,брата
,
рећи
Ивка
танак
и
плачеван
глас
.
—
Мор
,
какав
капут
;
ти
знати
ја
,
фала
бог
!
од
ја
,
вала
,
добар
пријатељ
знати
да
немати
.
—
Мор
,
како
да
ти
не
знавати
!
све
ве
убаво
познавати
.
ама
имати
јесам
посао
...
—
е
,
дакле
,
извинити
ја
!
А
до
година
,
ка
што
тај
река
’
,
држати
се
добро
!
с
бог
!
—
Лела
,
мајка
,
говорити
Ивка
идући
општина
,
јоште
се
несам
ни
од
овијати
овогодишњи
'
курталисаја
,
а
овај
ја
веће
капарисује
за
онуј
други
година
!
Живот
немати
!
еј
,
мајка
,
што
ја
родити
баксуз
!
ах
!
светити
Ђорђија
!
рећи
и
стати
се
лупати
у
груда
као
човек
кад
неко
претити
.
и
несрећан
домаћин
,
Ивка
,
ступити
у
предсобље
општински
суд
.
ту
затећи
пандур
што
пријављивати
,
где
седити
пред
врата
заседање
на
један
углачан
пањ
на
који
јесам
седети
и
глачати
он
већ
неких
двадесет
и
три
пандур
-пријавника
пре
он
.
дремљив
и
лен
,
као
сваки
наш
пандур
,
и
не
окренути
се
,
нити
дигнути
глава
да
видити
ко
јесам
и
зашто
јесам
доћи
,
него
загњурити
глава
у
шака
а
лакат
одупрети
о
колено
,
па
гледати
како
се
мува
шетати
по
прљав
под
предсобље
;
седити
,
гледати
и
зевати
као
какав
шаров
.
патити
и
он
од
онај
—
тако
јако
распрострањен
по
сав
наш
надлештво
—
пандурски
,
тако
да
он
назвати
,
силина
који
немати
лек
.
мрзовољан
и
разочаран
,
мрзети
на
сав
.
мрзети
он
и
што
јесам
жив
,
мрзети
он
и
онај
мува
—
што
он
већ
по
сахат
узнемиривати
—
са
свој
рођеног
нос
да
отерати
шака
.
кад
он
стар
питати
,
одговарати
и
којекако
;
а
кад
он
питати
млад
—
баш
никако
.
много
јесам
што
шта
видети
и
доживети
и
ништа
он
више
не
моћи
да
зачудити
нити
изненадити
.
—
Седиш
јесам
?
отпочети
Ивка
.
—
ето
сједим
—
рећи
,
па
развалити
вилица
као
змијски
цар
и
стати
зевати
—
сједим
па
немати
кад
.
—
господин
-
приседник
имати
ли
он
туј
?
запитати
Ивка
.
—
Ена
он
,
боме
,
ђе
сједи
у
засједање
!
одговорити
пандур
зевати
,
а
нити
се
дигнути
нити
он
погледати
.
—
да
ја
пријавити
код
господин
.
рећи
:
Ивка
,
јорганџија
,
искати
да
уићи
до
теб
’
!
Сал
'
јесам
тај
рећи
,
а
он
хтети
да
ја
знати
.
А
рећи
:
зорт
он
јесам
ништо
!
Сал
’
на
два
реча
!
рећи
.
—
лијепо
!
рећи
пандур
и
лено
устати
,
погладити
шака
брк
и
ући
.
„
пустити
он
!
“
чути
се
глас
из
заседање
,
и
Ивка
ући
.
председник
јесам
баш
нешто
свршавати
.
Ивка
стати
и
причекати
,
окретати
капа
и
гледати
по
соба
.
заседање
бити
леп
простран
дворана
,
лепо
и
укусно
наместити
са
многи
урамљен
и
по
зид
повешан
фотографија
од
негдашњи
триумфалан
капија
од
американ
,
од
који
јесам
обично
први
луд
киша
дар-мар
направити
,
те
она
се
сутрадан
крсни
име
јесам
знати
.
око
сто
поређан
столица
и
леп
фотеља
,
сав
нов
и
чисто
.
на
један
фотеља
легати
преломљен
кишобран
и
један
бестрага
улубљен
и
процепан
шешир
са
испао
постава
(
corpus
delicti
неки
кривица
од
ђурђевдански
слава
)
,
што
јесам
баш
тада
наређивати
г
.
председник
писар
да
однети
у
кривички
одељак
.
А
затим
јесам
дигнути
обрва
и
нешто
прегледати
неки
акт
,
пуштати
густ
дим
и
не
гледати
Ивка
.
овај
постојати
мало
,
па
се
после
накашљати
да
да
абер
од
себе
.
г
.
председник
дигнути
глава
и
поглед
на
тај
страна
,
и
опазити
Ивка
у
онај
његов
,
читалац
већ
добро
познат
,
дугачак
црн
салонски
капут
и
свилен
прслук
са
цветић
у
саксијица
и
са
онај
његов
зелен
свилен
машлија
.
сасвим
онакав
какав
бити
онај
јутро
на
дан
слава
,
кад
још
бити
и
сматрати
се
за
срећан
човек
,
само
он
брада
избити
за
овај
три
дан
,
па
он
лице
још
више
дати
мизеран
изглед
.
стајати
тако
смерно
и
преподобан
,
а
у
рука
држати
нешто
завијено
у
шамија
.
—
А
,
тај
јесам
,
Ивка
,
а
ја
баш
овај
твој
ствар
гледати
.
—
јесте
,
господин
,
ја
јесам
јесам
!
велим
танак
глас
Ивка
и
развити
онај
шамија
,
па
извадити
из
она
један
савијен
хартија
,
метнути
јесам
пред
председник
,
па
се
смерно
измакнути
и
тихо
искашљати
.
—
Па
шта
јесам
,
Ивка
?
запитати
он
председник
,
и
узити
ћилибарски
муштикла
,
повући
један
дим
,
па
јесам
лепо
оставити
преко
раскречен
маказе
,
и
развити
хартија
што
јесам
донети
Ивка
,
па
јесам
стати
разгледати
.
—
Шта
ти
јесам
овај
?
запитати
он
зачуђен
председник
.
—
Ништо
не
знати
,
господин
,
чета
јесам
јесам
,
велим
Ивка
,
па
се
повући
зид
.
—
тапија
?
!
велим
председник
.
добро
,
па
што
хтети
ја
сад
она
?
—
ја
јесам
ништо
не
зборити
,
господин
.
зборити
јесам
ти
.
Човек
јесам
писмен
,
па
сал
’
тај
да
ја
прочетиш
:
е
ли
тапија
гласити
на
мен
’
,
и
е
ли
јесам
тај
тапија
од
мој
кућа
?
!
сал
тол'ко
!
—
јесте
,
на
ти
гласити
...
па
шта
онда
?
—
е
ли
јесам
ја
сајбија
од
мој
кућа
—
е
ли
јесам
па
сајбије
станути
,
у
сагашњи
уставан
држава
,
онија
безаконик
там
’
?
—
ама
,
па
шта
јесам
тај
бити
?
питати
председник
.
—
Мор
видити
ли
ти
,
господин
-
приседник
,
онија
—
и
показати
рука
на
онај
страна
где
он
јесам
кућа
—
што
напрајити
сас
мен
’
и
мој
кућа
?
!
па
ти
молити
,
господин
,
да
прочетиш
у
закон
:
е
ли
јесам
предвидеја
законодавац
овакав
случај
и
написаја
ники
параграф
?
—
А
шта
јесам
тај
бити
?
запитати
благ
глас
председник
и
стати
намештати
цигара
,
да
не
бити
прогорети
зелен
чоха
.
—
Лошо
,
господин
...
живот
немати
...
од
зулум
побего
’
до
теб
’
...
—
А
од
ко
тај
?
—
Мор
,
срамовати
се
и
да
ти
казати
...
ама
,
ете
,
викати
хтети
’
ја
веровати
!
од
како
се
слава
слава
,
такав
ништо
тешко
да
бити
у
свет
,
ете
!
па
јесам
искочити
до
теб
’
да
ти
питовати
,
господин
-
приседник
:
имати
ли
он
у
овуј
земља
закон
за
онија
безаконик
,
што
јесам
,
ете
,
саг
у
мој
кућа
?
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
,
и
тај
баш
ти
да
снаћи
,
сав
ти
!
А
од
који
тај
безаконик
?
—
од
онија
несрећник
,
трескати
ги
фаћати
!
онај
Мита
Јовановић
и
Јован
Поповић
,
и
па
онај
Микал
Николић
Калча
.
ете
од
тији
безаконик
.
—
зар
они
?
па
шта
ти
радити
?
—
зулум
чинити
,
господин
.
Ена
ги
куде
засести
у
онуј
мој
пустиња
(
пуст
остати
!
)
јоште
од
њекња
!
како
доћи
на
Ђурђов-дан
—
ти
ја
доћи
пред
ручак
,
а
онија
по
ручак
—
како
јесам
таг
доћи
и
сести
,
веће
се
тај
вера
и
не
дигнути
од
таг
из
мој
кућа
.
.
Трећи
дан
данас
,
господин
.
е
па
млого
јесам
,
господин
,
млого
!
—
много
,
Ивка
!
велим
председник
,
пуштати
густ
дим
.
—
први
дан
слава
—
е
,
бивати
,
ред
јесам
јесам
;
други
дан
викати
се
патерица
—
е
,
пека
,
и
тај
хтети
јесам
кабулити
;
—
ама
што
правити
па
данас
,
трећи
дан
,
мајка
он
старати
?
!
е
па
несам
јесам
ни
ја
битољски
магаре
,
тај
да
потеглити
тол'ки
товар
!
млого
,
господин
.
—
јесам
много
...
—
Па
викати
да
искочити
,
господин
-
приседник
,
тај
да
видити
сас
твој
очи
мој
брука
и
мој
жалос
’
.
Ена
ги
там
сести
јесам
,
па
на
сваки
черек
сат
по
један
ручање
.
Часте
се
,
господин
,
како
Циганин
у
богат
дом
после
покладе
.
—
Хе-хе
!
смешити
се
председник
.
—
Хе-хе
!
смејати
се
и
Ивка
усиљено
.
Теб
’
тај
јесам
за
смејање
,
а
мен
’
ја
па
за
плакање
.
овај
јесам
јесам
саг
у
мој
кућа
како
војска
у
рат
кад
проминути
кроз
село
!
—
Оно
једење
,
онај
пијење
,
онај
појење
,
онај
пуцање
сас
туфек
—
хтети
’
видити
и
чути
и
па
хтети
’
да
веровати
.
у
зем
да
пропасти
ода
срам
,
што
хтети
рећи
па
комшија
!
—
ама
па
они
се
већ
и
тужити
.
ево
Јордан
подигнути
и
тужба
против
ти
...
баш
сад
јесам
јесам
читати
...
тужити
се
,
да
немати
мир
од
ларма
у
комшилук
...
ево
:
понизан
Јордан
Цонић
Кривокапче
.
и
показати
он
тужба
,
који
јесам
накитити
неки
буџаклија
адвокат
и
у
који
јесам
жив
боја
насликан
даноноћан
страх
,
несигурност
и
бедан
стање
фамилија
Јордана
Кривокапче
,
од
овај
три
дан
.
—
ама
,
зар
тај
кутак
се
баш
наћи
да
се
тужити
!
—
јесте
,
он
.
—
Што
јесам
катил
човек
!
!
ама
за
њег
’
ја
баш
ич
неје
жал
.
Несрећа
јесам
,
господин
,
ваздан-дан
јесам
у
авлија
,
па
што
хтети
да
чинити
,
велик
саг
узеја
па
сеја
ладолеж
при
зид
,
сал
’
да
сеирити
за
мој
несрећа
,
тол'ко
он
мило
за
овуј
мој
брука
.
—
А
,
велим
,
брука
по
кућа
?
—
Ена
ги
сијасвет
око
кућа
ја
како
око
панорама
!
оно
,
господин
,
неје
кућа
,
неје
авлија
веће
,
—
онај
јесам
прилегати
на
узунџовски
панађур
!
Свашто
имати
,
сал
’
што
фалити
комесарин
јоште
из
полиција
.
бог
ја
ти
казивати
...
—
Па
што
ја
сад
говорити
,
што
она
јесам
казати
?
ту
бар
,
фала
бог
,
не
морати
да
се
цифрати
и
да
она
држати
чест
.
јесам
туђ
људи
,
него
свој
,
познат
,
па
да
јесам
она
напоменути
,
да
јесам
она
казати
:
браћа
,
људи
,
ђаво
,
сотона
,
молити
ви
,
јесам
,
фала
бог
,
сутра
смак
свет
,
имати
још
дан
...
да
јесам
она
ето
тако
казати
,
отићи
бити
људи
лепо
...
—
ама
казаја
јесам
ги
,
господин
,
и
молија
јесам
ги
и
што
ги
не
прајети
—
па
ич
не
помагати
,
ем
како
јесам
тај
молија
,
и
онај
кутак
Јордан
Кривокапче
туј
при
плот
бити
и
све
слушати
и
чујеше
,
па
ич
не
помагати
.
пијан
људи
,
господин
,
што
да
прав
!
—
јесам
ти
умести
.
—
Искараше
све
,
сав
се
разбегало
од
кућа
,
и
момак
и
чирак
и
домаћица
и
магаре
ја
побећи
од
тиријанство
чак
у
лојзе
,
и
ја
.
ем
магаре
што
јесам
—
па
не
могало
да
потегнути
тол'ки
зулум
и
резил'к
од
онија
катил
!
!
и
оно
уфатити
свет
!
сав
побећи
,
господин
,
по
мали
и
по
род
и
по
лојзе
;
а
што
остати
,
тај
погинути
,
а
ја
јесам
побего
’
до
теб
’
да
ја
како
влас
’
,
ете
,
заштитити
,
што
се
казати
.
А
они
јесам
остати
,
тај
шенлучити
како
у
душмански
кућа
.
Начинише
јесам
чадор
сас
бајрак
,
а
Калча
јесам
седити
под
чадор
сас
пушак
на
крило
,
па
како
Арапин
онај
кад
јесам
закупија
Косово
у
стар
зулумћарски
време
што
се
писувати
и
казивати
.
фрљати
туфек
како
Зејбек
.
тепати
кокошка
како
да
искочити
у
лов
у
чаир
,
на
да
јесам
тај
шљука
!
и
петао
ја
убити
!
А
имашем
петао
,
ете
,
за
кеф
!
тај
што
имати
пуст
грло
,
како
телал
у
царски
ордија
;
будија
ја
јесам
чирак
сабајле
на
шевећерију
на
дућан
,
па
и
њег
’
ја
убити
ајдук
!
убити
ги
Света
богородица
и
прекојучерањи
слава
!
—
зар
сав
поубијати
?
—
ете
отићи
јесам
саг
,
па
немати
ич
пила
за
лек
да
тражити
!
А
камила
да
ја
давати
човек
за
онај
петао
,
не
тејашем
да
он
дати
,
а
они
он
утепати
и
поручати
.
Беше
челебија
петал
.
кад
јесам
спацира
прокај
плот
,
трчати
по
њег
’
комшиски
кокошка
како
палилулке
девојка
по
гардиста
наредник
,
тол'ко
беоше
мерак
на
њег
'
!
А
бити
батлија
петал
,
имашем
тол'ки
пиличики
!
Ћа
и
теб
’
да
позвати
један
дан
на
теферич
на
ручак
у
лојзе
.
—
А
зар
баш
толико
много
јести
?
—
млого
,
господин
!
да
ти
не
давати
господ
ни
да
ги
’
ранити
ни
да
ги
појити
!
за
онај
Курјак
један
пила
на
зуб
,
а
један
јагње
тешко
да
стизати
;
од
један
јагње
сал
’
руно
што
остављати
!
јести
како
ватра
!
А
Смук
онај
па
што
пити
,
манути
се
!
он
јесам
сал
’
држати
оканик
,
па
како
стрина
босиљак
не
испуштати
он
из
рука
!
—
е
,
тај
она
ништа
не
ваљати
.
—
зулум
чинити
,
а
ја
што
да
прајети
сам
,
ете
,
помеђу
онија
ајдук
?
!
Што
да
чинити
,
ела
научити
ја
ти
.
ти
јесам
учија
,
демек
,
чкоља
,
човек
јесам
књижован
,
учевњак
,
разбирати
се
у
параграф
и
закон
,
а
ја
јесам
јесам
један
човек
прос
’
.
—
бивати
ли
да
се
како
домаћин
тепати
саг
сас
њи
’
,
сас
гост
,
бре
,
брата
?
!
не
бивати
!
пријатељ
јесам
,
кум
се
викати
,
побратимити
се
звати
,
имати
шал
од
време
,
па
.
што
да
чинити
?
!
пробати
’
,
господин
,
да
и
ја
стати
сас
њи
’
барабар
;
како
онија
,
демек
,
да
се
опити
—
па
не
мој
’
!
колко
више
пијешем
,
сав
јесам
попаметан
стањивати
,
па
ја
све
више
жал
и
срам
за
овај
резил'к
!
А
и
стра
’
ја
(
истин
’
да
ти
казати
!
)
,
стра
’
ја
да
не
погинути
за
ништо
,
зашто
пијан
човеци
,
знати
куд
ги
јесам
таг
памет
!
—
тај
ваљда
хтети
дотле
да
доћи
.
—
Мор
,
не
знати
,
господин
,
кол'ко
јесам
ја
баксуз
,
а
онија
па
кол'ко
јесам
луд
!
Онија
па
луд
Калча
засејати
насред
авлија
сас
пушак
преко
колено
како
онај
Мус
Ћесеџија
у
Качаник
у
стар
време
;
па
ја
стра
’
да
не
погинути
за
ништо
!
А
луд
јесам
,
луд
,
господин
!
Ће
ја
утепати
како
шотка
!
да
погинути
за
ништо
,
бре
,
брата
!
Несам
погинуја
у
рат
од
душман
,
тај
саг
да
погинути
на
Ђурђов-дан
,
од
побратим
у
мој
кућа
на
мој
слава
—
куд
гу
па
нађо
’
да
гу
славити
!
јаукнути
грешан
Ивка
.
—
и
жена
ти
долазити
и
плакати
и
окалити
ги
дом
—
па
ништо
!
за
мало
те
ги
не
утепати
,
а
жена
јесам
побећи
.
луд
јесам
,
господин
-
председник
,
па
сто
ока
луд
!
—
А
који
рећи
да
јесам
?
—
Курјак
,
Смук
и
Калча
.
—
Ха-ха
!
сав
сигуран
фирма
!
е
добро
јесам
се
сортирати
.
дакле
они
.
е
,
грешан
Ивка
!
—
јесте
,
сал
’
тај
четворица
.
—
тројица
ваљда
?
питати
председник
.
—
Четворица
,
господин
.
на
тројица
знати
име
,
а
на
онај
четврти
кој
хтети
да
он
он
знати
,
кум
он
несам
бија
.
Четворица
.
—
А
који
јесам
тај
?
—
ама
,
господин
,
ако
он
ете
тај
саг
знати
,
тај
хтети
он
и
ја
знати
(
врат
да
скршити
!
)
.
Кол'ко
питати
’
и
питати
’
,
и
не
мој
’
да
он
чути
за
име
.
питовати
онија
:
који
ви
бити
,
викати
,
тај
?
а
они
ја
казивати
!
„
Наш
побратим
!
“
—
питовати
па
он
:
Кој
јесам
ти
,
бре
?
—
„
њихов
побратити
!
“
викати
он
.
„
и
твој
побратити
“
викати
они
.
(
Побратимија
се
сас
колера
а
не
сас
мен
’
!
)
три
дан
како
не
искакати
из
мој
кућа
,
а
ни
он
знавати
ни
па
познавати
...
—
А
одакле
јесам
,
знати
ли
бар
?
—
Кој
хтети
да
знати
,
господин
.
на
слава
знати
како
јесам
.
Дође
јесам
човек
из
бео
свет
,
улегнути
у
кућа
:
„
Срећна
слава
,
домаћин
,
за
млоги
година
и
ја
теб'и
ти
па
ми
!
“
тол'ко
зборити
,
па
јесам
сести
куде
јесам
миловати
.
А
ти
што
да
правити
,
јоште
он
лацкати
а
и
не
знавати
он
;
викати
:
мило
ја
јесам
,
извол'те
;
а
ви
зар
па
сал
’
на
слава
знати
и
сетити
се
за
пријатељ
!
!
А
ни
он
знавати
ни
па
познавати
.
Знаш
што
јесам
адет
;
славија
јесам
,
фала
бог
.
те
тако
јесам
и
ја
с
тај
.
белосветски
неки
;
испреко
плот
јесам
зар
доћи
овамке
.
Можда
да
хтети
ни
од
наш
вера
да
јесам
,
зашто
се
ич
не
разбирати
у
наш
адет
.
Четири
пут
он
,
бре
брата
,
поканити
с
кафа
(
белким
да
се
човек
сетити
за
дизање
)
и
он
гу
попити
,
и
тај
се
вера
не
присетити
тај
да
јесам
искочити
из
кућа
,
демек
на
други
који
слава
,
но
јесам
сал
’
седити
и
жмије
.
„
ја
јесам
моћи
,
викати
он
,
млого
каФе
да
пити
;
кол'ко
да
ги
пећи
,
вика
,
ја
ги
све
пити
,
не
ја
ич
шкодити
“
,
вика
.
тај
јесам
и
ја
велик
батал
да
он
канити
.
—
А
знати
ли
бар
ко
јесам
,
шта
јесам
?
—
Па
требити
,
мислити
,
да
јесам
неки
гурбет
од
панорама
,
ели
пеливан
,
на
тај
сорта
прилегати
...
неки
фантазија
,
господин
.
ни
он
звати
’
ни
он
па
заустављати
’
—
па
саг
он
стануја
јоште
позулумћар
и
полуд
ода
свијати
онија
што
јесам
там
...
—
брука
.
—
Мор
,
топрв
искати
да
чути
за
брука
.
за
онуја
тројица
па
ја
и
неје
млоги
жал
и
па
криво
,
зашто
јесам
,
знати
,
друство
јоште
од
време
...
и
ја
јесам
јесам
тол'ко
пут
бија
кефли
у
њиов
кућа
!
‘
ама
за
онај
панорамџија
и
пеливан
...
е
,
господин
,
хтети
’
ја
веровати
,
велик
живот
немати
!
Зашто
јоште
други
дан
стати
да
прав
ешеклук
,
а
па
онија
будала
пристати
та
сас
њег
’
,
а
мен
’
ја
па
све
за
инат
.
е
,
туј
ја
душа
,
господин
!
рећи
и
показати
јабучица
.
А
знати
што
искати
јоште
пеливан
?
—
А
шта
тражити
?
—
Бегенисаја
коцкарин
онај
девојченце
...
онај
Јолче
бућмеџијски
...
оно
што
ја
послуживати
,
ако
пантити
,
на
слава
,
гостити
,
па
искати
саг
да
се
оженити
сас
њума
.
А
онија
па
ешек
’
хтети
да
јесам
он
наводаџија
!
—
Јоште
други
дан
,
јучерке
,
тражити
ја
девојченце
да
ги
послуживати
,
а
ја
ги
пратити
Митанча
,
чирак
,
а
они
напудити
чирак
па
искати
,
ете
,
Маријола
:
„
Пишин
да
ни
пратити
,
викати
,
онај
Јолче
,
да
ни
појести
песма
:
„
Славеј
пила
,
не
појити
рано
!
“
зашто
јесам
,
викати
,
на
Сика
керка
,
па
хтети
и
она
да
знати
убаво
да
појести
туја
песма
,
а
,
викати
,
хтети
да
се
срамовати
како
мајка
гу
,
зашто
јесам
учити
чкоља
!
“
Што
да
радити
,
да
пратити
—
не
смети
,
господин
,
човеци
јесам
,
сол
ручати
,
мајка
!
тај
ги
пратити
Циганин
неки
,
а
они
ги
накарати
,
а
Калча
јоште
један
и
истепати
.
—
А
онај
па
тражити
:
„
пратити
ни
,
мора
,
Ивчо
,
онај
Јолче
;
хтети
’
да
гу
удавамо
!
“
о
Божа
,
викати
,
куд
се
па
тако
удав
и
па
жена
!
немацки
адет
у
ми
немати
он
!
Несмо
тај
вера
,
викати
.
какав
јесам
вера
саг
па
тај
заступити
!
викати
ги
па
ја
.
„
да
пратити
,
да
пратити
,
зашто
јесам
гу
и
момак
намерити
“
,
викати
они
.
пијан
човеци
,
мислити
се
па
ја
у
мој
прос
’
памет
,
па
и
не
знавати
веће
што
зборити
!
ама
оно
друкче
бити
,
господин
.
они
се
и
наредити
веће
,
наредити
се
како
да
хтети
од
недеља
Велика
пост
.
онај
панорамџија
хтети
јесам
младожења
,
Смук
кум
,
Калча
стар
сват
,
а
девер
хтети
јесам
Милослав
,
апотекарин
.
—
Па
оканути
ли
се
?
запитати
председник
,
а
већ
он
почети
интересовати
причање
Ивков
.
—
јок
,
мора
!
не
окањује
се
тај
вера
!
„
е
па
да
гу
пратити
,
вика
онај
панорамџија
,
да
играти
,
вика
,
брати
фота
,
а
фота
,
вика
,
млого
убав
ствар
,
'
хтети
’
се
,
вика
,
наљубити
сас
онија
рипчики
за
један
дан
кол'ко
хтети
у
сав
сав
век
сас
жена
и
три
свастика
!
“
па
и
онај
будала
дрети
,
Калча
онај
,
пристати
уз
њег
’
,
па
и
он
викати
:
„
пратити
ни
и
мајка
гу
Сика
,
ако
се
,
вика
,
бојити
за
ништо
;
и
сас
она
хтети
’
да
играти
фота
.
Ће
да
пасти
и
она
,
Сика
,
малко
,
брати
двесте
аршин
,
у
бунар
,
а
ја
хтети
да
гу
јесам
,
зборити
Калча
,
па
засукивати
мустаћ
,
вадити
из
бунар
.
“
о
,
Божа
,
пијан
човеци
,
што
хтети
да
она
прајети
?
!
А
тај
јесам
јесам
онај
пеливан
научија
Калча
за
фота
,
зашто
откуд
па
Калча
да
знати
што
јесам
фота
!
Зашто
тај
не
бити
у
наш
земан
,
тији
немацки
адет
.
„
Па
хтети
се
,
вика
Калча
,
да
бегенисовати
младенац
;
у
сагашњи
адет
таки
се
,
сас
тији
фицови
и
марифетлук
,
вика
,
удаја
и
па
жена
саг
.
Срамување
немати
саг
веће
;
саг
он
,
вика
,
воспитање
искачати
на
пазар
.
“
—
Па
онда
?
запитати
председник
који
се
све
више
и
више
интересовати
.
—
и
саг
остати
работати
сал
’
за
тај
да
ја
домаћица
искочити
до
мајка
гу
Сика
тај
да
гу
питовати
:
е
ли
гу
јесам
девојче
за
давање
,
демек
за
удавање
,
и
па
девојченце
да
питовати
:
е
ли
бегенисовати
ли
момак
?
—
А
чији
јесам
кућа
и
фамилија
?
—
из
сиромашки
кућа
,
господин
.
имати
јесам
кућа
и
лојзе
у
Горица
и
па
други
у
Габровац
—
један
лојзе
дванаесет
,
друго
сал
’
од
пет
дулум
—
чаир
и
магаре
.
Тол'ко
!
ама
убаво
и
кротак
девојченце
.
—
тај
кад
ја
рећи
домаћица
—
мен
’
ја
се
кућа
обрнути
,
ете
!
ем
он
несам
ни
видеја
ни
па
зваја
,
ем
ја
искарати
из
кућа
—
па
саг
јоште
искати
ја
да
он
женити
!
!
Мор
,
мој
брука
у
књига
да
се
писувати
,
бог
ја
ти
казивати
,
господин
!
Курталисуј
!
—
А
чији
бити
?
—
Мојо
брука
,
господин
.
—
ама
не
,
него
девојче
...
—
А
,
за
Јолче
бућмеџијски
питовати
?
татко
гу
се
звати
Тана
,
Тана
бућмеџија
!
напред
бити
бућмеџија
...
тај
,
знати
како
јесам
!
пропасти
тај
занајат
,
почети
људије
ала-франга
да
носити
,
тај
и
он
јесам
пропасти
...
а
он
таг
што
хтети
да
прајети
,
стати
јесам
Клисарин
...
Умреја
јесам
,
хтети
да
имати
више
од
шес
’
година
.
ама
добар
и
кротак
човек
бити
,
па
јесам
остати
по
он
удовица
,
тај
Сика
.
Кућа
гу
јесам
туј
близу
до
мој
,
у
други
сокак
,
Шефтели-сокак
што
јесам
.
па
тај
девојче
искати
,
ете
,
саг
да
гу
дати
за
онај
белосветски
.
млого
јесам
мерак
,
зборити
јесам
они
,
ете
на
тај
девојченце
.
—
Па
леп
девојка
,
па
се
сваки
допадати
;
а
очи
јесам
за
гледање
...
—
А
девојченце
истин
’
убаво
.
—
е
,
па
дати
он
бог
очи
,
па
знати
човек
шта
ваљати
;
заволети
јесам
,
па
знати
како
јесам
.
—
е
,
моћи
,
господин
,
истин
’
моћи
тај
да
бити
.
Девојченце
лепо
и
кротак
,
како
и
мајка
гу
што
бити
.
од
добар
воћка
добар
и
фидан
!
имати
један
турцки
реч
.
А
и
саг
јоште
па
јесам
убав
и
цврст
жена
.
—
А
леп
она
бити
мајка
?
—
и
саг
,
и
саг
,
господин
!
—
А
велим
бити
леп
и
као
девојка
?
—
Што
мислити
,
мора
!
тај
што
бити
један
лепотиња
кад
бити
девојченце
,
у
мој
век
—
кад
јесам
ја
беј
’
момак
за
кеф
—
е
,
приседник
,
хтети
’
ја
веровати
—
наставити
одушевити
Ивка
,
а
доћи
већ
до
председников
сто
—
хтети
’
ја
веровати
,
до
Стамбол
гу
,
ете
,
не
бити
јоште
један
потакав
да
се
намера
.
А
што
па
имејаше
грло
,
тај
када
запојити
старовремски
:
Маруш-Марико
,
мора
,
карађозлика
.
Кол'ко
јесам
мали
,
тол'ко
јесам
знати
!
лагати
ја
,
лага
,
дор
ја
излагати
,
Дор
ја
излагати
брз
коњ
!
тај
када
запојити
с
онај
њојни
пусто
грло
—
рећи
Ивка
па
накрив
капа
,
који
он
се
од
некуд
наћи
на
глава
—
веће
ништо
полеп
не
бити
ода
тај
на
свет
!
ама
како
,
ете
,
саг
теб
’
што
гледати
,
ете
тако
гу
пантити
у
онај
време
,
у
онај
њојни
мало
ален
либаде
;
па
алис
како
цвет
,
како
шарен
лала
кад
процавтети
у
пролет
.
она
јесам
појести
у
лојзе
там
’
,
на
куде
Агушов
кованл'к
,
а
ја
се
па
,
што
јесам
момак
,
скутати
у
ендек
како
лисица
при
кокошарник
,
па
гу
сербез
слушати
!
манути
се
!
рећи
Ивка
,
па
накрив
капа
на
други
страна
.
и
саг
јоште
убаво
појести
,
ама
се
млого
срамовати
,
знати
,
удовица
јесам
.
ама
хтети
да
ти
викнути
,
ете
,
једанпут
да
доћи
па
да
гу
слушати
,
а
она
,
’
демек
,
да
не
знати
дек
јесам
ти
туј
.
—
ех
,
онај
појање
ако
неси
чуја
,
па
таг
ништо
неси
чуја
у
век
!
рећи
Ивка
,
па
сести
и
пребацити
нога
преко
нога
а
скинути
капа
.
—
То
сад
први
пут
чути
.
—
А
требешем
ја
да
гу
узнем
у
онај
време
—
рећи
и
устати
са
столица
и
накрив
капа
—
ама
се
,
ете
,
разминути
,
тај
гу
узити
Танча
,
онај
бућмеџија
.
А
ја
па
на
Калча
каскандисувашем
,
зашто
и
он
јесам
јесам
бија
мерак
на
Сика
,
а
кој
ти
јесам
чуја
и
знаја
таг
па
за
Танча
,
бућмеџија
!
А
и
мајка
гу
млого
мрзети
Калча
(
с
очи
да
он
не
видити
)
,
па
за
мен
’
бити
берићат-версун
.
ама
,
ете
,
знати
како
јесам
у
свет
...
искочити
па
Танча
;
ни
ја
ни
па
Калча
,
велик
Танча
!
!
тај
када
веће
бити
„
голем
нишан
“
и
наредити
работа
,
—
а
татко
гу
,
ете
на
овуја
Сика
,
доћи
при
мен
’
да
пазарити
један
јорган
,
да
он
максуз
,
рећи
,
шити
за
младенац
,
за
њума
и
за
онај
па
Танча
њојни
.
—
е
,
сал
’
тај
,
викати
гу
ја
па
на
татко
,
хтети
да
дочекати
твој
керка
од
мен
’
;
да
гу
Ивка
покривати
сас
алал
,
кад
не
моћи
(
како
требати
)
друкче
да
бидне
работа
!
она
се
удаде
за
Танча
,
а
ја
јесам
па
таг
за
инат
узедо
’
овај
мој
сагашњи
домаћица
кева
.
ете
,
таки
он
бити
работати
.
—
Хе-хе
,
смејати
се
председник
,
ама
ти
као
да
јесам
у
конзисториј
,
тако
јесам
почети
...
ти
се
загубити
,
морити
;
отићи
,
отићи
...
Краће
,
брата
!
дакле
шта
тражити
?
—
Посмешија
јесам
се
,
господин
,
де
!
у
овуј
мој
мука
,
ете
,
па
не
знавати
ни
што
зборити
!
рећи
Ивка
мало
постидити
и
узити
опет
онај
стар
мизеран
и
смушен
изглед
.
—
Па
,
ете
,
господин
,
ја
викати
:
јесам
ли
овај
турски
,
Арнавутлук
ли
јесам
,
што
ли
јесам
!
Избрамо
ти
,
дек
јесам
човек
од
ред
.
Зашто
и
у
турцки
јоште
славити
(
бе'мо
цврст
у
вера
и
па
у
закон
)
,
па
овај
чудо
и
резил'к
не
бити
.
па
викати
да
ја
помоћи
,
тај
да
јесам
не
промењивати
вера
саг
под
мој
старос
’
и
стати
саг
под
мој
старос
’
потурњак
,
тај
бајрам
да
држати
кад
ја
,
ете
,
слава
таки
помагати
!
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
.
еј
,
грешан
Ивка
!
е
тај
,
што
ја
рећи
,
не
ваљати
.
—
Ич
не
ваљати
,
господин
!
за
добро
човек
и
не
долазити
у
општина
,
веће
за
зло
!
—
А
ја
јесам
јесам
грађанин
и
подајник
,
еснаф-човек
;
плаћати
сто
и
седамдесет
и
три
динар
и
четрдесе
’
и
седам
пар
порез
и
прирез
на
половин
година
;
у
депутација
ако
искати
да
ићи
,
без
мен
’
не
моћи
да
се
проминути
,
и
увек
јесам
ићи
са
сав
арч
.
војник
јесам
,
служија
јесам
и
у
стојаћну
војска
кад
беј
’
у
Београд
,
и
саг
сам
војник
у
пиротекничку
чета
;
а
њекња
ја
записати
и
комора
да
давати
!
ако
,
господин
,
—
да
давати
,
зашто
јесам
Србија
!
да
давати
и
па
још
,
ако
јесам
за
државски
;
зашто
јесам
,
ете
,
и
ја
државски
!
па
викати
:
право
ли
јесам
да
ја
саг
батисовати
кућа
за
ништо
,
за
ништо
,
бре
брата
!
па
ако
ти
,
викати
,
не
моћи
,
господин
,
а
кој
хтети
таг
да
моћи
?
!
—
ти
зашто
јесам
приседник
?
!
—
Ништа
се
ти
не
бринути
,
Ивка
—
рећи
председник
свој
благ
глас
,
а
играти
он
усна
од
задржан
смех
—
не
моћи
тај
тако
остати
.
ићи
ја
да
.
.
рећи
и
устати
.
—
Несам
џимпир
—
рећи
Ивка
,
пратити
он
очи
и
окретати
се
за
он
—
несам
коцкарин
,
гурбет
несам
,
господин
!
Човек
јесам
од
ред
,
еснаф-човек
,
и
татко
ја
тај
човек
бити
;
порески
сам
глава
,
и
војник
и
одборник
,
и
за
депутација
и
за
дочек
,
и
у
одбор
за
триумфалан
капија
без
мен
’
не
моћи
да
проминути
како
ни
кола
без
Кокан
!
е
па
бивати
ли
од
један
зајац
девет
кожа
да
се
одерати
?
!
Зашто
,
господин
,
да
доћи
ја
саг
,
ете
,
на
овај
степен
?
!
па
викати
,
да
искочити
саг
тај
јесам
,
господин
-
приседник
,
до
тамке
!
имати
ли
у
овуј
земља
закон
и
па
ред
за
онија
безаконик
!
да
отићи
там
’
до
онуј
мој
пустиња
;
зар
хтети
да
ги
бидне
срам
од
теб
’
,
па
хтети
да
отидну
и
мен
’
ја
курталисују
...
Стра
’
ја
,
господин
,
млого
,
хтети
се
наћи
неки
мангуп
и
залудњак
,
па
хтети
ја
турити
у
допис
у
новина
,
па
мој
срам
у
свет
хтети
он
бидне
!
!
Аман
,
господин
,
помагати
!
ето
тај
тај
молити
...
завршити
Ивка
,
па
се
искашљати
мало
и
повући
с
пун
респект
и
смиреност
уза
зид
.
—
три
Цинцарин
преведо
’
на
наш
слава
,
и
јоште
петин
могашем
а
и
тесати
да
превести
...
ама
,
ете
,
саг
видити
како
јесам
...
саг
доћи
време
,
ете
,
да
се
и
ја
писувати
у
Цинцарин
...
—
е
,
па
де
,
де
,
велим
он
председник
,
доста
!
...
не
горети
тај
кућа
...
—
Мор
,
да
горе
,
господин
,
па
колати
работати
,
зашто
јесам
сигуриран
,
ама
овај
јесам
јоште
полош
,
овај
кардашки
зулум
и
несрећа
.
Ника
ја
бре
не
жалити
,
господин
!
А
мен
’
ја
душа
знати
како
ја
јесам
!
!
—
не
бринути
се
тај
ништа
,
ићи
ја
јесам
глава
.
ти
јесам
умести
,
јесам
вешт
,
а
ја
хтети
тај
све
полако
и
лепо
.
пустити
ти
ја
,
а
ти
остати
мало
...
моћи
одмах
за
ја
,
него
доћи
мало
после
,
па
да
ти
лепо
мој
писар
предати
кључ
од
празан
кућа
.
—
Отидни
јесам
до
кућа
ја
,
па
чудо
да
видити
!
Искупише
се
деца
комшиски
и
малски
пред
кућа
како
да
хтети
панорама
да
гледати
.
пети
мој
’
да
ги
напудпм
.
—
А
бре
,
деца
!
Што
се
скупити
,
бре
ћопек
?
Мечка
ли
играти
у
авлија
ели
шебек
,
река
’
ги
,
тај
се
искупити
туј
?
!
—
„
Неје
мечка
,
збор
јесам
па
они
,
ама
ништо
јоште
поубав
ода
тај
!
“
—
е
па
што
чекати
бре
,
кад
хтети
ништо
да
бидне
!
—
„
Чекамо
,
збор
јесам
,
да
се
потепати
!
“
—
’
Ајда
,
глава
да
скршити
,
карати
ги
ја
;
тај
хтети
да
дочекати
!
—
„
Па
хтети
’
да
дочекати
,
збор
јесам
,
и
јучерке
тројица
избацити
на
сокак
.
“
Сал
’
тај
чути
,
па
јесам
’
фатити
пут
!
Курталисуј
!
па
викати
,
ели
да
ги
испудити
из
кућа
ели
да
ги
дати
тапија
а
мен
’
па
да
ја
дати
пе-шестину
пандур
,
тај
да
се
иселити
из
онуј
пустиња
...
хтети
да
стати
,
ете
,
гурбет
по
туђ
куб
под
старос
’
како
чиновник
.
.
.
—
Хе-хе
!
смејати
се
председник
благо
.
еј
грешан
Ивка
,
јесам
ти
награисати
.
и
како
тај
баш
ти
да
снаћи
?
!
—
баксуз
јесам
зар
!
—
А
...
оно
...
знати
,
ама
и
ти
јесам
по
некад
бити
права
напаст
!
мило
ти
,
кад
ти
други
нагаравити
,
кад
он
обесити
тенџера
,
а
сада
:
леле
и
помагати
!
Видиш
,
сад
ти
се
враћати
.
А
зар
јесам
и
ти
по
некад
бити
ако
не
горети
,
а
оно
,
вала
,
исти
овакав
.
—
ама
да
рећи
да
неје
,
јес-је
,
господин
-
приседник
.
Инћар
немати
;
ете
признавам
!
ама
оваки
да
јесам
бити
—
неје
,
господин
.
онај
јесам
брати
бити
шал
,
ама
овај
јесам
велик
без
ред
,
господин
.
Аман
!
—
ама
тај
јесам
свршен
ствар
,
док
ја
само
отићи
...
ти
не
бринути
ич
.
—
Па
тај
и
ја
викати
,
а
ти
зашто
јесам
приседник
.
—
е
па
видети
се
,
Ивка
.
дакле
ко
што
ти
рећи
!
умиривати
он
председник
.
—
о
да
да
господ
!
велим
Ивка
.
председник
узити
палидрвце
,
и
запалити
цигара
и
позвати
писар
да
он
овај
наместити
јак
на
врскапут
који
јесам
обући
и
да
он
наредити
да
поћи
за
он
.
—
ама
ти
јесам
опет
доцније
дошо
,
велим
он
председник
.
опет
јесам
ваљда
ноћас
по
сав
обичај
...
гледати
само
какав
јесам
он
очи
...
одмах
да
отићи
до
берберин
да
се
ошишати
...
гледати
он
само
,
колик
он
јесам
кос
!
да
ја
јесам
више
овако
чулав
изаћи
на
очи
!
ама
,
сав
бити
ви
требати
.
.
А
писар
кицош
са
велик
чупав
кос
,
јако
исечен
прслук
,
доле
широк
панталоне
и
јак
шиљаст
ципела
са
горњи
безецом
од
црвен
сомот
који
јесам
горети
као
жеравица
не
одговарати
и
не
правдати
се
него
он
услужно
додавати
шешир
.
не
вредити
он
да
се
правдати
,
јер
вазда
будно
око
председников
запазити
сваки
ђаво
.
и
писар
не
смести
да
се
правдати
,
јер
мислити
у
себе
:
стар
јесам
курјак
овај
,
ко
знати
где
ја
јесам
видети
,
па
који
фајда
;
да
ја
ваљда
ухватити
у
лаж
.
добар
ћутати
.
—
председник
он
наредити
да
поћи
за
он
,
а
мало
поиздаље
нек
се
наћи
један
шест
задружних
пандур
,
а
и
три
фијакер
нек
јесам
у
приправност
.
—
Па
хтети
ти
молити
,
господин
-
приседник
,
напрајити
ги
тај
да
искусити
сав
строгос
’
од
закон
!
рећи
Ивка
и
додати
председник
штап
онако
понизно
и
смерно
као
што
клисар
владика
патарица
додавати
.
да
ви
доћи
,
господин
,
на
онај
стар
степен
.
отићи
председник
,
а
за
он
Ивка
у
велик
смерност
и
понизност
као
човек
који
јесам
изгубити
вера
у
сав
,
па
се
бојити
да
и
најмањим
дах
не
утулити
и
последњи
слаб
зрачак
нада
.
Стиг
г
.
председник
пред
кућа
и
,
саслушати
тужба
један
Циганин
који
јесам
тужно
Калча
да
он
јесам
тући
обедити
он
пре
тај
да
јесам
и
он
један
од
онај
који
јесам
продава
књажевачки
пљачка
од
седамдесет
Шесте
ући
унутра
.
исти
г
.
председник
јесам
бити
познати
као
један
славан
друг
за
друштво
.
стар
Андалија
,
који
се
компетентност
морати
признати
,
причати
јесам
после
један
„
весеље
“
да
такав
напаст
још
јесам
видети
за
четрдесет
и
неколико
година
свој
свирање
.
Душа
јесам
дати
за
један
добро
српски
друштво
у
који
ићи
све
онако
,
без
устезање
и
устручавање
.
бити
јесам
тај
стар
јолдаш
и
ашик
,
о
чији
се
весеље
радо
причати
и
још
радије
слушати
.
за
он
причати
да
јесам
прећи
као
„
срески
“
бити
сила
и
носити
на
златан
мамуза
као
жврк
два
наполеон
.
знати
јесам
се
добро
,
па
зато
и
јесам
никако
чудо
,
што
он
онако
радосно
дочекати
људи
који
јесам
,
и
ако
пијан
,
ипак
имати
мало
и
респект
од
власт
.
—
Ооо
!
повикати
Калча
који
он
први
и
опазити
.
Здраво-живо
,
господин
!
мора
,
ћорав
ли
јесам
,
ели
несте
окат
,
тај
не
видосте
кој
ни
доћи
?
!
тврдо
решити
да
она
лепити
или
силом
уклонити
,
г
.
председник
остати
и
даље
званичан
и
хладан
.
—
А
видити
ли
,
господин
-
приседник
,
што
напрајити
онај
звер
сас
ми
?
рећи
Калча
,
јер
он
г
.
председник
свој
званичност
пола
као
хладан
вод
.
—
Која
онај
?
запитати
г
.
председник
и
јавити
она
се
учтиво
,
а
гледати
по
авлија
.
—
Па
,
домаћин
наш
,
побратити
Ивка
,
господин
председник
,
велим
Курјак
.
Извол'те
,
седити
...
А
ја
...
мало
свратити
...
ко
људи
.
—
Мор
,
имати
дава
да
ти
чинити
,
да
ти
се
тужити
без
марка
,
на
онај
санким
домаћин
.
млого
лош
човек
,
господин
-
приседник
,
па
ни
лошо
и
напрајити
.
Пцетиште
!
овако
ли
се
славити
слава
и
друство
дочекивати
једанпут
у
година
,
бре
брата
?
!
Остадомо
сам
у
кућа
како
сирочики
без
татко
,
како
пиличики
,
господин
,
кад
ги
кобац
уфатити
мајка
!
—
е
па
,
Калча
,
знати
како
јесам
...
и
ви
опет
...
—
тај
ли
јесам
ред
,
господин
?
!
А
живувасмо
алис
како
браћа
од
један
мајка
...
Пазешем
он
и
волешем
побоље
од
онај
мој
Чапа
!
јадати
се
Калча
,
који
се
стегнути
око
срце
,
па
постати
лиричан
;
дати
он
се
на
жао
,
па
он
ударити
суза
.
тај
ли
јесам
ред
,
господин
-
приседник
!
?
—
Па
јесам
ни
тај
—
тај
не
велим
;
ал
’
опет
ни
зулум
хтети
да
трпити
човек
!
велим
председник
.
—
„
зулум
!
“
’
Ајда
па
и
тај
саг
,
господин
,
како
зборити
!
сав
бити
убаво
и
човешки
.
„
зулум
“
,
викати
?
е
па
де
,
ко
јесам
погинуја
од
овај
наш
зулум
,
казати
јесам
ти
,
де
?
тај
јесам
човек
један
,
што
се
казати
,
књижовњак
,
разбирати
се
у
књига
и
у
писма
,
и
у
протокол
и
архива
,
и
тији
багатела
.
Кој
погинути
де
ода
тај
паш
зулум
,
мајка
?
!
А
он
па
ако
слушати
што
не
клевета
,
—
оно
требити
да
јесам
Косово
бити
овден
!
у
овејати
година
,
рутав
човек
,
тај
да
јесам
саг
у
мој
старос
’
плакати
.
тај
ли
јесам
па
ред
?
!
завршити
Калча
врло
жалостивно
.
—
е
па
ја
знати
да
јесам
ти
,
Калча
,
адвокат
!
ама
јесам
опет
ред
ни
да
он
ви
опет
тако
набити
огњиште
,
рећи
председник
,
окретати
се
и
гледати
по
авлија
онај
вашар
’
па
се
зауставити
на
обешен
јагњећи
кожа
.
—
јесам
ни
тај
ред
!
—
Неје
,
господин
;
да
казати
да
јесам
ред
,
неје
па
ни
тај
ред
.
и
ја
јесам
тај
викати
;
ама
који
да
он
казивати
?
!
правдати
се
Калча
искрено
.
—
А
јесам
л
’
ви
тај
јагњећи
кожа
од
овај
слава
?
—
јесте
,
господин
.
Веће
ми
се
дојести
пилећо
,
па
променити
на
јагњећо
;
па
бити
туј
још
неки
друство
,
те
ги
поручати
сас
друство
.
—
А
пошто
јесам
сад
кожа
?
—
Шес
’
грош
,
седам
грош
...
спрама
јагње
,
господин
...
давати
понизан
и
услужан
Калча
податак
.
два
дадомо
на
Курјак
,
зашто
ги
јесам
он
и
заклаја
,
па
ред
јесам
јесам
такав
;
а
један
па
за
мен
’
хтети
остати
,
зашто
он
ја
беј
’
помагач
,
паракувар
,
а
он
бити
стареји
ашчија
.
—
А
шта
тај
пећи
онај
?
јагње
,
а
?
—
јагње
,
господин
,
ђурђовско
јагње
;
а
од
њег
’
послатка
манџа
немати
на
свет
!
—
Извол'те
запонац
,
господин
председник
,
рећи
Курјак
.
Калча
,
дати
столица
!
—
фала
,
фала
!
запоњац
хтети
узети
,
ал
’
сести
хтети
,
него
овако
стојећи
.
запонац
и
јесам
да
се
с
нога
овако
јести
.
А
,
после
,
ја
јесам
доћи
онамо
да
се
частити
—
(
кад
јесам
требати
,
бити
јесам
)
—
ја
овамо
долазити
управо
по
званичан
дужност
,
као
...
—
А
ја
хтети
сад
мало
да
се
прихватити
,
велим
Смук
,
излазити
из
подрум
са
пун
рука
,
да
ручати
.
Ручали
јесам
већ
,
што
казати
,
и
који
јесам
говеда
погубити
.
ево
и
вино
.
побратим
,
испрати
овај
чаша
,
рећи
Смук
онај
,
новајлија
.
—
Ела
извол'те
,
господин
-
приседник
,
мало
винце
.
ама
јесам
винце
,
видити
,
видити
!
и
Турчин
—
па
вера
јесам
да
баталити
заради
тај
вино
,
такав
јесам
!
—
фала
,
Калча
.
—
ама
вино
антика
;
од
ћурлински
лојзе
,
трогодишњак
.
да
јесам
бацити
,
господин
,
у
кљун
по
један
винце
.
—
’
ајд
’
баш
моћи
,
ал
’
само
један
чашица
.
—
Хе-хе
!
служити
он
задовољно
Калча
,
кол'ко
миловати
,
господин
,
а
код
ми
зор
немати
.
—
ама
како
тај
радити
!
гледати
он
само
!
Ал
јесам
ја
и
тај
неки
ашчија
!
рећи
председник
,
гледати
Курјак
како
сећи
печен
јагњетина
.
—
А
сав
јесам
вика
,
господин
,
велим
Калча
,
да
најбоље
знати
.
—
како
тај
сећи
,
тај
не
ваљати
ништа
!
—
не
ваљати
,
господин
,
велим
Калча
.
—
Оно
ако
хтети
баш
права
,
јагње
и
не
требати
да
се
транжирати
,
него
се
изнети
онако
цео
на
синија
,
ко
што
Турчин
радити
.
—
е
,
не
л
’
и
ја
тај
зборити
?
!
А
онај
ја
викати
:
ти
,
Калча
,
да
јесам
ћуташ
;
тај
јесам
мајстор
салте
за
зајац
и
за
срндаки
.
А
саг
погле
како
и
приседник
на
мој
памет
зборити
!
—
да
јесам
ја
питати
,
велим
председник
,
ја
ти
,
вала
,
не
бити
’
дати
ни
да
он
сећи
.
јагње
се
живо
клати
и
сећи
,
а
чим
јесам
печен
,
одмах
нож
за
силав
па
прст
,
ко
што
јесам
бог
рећи
.
јагње
печен
,
упамтити
тај
,
леп
јесам
и
не
сећи
он
,
него
он
онако
цео
изнети
на
синија
,
па
онда
скрстити
нога
,
па
,
онако
по
турски
,
прст
скидати
с
кост
.
тако
се
тај
радити
.
па
онда
не
знати
шта
јесам
доста
:
толико
јесам
тај
слатко
!
ал
’
кад
јесам
већ
почо
,
онда
дати
бар
ја
тај
нож
,
да
ја
тај
...
—
Нож
,
подавати
нож
!
викнути
сав
и
полетети
услужно
.
—
ех
,
јесам
тај
господ
донети
при
ми
,
велим
задовољан
Калча
,
а
без
теб
’
ћаше
да
бити
јексик
овај
наш
друство
!
—
овако
,
видити
,
овако
се
тај
сећи
,
овако
.
А
како
јесам
ти
почети
...
па
брже
прислонити
тањир
уз
ватра
,
да
се
малко
угрејати
,
ако
хтети
,
тај
јесам
,
вруће
печење
да
јести
—
онда
се
тако
радити
,
а
не
на
хладан
тањир
метути
,
па
да
се
одмах
слојанити
!
А
ако
волити
хладан
печење
,
онда
јесам
други
ствар
.
Што
се
ја
тицати
,
ја
волити
и
један
и
друго
.
А
кад
хтети
вруће
,
тањир
требати
да
јесам
мало
угрејати
...
—
Божа
—
велим
Калча
,
сав
срећан
,
полако
—
учевњак
човек
што
јесам
,
па
у
свашто
се
разбирати
!
—
тако
...
дати
сад
амо
тај
тањир
од
ватра
.
е
,
пробати
сад
да
јести
!
—
ех
,
пуст
чкоља
и
пустити
мој
младос
’
куде
јесам
!
викнути
Калча
.
—
А
лако
јесам
натакнути
само
на
ражањ
па
испећи
;
ништа
лакше
од
тај
.
али
требати
мајсторија
да
се
исећи
.
’
ајде
,
па
ви
сад
јести
...
а
ја
хтети
ја
узети
само
овај
бубрег
с
лој
.
дати
столица
.
—
Столица
!
викнути
Калча
и
додати
он
свој
мали
троног
столичица
...
е
ли
искати
из
соб
један
и
један
јаст'к
?
—
батал
,
добро
јесам
и
овако
!
велим
председник
.
Охо-хо
!
ала
се
омицати
,
сав
се
топити
и
лој
и
бубрег
.
дед
’
тај
ћурлински
.
јесам
л
’
ћурлински
тај
вино
бити
?
да
ти
ја
нешто
не
лагати
?
—
Ћурлинско
,
господин
,
велим
Калча
,
ич
не
брати
брига
,
зар
теб
’
хтети
’
да
ти
л'жемо
!
сав
он
јесам
лојзе
у
Ћурлина
.
—
онда
сипати
!
сипати
,
куцати
се
,
наздрављати
и
пити
.
—
Слава
славити
,
слава
дочекивати
,
господин
-
преседник
,
наздрављати
Курјак
.
како
ја
ви
данас
у
мој
кућа
како
моћи
,
тако
ви
ја
,
ако
бог
да
,
други
пут
у
ваш
кућа
дочекивати
како
моћи
,
а
,
дати
Божа
,
и
како
хтети
!
пити
и
извртати
сав
чаша
,
тако
да
данце
бити
горе
а
уста
чаша
доле
.
—
Добра
вино
!
велим
председник
.
дед
’
још
мало
ребарца
.
тако
.
па
онда
да
се
лепо
разићи
,
па
и
ја
с
ви
и
ви
са
ја
да
бити
задовољан
,
а
највише
да
бити
наш
Ивка
мило
.
—
Што
јесам
кутак
,
видити
ли
,
господин
,
па
немати
он
!
А
погнути
оваки
друство
!
овако
једење
и
пијење
и
не
’
теде
—
што
јесам
пчешка
сорта
!
—
не
’
теде
да
остати
!
велим
Калча
.
—
Ал
се
топити
!
Охо-хо
!
велим
председник
,
узимати
ребро
.
гледати
,
Калча
.
овако
се
тај
јести
!
ех
,
кад
не
умети
да
јести
.
—
и
овај
!
рећи
три
кардаш
и
сваки
он
изабрати
и
метнути
у
тањир
онај
што
јесам
највише
волити
.
—
и
реп
знати
да
волити
!
рећи
један
,
па
он
мести
у
тањир
.
—
и
глава
,
господин
-
приседник
,
велим
Калча
.
не
ли
јесам
главешина
на
град
и
на
ми
свијати
и
туј
што
јесам
и
там
’
па
на
поље
по
град
.
па
викати
:
„
глава
пред
глава
!
“
таки
јесам
јесам
ред
јоште
од
стар
време
.
—
изволети
,
господин
председник
ћурлински
нектар
.
Нећете
ја
ваљада
дат
корпа
!
велим
онај
и
прићи
услужан
и
грациозан
да
он
наточити
.
—
А
,
фала
,
фала
!
А
одакле
бити
ви
?
рећи
председник
новајлија
.
А
ко
ви
јесам
овај
?
запитати
полако
Калча
.
одакле
бити
?
—
А
кој
он
знати
!
велим
Калча
.
требити
да
јесам
неки
наш
човек
.
Дође
јесам
у
кућа
како
неки
макнути
од
сокак
кад
улегнути
у
кућа
,
па
се
припитомити
туј
;
па
саг
веће
и
не
излазити
.
стати
и
побратимити
.
—
Част
ја
јесам
представити
ви
се
—
рећи
онај
,
закопчавати
капут
и
извлачити
манжетна
—
Светислав
Н
.
,
прећи
као
члан
позориште
,
скроман
и
предан
служилац
у
храм
богиња
Талија
,
а
затим
отпустити
општински
писар
,
жртва
обест
садашњи
режим
,
који
јесам
узалуд
ишчекивати
мој
потпора
...
као
члан
путујући
друштво
почети
јесам
као
статиста
са
цигло
неколико
овај
реч
:
„
милост
,
Лезирк
јесам
невин
!
“
а
доцније
јесам
играти
Јована
у
низ
Бисера
и
Хајнрих
у
лаворика
и
просијачки
штап
наградити
буран
аплауз
до
лудило
усхићен
публика
који
ја
обожавати
.
играти
јесам
карактер
,
тај
ја
јесам
фах
...
посветити
јесам
се
бити
живот
који
значити
свет
на
даска
,
тај
ја
јесам
бити
идеал
,
циљ
и
сврха
мој
толи
буран
кола
бедан
живот
...
—
аха
,
сећати
се
,
писати
јесам
ја
из
Београд
за
ви
.
—
Па
јесам
доћи
...
А
уверити
се
из
мој
кондуита
,
који
јесам
све
овде
при
ја
...
рећи
и
извадити
читав
фасцикла
неки
хартија
.
—
Добра
,
добро
...
тај
за
после
.
овде
јесам
само
приватан
човек
у
круг
пријатељ
.
—
имати
опробан
перо
...
мој
концепат
јесам
никако
поправљати
;
одмах
он
и
преписивати
.
имати
баш
,
чинити
ја
се
,
овде
неколико
концепт
при
себе
,
ако
желити
...
—
Желим
ти
,
брата
,
добар
апетит
—
рећи
председник
и
метнути
он
у
тањир
један
комад
печење
.
ето
тај
јесам
добро
.
ех
,
кад
не
знати
шта
ваљати
!
—
о
господин
председник
,
ваш
љубазност
...
ваш
готовост
...
како
само
да
ви
се
одужити
!
.
.
—
батал
,
мора
,
тај
,
па
ћутети
и
јести
ту
.
Видиш
да
јесам
...
да
јесам
данас
приватан
човек
,
а
сутра
кад
бити
,
у
звање
,
званичан
...
велим
председник
,
па
се
тек
на
једаред
тргнути
;
сетити
се
да
јесам
доћи
као
власт
,
па
наставити
:
тај
јесам
,
ја
јесам
и
сада
власт
,
ал
’
јесам
у
други
посао
.
људи
,
шал
на
страна
,
фала
па
част
,
на
вино
и
па
мезелук
,
ал
’
ја
мислити
,
да
јесам
већ
крајње
време
да
ја
оставити
овај
човек
,
овај
наш
грешан
Ивка
.
А
зато
јесам
и
свратити
,
пут
ја
нанети
.
Ишо
јесам
овуда
,
па
чути
неки
џумбус
,
па
дати
,
велим
,
да
видити
...
—
Чуја
јесам
џумбус
,
па
викати
овај
треба
да
јесам
неки
мој
човеци
,
друство
;
е
фала
,
те
се
за
ми
па
присетити
.
А
куд
хтети
па
да
бидне
кола
без
Кокан
,
тај
и
ви
без
ми
.
Здрављица
,
приседник
!
велим
он
веселити
Калча
,
а
накривити
капа
.
ако
,
ако
!
Неси
ни
погрешија
,
ни
ти
с
ми
,
ни
ја
па
с
ти
.
—
...
па
река
’
,
хајд
’
баш
да
свратити
и
да
видити
шта
радити
они
тамо
,
па
јесам
казати
Дживгару
да
спремити
фијакер
,
па
да
се
лепо
посадити
,
па
онда
лепо
одавде
кућа
...
ил
’
у
Бања
...
добро
јесам
мало
,
радити
...
—
зарадити
воздух
!
велим
Калча
.
ех
,
што
јесам
човек
учевњак
,
књижован
...
—
јесте
,
да
се
мало
излуфтирати
,
тај
јесам
здраво
.
—
Прима
се
!
да
ићи
!
велим
Светислав
.
—
ама
па
лепо
,
да
јесам
ићи
,
лепо
,
па
хтети
’
јесам
ићи
!
и
ја
јесам
тај
викати
од
јучерке
јоште
.
Тика
викати
,
велим
Калча
,
бивати
ли
,
ели
јесам
ред
па
трговачки
да
јесам
ићи
,
а
ни
„
сас
здравје
“
да
не
рећи
на
нашога
добар
Ивка
,
на
домаћин
,
ете
?
—
А
прошевина
?
!
споменути
Светислав
.
—
какав
прошевина
?
питати
председник
.
—
хеј
,
хеј
!
па
тај
јесам
јесам
работати
веће
свршен
...
’
Оће
да
он
женити
...
—
ко
?
питати
председник
.
—
Па
ваљда
хтети
Курјак
!
Тика
моћи
и
њег
’
,
удовац
јесам
...
—
А
зашто
опет
ка
да
не
бити
моћи
!
рећи
Курјак
,
ребрити
се
мало
и
сукати
брк
.
—
’
Оће
да
он
женити
,
овај
побратим
.
таки
ли
јесам
,
кум
?
питати
Калча
Светислава
и
ударати
он
по
раме
.
Јучерке
ја
окумија
.
Здрављица
!
кум
,
да
пити
!
Куче
ниједан
,
ела
да
се
пољубити
.
—
Хај'те
,
људи
,
хај'те
;
овај
јесам
сад
хитан
,
а
за
оно
имати
време
!
велим
председник
.
—
Ивчо
бре
!
раздерати
се
Калча
колико
он
грло
доносити
.
Ивчо
бре
,
поскоро
да
доћи
!
—
Што
се
дерати
ка
скелеџија
?
Пресече
ја
,
кол'ко
се
раздерати
!
викнути
на
он
председник
.
—
Викам
он
и
окам
ете
за
тај
,
да
се
,
демек
,
алалити
како
људи
,
трговачки
...
несмо
један
керамиџије
...
—
Мор
,
Калча
!
моћи
бар
тај
да
се
правити
луд
.
давно
се
баталити
ред
овде
.
—
Одамно
господин
,
и
ја
викати
тај
,
јоште
од
како
не
онај
кутак
оставити
па
побећи
;
ама
викати
,
зар
да
јесам
и
ја
како
он
?
!
велим
Калча
.
—
А
зар
јесам
ред
,
велим
Курјак
,
да
ми
и
он
оставити
овако
сам
!
—
е
,
па
моћи
тако
,
Мита
—
рећи
председник
онако
меко
и
благо
Курјак
—
тај
јесам
бар
човек
паметан
,
па
што
онда
тако
говорити
?
А
како
бити
,
ето
рећи
по
душа
,
ти
бити
,
да
ти
он
доћи
на
твој
слава
?
—
А
зар
јесам
једаред
засести
?
А
после
ја
тај
једва
и
чекати
,
и
молити
бог
!
А
што
?
Што
да
ја
не
доћи
!
Божа
здравље
...
јесам
далеко
...
ето
прексутра
,
па
извол'те
и
ви
,
господин
председник
.
па
хтети
видети
како
ја
дочекивати
и
служити
гост
;
онако
старински
,
као
силан
Цар
Степан
...
сав
стајати
.
ја
како
.
А
ја
још
и
немати
домаћица
ка
он
.
Још
мало
,
ето
прексутра
јесам
слава
,
па
живити
бити
...
—
А
шта
јесам
прексутра
?
—
Па
разумети
се
Марков-дан
,
мој
слава
,
од
старина
...
—
Хе-хе
,
смејати
се
председник
,
шта
се
ту
разумети
!
—
А
за
који
година
,
за
овај
?
—
за
овај
,
за
овај
!
—
Хе-хе
.
на
здравље
тај
памет
!
овај
он
година
,
вала
,
хтети
славити
,
а
до
година
моћи
.
па
,
болан
брајко
,
а
знати
ли
шта
јесам
данас
?
!
па
данас
јесам
Марков-дан
.
—
Данас
?
!
питати
Курјак
.
—
Данас
,
и
тај
цео
дан
!
А
сад
јесам
четири
сат
по
подне
.
—
тај
батал'те
,
господин
председник
...
не
знати
ја
кад
ја
јесам
слава
!
толико
година
славити
заједно
с
отац
,
и
после
кад
јесам
се
одвојити
јесам
,
и
као
удовац
...
па
да
не
знати
ја
кад
јесам
Марков-дан
.
Трећи
дан
по
Ђурђев-дану
.
—
Па
?
—
јесам
л
’
прекјуче
бити
Ђурђев-дан
?
—
јок
!
данас
јесам
!
јуче
јесам
!
викати
,
док
се
напослетку
једва
једном
не
обавестити
да
јесам
јуче
бити
Ђурђев-дан
.
—
А
не
,
не
!
господин
председник
имати
права
.
Јуче
јесам
госпођица
јола
отићи
и
јесам
јесам
више
видети
,
а
она
јесам
дан
и
по
послуживати
.
—
е
,
па
саг
де
!
вијати
јесам
мужије
учевњак
и
књижован
,
а
мија
јесам
један
простак
.
како
ти
рећи
,
приседник
,
тај
дан
хтети
да
бидне
.
последњи
јесам
гост
у
друство
,
да
ти
не
кварити
кеф
,
ете
!
велим
Калча
.
пека
,
пека
!
—
е
,
па
хтети
да
јесам
„
пека
“
,
него
:
јесам
л
’
прекјуче
бити
Ђурђев-дан
,
јесам
л
’
јуче
бити
патарица
,
е
јесам
л
’
данас
онда
Марков-дан
?
!
ако
не
веровати
,
изићи
да
видити
како
јурити
свет
у
Пантелеј
...
а
и
на
Св
.
Марка
славити
црква
!
табла
.
—
е
па
,
побратимити
,
Митанча
,
дигнути
се
Калча
с
пун
чаша
,
па
срећан
тај
слава
!
у
здравје
да
гу
дочекивати
!
и
ја
да
ти
долазити
и
ти
па
да
не
дочекивати
и
испраћати
,
а
не
како
онај
кутак
Ивка
што
урадити
.
сав
он
честитати
слава
,
љубити
се
,
пити
и
опет
се
љубити
.
—
Добра
јесам
ја
доћи
!
велим
Курјак
једва
једном
уверити
и
он
.
Извол'те
,
седити
.
сав
поседати
,
Курјак
стајати
и
служити
.
—
господин
-
приседник
,
велим
Калча
весело
,
а
видити
ли
саг
па
овај
чудо
:
слава
на
наш
Митанча
.
Курјачки
што
јесам
слава
,
па
у
туђ
кућа
гу
славити
!
Божа
мој
!
Свашто
у
овај
свет
!
тај
се
реч
као
коснути
Курјак
,
јер
он
се
уозбиљити
и
као
растужити
мало
;
а
за
чудо
да
јесам
и
јуче
већ
бити
нешто
друкчији
.
Већином
јесам
ћутао
,
ребрити
се
седити
онако
;
гледати
,
сукати
и
извлачити
брк
.
—
е
,
кад
јесам
тако
—
рећи
председник
и
пружити
ђуровача
да
он
се
наточити
—
онда
јесам
што
друго
;
ствар
јесам
онда
у
други
состојанију
.
па
што
ја
тај
одмах
не
казати
!
е
онда
узимати
реч
натраг
!
па
испити
чаша
.
Светислава
,
на
,
мета
овај
шешир
тамо
да
ја
не
сметати
.
—
Бож'ке
,
како
се
па
овај
убаво
сложити
.
А
проћи
Ивков
слава
,
а
ето
јесам
стизати
па
Курјаков
!
велим
Калча
.
—
А
јадан
тај
слава
без
свирач
!
велим
Смук
.
—
