
,
прегледати
сав
бегов
ред
као
и
кадија
,
но
опет
сагнути
глава
.
опет
настати
за
неки
време
тишина
.
Кузман
бити
страшно
узбуђен
.
пред
очи
непрестано
он
бити
два
слика
:
Марина
и
Мицкова
.
за
Мара
бити
духати
дати
,
али
бити
радо
погинути
и
за
Мицко
.
љубав
и
дужност
надметати
се
о
првенство
у
његов
мисао
.
—
Послушај
ја
,
момак
!
—
почети
опет
кадија
изазвати
Кузманов
ћутање
.
—
Суђењу
хтети
одмах
бити
крај
!
...
признати
,
река
,
па
одмах
ићи
кућа
!
...
у
Кузманов
мисао
већ
бити
дужност
према
сав
војвода
надјачати
љубав
према
Мари
и
он
сад
почети
веома
одважно
:
—
хвала
ти
,
ефендија
,
а
хвала
и
ви
силан
бег
на
тако
мудар
савет
!
...
радо
бити
ви
признати
сав
оно
,
што
тражити
од
ја
,
радо
бити
ви
издати
тај
харамбаша
Мицко
,
ко
ви
мало
пре
поменути
;
признати
бити
ви
и
тај
,
да
јесам
он
убити
ресенског
Мустаф
-
ага
!
...
но
казати
сад
ви
ја
,
честит
ефендија
,
шта
бити
ви
ја
моћи
признати
и
рећи
,
кад
ја
јесам
никад
ни
чути
за
тај
Мицко
харамбаша
,
а
још
мање
да
јесам
он
још
и
убити
Мустаф
-
ага
?
...
мрзак
роб
!
...
раја
!
...
—
цикнути
Бектар
,
пљеснути
јако
у
длан
,
—
зар
још
мислити
да
ја
обмањивати
!
...
зар
ти
јесам
доста
што
ти
тврд
мој
вера
дати
,
да
ти
ништа
учинити
хтети
,
и
ти
опет
не
признавати
!
...
одмах
,
одмах
у
тамница
!
водити
он
одмах
у
тамница
!
—
дерати
се
Бектар
још
горе
,
окренути
се
ка
пандур
,
који
већ
бити
ући
на
пљесак
његов
рука
.
пандур
одмах
извести
Кузман
и
отерати
у
тамница
.
—
Срчана
момак
!
—
рећи
кадија
дивити
се
кад
извести
Кузман
,
—
али
,
Алах
ја
,
он
хтети
морати
да
признати
,
па
да
јесам
још
толики
!
...
—
Мор
,
на
мука
тај
он
честит
кадија
,
па
да
видити
како
се
одмах
признавати
!
—
викнути
презриво
Али-
бег
.
—
богме
,
така
јунак
не
попуштати
па
да
он
жив
месо
одсецати
!
—
упасти
Осман
-
бег
.
—
Имаш
права
,
драг
Осман
!
—
рећи
стар
Рустан
-
бег
.
—
јунак
се
не
подвалити
силом
већ
лукавство
и
превара
!
...
—
Трудић
се
!
—
рећи
Бектар
.
—
ја
се
надати
,
да
хтети
успети
а
Алах
хтети
ја
помоћи
.
колико
сутра
Ђаур
хтети
признати
!
...
—
и
ја
се
надати
да
хтети
ми
Алах
помоћи
!
—
одговорити
бег
,
пошто
сав
бити
поустајати
у
намера
,
да
се
разићи
.
сад
се
бег
међу
себе
а
и
са
кадија
поздравити
,
одати
један
други
селам
а
за
тај
се
разићи
.
Кадија
-Бектар
и
даље
остати
у
соба
.
кад
бити
бег
већ
изаћи
он
,
пошто
се
бити
мало
умирити
,
понова
лупнути
у
длан
и
један
пандур
одмах
ући
.
—
довести
онај
Ђаура
из
тамница
!
—
викнути
кадија
.
после
неколик
тренутак
пандур
ући
понова
са
Кузман
у
соб
.
Кадија
сад
дати
знак
рука
тај
пандур
изаћи
.
у
соб
опет
бити
само
Кузман
и
кадија
.
—
Чуј
ја
момак
!
—
почети
кадија
врло
благо
,
окренути
се
ка
Кузман
.
—
ти
јесам
ја
мало
пре
толико
наљутити
да
према
ти
не
бити
требати
да
имати
ни
најмање
милост
!
...
али
ја
јесам
човек
и
ја
имати
душа
и
срце
као
и
тај
!
...
ја
моћи
да
појмити
врло
добро
,
како
јесам
сад
ти
!
...
зар
јесам
грозно
и
страхотно
,
да
ти
тако
млад
и
зелен
робовати
у
онај
мрачан
тамница
?
!
...
зар
твој
млад
невеста
да
тужно
нарицати
за
ти
?
!
...
зар
ти
данас
—
сутра
да
платити
глава
за
твој
непризнање
а
њен
тужан
и
невин
срце
да
препукнути
од
жалост
?
!
...
ах
!
...
и
ја
се
срце
ледити
,
кад
само
помислити
!
...
зар
ти
ни
толико
немати
милост
,
да
жртвовати
само
једити
признање
,
па
да
спасти
тај
невин
дете
?
!
...
зар
ти
моћи
да
допустити
,
да
се
угасити
онај
бајан
груда
,
који
толико
чезнути
за
ти
?
!
ах
!
...
признати
,
признати
,
заблудео
момак
!
...
признати
брзо
па
ићи
утешити
онај
невин
чељаде
,
који
јесам
можда
на
умор
!
...
Кузман
се
сад
смркнути
.
овај
реч
бити
јесам
к'о
гром
поразити
.
—
Аман
,
ефендија
!
—
цикнути
Кузман
са
глас
пун
бол
,
—
умрети
...
пуштати
ја
!
...
—
тако
,
синак
,
тако
!
—
упасти
кадија
опет
благ
и
смирен
глас
.
—
Видиш
боље
јесам
признати
!
...
ти
сад
тек
памет
доћи
!
...
ти
велим
,
дакле
,
да
јесам
заиста
Мицко
убити
Мустаф
-
ага
,
јесам
ли
?
—
јесте
,
ефендија
,
јесте
!
...
Мицко
он
убити
!
...
молити
.
.
,
пуштати
...
умрети
!
—
тужно
запомагати
Кузман
,
грувати
се
у
прса
.
—
тако
,
синак
,
видити
!
...
сад
лепо
моћи
ићи
кућа
!
—
завршити
кадија
врло
благ
глас
,
тапшати
Кузман
по
раме
затим
пљеснути
длан
и
пандур
одмах
ући
.
—
овај
јесам
момчити
невино
,
—
рећи
кадија
са
поглед
управљен
на
пандур
,
—
да
он
јесам
ништа
дирати
!
...
сад
моћи
слободно
да
ићи
свој
кућа
.
но
чекати
синути
,
—
продужити
кадија
,
ухватив
Кузман
за
рам
,
који
већ
бити
поћи
ка
врата
:
—
видити
ја
заборавити
...
како
ти
,
дакле
,
рећи
да
се
звати
онај
место
,
где
јесам
сада
Мицко
?
!
...
—
Лом
,
ефенди
,
Лом
!
—
викнути
Кузман
радосно
,
па
к'о
ветар
истрчати
из
судница
и
појурити
кућа
,
не
бити
ли
само
затећи
жив
Мара
.
он
јесам
видети
још
при
полазак
за
у
судница
,
да
јесам
Мара
пасти
онесвестити
,
а
кад
још
чути
сада
онај
последњи
реч
кадијин
он
бити
поразити
.
одмах
он
се
у
памет
створити
слика
,
као
да
видити
где
Мара
сахрањивати
.
за
неколик
тренутак
он
већ
бити
до
кућа
стигнути
.
брзо
сад
улетити
он
у
соб
као
какав
вихор
.
—
Син
наш
!
—
викнути
Сима
веома
радосно
,
потрчав
Кузман
у
сусрет
,
—
зар
јесам
се
спас'о
?
...
—
Чеда
,
Кузман
!
...
јесам
ли
жив
?
—
промуцати
баба
Ранђија
,
који
бити
поред
Марин
постеља
,
па
и
она
долетити
Кузман
.
—
јесам
,
јесам
!
—
викнути
Кузман
,
па
изљубив
се
с
она
брзо
се
примакнути
Марин
постеља
,
бацити
она
свој
десни
рука
на
груда
,
који
бити
к'о
ватра
врео
.
леви
рука
подвући
испод
њен
глава
,
подигнути
јесам
мало
,
затим
осути
врео
пољубац
на
њен
зажарен
лице
,
који
бити
врео
као
да
јесам
запалити
.
Мара
сада
бити
к'о
умрети
.
снага
ни
најмање
,
али
душа
као
да
јесам
у
рајски
блаженство
.
ватра
,
који
јесам
бити
обузети
услед
туга
за
Кузман
,
сада
јесам
буктати
сав
силина
.
радост
у
кућа
бити
велик
.
раније
расположење
опет
се
повратити
.
Мара
опет
весео
к'о
славуј
у
лисни
гора
.
она
се
брзо
опоравити
,
одмах
после
Кузманов
повратак
,
а
у
загрљај
његов
.
но
Кузман
ма
колико
да
се
показивати
да
јесам
весео
,
ипак
се
јесам
дати
приметити
неки
немир
у
његов
душа
.
—
Син
,
ти
ја
јесам
нешто
весео
!
—
приметити
ма
најзад
Сима
.
—
Па
...
јесам
баба
!
...
—
А
што
синути
,
да
јесам
што
болестан
?
...
—
не
,
баба
,
јесам
болестан
!
—
одговорити
Кузман
а
преко
бујан
и
румен
лице
као
да
он
се
разлити
какав
таман
облак
.
—
Па
казати
синути
,
твој
баба
што
јесам
тако
снуждити
?
...
—
е
,
мој
добар
баба
,
тешко
ја
јесам
и
претежак
!
...
ја
јесам
и
сувише
згрешити
пред
бог
!
...
мој
јесам
душа
већ
отровати
!
...
Живота
више
ја
не
требати
!
...
ја
сад
живити
само
зато
,
да
и
Мара
живити
!
...
—
Кажи
,
синути
,
казати
!
—
питати
даље
Сима
,
када
Кузман
ућутати
,
не
моћи
да
казати
баш
оно
,
што
он
јесам
духати
и
срце
највише
парати
.
—
опростити
баба
,
издати
!
...
—
ко
?
!
...
шта
?
!
...
казивати
!
—
питати
убезекнут
Сима
,
преплашити
Кузманов
реч
.
—
издати
наш
добар
војвода
!
...
—
издати
наш
славан
харамбаша
!
...
издати
Мицко
!
...
ах
,
опростити
баба
,
опростити
!
...
Ив
.
после
онако
дирљив
растанак
са
Кузман
у
Видин
Мицко
са
свој
дружина
прећи
преко
Дунаво
и
настати
се
у
Калафат
.
Разместивши
свој
друг
по
приватан
кућа
,
да
она
Турчин
не
бити
приметити
,
он
одмах
прећи
опет
преко
Дунаво
и
отићи
у
Лом
.
у
цео
Лом
бити
јесам
познат
крчмарица
Тун
.
и
јесам
Мицко
с
она
се
бити
још
раније
врло
добро
упознати
.
Шта
више
,
он
с
она
бити
утврдити
и
чврсто
пријатељство
.
но
тај
пријатељство
јесам
бити
толико
због
Тун
,
колико
због
њен
плавојка
Ана
.
он
још
са
Петриња
када
се
бити
кренути
и
доћи
у
Лом
,
још
тада
се
бити
упознати
са
овај
крчмарица
—
Тун
.
Седећи
тако
у
хан
,
он
опазити
један
лепојка
Ана
па
као
млад
човек
,
он
јесам
одмах
и
заволити
.
јесам
тај
девојка
к'о
девојка
,
него
прав
анђео
.
танак
,
висок
,
румен
к'о
руж
,
а
враголаст
до
зло
бог
.
са
поглед
пун
неки
чежња
гледати
бити
она
често
у
Мицко
,
а
он
исто
тако
у
она
,
па
ни
да
мрднути
.
рећи
бити
човек
да
јесам
кип
,
само
да
она
се
врео
груда
не
надимати
.
не
проћи
много
,
а
они
већ
један
други
бити
у
загрљај
.
Тун
јесам
сав
тај
знати
,
но
јесам
она
кратити
.
Шта
више
,
она
Мицко
почети
да
звати
и
зет
.
ето
зато
Мицко
и
оставити
дружина
у
Калафат
и
доћи
на
неколик
дан
у
Лом
,
да
бити
она
радосно
провести
у
загрљај
свој
плавојка
.
Кузман
јесам
знати
за
Мицкову
намера
,
да
хтети
он
из
Видин
отићи
права
у
Лом
,
зато
он
онако
и
издати
кадија
.
видински
кадија
—
Бектар
,
одмах
извести
паш
у
Лом
,
да
се
тамо
налазити
познат
царски
одметник
—
харамбаша
Мицко
.
Паша
јесам
и
јесам
знати
за
Мицко
као
велик
крвник
турски
,
као
и
тај
,
да
јесам
он
убити
Мустаф
-
ага
,
зато
врло
брижљиво
и
потајно
трагати
за
Мицко
,
док
он
најзад
не
ући
и
у
сам
траг
.
тек
што
бити
Мицко
ручати
у
друштво
са
Тун
и
Ана
,
а
турски
бимбаша
ступити
у
хан
са
преко
тридесет
наоружан
Турчин
.
Бимбаша
одмах
прићи
ка
Мицко
,
ма
да
се
наћи
сав
у
грозница
,
чим
он
сагледати
.
—
јесам
ли
ти
Мицко
харамбаша
?
—
упитати
бимбаша
.
—
ја
?
!
...
Мицко
харамбаша
?
!
—
викнути
Мицко
,
чудити
се
.
—
ја
тај
име
у
мој
живот
,
бог
ја
,
никад
јесам
чути
!
...
—
Ко
јесам
да
јесам
,
Мицко
,
Станко
,
ја
управо
не
знати
!
—
продужити
бимбаша
.
—
ја
јесам
паш
наредити
да
ти
замолити
,
па
ма
како
се
ти
звати
,
да
одмах
отићи
нешто
к
он
,
а
ако
јесам
не
бити
хтети
,
онда
хтети
силом
!
...
овај
последњи
реч
бимбаша
изговорити
у
велик
страх
и
одмах
се
измакнути
,
бацити
миг
на
оружан
Турчин
,
који
бити
са
свити
страна
охо
Мицко
,
да
бити
он
ухватити
.
Мицко
скочити
к'о
тигар
и
у
момент
исукати
јатаган
:
—
ни
корак
даље
!
—
цикнути
Мицко
.
—
Само
ко
се
макнути
,
неки
знати
да
хтети
он
овај
јатаган
судити
!
Турчин
се
сав
машити
за
нож
,
но
ни
један
да
он
извући
,
нити
пак
да
крочити
ближе
ка
Мицко
.
Тун
одмах
скочити
,
чим
Мицко
исукати
јатаган
,
бојити
се
да
овај
не
учинити
какав
лом
у
њен
кућа
:
—
не
,
зет
!
...
Мицко
!
—
викнути
она
задржавати
он
.
—
Ида
,
кад
ти
баш
молити
толико
паш
!
—
наставити
одмах
она
,
намигнув
Мицко
,
да
се
не
плашити
ништа
док
јесам
она
.
—
Хајд
баш
кад
велим
!
...
да
видити
шта
тај
паш
хтети
од
ја
!
—
рећи
Мицко
мало
мирније
и
поћи
,
опростити
се
са
Тун
и
Ана
.
—
даље
од
пут
,
ви
турски
голаћ
!
—
викнути
оштро
Мицко
веома
наоружан
Турчин
,
који
бити
са
свити
страна
око
он
.
они
се
брзо
повући
,
гурати
се
на
други
страна
,
те
тако
начин
Мицко
пролаз
.
сад
Мицко
почети
журно
да
корачати
а
и
бимбаша
са
осталима
тако
исто
,
но
само
на
двадесет
корачити
иза
он
,
мотрити
непрестано
да
она
не
умакнути
.
не
проћи
много
а
они
већ
бити
у
пашин
одаја
.
Бимбаша
одмах
ући
у
пашин
соб
,
где
паш
са
ага
и
бег
диванисати
пуштати
густ
колут
дим
.
—
Харамбаша
Мицко
стајати
пред
врата
и
хтети
да
ући
!
—
рећи
бимбаша
паша
,
пошто
сав
одати
селам
.
ага
и
бег
кад
чути
овај
реч
јако
се
тргнути
,
па
зинути
—
са
радознао
поглед
посматрати
паш
,
очекивати
од
он
одговор
.
Паша
одмах
скочити
са
диван
,
очи
он
синути
као
ватра
а
зуб
јако
зашкрипити
:
—
зар
ухватити
тај
„
ђаурски
кутак
?
!
...
"
Алах
ја
,
ни
длака
хтети
изнети
одавде
!
—
цикнути
паш
радосно
.
—
Вера
ја
хтети
!
...
такав
разбојник
и
не
требати
да
живити
!
—
одобравати
он
остати
.
—
неки
ући
!
—
продужити
паш
,
окренути
се
бимбаша
.
—
да
видити
тај
разбојник
,
тај
царски
одметник
,
тај
крвопија
,
који
ми
Турчин
ни
у
поноћ
неда
мир
!
—
завршити
паш
.
—
стајати
!
—
викнути
опет
он
,
зауставити
бимбаша
,
који
већ
бити
поћи
ка
врата
,
—
јесам
л
’
наоружати
?
...
—
јесте
,
честит
ефендија
!
—
одговорити
он
бимбаша
.
—
за
он
нека
ући
одмах
четири
потпуно
наоружан
пандур
!
...
Разумеш
ли
?
—
разумети
,
светао
паша
—
одговорити
бимбаша
и
изаћи
.
врата
се
понова
отворити
и
сад
ући
најпре
Мицко
у
хајдучки
одело
са
сав
свој
оружје
—
сем
мартинке
.
одмах
за
он
ући
и
четири
пандур
,
такође
наоружати
и
стати
на
два
корак
иза
Мицко
.
—
Шта
јесам
ја
звати
честит
паша
,
—
узвикнути
Мицко
,
пошто
се
већ
бити
поклонити
,
како
пасати
,
тако
и
ага
и
бег
.
кад
они
опазити
Мицко
и
видети
какав
јесам
,
па
још
кад
чути
његов
реч
,
они
се
само
згрчити
уз
диван
а
један
од
она
у
велик
страх
,
чисто
дрхтати
прошапутати
:
Чудно
ли
јесам
да
Ђаурин
на
суд
бити
са
оружје
.
—
војвода
хтети
ми
он
ваљда
јесам
предати
,
—
рећи
паш
врло
благ
глас
.
—
пре
хтети
глава
нег
оружје
,
мој
честит
паша
!
—
викнути
Мицко
ухватити
се
за
јатаган
.
Мицко
се
овде
и
јесам
издати
да
јесам
војвода
,
ма
да
бити
наумити
,
да
се
никако
не
казивати
,
већ
као
да
јесам
неки
Влах
,
услед
шта
јесам
само
влашки
и
говорити
,
правити
се
да
о
српски
немати
ни
појам
.
Паша
,
кад
чути
овај
реч
,
неприметно
бацити
миг
на
пандур
.
овај
одмах
ухватити
по
зади
Мицко
за
рука
,
а
на
пашин
лупа
дотрчати
још
неколико
пандур
,
те
он
заједно
са
ага
и
бег
разоружати
.
но
тешко
да
бити
ипак
у
тај
успети
да
само
Мицко
не
попустити
,
уздати
се
много
у
реч
тунина
.
Паша
,
ага
а
и
бег
сад
тек
дахнути
душа
.
одмах
почети
облетати
око
Мицко
,
право
да
ви
казати
,
баш
к'о
онај
старина
Радоја
на
Петриња
око
поклан
Турчин
.
Пошто
се
тако
мало
порогушише
око
обезоружан
Мицко
,
они
опет
заузети
свој
место
.
Мицко
се
бити
тако
накострешити
и
закрвавити
очи
,
посматрати
у
овај
,
као
да
смерати
да
скочити
и
да
она
у
мах
зуб
покољ
.
најзад
отпочети
паш
врло
суров
глас
,
окренути
се
ага
и
бег
:
—
овај
што
пред
ми
стајати
тај
јесам
Мицко
харамбаша
!
...
тај
јесам
онај
царски
одметник
,
што
поклати
онолики
царски
људи
на
Петриња
!
...
тај
јесам
онај
зликовац
,
што
умакнути
онолики
сила
на
златарски
поље
,
пошто
и
тај
обор
маса
наш
син
!
...
тај
јесам
онај
разбојник
што
онако
мучки
убити
ресенскога
Мустаф
-
ага
!
...
сад
казати
,
ви
честит
ага
и
ви
силан
бег
,
шта
заслуживати
овај
„
беснити
ђаурски
пас
"
,
који
ја
ни
у
сам
поноћ
,
ни
у
сам
сан
неда
мир
?
!
...
—
смрт
!
...
Вешала
!
—
одговорити
бурно
ага
и
бег
.
—
смрт
!
...
смрт
!
—
цикнути
паш
!
.
—
на
вешала
!
...
—
светлити
паша
,
честит
ага
и
ви
силан
бег
!
—
упасти
Мицко
.
—
ви
ја
још
и
не
питати
ко
јесам
ја
,
а
већ
ја
осудити
на
смрт
,
на
вешала
?
!
...
заиста
чудновато
?
!
...
—
ти
јесам
,
ти
јесам
тај
„
ђаурски
кутак
!
“
...
ти
јесам
Мицко
харамбаша
!
—
упасти
срчано
паш
са
осталима
.
—
ја
нити
јесам
Мицко
харамбаша
,
нити
знати
за
какав
Петриња
и
златарски
поље
,
нити
јесам
пак
када
чути
за
неки
Мустаф
-
ага
!
...
ја
се
просто
чудити
овај
што
ви
говорити
о
ја
!
ти
јесам
,
ти
јесам
!
—
прекидати
он
непрестано
паш
.
—
зар
тај
не
издати
твој
друг
?
...
—
мој
друг
?
!
—
тргнути
се
Мицко
а
неки
хладан
језа
већ
он
обузети
душа
.
—
да
,
да
,
твој
друг
—
Кузман
!
—
клицати
паш
са
ага
и
бег
.
—
он
ти
издати
он
,
у
Видин
!
...
ти
јесам
,
ти
јесам
,
Мицко
харамбаша
!
...
царски
одметник
,
разбојник
,
крвопија
!
...
на
вешала
,
на
вешала
.
после
неколико
тренутак
Мицко
бити
оковати
у
гвожђе
и
бацити
у
тамница
.
Пошто
провести
три
дан
у
тамница
,
извести
он
обестан
Турчин
окован
из
тамница
и
залепити
он
пресуда
на
груди
.
тако
окован
,
са
ланац
око
рука
и
нога
и
са
залепљен
пресуда
водити
јесам
он
по
улица
,
да
бити
на
тај
начин
објавити
народ
,
да
хтети
сутра
—
дан
бити
тај
исти
човек
обесити
на
пијаца
.
најзад
се
спровод
вратити
и
Мицко
опет
бацити
у
тамница
.
Часови
јесам
брзо
пролазити
и
време
за
извршење
смртан
пресуда
бивати
јесам
све
ближе
и
ближе
.
Мицко
бити
веома
узнемирити
.
у
његов
душа
владати
јесам
потпун
расулост
.
сести
на
један
труо
пањ
крај
влажан
зид
,
глава
наслонити
на
хладан
камење
од
подрумски
зид
а
грозан
и
тужан
мисао
непрестано
он
бујати
у
глава
.
Чудновато
он
јесам
а
и
криво
,
што
јесам
бити
толико
лакоуман
,
да
дозволити
да
се
онако
срамно
обезоружати
.
Час
он
јесам
опет
криво
што
не
напасти
на
онај
голаћ
,
што
он
бити
опколити
у
хан
,
па
да
она
све
посећи
.
Час
опет
одобравати
сав
поступак
.
онако
јесам
моћи
услед
онолики
гомила
наоружан
Турчин
да
погинути
а
овако
хтети
и
до
последњи
час
очекивати
на
тунина
помоћ
.
Сетивши
се
Тун
он
обузети
опет
неки
страховит
језа
.
Часови
пролазити
ко
буран
морски
вал
,
тренутак
па
да
се
погинути
,
већ
јесам
ту
,
ал
’
помоћ
немати
,
немати
!
...
.
—
ах
,
тешко
ја
!
—
јадиковати
Мицко
у
овај
поноћни
тишина
.
и
заиста
,
грозан
судбина
!
...
после
онаки
слобода
и
онако
умилан
живот
у
петрињски
гора
,
сада
морати
да
легати
у
мрачан
и
хладан
тамница
и
да
тако
тужно
очекивати
на
последњи
час
,
час
смрт
.
Тешко
он
јесам
и
претежак
.
Тун
он
непрестано
бити
у
мисао
ал
’
њен
помоћ
баш
никако
немати
.
хладан
грашак
зној
већ
се
котрљати
са
његов
ведар
чела
.
—
зар
ја
,
који
онолики
Турчин
поклати
;
зар
ја
који
се
не
дати
устрашити
од
онолики
турски
навала
;
зар
ја
—
харамбаша
Мицко
ја
сутра
да
бити
обесити
,
а
на
срам
и
поруга
цео
српство
?
!
...
ах
,
грозан
ли
судба
мој
!
—
шапутати
Мицко
тихо
а
грозан
суза
почети
се
већ
мешати
са
хладан
зној
.
нигде
глас
.
сав
ћуташе
ко
хладан
стена
.
и
сам
Мицко
мозак
већ
бити
укочити
од
онај
подрумски
хладноћа
—
пун
влага
.
са
градски
кула
тужно
одјекивати
кроз
поноћни
тишина
:
тин
...
.
тан
тин
...
Већ
јесам
шест
,
по
наш
дванајест
.
после
овај
тужан
поноћни
звук
опет
настати
нем
тишина
.
Чу
се
најзад
како
крцнути
зарђао
брава
у
гвозден
врата
тамнички
.
Мицко
се
јако
тргнути
к'о
опарити
.
грозан
слика
његов
вешање
већ
он
бити
у
мисао
.
врата
се
сад
са
велик
шкрипа
широм
отвор
и
на
она
се
појавити
надзорник
тамница
.
он
се
полако
спустити
у
подрум
и
предати
Мицко
један
велик
„
тепсија
"
са
баклава
,
попуст
"
он
ланац
на
рука
,
да
бити
моћи
слободан
јести
и
опет
се
вратити
натраг
.
Зарђали
кључ
опет
крцнути
а
поноћни
тишина
наново
завладати
.
све
до
сам
поноћ
надзорник
тамница
бити
јесам
у
тунина
хан
.
Тун
он
јесам
непрестано
служити
све
што
бити
она
овај
затражити
и
тај
вече
она
се
умиљавати
око
он
много
више
но
обично
.
најзад
она
успети
свој
умиљавање
толико
,
да
надзорник
морати
пристати
на
њен
жеља
,
да
однети
онај
баклава
Мицко
.
Мицко
брзо
почети
ломити
баклава
и
на
велик
изненађење
наћи
он
у
она
један
врло
оштар
и
повећу
турпија
са
један
стакленцетом
уље
.
у
велик
узбуђење
Мицко
брзо
намазати
турпија
са
уље
и
за
кратак
време
,
а
он
се
већ
ослободити
од
веза
гвожђаних
ланац
.
Ланца
бити
турпија
пресечен
а
шкрипа
баш
ни
најмање
.
сад
Мицко
мало
дахнути
душа
:
—
Буда
хвалити
милостив
Творче
!
—
прошапутати
он
,
за
тај
се
брзо
попети
на
онај
труо
пањ
почети
турпија
бушити
зид
од
подрум
.
док
извадити
први
и
други
цигља
,
заиста
потегнути
јесам
бити
.
како
јесам
пак
цигља
бити
непечен
,
тај
он
сад
брзо
начинити
толики
отвор
,
да
јесам
се
моћи
слободно
провући
.
Пошто
сакрити
уље
и
турпија
између
пукотина
од
влажан
подрумски
камење
,
Мицко
се
брзо
провући
кроз
направљен
отвор
и
сада
бити
у
слобода
.
он
се
сад
повратити
сав
ранија
снага
.
—
Божа
помоћи
!
—
прошапутати
полако
он
,
прекрстивши
се
а
за
тај
журан
корак
појурити
,
да
бити
се
што
пре
извући
из
варош
,
он
сад
још
више
пожурити
ка
Дунаво
,
ићи
непрестано
уз
обала
река
Лом
.
тек
што
јесам
свитати
а
он
стигнути
на
Дунав
.
звездан
небо
бивати
сав
блед
и
блед
к'о
да
умирити
.
после
неколик
тренутак
дивно
се
зарудити
источно
небо
,
а
Дунав
као
да
почети
да
горети
.
један
турски
лађа
већ
се
спремати
да
се
кренути
Дунаво
за
Браила
.
Мицко
се
брзо
увући
крадом
у
лађа
без
карта
и
пасош
,
ући
у
један
кола
,
који
бити
сав
покрити
платно
,
да
не
бити
прашина
падати
на
она
па
се
слатко
извалити
у
она
и
тако
јесам
ћутао
за
сав
време
,
док
јесам
чути
глас
да
јесам
лађа
приспети
у
Браила
.
Чим
бити
сванути
одмах
пет
наоружан
пандур
са
надзорник
од
тамница
поћи
да
извести
Мицко
.
надзорник
отворити
врата
и
први
ући
,
а
за
он
остати
.
они
хтети
да
он
опет
,
по
обичај
,
провести
кроз
варош
и
после
на
одређеном
место
да
обесити
.
Вешала
на
пијаца
већ
бити
готов
.
маса
радознао
свет
прикупљати
се
све
више
и
више
на
пијаца
—
да
бити
посматрати
овај
грозан
дело
.
сав
живо
са
нестрпљење
очекивати
овај
дирљив
ал
,
и
свечан
тренутак
.
но
узалуд
.
пандур
ући
у
тамница
но
од
Мицко
нигде
гласати
ни
помен
.
у
први
мах
јесам
моћи
да
веровати
ни
свој
рођеним
очи
.
онај
отвор
шта
он
Мицко
начинити
,
пропуштати
дневни
светлост
у
онај
подрумски
помрчина
,
изгледати
она
у
први
мах
као
какав
авет
.
Пошто
се
мало
прибрати
,
почети
да
разгледати
по
сав
крај
подрум
,
но
нигде
ништа
.
надзорник
када
видити
да
Мицко
немати
,
он
брзо
гурнути
онај
тепсија
са
баклава
у
један
ћошак
од
подрум
јер
се
бити
одмах
досетити
свој
зао
.
најзад
се
уверити
да
јесам
Мицко
утећи
.
како
јесам
и
на
који
начин
моћи
он
тај
учинити
,
тај
они
—
сем
надзорник
јесам
никако
моћи
да
појмити
.
осим
ланац
и
струготина
од
гвожђе
други
знак
јесам
моћи
да
наћи
.
сад
настати
јурњава
по
варош
од
наоружан
Турчин
,
не
бити
ли
он
опет
где
пронаћи
,
но
узалуд
.
Мицко
се
извалити
у
кола
богат
а
лађа
пловити
и
пловити
.
она
за
други
непријатељ
,
сем
бура
не
знати
и
радо
свако
примати
у
свој
наручје
.
Турчин
бити
као
беснити
.
Паша
чисто
умирати
од
бес
,
ал
’
и
страх
.
Изгледаше
он
као
да
јесам
Мицко
већ
изманути
на
он
свој
оштар
јатаган
и
као
да
хтети
да
он
заклати
.
тај
он
страх
и
отерати
пре
време
у
гроб
,
јер
очекивати
сваки
тренутак
да
се
спустити
на
он
већ
изманути
Мицков
јатаган
.
видински
кадија
-Бектар
,
са
велик
нестрпљење
очекивати
од
паш
ма
какав
глас
о
Мицко
.
Чим
пак
сазнати
да
јесам
Мицко
ухватити
,
а
он
као
да
се
понова
родити
.
телалити
јесам
одмах
почети
да
крстарити
по
Видин
обавештавати
народ
,
да
јесам
харамбаша
Мицко
ухватити
у
Лом
и
да
хтети
тамо
бити
обесити
.
Турчин
се
необично
радовати
,
када
чути
за
овај
вест
.
и
она
,
као
и
кадија
,
сада
бити
мало
лакше
у
груди
.
но
не
проћи
много
а
кадија
добити
други
вест
,
да
јесам
Мицко
утећи
из
тамница
.
кадија
у
мал
’
што
не
препукнути
срце
од
бес
.
одмах
наредити
пандур
да
везати
Кузман
довести
к
он
.
тако
и
бити
.
сиромах
Кузман
стајати
јесам
и
по
други
пут
у
исти
судница
али
само
сада
везати
.
он
бити
блед
к'о
крпа
.
када
Кузман
бити
чути
да
јесам
Мицко
срећно
умакнути
он
бити
весео-превесео
.
сав
у
његов
кућа
опет
заблистати
од
радост
сјај
у
очи
а
сав
дотле
,
са
велик
бол
у
душа
непрестано
очекивати
на
тренутак
,
па
да
Мицко
нестати
са
овај
свет
.
истина
,
Сима
бити
одмах
послати
гласник
да
јавити
Мицко
за
опасност
,
који
он
претити
,
но
гласник
доцкан
стигнути
.
Мицко
тада
већ
бити
ухватити
.
но
и
тај
радост
брзо
она
преседети
.
Кузман
опет
,
и
тај
везати
,
одвести
у
судница
.
Кадија
,
ма
да
бити
дати
тврд
вера
,
да
Кузман
хтети
ни
длака
са
кос
фалити
само
ако
он
проказати
Мицко
,
ипак
он
јесам
очекивати
само
на
тренутак
да
Мицко
бити
ухватити
па
онда
и
сам
Кузман
да
смакнути
.
он
он
бити
пустити
раније
само
зато
,
да
бити
он
он
у
случај
ако
Мицко
не
бити
ухватити
у
Лом
,
послужити
као
срество
за
даље
трагање
за
Мицко
.
сада
,
када
кадија
бити
обузети
бес
што
јесам
Мицко
умакнути
,
па
када
он
Кузман
још
више
разгњевити
,
не
моћи
он
обавестити
о
тај
,
где
јесам
сад
Мицко
,
сада
јесам
Кузман
неминовно
морати
постигнути
смртан
казна
.
и
заиста
!
...
један
леп
дан
Кузман
јесам
висити
о
вешала
на
пијаца
—
у
Видин
.
Страшна
олуја
који
мало
доцније
настати
,
сиграше
се
са
његов
лешина
,
гонити
јесам
час
на
један
а
час
на
други
страна
,
тај
изгледати
као
да
он
хтети
мртав
успављивати
.
јесам
бити
човек
у
Видин
,
да
проћи
поред
обешен
Кузман
а
да
не
пустити
по
који
жалосница
—
суза
.
и
сам
Турчин
бити
беснити
све
донде
,
док
он
не
видети
на
вешала
,
а
сада
,
када
видити
да
јесам
већ
мртав
,
када
видити
како
се
олуја-
титрати
с
он
,
а
она
се
и
нехотице
отети
по
који
суза
из
очи
.
А
тужан
и
несрећан
Мара
?
!
...
горак
суза
,
болан
уздисај
и
ништа
више
.
њен
пак
јадованка
—
песма
:
мој
драгана
,
дилбер-момче
,
где
јесам
садити
,
да
ти
чедо
омиљен
срце
дати
;
да
ти
стиснути
,
ах
...
на
груда
свој
бајан
.
да
пољубити
очи
твој
,
очи
сјајнути
!
...
тужно
јесам
јечати
као
онај
клепка
у
даљина
када
одавати
последњи
пошта
умрли
.
Лађа
већ
бити
приспети
у
Браилско
пристаниште
.
Мицко
се
сад
полако
извући
из
лађа
и
поћи
ка
обала
.
но
полиција
он
одмах
приметити
и
задржати
видети
да
јесам
без
карта
и
пасош
.
сад
Мицко
бити
одвести
у
главну
полиција
.
но
на
срећа
његов
ту
се
бити
десити
и
руски
војни
капетан
,
Петар
Александровић
.
Чим
овај
чути
да
јесам
Мицко
Србин
а
видети
он
онако
снажан
,
одмах
замолити
комесар
полиција
и
Мицко
бити
с
место
пустити
,
наградити
обилато
новац
од
капетан
.
Мицко
јесам
сад
слободно
шетати
по
Браила
,
одлазити
често
капетан
у
посета
.
тако
он
провести
овде
неколико
месец
.
Баш
у
тај
време
букнути
устанак
у
Босна
.
Мицко
шта
сазнати
за
овај
,
одмах
отићи
капетан
да
потражити
савет
,
не
бити
ли
он
овај
одобрити
да
прикупити
добровољац
и
да
с
она
отићи
у
Босна
.
Пошто
он
капетан
радо
одобрити
овај
намера
,
он
одмах
од
Срба
и
Старосрбијанаца
,
који
бити
доста
у
Браила
,
саставити
добровољачки
чета
од
седамдесет
људи
.
са
овај
чета
Мицко
се
одмах
кренути
,
опростити
се
са
капетан
,
и
наскоро
стигнути
у
Калафат
.
његов
ранији
друг
,
који
бити
он
оставити
још
онда
када
отићи
у
Лом
,
још
се
бити
овде
задржавати
,
упадати
често
у
Турска
село
и
клати
Турчин
.
кад
чути
они
да
јесам
Мицко
доћи
у
Калафат
,
одмах
појурити
к
он
.
када
се
већ
бити
наћи
,
они
се
срдачно
поздравити
и
братски
изљубити
са
свој
харамбаша
Мицко
и
ту
се
одмах
присајединити
његов
чета
.
са
тако
повећан
чета
Мицко
прећи
Дунав
и
после
неколик
дан
стигнути
у
Београд
.
у
тај
време
—
@card@
.
година
бити
и
у
Србија
букнути
устанак
на
.
кад
Мицко
чути
за
овај
у
Београд
,
не
хтети
ићи
у
Босна
већ
се
са
свој
дружина
задржати
у
Београд
,
да
бити
и
јесам
учествовати
у
овај
устанак
.
после
неколик
дан
он
се
ставити
под
команда
руски
ђенерал
Чарњејева
,
који
бити
главни
командант
над
руски
-
српски
војска
,
који
јесам
имати
да
ратовати
са
Турчин
.
под
овај
команда
Мицко
са
свој
добровољац
свој
храброст
испољити
први
пут
на
бабин
глава
.
Јуначки
и
неустрашив
улетати
јесам
он
у
непријатељски
ред
сав
до
сам
свршетак
борба
.
где
год
бити
он
са
свој
добровољац
појурити
,
ту
бити
мртав
Турчин
полегнути
к'о
снопље
.
од
Бабин
глава
војска
се
кренути
и
отићи
на
Каменица
.
наравно
,
тај
јесам
бити
и
Мицко
са
свој
чета
.
српски
војска
учинити
тако
јуначки
напад
,
да
не
само
што
разбити
турски
војска
,
већ
при
један
јуриш
освојити
и
неколико
њен
топ
.
Мицко
се
овде
борити
као
какав
лав
.
он
јесам
кидисати
на
Турчин
као
гладан
курјак
на
овца
.
због
оваки
његов
храброст
и
јунаштво
он
бити
овде
наградити
и
тај
медаља
„
за
храброст
"
.
у
далек
борба
Мицко
јесам
бити
са
свој
дружина
придодат
„
арнаутски
батаљон
“
,
који
бити
саставити
све
од
сам
Старосрбијанаца
.
са
овај
батаљон
он
се
јуначки
борити
на
Шуматовац
,
Ђунис
,
затим
на
Морава
,
Делиград
и
Ражањ
,
када
бити
већ
и
примирје
стигнути
.
у
сав
овај
бој
Мицко
јесам
бити
прав
витез
.
клати
Турчин
тај
јесам
за
он
бити
забава
.
колико
она
јесам
он
презирати
а
још
више
страсно
волети
да
клати
,
тај
већ
видети
у
неколик
прилика
а
нарочито
онај
на
Петриња
.
после
примирје
Мицко
се
са
свој
заостао
друг
вратити
у
Београд
.
како
већ
бити
зима
настати
тај
он
и
остати
у
Београд
и
презимити
у
палилулски
касарна
.
Већ
у
пролеће
—
@card@
.
год
.
заратити
и
Русија
са
Турска
.
Мицко
жељан
и
далек
борба
а
нарочито
са
Турчин
,
одмах
са
свој
дружина
а
у
друштво
са
свој
пријатељ
Илија
војни
капетан
,
напустити
Београд
и
поћи
на
исток
,
да
бити
се
и
јесам
придружити
руски
војска
.
Руски
војска
баш
тада
бити
напасти
на
Свиштов
и
док
Мицко
стигнути
,
она
он
бити
већ
заузети
,
савладати
и
потиснути
турски
војска
ка
југ
.
Мицко
сад
ући
слободно
у
Свиштов
са
свој
добровољац
и
капетан
-
Илија
.
Руски
војска
заузети
Свиштов
,
чекати
јесам
читав
месец
дан
на
далек
наредба
.
у
тај
очекивање
Мицко
се
врло
опасно
разболети
.
у
болнички
постеља
морати
јесам
да
легати
пун
два
месец
као
какав
ранити
лав
у
кавез
.
најзад
се
руски
војска
кренути
на
југ
,
добити
налог
да
и
даље
потискивати
турски
војска
.
Пошто
сад
Мицко
не
моћи
поћи
за
свој
чета
,
тај
команда
над
она
предати
капетан
-
Илија
.
не
проћи
много
а
Мицко
се
сасвим
опоравити
.
не
моћи
одолети
а
да
и
јесам
не
поћи
у
бојити
противу
,
он
се
брзо
кренути
на
југ
,
не
бити
ли
сустигнути
руски
војска
.
сада
јесам
ићи
кроз
Бугарска
сасвим
слободно
,
јер
се
обестан
Турчин
морати
повући
испред
руски
војска
,
а
они
што
бити
заостати
,
бити
јесам
сада
миран
к'о
јагањац
.
после
неколик
дан
једва
сустигнути
руски
војска
у
Софија
,
који
такође
бити
заузети
.
—
Живео
војвода
Мицко
,
живети
!
—
клицати
радосно
његов
друг
,
кад
он
опазити
да
она
се
приближивати
потпуно
здрав
и
весео
.
на
неколико
дан
после
заузеће
Софија
војска
се
кренути
још
даље
на
југ
.
за
кратак
време
а
она
већ
бити
стигнути
у
варошица
Радомир
.
тај
се
руски
војска
сада
придружити
и
српски
.
овако
уједињен
војска
одмах
поћи
ка
Ћустендил
.
кад
већ
бити
у
близина
Ћустендил
,
са
велик
жестина
напасти
они
сложно
на
турски
војска
и
она
бити
коначно
разбити
.
Ћустендил
бити
освојити
но
у
исти
време
стигнути
и
примирје
.
овај
примирје
бити
јесам
у
исти
време
и
крај
овај
рат
.
Мицко
јесам
и
даље
очекивати
не
бити
ли
се
продужити
рат
но
кад
видити
да
од
тај
хтети
бити
ништа
,
он
распустити
на
последак
свој
дружина
.
јесам
пак
он
јесам
хтети
ићи
из
Ћустендил
,
већ
бити
намислити
да
у
он
провести
неки
време
,
да
бити
се
што
боље
опоравити
услед
ранијег
боловање
.
В
.
Чим
руски
-
српски
војска
заузети
Ћустендил
,
одмах
јесам
као
што
рећи
,
стигнути
и
примирје
.
на
неколико
дан
после
овај
војска
се
повратити
,
оставити
у
Ћустендил
само
један
ескадрон
војник
.
Мицко
јесам
сад
моћи
безбрижно
да
крстарити
по
Ћустендил
.
бојазан
од
Турчин
,
да
бити
опет
покушавати
да
он
ухватити
,
јесам
бити
.
једино
што
он
сад
срце
парити
,
тај
бити
смрт
његов
вереница
—
плавојка
Ана
.
Још
се
и
не
оженити
с
она
а
њен
душа
отићи
у
рајски
насеље
.
од
како
Мицко
ухватити
и
затворити
у
Лом
,
она
јесам
непрестано
венути
сав
јак
и
јак
.
смртан
пресуда
спровод
Мицков
кроз
Лом
а
и
вешала
на
пијаца
,
тај
бити
отровница
—
стрела
који
она
најзад
невино
срце
самртан
ранити
.
но
и
тај
његов
очајање
за
Ана
брзо
се
стишати
.
не
проћи
ни
десетак
дан
од
заузеће
Ћустендил
а
он
се
упознати
са
удовица
један
бугарски
учитељ
,
који
се
заједно
са
Мицко
бити
борити
рам
уз
рам
противу
Турчин
.
један
непријатељски
зрно
погодити
он
по
сред
груда
и
он
се
стропоштати
.
последњи
реч
његов
бити
управити
на
Мицко
,
да
штитити
од
Турчин
његов
жена
и
омилети
он
јединац
—
Гина
.
Мицко
се
после
свршетак
бој
заиста
упознати
са
тај
удовица
,
изјавити
она
последњи
реч
њен
муж
.
од
тада
јесам
он
често
правити
посета
тај
удовица
.
њен
јединац
—
Гина
,
који
тек
бити
осамнаест
година
,
већ
он
освојити
срце
.
на
неколико
дан
после
њихов
познанство
они
једно
други
и
открити
свој
жеља
.
Гина
јесам
у
многи
личити
на
његов
пређашњи
Ана
,
услед
шта
јесам
он
тако
брзо
и
заволити
,
да
бити
на
тај
начин
стишати
тужан
успомена
на
свој
Ана
,
који
бити
већ
препукнути
слабачак
груда
а
од
превелик
чежња
и
жалост
за
он
.
не
проћи
много
а
Мицко
се
на
пристанак
удовичин
,
вера
са
свој
љубавница
Гина
.
одмах
после
овај
он
купити
један
врло
леп
турски
кућа
у
Ћустендил
за
четири
стотина
златан
турски
лира
и
одмах
се
уселити
у
она
са
свој
баба
и
вереница
Гина
.
Пошто
провести
неколико
дан
у
загрљај
са
свој
омиљен
вереница
,
он
се
опет
решити
да
мало
наквасити
сав
већ
зарђати
јатаган
турски
крв
.
за
кратак
време
саставити
дружина
,
па
напустити
Ћустендил
,
отићи
права
на
царски
друм
,
који
водити
за
Кочани
,
Кратово
,
Скопље
,
затим
за
Штипље
,
Велес
,
Прилеп
и
други
околни
место
.
на
тај
друм
Мицко
јесам
са
свој
дружина
провести
пун
тринајест
месец
.
ни
хладан
зима
,
од
који
јесам
пуцати
што
’
но
вео
,
и
дрво
и
камен
,
он
јесам
моћи
отерати
са
друм
.
Ноћу
бити
силазити
у
оближњи
село
а
рано
изјутра
већ
јесам
бити
на
друм
.
Тринајест
месец
,
као
што
рећи
,
непрестано
јесам
клати
Турчин
,
који
бити
сусрести
или
сустигнути
на
тај
друм
.
код
Турчин
бити
завладати
толики
страх
,
да
се
у
последњи
време
ники
и
не
смети
појавити
на
тај
друм
.
кад
Мицко
приметити
овај
а
пошто
се
за
сада
бити
доста
заситити
турски
крв
,
одмах
распустити
дружина
и
вратити
се
у
Ћустендил
,
да
бити
проводити
понова
блажен
час
са
свој
Гина
.
не
далеко
од
Ћустендил
а
близу
Кратово
,
у
подножје
планински
огранак
Малеш
,
налазити
се
повеће
село
Јаћимовац
.
у
он
бити
веома
чувен
са
свој
богаство
и
поштење
неки
Михаило
Томашевић
.
но
где
јесам
срећа
,
ту
и
несрећа
имати
.
као
да
он
јесам
бог
бити
казнити
,
те
он
сав
деца
помрети
,
кад
бити
баш
у
јек
свој
младост
.
једино
дете
што
он
остати
у
живот
,
тај
јесам
Станија
.
Михаило
јесам
овај
свој
мезимац
гледати
к'о
очи
у
глава
.
тај
он
јесам
бити
сав
нада
и
сав
радост
у
кућа
.
но
и
Станија
тако
брзо
напредовати
,
да
јесам
у
свој
петнаести
година
бити
тако
развити
,
да
бити
човек
рећи
да
она
јесам
већ
двадесети
.
А
леп
јесам
—
не
умети
ви
рећи
!
...
у
колико
Михаилов
кућа
бити
у
Јаћимовцу
као
какав
дворац
,
у
толико
он
она
давати
још
велик
лепота
брилијантски
светлост
свој
анђелски
лице
.
одмах
спрам
Михаилов
кућа
живети
јесам
неки
Петар
Васиљевић
,
један
од
присан
Мицкових
пријатељ
.
истина
,
Петар
јесам
бити
толико
богат
у
имање
колико
његов
комшија
Михаило
,
али
он
зато
бог
бити
обдарити
у
леп
пород
.
два
син
и
четири
кћер
бити
као
боров
.
стар
Петров
син
у
који
он
полагати
и
велик
нада
,
звати
се
Ђорђе
.
Још
из
детињство
он
јесам
увек
најрадије
имати
у
друштво
свој
вршњакиња
Станија
.
Још
као
деца
онај
се
бити
жестоко
заволети
.
тај
ви
јесам
бити
она
права
детињски
другарски
љубав
.
са
време
и
њихов
љубав
бивати
јесам
сав
јачати
и
јачати
док
се
најзад
не
претворити
у
права
љубав
—
љубав
какав
се
моћи
замислити
само
између
двоје
млад
,
када
јесам
баш
у
јек
свој
развиће
.
но
и
Михаило
јесам
мрзио
Ђорђе
.
пазити
он
јесам
баш
као
свој
дете
.
никада
он
не
рећи
ни
један
рђав
Станија
,
што
јесам
она
непрестано
у
друштво
са
Ђорђе
.
Ђорђе
и
Станија
пазити
јесам
се
баш
к'о
брат
и
сестра
,
а
тај
бити
Михаила
веома
мило
.
Вис
пута
приметити
јесам
он
,
како
се
они
једно
други
бацити
у
загрљај
па
се
тако
слатко
љубити
.
он
бити
тада
од
милошта
појурити
суза
и
гледати
бити
да
се
одмах
уклонити
,
само
да
она
не
бити
нарушити
овај
блажен
час
.
када
Станија
и
Ђорђе
бити
осамнаест
година
,
њихов
отац
почети
да
преговарати
о
тај
,
како
бити
већ
усрећити
свој
деца
,
који
се
толико
волити
.
но
у
исти
село
живети
јесам
и
један
Турчин
по
име
Јешер
-
бег
.
његов
стар
син
—
Мехмед
бити
већ
дорасти
за
женидба
.
Јешер
-
бег
пак
немати
мир
да
за
свој
син
тражити
Туркиња
,
већ
бацити
око
на
Станија
.
и
гле
!
...
Станија
,
као
и
обично
,
изаћи
рано
изјутра
на
извор
а
обестан
Турчин
—
Јешер
-
бег
дохватити
јесам
,
бацити
на
коњ
и
са
још
неколико
наоружан
Турчин
одјурити
права
ка
свој
конак
.
Станија
јесам
из
сав
глас
запомагати
и
тужно
јадиковати
,
не
бити
ли
она
ко
помоћи
и
избавити
из
овај
гадан
турски
чељуст
,
но
узалуд
.
ники
и
не
бити
приметити
овај
злочинство
,
па
и
онај
,
који
тај
бити
и
приметити
јесам
смести
потрчати
бојити
се
наоружан
Турчин
,
који
за
Јешер
-
бег
галопирати
на
бесан
хат
.
Чим
Станија
бити
однети
у
конак
,
одмах
јесам
пресвући
и
натакнути
фереџа
и
за
неколик
тренутак
а
ви
јесам
већ
видити
као
була
у
друштво
са
осталим
харемски
хурија
.
но
обестан
и
гадан
Турчин
не
задовољити
се
само
с
тај
,
већ
још
исти
дан
морати
Станија
принуђен
сила
и
претња
,
примити
и
ислам
.
Шта
више
још
исти
вече
она
сада
као
була
Фатима
бити
и
венчати
за
Мехмед
,
стар
Јешер
-беговог
син
.
како
се
Станија
услед
овај
никако
не
враћати
кућа
тај
настати
велик
бојазан
код
њен
родитељ
.
—
По
бог
,
митра
,
што
ли
још
немати
Цана
са
извор
?
—
рећи
Михаило
,
чудити
се
,
свој
жена
,
који
баш
тада
истресати
ћебад
.
—
тако
ја
бог
ја
не
знати
шта
јесам
са
тај
дете
!
одговорити
он
жена
,
но
у
исти
мах
као
да
јесам
неко
пробости
нож
по
сред
срце
!
—
Милоје
,
Стевана
!
—
дозивати
она
усплахирено
,
са
велик
зебња
,
момак
.
она
јесам
знати
још
раније
за
Јешер
-бегову
намера
,
па
се
тај
сада
и
досетити
,
услед
шта
и
дозивати
момак
са
онако
вапијући
глас
.
Милоје
и
Стеван
одмах
дотрчати
као
беснити
на
оволик
вика
Митрин
,
који
она
бити
довести
у
велик
забуна
.
—
Шта
јесам
стати
,
шта
чекати
?
—
викнути
Митар
очајно
.
—
Трчите
брзо
и
тражити
Цана
...
откада
јесам
отићи
на
извор
па
јесам
још
немати
!
...
ах
,
она
јесам
украђена
!
...
Турчин
!
...
Јешер
-
бег
!
...
ах
!
—
узвикнути
очајно
она
и
стропоштати
се
онесвестити
на
кућњи
праг
.
Михаило
се
запрепастити
кад
чути
овај
реч
и
кад
видити
Митар
како
пасти
онесвешћен
.
—
ах
,
милостив
Божа
,
зар
хтети
ја
и
тај
казнити
?
...
зар
и
мој
мезимац
,
зар
и
мој
срце
Цана
ишчупати
из
груда
?
...
ах
,
смиловати
се
смиловати
,
преблаг
Творче
!
—
тужно
јадиковати
Михаило
па
,
трчати
по
авлија
а
блед
к'о
крпа
.
.
очајно
довикивати
:
—
Цана
!
...
Цана
!
...
но
од
Цана
нигде
ни
гласати
ни
помен
.
на
овај
очајан
вика
брзо
дотрчати
Петар
а
с
он
и
сав
његов
укућанин
.
за
име
бог
,
пријатељ
,
шта
ти
јесам
?
—
упитати
брзо
Петар
Михаила
,
видити
он
где
трчати
по
авлија
као
ма'нит
.
—
не
питати
пријатељ
!
—
викнути
очајно
Михаило
,
ударати
се
снажно
у
прса
.
—
ама
шта
јесам
ти
,
бог
с
ти
шта
јесам
бити
?
...
—
Цана
...
украсти
...
Турчин
!
—
муцати
очајно
Михаило
и
хтети
да
се
стропоштати
на
земља
,
но
околни
он
брзо
задржати
.
—
Цана
...
украсти
...
—
Турчин
!
—
чути
се
глас
Милојев
и
Стеванов
,
који
баш
у
овај
момент
дотрчати
,
када
Петар
са
осталим
понављати
реч
Михаилов
,
чудити
се
.
—
Која
,
који
?
—
упитати
брзо
околни
.
—
Јешер
-
бег
с
’
још
неколико
наоружан
Турчин
.
Јешер
-
бег
...
Турчин
!
...
јесам
ли
она
вид'ли
?
.
.
,
—
тек
што
ја
потрчати
на
извор
кад
,
мало
даље
испред
ми
,
спазити
где
Јешер
-
бег
пројурити
бесно
на
коњ
,
држати
чврсто
Станија
и
отићи
права
ка
свој
конак
а
за
он
тако
исто
бесно
јесам
јурити
још
неколико
наоружан
Турчин
!
—
говорити
Милоје
усплахирено
.
—
ха
,
зликовац
!
...
разбојник
!
...
—
освета
.
.
,
освета
!
—
викнути
Ђорђе
и
хтети
одмах
појурити
но
Петар
он
задржати
:
—
не
,
синути
!
...
куда
хтети
?
...
—
ићи
,
ићи
...
пуштати
!
...
освета
!
викати
Ђорђе
,
трзати
се
снажно
од
отац
,
но
у
исти
мах
и
други
притрчати
па
,
задржавати
он
,
објашњавати
он
да
не
бити
требати
тако
да
нагнути
.
—
не
,
синути
!
...
куд
јесам
тако
наумити
!
—
шта
моћи
ти
јесам
!
—
говорити
он
отац
,
држати
још
Ђорђе
,
који
се
већ
бити
мало
умирити
.
—
моћи
,
Ђорђе
,
моћи
!
...
јесам
ништа
не
моћи
а
тако
јесам
моћи
и
глава
изгубити
!
—
говорити
он
остати
.
—
знати
шта
?
—
викнути
Петар
.
—
требати
један
од
ми
одмах
да
отићи
до
мој
пријатељ
—
харамбаша
Мицко
,
он
јесам
сад
у
Ћустендил
,
и
да
он
од
свити
ми
замолити
,
да
одмах
доћи
овамо
!
...
—
заиста
...
врло
добро
...
врло
добро
,
—
одобравати
он
остати
,
знати
за
харамбаша
Мицко
као
за
велик
убица
и
душман
турски
.
—
ићи
ја
,
отац
!
—
викнути
Ђорђе
.
—
Добра
,
ићи
!
—
одговорити
он
Петар
,
ма
да
он
не
бити
пријатан
,
што
хтети
баш
његов
син
ићи
,
који
бити
веома
узбуђен
и
ожалошћен
услед
свој
љубимица
.
Ђорђе
брзо
опремити
коњ
,
узјахати
он
и
појурити
као
ветар
.
за
неколик
час
он
јесам
већ
бити
у
Ћустендил
.
сунце
већ
бити
на
заход
.
Мицко
седити
на
доксат
и
нешто
ћеретати
са
свој
Гина
.
Ђорђе
,
распитивати
за
Мицкову
кућа
,
јурити
јесам
на
коњ
и
кроз
сам
варош
и
најзад
улетити
у
Мицкову
авлија
.
Мицко
спазити
он
,
брзо
скочити
са
доксат
и
изаћи
он
у
сусрет
.
—
здраво
,
војвода
!
викнути
Ђорђе
,
када
бити
већ
сићи
с
коњ
водити
он
пошав
у
сусрет
Мицко
.
—
бог
ти
дати
сто
добро
,
момак
!
...
гле
,
ти
ли
јесам
Ђорђе
,
откуда
ти
овде
?
—
упитати
Мицко
чудити
се
,
када
већ
бити
познати
Ђорђе
.
—
Па
,
ето
из
Јаћимовца
!
—
одговорити
он
Ђорђе
.
сад
он
он
све
потанко
испричати
,
како
он
јесам
поздравити
његов
отац
да
доћи
тамо
,
како
јесам
Станија
Михаилов
украђена
од
Јешер
-бега
,
као
и
остати
најзад
,
завршити
:
—
ах
,
војвода
!
...
и
живот
и
сав
,
све
што
бити
заискати
од
ја
сав
хтети
ти
дати
!
...
Цана
...
Цана
.
,
,
само
она
неки
бити
слободан
!
...
брзо
војвода
,
брзо
!
...
ах
,
освета
!
—
јадиковати
Ђорђе
а
врео
суза
већ
почети
да
блистати
у
његов
сјајан
и
крупан
очи
.
Мицко
јако
дирнути
овај
јадиковање
и
оволик
љубав
Ђорђев
према
Станија
.
Нешто
тај
,
нешто
пријатељство
са
отац
он
—
Петар
а
нешто
и
жеља
за
освета
над
Турчин
учинити
,
да
Мицко
заиста
смерати
да
одмах
поћи
.
но
како
он
дружина
јесам
бити
на
окуп
,
тај
он
оставити
Ђорђе
да
код
он
преноћити
,
објаснити
он
да
хтети
сутра
зором
поћи
,
јер
сад
требати
да
прикупити
свој
друг
.
тако
и
бити
.
тек
што
јесам
свитати
а
Мицко
опростити
се
са
свој
Гина
поћи
са
Ђорђе
и
са
још
неколико
свој
друг
права
ка
Јаћимовцу
.
таман
сунце
на
заход
а
онај
стигнути
у
Јаћимовац
.
Пошто
се
крадом
увући
у
село
,
да
она
Турчин
не
бити
приметити
,
они
најзад
ући
и
у
Петров
кућа
.
—
здраво
,
пријатељ
Мицко
!
—
викнути
радосно
Петар
,
потрчав
он
у
сусрет
.
—
здраво
,
Пера
,
здраво
!
—
отпоздравити
он
Мицко
и
ту
се
изљубити
ко
родити
браћа
.
сав
бити
веома
обрадовати
,
кад
видети
Мицко
па
се
око
он
одмах
искупити
као
онај
око
избавилац
христа
,
молити
он
за
последњи
помоћ
.
—
Харамбашо
,
ево
наш
глава
!
—
промуцати
тужно
Михаило
.
—
избавити
ми
само
