напастина
један
кућа
али
она
сељанин
дочекати
и
одбити
ватра
из
пушак
.
у
такав
прилика
Латиф
бити
увек
слати
Хаџи
Продана
.
сад
пак
,
учинити
друкче
.
у
место
он
,
послати
кмет
горачићског
,
а
овај
се
показати
и
сувише
ревносан
.
Беше
повести
преко
двадесет
људи
,
дотерати
у
Чачак
и
предати
Латиф
.
Латиф
она
отпратити
у
Београд
и
шта
бити
тамо
учинити
с
она
,
не
моћи
се
никако
сазнати
.
Хаџи-Продан
бити
покушати
да
она
спасти
,
али
он
Латиф
сурово
одбити
.
овај
покушај
ускомешати
душа
Хаџи-Проданову
.
он
видити
да
он
немати
више
место
код
Латиф
.
договор
пред
Ђурђев-дан
@card@
.
у
манастир
Благовештењу
спремати
се
нешто
необично
.
Вечерње
бити
одслужити
.
игуман
Пајсије
,
отац
Ђенедије
и
игуманов
брат
Димитрија
,
седити
на
доксат
и
водити
разговор
.
—
Још
ники
—
рећи
хтети
Димитрија
пресамитити
преко
доксат
.
—
рано
јесам
—
одговорити
Пајсије
.
по
тај
додати
:
надати
се
,
да
хтети
ники
изостати
.
-—Кога
јесам
позвати
?
игуман
извадити
један
парац
хартија
,
развити
он
и
прочитати
овај
име
:
Хаџи-Продан
,
Обрад
Момировић
,
Аврам
Лукић
,
Василија
Јовановић
...
—
из
Лопоша
—
прекинути
он
Димитрија
.
—
из
Бирч
.
—
даље
.
Ђока
Протић
,
Максим
Рашковић
,
Алекса
Поповић
из
субјел
,
Михаило
Радовић
из
Равни
,
Јосиф
...
и
Јосиф
Алтобабић
.
—
свега
?
—
један
,
два
,
три
.
.
свега
девет
—
одговорити
игуман
и
предати
хартија
брата
.
Димитрија
уза
записак
,
прегледати
јесам
и
вратити
игуман
.
—
мало
јесам
.
—
Што
?
—
упитати
игуман
.
—
А
камо
ти
Манојло
из
Горачићи
,
па
Рашић
из
Ласца
,
па
Василија
из
Лопаша
,
па
Ранка
из
Самаила
?
игуман
он
посматрати
—
Па
Станка
из
Бањица
—
додати
Димитрија
.
—
Држим
да
јесам
потребно
—
одговорити
игуман
,
па
савити
записак
и
стрпати
јесам
у
џеп
.
—
ако
се
што
решити
,
лако
хтети
позвати
и
остати
.
у
тај
се
отворити
вратница
.
Димитрија
се
дигнути
и
нагнути
преко
доксат
.
—
Аврам
из
Заблаће
!
—
рећи
он
и
стрчати
низ
степеница
.
—
Почели
јесам
—
прихватити
игуман
,
па
се
дигнути
и
поћи
за
брата
.
отац
Ђенадија
остати
јесам
на
доксат
.
у
рука
он
бити
бројаница
,
а
у
глава
читав
поворка
мисао
.
он
готово
и
не
опазити
шта
се
око
он
десити
.
кад
се
вратница
по
други
пут
отворити
,
он
се
пренути
,
погледати
у
двориште
и
полугласан
рећи
:
—-
Хаџи-Продан
!
Ноћ
бити
освојити
.
у
један
манастирски
одаја
,
простран
,
а
слабо
осветљен
,
седити
на
миндерлук
повећи
број
људи
.
име
њихов
познати
јесам
ми
.
неки
од
она
држати
чибук
и
пуштати
густ
колут
дим
.
отац
Ђенадија
смирено
седити
,
претурати
бројаница
из
рука
у
рука
.
сав
се
бити
дати
у
мисао
па
нит
’
што
говорити
,
нит
’
ромор
.
овај
тишина
прекинути
крупан
глас
Хаџи
Проданов
.
—
какав
ми
добро
сакупити
овде
,
игуман
?
—
упитати
он
.
—
невоља
,
војвода
!
—
Видиш
ли
шта
дочекати
?
пре
година
дан
певати
и
веселити
се
у
дом
свој
.
у
наш
рука
бити
судбина
наш
.
Имађасмо
свој
управа
и
свој
главар
.
Живљасмо
у
мир
и
задовољство
,
јер
бити
слободан
људи
.
А
данас
?
...
притиснути
ми
морати
,
па
ми
давити
.
не
смети
глава
подигнути
од
зулумћар
.
где
се
окренути
,
чути
писка
и
запомагање
.
јесам
ли
радити
,
да
и
даље
трпити
овај
зло
?
...
.
ето
ви
,
па
пресудити
како
знати
.
—
овај
јесам
већ
догрдити
—
утакнути
се
Димитрија
,
брат
игуманов
.
—
Ника
не
знати
шта
он
носити
дан
а
шта
ноћ
.
седити
скрштен
рука
,
на
чекати
џелат
,
да
ми
одрубити
глава
.
Хаџи-Продан
бацити
поглед
на
сав
ред
и
задржати
он
на
Аврам
из
Заблаће
.
—
тако
јесам
,
војвода
—
рећи
овај
и
тргнути
дим
из
чибук
.
—
Беше
се
мало
ка
’
и
умирити
,
и
ја
готово
да
рећи
:
Божа
,
помоћи
!
...
али
гле
чудо
и
покора
!
зулум
додијати
.
јесам
сигуран
ни
глава
ни
мали
...
овај
јесам
права
напаст
.
—
тако
јесам
,
брат
’
Аврам
,
али
шта
да
се
радити
?
ми
јесам
мало
а
Турчин
много
.
јесам
лако
дизати
крајина
.
народ
се
једном
опећи
,
па
сад
не
смести
.
—
народ
јесам
довде
доћи
—
рећи
хтети
Обрад
и
превући
длан
преко
јабучица
.
—
он
јесам
готов
да
се
бити
.
—
веровати
,
брат
Обрад
;
тако
јесам
у
твој
село
.
твој
јесам
сељак
озлоједити
због
онај
сукметица
.
требати
знати
како
јесам
у
други
место
.
—
договор
кућа
градити
војвода
!
—
утакнути
се
Радовић
из
Равни
.
Зашто
јесам
се
овде
сакупити
,
него
да
се
договорити
?
—
тако
јесам
,
тако
—
прихватити
игуман
—
Ева
ми
овде
,
па
се
договорити
.
после
хтети
лако
упитати
и
осталу
браћа
.
—
не
требати
одуговлачити
—
рећи
Рашковић
.
—
ваљати
само
почети
,
а
народ
једва
чекати
.
господар
Ђорђе
јесам
се
много
премишљати
,
па
ено
девет
година
узбијаше
турски
сила
.
—
Шта
велим
,
браћа
!
—
упитати
Хаџи-Продан
присутан
.
сав
ћутети
и
упрети
поглед
у
под
.
—
Шта
велим
ти
,
газда
Василија
?
—
како
сав
,
тако
и
ја
,
војвода
.
до
сада
се
,
хвала
бог
,
никад
јесам
двојити
.
—
А
тај
отац
Ђенадија
?
Шта
ти
велим
?
ти
јесам
овде
међу
ми
понајстарији
.
Ђенадија
подигнути
глава
,
спустити
бројаница
у
крило
,
протрљати
рука
чела
и
рећи
:
—
Знаш
,
како
јесам
,
војвода
!
три
пут
мера
,
а
један
пут
судити
.
Шта
вредити
почети
,
а
не
дочети
?
ваљати
се
добро
промислити
.
ви
знати
како
се
и
данас
викати
на
војвода
због
несрећа
,
што
ми
задесити
.
куд
хтети
ми
духати
,
ако
увући
народ
,
а
не
успети
?
не
говорити
овај
што
ја
јесам
жао
умрети
.
дан
пре
,
дан
доцније
,
ја
јесам
старац
све
један
.
говорити
овако
што
ја
јесам
жао
сиротиња
...
Разашљимо
људи
по
нахија
.
посаветовати
се
,
браћа
,
као
људи
.
припремити
се
како
ваљати
,
па
кад
доћи
згодан
час
,
у
име
Божје
.
—
ти
,
брат
’
Ђока
,
ћутети
—
рећи
Хаџи-Продан
.
—
дед
рећи
који
.
како
јесам
у
твој
крај
?
—
како
да
ти
казати
војвода
?
—
одговорити
Протић
из
Гуча
и
смакнути
раме
.
—
да
јесам
зло
,
—
зло
јесам
;
али
,
знати
,
како
се
велим
:
трпити
зло
из
страх
горега
.
народ
јесам
озлоједити
,
ма
не
знати
да
ли
бити
оставити
огњиште
,
па
гора
пригрлити
.
.
не
бити
лоше
бити
да
послушати
отац
Ђенадија
.
—
да
послушати
,
да
послушати
!
—
повикати
сав
у
глас
.
—
разбрати
како
други
мислити
—
додати
Василија
из
Бирч
.
—
Шта
велим
,
отац
Пајсије
?
—
јесам
друкче
,
војвода
.
не
моћи
ни
ја
мимо
осталу
браћа
.
неки
бити
како
рећи
отац
Ђенадија
.
—
пристајати
ли
сав
,
браћа
?
—
упитати
војвода
присутан
.
—
пристајати
!
—
е
неки
ви
тако
и
бити
...
ја
хтети
се
разговорити
с
Милош
,
да
видити
шта
он
мислити
.
ти
,
отац
игуман
,
пошљи
ко
у
Горачићи
код
мој
брата
и
газда
Манојло
.
један
нек
ићи
у
Крчмар
до
Павао
Цукић
.
—
Ићи
хтети
ја
—
рећи
Радовић
из
Равни
.
—
ја
јесам
пријатељ
.
—
е
лепо
!
.
.
ко
хтети
ићи
Рајић
у
Стргаре
?
—
нек
ићи
Обрад
—
рећи
игуман
.
—
они
јесам
рођака
.
—
требати
неко
послати
Браћи
Јаковљевић
у
Белушић
.
—
за
тај
хтети
се
ја
постарати
—
рећи
игуман
.
—
ти
,
Протић
,
отићи
Добрача
...
—
ти
,
Алекса
,
добро
бити
учинити
да
отићи
у
Драгоња
до
Лом
те
да
се
са
он
споразумети
.
Лома
имати
много
пријатељ
.
—
знати
Лом
—
рећи
Алекса
.
бити
јесам
он
неколико
пута
у
кућа
.
—
ви
остати
отићи
куд
ко
знати
,
по
ужички
,
ваљевски
и
крагујевачки
нахија
.
ако
не
моћи
доспети
сам
,
а
ви
бирати
поуздан
људи
.
само
памет
у
глава
!
овде
нем
шал
...
ти
,
отац
Пајсије
,
припазити
ко
хтети
послати
у
Горачићи
.
кмет
Павао
јесам
опак
човек
.
ваљати
он
се
добро
причувати
.
—
не
бринути
,
војвода
.
Наћи
хтети
ја
човек
.
—
Послаћемо
мој
Стојан
—
утакнути
се
отац
Ђенадија
.
—
Врла
добро
!
—
рећи
игуман
.
Стојан
јесам
мудар
момак
.
—
е
лепо
,
браћа
—
рећи
Хаџи-Продан
и
дигнути
се
.
—-
тако
неки
и
остати
.
Што
бити
ко
сазнати
,
известити
игуман
,
а
он
хтети
ја
...
јесам
ли
тако
,
браћа
?
—
тако
јесам
,
војвода
!
—
одговорити
сав
и
поустајати
.
—
сад
моћи
ићи
—
рећи
Хаџи-Продан
и
поздравити
се
са
сав
.
сутра
дан
,
зором
,
отворити
се
манастирски
вратница
и
кроз
она
промакнути
један
коњаник
.
тај
бити
Стојан
.
он
окренути
десно
,
спустити
се
низ
један
поток
,
узићи
на
противан
страна
,
скренути
јужно
и
дохватити
се
Јелица
.
Беше
већ
прилично
одмакнути
,
кад
се
на
исток
указати
први
сунчев
зрак
.
Путник
бити
очаран
јутарњи
лепота
.
на
сав
страна
простирати
се
застор
,
пун
свеж
зеленило
.
песма
тичији
испуњавати
он
душа
љупкост
и
милина
.
он
бити
весео
.
сунце
бити
прилично
одскочити
,
кад
путник
стигнути
на
сам
грепсти
планински
.
ту
се
обазрети
и
видити
величанствен
призор
.
пред
он
бити
дивно
Драгачево
,
окитити
зелен
брег
,
као
какав
пласт
.
десно
,
према
Морава
,
тамо-амо
кривудати
Белица
,
а
бистрити
она
таласић
одбиваху
блесак
благ
пролетњи
сунце
.
Путник
хтети
да
уживати
.
он
одјахати
коњ
и
сести
под
један
многогодишњи
храст
,
чији
жила
бити
обрасти
густ
маховина
.
тамо
,
далеко
,
и
лево
и
десно
,
свуда
по
хоризонт
,
плавити
се
висок
планина
,
још
по
где
где
прошарати
снег
.
Стојан
бити
занети
овај
величанствен
панорама
.
она
висок
брдо
,
онај
плав
брег
,
онај
огроман
природан
пласт
,
расејати
по
сав
страна
,
изгледати
он
као
живити
.
он
осећати
како
он
шапутати
,
како
он
казивати
далек
прошлост
,
како
он
преносити
у
време
Душанов
и
Лазарев
.
пред
он
бити
отворити
читав
историја
,
и
он
јесам
читати
.
његов
диван
плав
очи
мешати
се
са
диван
плаветнило
небески
,
а
лепота
његов
преливати
се
у
лепота
цео
околина
.
он
појмити
већ
да
поћи
,
али
он
нешто
мамити
и
уздржавати
.
Беше
се
сетити
порука
,
који
имати
да
извршити
,
и
тај
он
баш
гонити
да
и
даље
разговарати
са
прошлост
.
он
пренашати
садашњост
у
будућност
,
и
питати
себе
сам
:
да
ли
хтети
скоро
синути
зрак
слобода
;
да
ли
хтети
започети
дело
бог
благословити
,
или
хтети
се
и
даље
мутан
облак
вити
над
глава
напаћен
род
српски
!
?
црн
слутња
обузимати
он
душа
,
али
из
даљина
,
са
онај
плавити
и
снег
прошаран
вис
,
долазити
он
утеха
који
он
крепити
...
ја
јесам
уточиште
слобода
српски
,
не
бојити
се
,
син
!
у
наш
недра
вазда
јесам
гајити
неимар
слобода
српски
,
и
када
настати
време
да
се
ланац
ропски
кидати
,
први
зрак
,
који
хтети
пробити
и
растерати
тама
што
народ
притискивати
,
јавити
се
из
овај
гора
и
брег
!
...
не
клонити
дух
!
не
губити
нада
!
слобода
ваш
ударити
јесам
темељ
,
а
вредан
неимар
ето
се
рађати
,
да
на
он
подигнути
и
нов
зграда
,
који
хтети
бити
трајан
и
величанствен
!
...
.
Стојан
хтети
и
даље
,
али
један
зрачак
,
што
бити
пробити
кроз
брстан
грање
и
на
чела
он
пасти
,
пренути
он
из
мисао
и
подсетити
да
он
ваљати
хитати
.
он
узјахати
и
поћи
.
пут
он
бити
подложан
,
јер
се
спуштати
низ
Јелица
.
Пошто
прећи
неколико
повијарац
,
узићи
на
један
вис
,
обазрети
се
на
лево
и
спазити
у
даљина
село
.
тај
бити
Горачићи
.
Стојан
поћи
напред
.
Пошто
се
спустити
с
вис
,
обићи
два
три
окука
,
сићи
низ
један
кос
,
доћи
до
речица
Драгачице
,
прећи
овај
и
упутити
се
права
село
.
Ушавши
у
село
,
срет
један
старица
,
зауставити
јесам
и
упитати
за
кућа
Манојло
Прокић
.
старица
он
показати
рука
.
Стојан
се
упутити
на
тај
страна
и
доћи
до
један
кућа
сјахати
,
привезати
коњ
за
ограда
,
отворити
вратница
и
ући
.
у
двориште
не
бити
ники
.
он
поћи
напред
,
доћи
до
кућа
и
закуцати
на
врата
.
ники
со
не
одазвати
.
он
закуцати
по
други
пут
.
врата
се
отворити
и
предати
он
ступити
млад
девојка
.
тај
бити
сестричина
Газда-Манојлова
.
Стојан
,
опазити
девојка
,
стати
као
укопати
.
крв
он
јурнути
у
лице
,
а
цео
снага
задрхтати
.
као
гром
поразити
стајати
јесам
и
бленути
у
лице
девојчин
.
—
јесам
ли
могуће
да
видити
она
?
—
питати
младић
сам
себе
...
тај
она
јесам
пропасти
.
она
више
немати
на
овај
свет
.
она
јесам
погинути
или
јесам
Турчин
робиња
постати
...
ах
,
тај
тај
јесам
привиђење
.
јесам
могуће
да
она
гледати
!
...
девојка
,
опазити
момак
,
тргнути
се
,
стукнути
назад
и
повући
врата
за
себе
.
лице
она
обасјати
румен
и
неки
неизмеран
благост
.
—
јесам
јесам
ли
ти
,
Стојан
?
—
прошапутати
она
и
развући
румен
усница
.
Стојан
крочити
и
други
нога
,
ухватити
се
за
перваз
,
отворити
свој
плав
очи
,
и
једино
,
што
бити
у
стање
да
изустити
,
бити
он
тако
љубак
,
тако
мио
и
сладак
реч
:
—
Спасенија
!
—
Стојан
!
—
кликнути
она
сав
раздрагати
.
—
нана
,
ево
Стојан
!
врата
се
широм
отвор
и
Стојан
ући
.
Мата
као
да
не
чути
радостан
глас
свој
кћер
,
те
Спасенија
поновити
:
—
нана
,
ево
Стојан
!
врата
на
побочан
одаја
отворити
се
,
и
један
старица
појавити
се
с
плетиво
у
рука
.
тај
бити
Станица
,
мати
Спасенијина
.
она
бацити
поглед
на
младић
,
и
,
познати
Стојан
,
спустити
плетиво
,
живо
прићи
,
загрлити
он
,
пољубити
и
с
пун
миља
рећи
:
—
Стојан
,
синути
!
одкуд
ти
овде
?
!
...
одлагање
бити
јесам
око
половина
Маја
@card@
...
.
игуман
Пајсије
седити
јесам
на
доксат
.
Беше
веома
брижан
и
зловољан
.
Час
бити
сукати
брк
,
час
чупкати
брада
.
кад
и
кад
бити
метнути
рука
на
чела
,
затворити
очи
и
погнути
глава
.
силан
мора
притиснути
он
духати
,
па
он
мучити
и
раздирати
.
ко
бити
он
у
такав
стање
видети
,
рећи
бити
да
јесам
ван
себе
.
из
овај
занос
тргнути
он
неки
лупа
.
он
се
дигнути
,
погледати
у
двориште
,
и
спазити
Хаџи-Продана
.
—
имати
ли
ко
?
—
упитати
Хаџи-Продан
момак
.
—
тај
јесам
г
.
игуман
—
одговорити
овај
.
—
јесам
ли
јесам
?
—
—
јесам
.
Прока
прихватити
коњ
,
а
Хаџи
Продан
упутити
се
права
на
степеница
.
—
где
јесам
,
човек
?
—
упитати
он
игуман
,
и
поћи
он
на
сусрет
.
—
не
моћи
пре
—
одговорити
војвода
и
пружити
он
рука
.
—
Држао
јесам
да
хтети
доћи
на
ручак
,
а
оно
већ
и
вечерњи
.
—
Шта
јесам
?
...
какав
јесам
одзив
—
упитати
он
Хаџи-Продан
,
седати
према
он
.
—
никакав
!
—
сав
саветовати
да
се
причекати
.
само
Јаковљевић
из
Белушић
радити
јесам
да
се
што
пре
почети
.
—
А
Рајић
?
—
пристајати
,
али
хтети
без
Милош
.
—
А
Добрача
?
...
Шта
он
велим
?
-—
да
припитати
Милош
.
без
он
не
пристајати
.
—
А
Лома
?
—
тај
јесам
готов
као
запет
пушак
.
Почните
,
велим
,
а
ја
јесам
ту
.
—
А
Манојло
?
—
да
се
јесам
шалити
,
велим
.
Још
тај
јесам
време
.
Хаџи-Продан
сукати
брк
,
замишљено
гледати
у
земља
.
—
остати
?
—
упитати
он
,
након
дуг
почивка
.
—
као
што
рећи
.
неки
не
смејати
,
неки
саветовати
да
се
причекати
,
а
неки
опет
радити
јесам
да
знати
шта
велим
Милош
.
—
Милош
!
...
Милош
хтети
ни
да
чути
.
за
крајина
јесам
,
велим
,
и
сувише
рано
.
световати
ми
да
у
тај
посао
не
улазити
.
—
А
шта
ти
мислити
?
—
упитати
он
игуман
након
дуг
почивка
.
војвода
смагнути
раме
.
—
Шта
?
!
...
да
се
јесам
и
ти
попишманити
?
—
рећи
игуман
,
као
човек
који
губити
сваки
нада
.
—
ја
?
...
ја
јесам
готов
сваки
час
,
отац
игуман
!
...
али
шта
моћи
ми
два-три
?
право
ли
јесам
да
у
луда
губити
глава
?
ако
јесам
права
—
ево
ја
први
!
...
него
,
као
мислити
,
да
хтети
боље
бити
,
да
се
мало
причекнути
.
прилика
се
очас
мењати
.
оно
што
данас
ићи
с
мука
,
сутра
ићи
од
шал
.
народ
јесам
народ
.
један
варница
,
и
пожар
јесам
готов
.
—
да
Вог
да
,
војвода
!
али
тешко
!
—
рећи
игуман
и
одмахнути
глава
.
дан
се
по
јутро
познавати
.
Чина
ја
се
хтети
имати
шта
да
букнути
.
сав
јесам
изгорети
.
на
згариште
јесам
остати
сам
пепео
...
без
челик
не
избијати
искрасти
из
камен
,
мој
војвода
!
...
.
—
не
очајавати
,
отац
игуман
!
пепео
јесам
кад
кад
опасан
од
ватра
.
под
он
се
често
скривати
жив
огањ
.
духнути
ли
најмањи
ветрић
,
распирити
огањ
.
где
се
човек
не
нада
—
најгоре
се
опећи
.
овај
јесам
народ
,
у
који
се
лако
огањ
не
гасити
,
нити
снага
лако
изумирати
.
тај
јесам
љут
стена
,
о
који
јесам
се
век
разбивали
бесан
вал
непријатељ
наш
.
тај
јесам
кремен
који
тражити
само
удар
.
Што
удар
јак
—
искрасти
веће
.
.
не
губити
вера
,
отац
,
не
губити
!
Вршимо
свој
дужност
.
бити
,
крепити
,
осветљавати
,
напајати
,
—
ето
послати
,
отац
игуман
!
игуман
се
мало
лице
разведрити
.
он
подигнути
глава
и
рећи
:
—
Па
шта
мислити
сад
?
—
прибрати
се
,
отац
!
ваљати
опет
припитати
Милош
.
његов
савет
не
моћи
ми
бити
на
одмет
.
он
јесам
стар
ратник
.
његов
се
свуда
слушати
.
А
после
,
ваљати
и
причекати
.
требати
се
што
боље
спремити
.
—
да
не
клонути
дух
,
војвода
!
—
не
бојити
се
,
отац
!
...
зар
хтети
седети
скрштен
рука
?
не
рећи
ли
ти
:
један
варница
,
па
јесам
пожар
готов
?
—
Божа
дати
!
—
одговорити
игуман
.
у
тај
клепало
манастирски
одјекнути
по
околина
и
огласити
вечерњи
.
кмет
у
Горачићи
недалеко
од
речица
Драгачице
,
на
јужним
окомак
планина
Јелица
,
два
час
далеко
од
Трнава
,
налазити
се
село
Горачићи
.
у
овај
село
а
након
несрећан
тринајесте
година
,
кметовати
по
воља
турски
неки
Павао
Илијћ
.
Беше
тај
човек
осредњи
раст
,
дежмекаст
,
с
велик
глава
и
дебео
клемпав
уш
.
кос
риђ
кратак
и
редак
,
лице
ћосав
и
развучен
,
очи
лисичији
,
нос
дебео
и
широк
,
глас
женски
,
цео
држање
подмукло
,
—
сав
знак
један
од
онај
типовати
,
на
који
народ
пружати
прст
као
на
биће
,
који
јесам
јесам
бог
обележити
,
хтети
тај
да
ми
сачувати
напасти
.
Спољашност
Павлов
бити
веран
израз
унутрашњост
он
.
готов
јесам
бити
да
вршити
све
на
што
он
страст
подстицати
.
за
власт
јесам
жудети
преко
мера
а
особит
вештина
имати
да
се
под
кожа
подвући
и
додворити
.
Латиф
,
видити
у
он
поуздан
и
подесан
човек
за
свој
намера
,
спријатељити
се
с
он
брзо
и
окметити
он
.
Павао
се
трудити
да
оправдати
очекивање
Латифова
.
Имајући
на
свој
страна
подпору
његов
,
он
јесам
прилично
успети
да
се
у
село
отклонити
све
што
бити
личити
на
незадовољство
.
разумети
се
,
мржња
јесам
на
спрам
он
сваки
дан
расти
,
али
јесам
он
о
тај
мало
рачун
водити
.
у
колико
на
један
страна
губити
,
у
толико
два
пут
на
други
добивати
.
Латиф
и
остати
ага
и
бег
бити
с
он
задовољан
.
његов
кућа
постати
прав
хан
.
о
издатцима
јесам
водити
рачун
,
јер
јесам
имати
и
сувише
начин
да
она
двоструко
накнада
.
кмет
Павао
имати
син
Жарко
.
тај
бити
младић
висок
раст
,
леп
црн
очи
,
умерен
и
правилан
нос
,
танак
црн
брчић
и
мален
уста
.
по
неки
личити
јесам
на
мати
,
по
неки
на
отац
.
овај
разнети
оцена
долазити
јесам
од
разног
мерило
.
један
јесам
ценити
више
физички
,
а
други
моралан
страна
његов
.
ако
обојити
моћи
послужити
за
мерило
,
онда
јесам
и
један
други
имати
права
.
Жарко
бити
јединац
у
отац
.
о
св
.
Илија
@card@
.
бити
напунити
двадесети
,
и
отац
већ
помишљати
да
он
жена
.
син
јесам
провидети
намера
његов
и
трудити
се
да
свој
„
зрелост
“
посведочити
.
носити
се
лепо
и
бити
јесам
кицош
.
најрадије
се
јављати
у
мален
шубара
,
који
бити
увек
мало
наерити
,
како
бити
он
се
на
десни
страна
моћи
видети
брижљиво
углађен
кос
.
врх
његов
танак
,
црн
брчић
,
ретко
кад
да
не
бити
међу
палац
и
кажипрст
.
Удешавајући
брчић
удешавати
јесам
и
очи
и
уста
.
кад
бити
опазити
какав
леп
чељаде
,
веома
радо
бити
подигнути
десни
брчић
и
лево
око
.
по
неки
бити
и
заруменити
,
оборити
очи
,
и
удвојити
корак
,
а
он
бити
тек
стати
,
осврнути
се
,
и
упредати
брчић
по
што
год
промрмљати
.
у
овај
време
бити
на
глас
кућа
Манојло
Прокић
.
Манојло
бити
припознати
у
цео
Драгачево
,
а
нарочито
са
многи
услуга
који
бити
учинити
свој
земља
.
моћи
јесам
имати
око
шесет
,
али
још
бити
снажан
и
окретан
.
остати
јесам
удов
@card@
.
,
а
у
рат
од
@card@
.
изгубити
јесам
и
последњи
син
.
од
родбина
имати
јесам
само
један
сестра
,
који
бити
удати
за
војвода
жупски
,
Петар
Ђукић
.
кад
овај
@card@
.
погинути
муж
,
он
јесам
заједно
са
деца
примити
у
свој
кућа
.
Манојло
бити
имућан
човек
.
Оставши
без
свој
пород
,
он
сав
свој
имање
завештати
сестрин
деца
.
тај
се
у
брзо
прочути
по
село
,
па
се
многи
заинтересовати
његов
кућа
,
који
бити
замакнути
за
око
његов
одвећ
леп
сестричина
.
кмет
Павао
прорачунати
да
бити
овај
прилика
згодан
бити
за
његов
син
,
па
,
као
човек
од
занат
,
намислити
да
се
користити
.
син
бити
некако
дознати
овај
намера
,
па
почети
чешће
обилазити
око
кућа
Манојлов
,
трудити
се
,
да
како
год
привући
на
себе
пажња
девојчина
.
једном
јесам
бити
спазити
где
по
градина
разастирати
платно
,
па
он
се
учинити
леп
но
икада
.
од
тај
час
као
да
он
се
ђаво
подвући
под
кожа
.
не
моћи
никако
да
се
смирити
.
по
неколико
пута
на
дан
обилазити
бити
и
око
кућа
чепати
.
Вис
пута
навлаш
бити
застајкивати
,
жмиркати
и
кашљуцати
,
само
да
бити
привући
на
себе
пажња
.
али
,
као
за
пакост
,
девојка
се
ретко
виђати
у
градина
,
а
и
кад
бити
се
видети
,
не
падати
она
на
ум
,
да
на
тај
чапкунлук
обратити
пажња
.
Међутим
отац
Жарков
бити
разапети
мрежа
на
сав
страна
.
Решио
се
пошто
по
тај
да
у
кућа
увести
овај
чељаде
,
не
само
лепо
већ
и
богато
.
у
суседство
газда
Манојлов
становати
Обрад
Момировић
,
добар
домаћин
и
припознат
човек
у
цео
околина
.
један
дан
,
баш
некако
пред
Цвета
,
Обрад
нешто
чепркати
пред
кућа
.
он
се
бити
занети
посао
,
па
и
не
опазити
кад
неко
са
вратница
викнути
:
—
брат
’
Обрад
!
Чувши
овај
глас
,
Обрад
спустити
мотика
,
наслонити
се
на
она
и
погледати
пут
вратница
.
тај
бити
кмет
Павао
.
—
Можеш
ли
часком
?
—
рећи
кмет
и
махнути
рука
.
Обрад
оставити
мотика
,
протрљати
длан
и
изићи
.
кмет
Павао
узити
он
за
рука
,
повести
на
страна
и
прошапутати
:
—
Хоћу
да
ти
поверити
један
тајна
!
—
слободно
,
брат
’
Павао
—
одговорити
Обрад
гласно
.
—
Али
.
.
знати
!
—
промрмљати
кмет
и
метнути
прст
на
уста
.
—
не
бринути
,
човек
...
као
да
јесам
у
земља
закопати
.
—
газда
Манојло
немати
деца
?
—
имати
...
—
имати
,
али
он
јесам
родити
—
утакнути
се
кмет
.
—
од
сестра
—
прихватити
Обрад
.
—
јесам
.
.
тако
јесам
.
—
Па
?
—
овај
.
.
како
она
бити
име
?
—
ко
?
—
Па
.
.
бог
ти
.
.
сестричина
?
—
Ена
...
Енија
.
.
тако
некако
—
одговорити
Обрад
.
—
она
јесам
већ
за
удаја
?
—
скоро
,
боме
.
—
ја
се
тај
чељаде
допасти
...
како
бити
бити
...
—
Шта
,
брат
’
Павао
?
—
како
бити
бити
,
к'о
велим
,
да
ја
бити
сан
?
Обрад
обор
глава
и
стати
нога
чепркати
по
шљунак
.
—
ти
знати
мој
Жарко
?
—
знати
...
како
не
бити
знати
!
—
одговорити
Обрад
и
дигнути
глава
.
—
Па
шта
велим
?
.
да
ли
бити
бити
згодан
прилика
?
—
Оно
...
не
бити
лоше
бити
,
само
не
знати
шта
она
ујак
мисао
.
он
она
јесам
сад
све
и
сав
.
—
тај
тај
јесам
лако
.
ви
јесам
кумов
—
рећи
кмет
смешити
се
.
—
јесам
,
али
о
тај
јесам
никад
зборити
.
—
А
што
бити
,
к'о
велим
,
манисати
?
Жарко
јесам
леп
,
здрав
паметан
младић
,
а
хвала
бог
јесам
ни
оскудан
.
—
тако
јесам
,
брат
’
Павао
,
али
тај
ја
не
умети
ништа
рећи
.
—
да
немати
тај
који
други
?
—
рећи
кмет
,
тапшати
он
по
раме
.
—
не
,
брат
’
Павао
.
него
...
чинити
ја
се
,
да
она
имати
...
—
вереник
.
.
а
?
—
прекинути
он
кмет
и
намигнути
десни
.
—
тако
ја
се
чинити
.
—
А
који
?
—
Бома
не
знати
.
—
Чуј
,
брат
’
Обрад
—
рећи
хтети
кмет
после
кратак
почивка
.
—
ти
моћи
све
...
Кумов
јесам
.
газда
Манојло
послушати
јал
’
ти
,
јал
’
ники
...
јесам
да
се
хвалити
,
ти
јесам
знати
.
.
Шта
фалити
мој
Жарко
?
добар
јесам
,
паметан
јесам
,
здрав
јесам
,
леп
јесам
,
што
год
хтети
...
отац
он
јесам
,
хвала
бог
,
имућан
човек
,
а
и
припознат
...
дед
,
река
,
да
јесам
тако
?
—
тако
јесам
,
брат
’
Павао
,
али
знати
,
кад
девојка
увртети
нешто
у
глава
?
—
Оно
јесам
,
имати
права
,
брат
’
Обрад
.
али
кад
се
хтети
,
сав
се
моћи
.
окупити
ти
с
’
један
,
твој
домаћица
с
други
,
сваст
с
трећи
страна
,
па
јесам
ствар
готов
.
—
Добра
,
добро
,
брат
’
Павао
.
ја
хтети
се
већ
потрудити
—
одговорити
Обрад
и
пружити
рука
.
—
Учини
...
знати
...
хтети
ти
бити
криво
.
—
не
бринути
,
брат
’
Павао
.
Што
год
бити
кадар
—
учинити
.
само
велим
...
помучно
хтети
ићи
...
—
е
де
сад
!
...
Што
помучно
?
мањ
ако
хтети
?
—
Хоћу
,
брат
’
Павао
,
хтети
...
Окушаћу
колико
сутра
.
—
е
неки
јесам
са
срећом
—
рећи
хтети
кмет
,
па
стиснути
Обрад
рука
.
—
Доћи
хтети
да
се
известити
—
рећи
он
при
полазак
.
по
тај
дигнути
прст
више
десни
ухо
и
додати
:
Ада
...
к'о
што
рећи
!
...
—
не
бринути
,
брат
’
Павао
—
одговорити
Обрад
и
вратити
се
дома
.
Обрад
Момировић
растати
се
с
кмет
горачићским
,
вратити
се
кућа
и
попричати
домаћица
цео
ствар
.
Илинка
—
тако
бити
име
његов
домаћица
—
познавати
Спасенија
врло
добро
.
она
он
одмах
рећи
,
како
од
сав
тај
не
моћи
ништа
бити
,
и
како
бити
узалуд
бити
и
покушавати
.
—
Спасенија
—
говорити
он
она
—
имати
свој
вереник
,
ко
се
давно
заверити
.
зар
да
погазити
свој
реч
?
—
тај
она
бити
се
пре
жив
закопати
!
и
тај
још
за
који
да
поћи
?
!
...
за
Жарко
!
...
тај
ни
сам
ујак
не
бити
она
тај
допустити
.
ти
знати
који
јесам
кућа
Павлов
.
зар
кћер
Ђукићев
да
поћи
за
син
један
удворица
,
један
изрод
!
...
тај
бити
тек
лепо
бити
!
...
ти
добро
познавати
газда-Манојла
.
Неће
се
тај
дати
ни
осолити
.
слободно
и
не
започињати
ништа
.
Обрад
и
јесам
увиђати
да
јесам
тако
,
па
се
с
тај
дуго
снебивати
.
Међутим
,
Павао
не
дати
он
никако
мир
.
непрестано
јесам
долазити
и
наваљивати
.
Шта
да
радити
?
горети
јесам
између
два
ватра
.
ако
ништа
не
предузети
,
погазити
задат
реч
;
предузети
ли
пак
што
,
моћи
се
замерити
сав
добар
пријатељ
.
дуго
премишљати
шта
да
радити
.
најзад
се
решити
да
покушати
.
један
дан
затећи
Манојло
на
сам
,
и
у
дуг
разговор
рећи
хтети
он
:
—
Кум
!
моћи
ја
што
замерити
—
на
шта
,
кум
?
—
одговорити
Манојло
.
—
ти
имати
сестричина
?
—
и
сестрић
,
бог
хвала
.
—
неки
јесам
живити
!
—
рећи
Обрад
и
подигнути
капа
.
—
да
бог
да
,
кум
!
—
Енија
јесам
већ
за
удаја
.
—
готово
,
кум
.
о
велик
Госпођи
напунити
деветнаести
—
одговорити
Манојло
поносно
.
—
како
бити
бити
да
јесам
удомити
?
—
Божја
воља
,
кум
.
—
Бома
јављати
се
просилац
.
—
Ена
де
!
...
А
ко
,
мора
?
—
упитати
Манојло
,
смешити
се
.
—
имати
она
...
знати
како
јесам
,
кум
?
Енија
јесам
леп
,
млад
,
из
добар
кућа
,
а
свет
к'о
свет
:
разбирати
,
тражити
...
—
Оно
...
тако
јесам
.
—
А
ко
ли
тај
за
она
разбирати
?
—
Па
.
.
—
река
,
кум
,
река
.
—
ти
знати
Жарко
.
—
који
Жарко
?
—
онај
Павлов
.
газда
Манојло
план
,
као
да
он
ко
жеравица
посати
.
он
се
дигнути
,
исправити
,
подбочити
и
рећи
:
—
ама
,
јесам
ли
онај
кметов
?
—
да
...
доћи
човек
,
па
...
—
Кум
!
—
прекинути
он
Манојло
,
трудити
се
да
угушити
гнев
што
он
духати
пробијати
,
—
знати
ли
чији
јесам
Енија
?
—
знати
,
кум
—
одговорити
Обрад
збунити
.
—
Знаш
ли
из
чији
јесам
кућа
?
—
знати
и
тај
.
—
А
знати
ли
Жарко
?
Знаш
ли
чиј
јесам
и
какав
јесам
?
—
знати
,
кум
;
али
...
—
Па
где
бити
ја
,
кум
,
душа
бити
,
кад
бити
кућа
Ђукићев
помешати
са
кућа
удворица
!
?
...
где
бити
ја
душа
бити
,
кад
бити
овај
красно
чељаде
дати
онај
блесан
,
што
хтети
бити
горети
од
отац
!
?
Обрад
обор
глава
,
па
ни
реч
.
—
Кум
!
.
.
не
помињати
ја
више
тај
кућа
,
тако
тај
бог
.
тај
сав
ја
јесам
црн
пред
очи
!
—
опростити
,
кум
!
—
рећи
Обрад
и
дигнути
глава
.
—
јесам
мислити
да
ти
вређати
.
Знаш
како
јесам
,
кад
ти
ко
салетети
,
па
ти
не
да
мир
.
Дужност
ја
јесам
бити
да
ти
упитати
,
јер
ја
човек
додијати
...
е
довде
ја
већ
доћи
запиткивање
.
—
Оно
...
тако
јесам
,
кум
;
али
да
не
да
бог
!
—
одговорити
Манојло
и
метнути
крст
на
себе
.
обрада
бити
криво
што
и
заподенути
разговор
о
овај
,
па
се
упети
да
скренути
разговор
на
други
страна
.
Манојло
пак
не
бити
права
,
што
бити
тако
опор
према
кум
,
па
једва
чекати
да
у
други
разговор
загладити
оштрина
први
реч
.
они
се
растати
као
кумов
и
добар
пријатељ
.
кмет
Павао
очекивати
Обрад
,
али
не
моћи
да
он
сачекати
.
један
дан
случајно
се
сукобити
с
он
и
овако
он
ословити
:
—
Добра
ти
ја
не
умакнути
!
—
Што
,
брат
’
Павао
?
—
одговорити
Обрад
,
наћи
се
у
чудо
.
—
зар
тако
ти
...
а
?
—
рећи
кмет
,
а
очи
он
закрвавити
и
усна
задрхтати
.
—
како
?
—
хм
!
...
како
!
?
зар
се
тако
држати
реч
?
у
место
да
наводити
за
мој
Жарко
,
а
ти
наћи
неки
скитница
,
па
хтети
он
да
утрапити
девојка
!
...
тај
ли
јесам
онај
твој
вереник
!
?
—
бог
с
ти
,
кмет
!
...
А
ко
ти
тај
рећи
?
—
гле
,
како
се
правити
!
.
.
е
...
ти
мислити
да
ја
ништа
не
знати
!
Хоћеш
у
очи
да
ја
лагати
,
и
тај
ко
?
—
ја
...
кмет
!
—
грмнути
Павао
и
лупити
се
песница
у
груда
.
—
неко
ти
јесам
преварити
,
брат
’
Павао
!
Што
јесам
моћи
—
чинити
јесам
;
али
шта
знати
,
кад
ујак
не
да
.
А
и
девојка
...
—
Шта
?
ујак
не
да
!
—
прекинути
он
Павао
—
који
ти
тај
?
—
зар
ја
јесам
добар
онај
пробисвет
,
што
се
долуњати
овде
,
па
бунити
село
?
знати
ја
све
!
пазити
се
добро
.
Имаћеш
посао
и
тај
и
Продан
,
и
онај
калуђер
,
што
бунити
свет
—
рећи
кмет
оштро
,
и
подигнути
прст
више
глава
.
обрада
задрхтати
усна
.
—
последњи
тај
пут
питати
:
хтети
ли
одржати
реч
?
—
Одржао
јесам
јесам
,
брат
’
Павао
.
питати
јесам
,
али
човек
не
да
.
силом
се
не
моћи
.
—
е
вала
,
морати
се
!
—
продерати
се
кмет
.
—
Шта
рећи
?
...
зар
силом
?
—
Сила
...
да
...
силом
!
обрада
се
окренути
село
.
он
не
бити
у
стање
да
се
уздржати
.
—
јесам
ли
чути
,
кмет
.
.
Турчин
...
изродити
!
—
цикнути
он
и
као
гуја
испрсити
се
.
—
нит
’
јесам
бити
,
нит
’
хтети
бити
тај
што
рећи
!
...
ево
ти
отворено
казати
:
хтети
кћер
војвода
жупски
прећи
твој
праг
!
...
јесам
ли
разумети
!
?
тај
рећи
,
па
се
окренути
и
отићи
.
кмет
се
узневерити
.
он
стати
као
укопати
,
а
лице
он
се
у
мах
променити
.
на
место
жеравица
,
подићи
он
зеленило
.
—
Платићеш
ја
тај
!
—
рећи
он
јетко
,
па
продужити
пут
.
кмет
у
посао
од
тај
доба
протећи
неколико
месец
.
Павао
бити
са
сав
раскинути
с
Обрад
Момировић
.
Душа
он
јесам
пламтити
гнев
,
и
он
тражити
прилика
да
он
се
осветити
.
један
јесењи
дан
,
исти
година
,
седити
он
пред
кућа
и
нешто
опако
премишљати
.
Беше
налактити
на
десница
,
а
у
леви
држати
велик
чибук
.
поглед
он
блудити
по
двориште
.
Час
по
час
трзати
бити
густ
дим
и
пуштати
она
у
колут
,
час
бити
пак
трљати
уш
и
уплетати
зулови
.
у
таки
положај
провести
дуго
време
.
на
један
мах
пренути
се
из
занос
,
куцнути
прст
по
чела
и
лупити
рука
по
колено
.
Беше
се
нешта
присетити
.
—
од
кад
се
мучити
,
а
никако
да
се
сетити
!
—
рећи
он
у
себе
.
—
тако
леп
удовица
,
а
ја
се
мислити
шта
паш
да
обрадовати
!
...
вала
она
,
или
никоји
други
.
она
хтети
бити
леп
цвет
у
харем
пашин
.
тако
говорити
кмет
у
себе
,
а
лице
он
обасјати
ненадан
радост
.
он
метнути
чибук
у
уста
и
тргнути
.
дим
не
бити
.
—
Марта
!
—
викнути
он
,
чачкати
прст
по
лула
.
из
кућа
се
ники
не
одазвати
.
—
Чу
ли
ти
,
Марта
!
—
продерати
се
он
јаче
и
ударити
чибук
по
дирек
.
омален
,
блед
и
сувоњав
жена
истрчати
из
кућа
.
тај
бити
његов
домаћица
.
—
где
јесам
,
мора
?
...
зар
десет
пут
да
ти
викати
?
.
.
ватра
!
—
рећи
он
и
набрати
чела
и
обрва
.
Жена
се
узневерити
.
—
ватра
!
...
Шта
јесам
стати
?
—
осећи
се
кмет
и
окренути
глава
.
Жена
отићи
,
али
се
брзо
вратити
,
носити
жар
на
ивер
.
—
јесам
моћи
у
шта
други
?
—
промраља
кмет
преко
чибук
.
Жена
приступити
и
принети
ивер
.
ну
у
тај
рука
она
задрхтати
жар
пасти
и
распрштати
се
.
Павао
се
испречити
,
прострел
јесам
очи
и
загрмети
:
—
Немаш
цреп
у
кућа
?
Жена
не
одговери
ништа
.
брзо
се
вратити
и
донети
на
цреп
повећу
жеравица
.
Павао
припасти
лула
,
затурити
глава
,
и
поново
се
дати
у
мисао
.
—
немати
милост
!
—
говорити
он
у
себе
.
—
прво
хтети
с
Ана
,
па
после
с
онај
девојчура
.
тад
’
хтети
ја
срце
бити
на
место
.
Познаће
она
уље
кмет-Павла
.
са
ја
се
ухватити
у
коштац
.
Шта
он
бити
.
ко
јесам
са
ја
почињати
,
рђаво
јесам
дочињао
...
лепо
ја
вео
људи
да
јесам
ти
Глигоријевић
и
тај
Момировић
хајдук
,
али
ја
не
веровати
...
сав
она
јесам
неправо
,
сав
се
бунити
.
Шта
бити
хтети
?
—
Власта
и
господство
!
...
е
хтети
,
вала
,
док
ја
јесам
глава
на
раме
.
у
тај
мах
искрснути
његов
момак
,
носити
на
глава
велик
котарица
с
кукуруз
.
момак
доћи
до
амбар
и
спустити
котарица
.
—
Шта
хтети
тај
,
Марка
?
—
упитати
он
кмет
.
—
да
пренети
кукуруз
!
—
одговорити
момак
.
—
зар
сад
наћи
?
...
А
где
ти
јесам
бити
дан
?
—
бити
јесам
на
њива
.
—
Шта
на
њива
!
.
.
сутра
дан
на
глава
па
преносити
.
момак
он
погледати
.
—
Вука
се
!
—
осећи
се
кмет
.
момак
дигнути
котарица
и
отићи
.
кмет
искрљештити
очи
за
он
,
држати
чибук
у
уста
.
—
Марта
!
—
викнути
он
.
Домаћица
се
појавити
на
врата
.
—
какав
јесам
тај
жар
донети
?
...
ватра
амо
!
Домаћица
доносити
повећу
жеравица
и
спустити
јесам
у
лула
.
кмет
тргнути
неколико
пута
.
за
тај
оштро
погледати
у
домаћица
и
рећи
:
—
Добра
ти
не
донети
читав
гламња
.
она
се
нагнути
да
видити
шта
јесам
.
—
Хајд
одлазити
!
—
рећи
он
и
окренути
глава
.
она
се
погурити
и
отићи
.
кмет
остати
јесам
.
у
околина
не
бити
ники
.
тек
по
који
кокош
прећи
преко
двориште
,
полетити
на
амбар
,
с
амбар
на
дуд
,
тражити
преноћиште
.
у
тај
се
отворити
вратница
.
један
човек
ући
у
двориште
.
—
од
куд
ти
,
Јанка
?
—
рећи
кмет
дизати
се
.
—
Дођох
посао
—
одговорити
човек
,
па
прићи
и
шанути
он
нешто
.
—
Добра
,
добро
—
рећи
кмет
живо
и
изићи
с
он
на
улица
.
—
Док
јесам
чича
Ранко
жив
,
тешко
хтети
што
бити
—
рећи
Јанка
,
мотрити
да
он
ко
не
чути
.
—
јесам
ли
шта
покушавати
?
—
упитати
он
кмет
.
—
јесам
,
али
ја
онај
Раденко
непрестано
кварити
посати
.
—
А
што
јесам
баш
тако
бегенисати
Милена
?
...
.
Знаш
ли
тај
да
она
имати
двоје
деца
с
Бркић
?
—
знати
.
—
Па
?
—
примити
бити
јесам
с
деца
,
ако
се
баш
морати
.
отац
она
јесам
оставити
грдан
имање
.
—
тако
!
—
рећи
кмет
истресати
лула
о
длан
...
А
да
ли
тај
јесам
кад
год
волети
?
—
како
да
јесам
!
мало
јесам
требати
па
да
поћи
за
ја
.
онај
несрећан
Раденко
...
.
—
А
имати
ли
ти
овај
?
—
рећи
кмет
и
превући
палац
преко
кажипрст
.
—
имати
.
—
колико
?
Јанка
се
махати
рука
у
недра
,
извадити
десет
жутити
и
показати
кмет
.
—
Још
?
—
рећи
кмет
гледати
Јанка
права
у
очи
.
—
јесам
ја
се
десити
више
.
Добићеш
сутра
.
—
Добра
.
дати
тај
па
ићи
.
за
остати
не
брати
брига
.
Метнућу
ја
међу
она
крв
и
нож
.
—
хвала
ти
,
кмет
—-
рећи
Јанка
и
предати
он
новац
.
остати
хтети
сутра
донети
.
они
бити
већ
далеко
измакнути
.
сунце
бити
већ
у
пол
заћи
.
сјајан
пруга
његов
зрачити
јесам
плаветнило
небесан
и
у
даљина
обасјавати
врх
висок
планина
.
кмет
опазити
неколико
људи
на
друм
,
стати
и
настреши
рука
чела
.
—
е
,
тако
,
тако
,
брат
’
Јанка
—
рећи
он
пружати
он
рука
.
—
сутра
хтети
ти
чекати
.
донети
што
јесам
обећати
,
а
за
остати
не
бринути
.
ја
хтети
удесити
све
како
ваљати
.
Јанка
стиснути
рука
кметов
,
и
растајати
се
с
он
рећи
:
-
ето
ја
сутра
зором
!
Ноћни
лов
људи
,
који
кмет
бити
спазити
на
пут
,
стигнути
у
село
.
тај
бити
момак
Латифови
—
куда
ви
?
—
упитати
кмет
.
—
у
Лопаш
—
одговорити
Ахмед
,
стар
момак
.
—
Хоћете
ли
се
дуго
бавити
?
—
три
—
четири
дан
.
—
кад
се
отуд
вратити
,
ударити
на
мој
кућа
.
—
Хоћемо
,
одговорити
Ахмед
.
момак
Латифови
продужити
пут
,
а
кмет
се
вратити
кућа
.
момак
јесам
одржати
реч
.
при
повратак
из
Лопаша
сврнути
кметов
кућа
и
остати
да
преноћити
.
после
вечера
кмет
изазвати
на
страна
домаћица
и
рећи
она
:
—
Ноћас
имати
да
свршити
важан
посао
.
тај
хтети
.
.
—
какав
посати
?
...
прекинути
он
домаћица
.
—
Зина
да
ти
казати
!
—
осећи
се
кмет
.
—
зар
ти
морати
све
знати
?
...
Слушај
што
ти
говорити
!
.
.
ја
имати
ноћас
да
свршити
важан
посао
.
тај
хтети
посвршавати
по
кућа
што
требати
,
па
хтети
са
Жарко
отићи
сестра
.
тамо
хтети
преноћити
.
—
Жарко
јесам
овде
.
—
А
где
јесам
?
—
у
Самаила
,
код
стриц
.
—
Што
хтети
тамо
?
—
ти
јесам
он
пустити
.
—
кад
?
—
Па
,
јуче
.
—
Добра
—
рећи
кмет
срдито
.
—
онда
хтети
ићи
тај
сам
.
али
памет
у
глава
!
ники
ни
реч
...
јесам
ли
разумети
?
—
јесам
—
одговорити
Марта
.
—
сад
одлазити
,
па
како
ти
рећи
.
Домаћица
отићи
,
а
кмет
зовнути
Мирка
,
рећи
он
нешто
,
па
се
вратити
у
кућа
.
момак
Латифови
седити
око
ватра
и
збивати
шал
.
—
јесам
ли
радити
да
обрадовати
паш
?
—
рећи
кмет
седати
међу
она
.
—
како
не
?
одговорити
момак
.
—
е
онда
морати
ноћас
у
лов
.
—
Учинићемо
све
за
паш
,
одговорити
Ахмед
.
—
Али
јесам
лов
помучан
.
—
имати
ми
доста
—
рећи
Ахмед
и
бацити
поглед
на
друг
.
—
Па
богмити
и
опасно
,
—
додати
кмет
.
—
не
бринути
—
рећи
Ахмед
,
и
пљеснути
се
длан
по
силај
.
—
јесам
ли
познавати
Гаврило
Глигоријевић
?
—
јесам
.
—
од
он
јесам
остати
удовица
,
млад
и
веома
леп
.
Лепшег
чељаде
немати
у
цео
нахија
...
.
она
ми
ваљати
ноћас
уловити
.
—
Виђао
јесам
јесам
—
рећи
Ахмед
.
—
заиста
лепше
ханума
у
пашин
двор
не
бити
бити
.
—
јесам
...
само
јесам
ваљати
уловити
.
—
Лака
јесам
тај
.
—
ваљати
бити
обазрив
.
—
Што
?
—
да
се
сести
не
побуна
...
Шесторица
ви
јесам
само
.
—
Доста
ми
јесам
.
Кадри
јесам
ударити
на
двадесет
.
—
Биће
боме
и
шесет
,
ако
не
бити
паметан
.
—
како
она
бити
име
?
—
упитати
Ахмед
.
—
Ана
—
одговорити
кмет
.
—
А
где
живити
.
—
овде
у
село
...
јесам
ли
спазити
онај
кућа
код
поток
,
тамо
код
онај
брест
.
—
јесам
.
—
То
јесам
кућа
Обрад
Момировић
.
његов
јесам
домаћица
сестра
Анина
.
—
у
тај
се
отворити
врата
од
кућа
.
—
Шта
јесам
,
Мирко
?
упитати
кмет
момак
.
—
сав
јесам
добро
.
—
јесам
ли
добро
разабрати
?
—
јесам
...
Ана
јесам
код
Обрад
још
од
прекјуче
.
сестра
она
јесам
јако
бон
.
Очекују
последњи
час
.
—
имати
ли
ко
од
суседа
?
—
Само
два
—
три
жена
.
—
Мор
,
глава
да
се
јесам
шалити
!
јесам
ли
добро
разабрати
?
—
видети
јесам
очи
свој
.
—
ако
ли
налетити
?
—
рећи
кмет
и
завртити
глава
.
—
не
бојити
се
—
одговорити
Мирко
.
—
на
посао
!
—
рећи
кмет
и
дигнути
се
...
ти
хтети
,
Мирко
,
спремити
кола
,
па
права
под
онај
брест
.
кад
лов
уловити
,
стрпати
он
у
кола
,
па
с
он
у
Чачак
.
са
ја
хтети
поћи
тројица
,
а
остати
се
моћи
вратити
да
преноћити
.
момак
Латифови
поустајати
и
један
по
један
изићи
из
кућа
.
Ноћ
се
бити
у
велик
спустити
.
подеран
облак
гањати
се
небо
,
и
кроз
продор
њихов
кад
и
кад
по
који
звезда
помолити
свој
лице
.
у
село
мртав
тишина
.
овде
онде
по
који
пас
заурлати
и
тај
да
знак
,
да
у
село
имати
живити
дух
.
у
неки
доба
ноћ
један
кола
пројурити
кроз
село
и
зауставити
се
недалеко
од
поток
.
у
кола
бити
два
човек
.
кад
кола
стати
,
један
од
она
сићи
и
упутити
се
права
поток
.
Дошавши
до
један
кућа
,
човек
стати
и
почети
зверати
на
сав
страна
.
у
тај
мах
из
поток
искрснути
неколико
оружан
људи
.
Човек
она
познати
.
тај
бити
момак
Латифови
и
кмет
горачићски
.
—
јесам
ли
ти
,
Мирко
?
—
чути
се
глас
кметов
.
—
ја
јесам
.
—
јесам
ли
све
спремно
?
—
јесте
.
—
где
јесам
кола
?
—
под
брест
.
—
јесам
ли
тамо
Али
?
—
упитати
Ахмед
—
јесте
.
—
да
немати
који
прикривен
под
стаја
?
—
рећи
кмет
.
—
немати
.
—
од
мушки
глава
у
кућа
јесам
само
Обрад
.
—
Нађа
се
код
кола
.
сав
неки
јесам
спремно
.
момак
отићи
,
а
кмет
махнути
рука
.
Ахмед
и
остати
поћи
за
он
.
Вулајући
се
уза
сам
ограда
,
доћи
наспрам
један
стаја
и
ту
се
зауставити
.
—
овде
хтети
остати
двојица
—
рећи
кмет
Ахмед
.
—
остати
хтети
за
ја
.
Рекавши
овај
,
кмет
обазриво
прескочити
ограда
и
обрести
се
између
она
и
један
стаја
.
у
околина
бити
мртав
тишина
.
Отмичари
стајати
непомично
,
вребати
у
таман
ноћ
.
Прође
четврт
час
.
у
тај
се
отворити
врата
од
кућа
и
светлост
обасјати
двориште
.
кмет
се
лагано
довући
до
стаја
и
посматрати
.
један
жена
изићи
из
кућа
и
затворити
врата
.
—
јесам
тај
—
рећи
кмет
шапатом
момак
.
Жена
се
у
скоро
вратити
,
ући
у
кућа
и
залупити
врата
за
себе
.
Тишина
поново
овладати
.
момак
поседати
на
земља
и
очекивати
заповест
.
Ахмед
стајати
на
угао
стаја
и
посматрати
.
у
неки
доба
зачути
се
из
кућа
неки
јаук
неки
нарицање
и
кукање
.
момак
поскочити
и
прибрати
се
око
кмет
.
—
Мор
да
јесам
умрети
—
рећи
кмет
.
—
Ко
?
—
упитати
Ахмед
.
—
Домаћица
Обрадов
.
у
тај
мах
врата
се
отворити
.
—
То
јесам
Ана
!
—
пазити
!
—
рећи
кмет
шапатом
.
Жена
се
бити
упутити
права
к
стаја
.
глава
она
бити
оборити
,
а
из
груда
отимати
она
се
уздах
и
јецање
.
она
прићи
к
стаја
,
и
тек
што
се
махати
рука
да
отворити
врата
,
а
четири
снажан
човек
шчепати
јесам
,
пренети
јесам
ограда
,
подигнути
и
пребацити
на
други
страна
.
Жена
се
отимати
из
сав
снага
али
у
заман
.
њен
врисак
не
уцвелити
срце
отмичар
.
не
бити
ники
да
она
помоћи
у
кућа
се
и
даље
кукати
и
нарицати
,
па
ники
и
не
чути
њен
запомагање
.
Ахмед
,
Јусуф
и
Јашар
испратити
кмет
и
остати
,
па
се
вратити
у
село
да
преноћити
.
Кућа
кмет
бити
јесам
пуст
.
у
она
не
бити
живити
дух
.
Ахмед
и
његов
два
други
,
зарад
оваки
сигурност
затвор
и
предњи
и
задњи
врата
од
кућа
,
подупрети
она
и
ући
у
одаја
.
Јусуф
и
Јашар
заспати
одмах
.
Ахмед
легати
,
али
никако
око
да
склопити
.
Обузеше
он
црн
мисао
.
он
се
дигнути
,
запалити
чибук
и
стати
премишљати
.
Предањ
искрснути
страховит
слика
.
друг
он
хркати
,
и
тај
хркање
још
више
он
духати
мучити
.
Час
по
час
устати
бити
,
ходати
по
соба
,
трљати
чела
и
очи
,
трудити
се
да
стрести
терет
са
дух
свој
.
око
по
ноћ
осетити
умор
и
легати
.
сан
он
почети
хватати
.
али
тек
што
он
се
трепавица
свести
,
а
неки
шушкање
пробудити
он
.
он
се
тргнути
,
подигнути
глава
и
стати
ослушкивати
.
као
да
бити
чути
неки
глас
,
неки
топот
,
који
с
поље
долазити
.
срце
он
закуцати
као
у
дете
а
у
уш
он
силно
затутњати
.
он
скочити
из
постеља
,
лагано
прићи
прозор
и
назвири
кроз
један
рупица
на
капак
.
опазити
неки
сенка
,
који
тумарати
тамо-амо
и
прикупљати
се
у
гомила
.
Ахмед
изићи
лагано
из
одаја
,
прићи
предњи
врата
и
принети
око
пукотина
.
одатле
,
готово
без
дух
,
доћи
до
задњи
врата
,
и
ту
назвири
.
Кућа
бити
опколити
.
Ахмед
се
једва
држати
на
нога
.
сваки
мишић
дрхтати
јесам
на
он
.
слепити
очи
да
искочити
,
а
у
уш
као
да
бити
сместити
батерија
.
он
се
вратити
у
одаја
,
пробудити
друг
и
једва
она
изустити
:
—
пропасти
јесам
!
Јусуф
и
Јашар
,
бунован
,
не
разумети
он
.
—
пропасти
јесам
!
—
поновити
Ахмед
.
.
Кућа
јесам
опколити
.
Јусуф
и
Јашар
скочити
,
дограбити
оружје
и
полетити
у
кућа
.
Ахмед
прићи
огњиште
и
нога
разгрнути
жар
.
по
кућа
се
просути
слаб
светлост
.
у
тај
мах
на
предњи
врата
страшно
затутњити
.
Јусуф
и
Јашар
полетити
задњи
врата
,
али
и
овај
бити
заузети
.
—
пропасти
јесам
!
—
рећи
Ахмед
,
па
стати
на
сред
кућа
,
извадити
пиштољ
и
запети
он
.
Јусуф
и
Јашар
учинити
тај
исто
.
у
тај
тренутак
предњи
врата
прснути
о
зид
,
и
момак
Латифови
видети
до
@card@
сељак
с
наперен
пушка
.
—
Дол
оружје
!
—
загрмети
неко
из
гомила
.
Ахмет
познати
глас
Обрад
Момировић
,
и
стати
као
укопати
.
—
предавати
се
!
—
грмнути
Обрад
и
ступити
у
кућа
.
у
тај
треснути
о
зид
и
задњи
врата
.
момак
Латифови
бити
у
клопка
.
—
Дол
оружје
!
—
викнути
Обрад
и
потегнути
пиштољ
.
Ахмед
клонути
,
пустити
пиштољ
и
ступити
корак
напред
.
Јусуф
и
Јашар
учинити
тај
исто
.
—
везивати
она
!
три
момак
Латифова
бити
везати
и
из
кућа
извести
.
на
један
час
доцније
неколик
пушак
одјекнути
више
село
.
сутра
дан
Горачићани
,
пролазити
мимо
кућа
Обрадов
,
застајкивати
и
посматрати
један
могила
.
тај
бити
гроб
.
у
он
бити
три
Латифова
момак
:
Ахмед
,
Јусуф
и
Јашар
.
Рушење
светиња
С
овај
невоља
ићи
упоредо
и
многи
други
.
Турчин
,
наћи
да
јесам
уредити
све
како
ваљати
,
приступити
уређење
свој
харем
.
Уређење
турски
харем
бити
обесвећење
породица
српски
.
Сулејман
Скопљак
паш
и
помоћник
он
Ћаја
приступити
овај
сраман
посао
.
за
она
доћи
на
ред
Серчесма
,
Латиф
и
остати
.
момак
овај
силник
размилети
се
по
село
и
одводити
сав
што
виђен
бити
.
овај
отмица
,
овај
рушење
породица
,
изазвати
јак
отпор
.
село
Лазац
,
недалеко
од
јужних
окомак
планина
Јелица
,
дати
први
пример
.
Мирко
Лазаревић
,
имућан
и
виђен
човек
у
Ласцу
,
имати
два
кћер
.
лепота
стар
бити
очарати
момак
Латифове
.
онај
јесам
превара
домамити
у
један
кућа
,
и
са
још
два
повести
у
Чачак
.
Мирко
и
остати
увређен
родитељ
дочути
тај
,
сакупити
пријатељ
и
с
она
полетити
у
потера
.
не
далеко
од
село
стигнути
момак
,
опколити
она
и
напасти
она
.
отворити
се
права
борба
.
двојица
од
отмичар
,
видети
опасност
,
измакнути
напред
и
потерати
повезан
женскиња
низ
поток
.
остати
заузети
бусија
и
осушити
ватра
на
сељак
.
овај
пушкарање
узбунити
сав
околина
.
сељанин
потећи
у
помоћ
и
напасти
на
отмичар
.
крв
пасти
и
с
један
и
с
други
страна
.
борба
трајати
читав
час
.
најзад
отмичар
бити
савладан
и
принудити
да
се
предати
.
она
двојица
,
што
гонити
повезан
робље
низ
поток
,
побојати
се
да
не
пасти
живити
у
рука
,
напустити
плен
и
нагнути
кроз
шум
.
кад
глас
о
овај
стигнути
у
Чачак
,
Латиф
се
разјарити
,
као
лав
,
и
одмах
се
кренути
у
Лазац
.
себе
повести
и
Хаџи
Продана
.
Дошавши
у
Лазац
,
Латиф
похватати
преко
педесет
одабран
људи
,
оковати
она
и
испратити
у
Чачак
.
по
тај
стати
беснити
као
никад
до
тада
.
не
бити
остати
на
мир
ни
чељад
сам
домаћин
,
који
он
бити
у
кућа
примити
и
леп
угостити
.
Хаџи
Продан
бити
сведок
овај
невоља
што
она
Лашчани
претрпети
од
бесан
и
помаман
Латиф
.
сав
његов
световање
да
спасти
бар
онај
који
ни
у
шта
не
бити
кривити
,
не
помоћи
.
молба
његов
разјарити
Латиф
сурово
одбити
,
претити
он
сав
строгост
,
ако
још
једном
покушати
да
тражити
милост
за
хајдук
и
хајдучки
браћа
.
узрујати
се
душа
у
Хаџи-Продана
.
он
видити
да
он
опасност
сав
више
грозити
и
да
јесам
доћи
час
кад
он
се
ваљати
решавати
.
на
конак
бити
заједно
.
сутра
дан
,
око
по
ноћ
,
неко
закуцати
на
врата
одаја
,
у
који
Хаџи-Продан
спавати
.
Хаџи-Продан
лежати
будан
на
постеља
.
Већ
јесам
протећи
два
час
,
а
он
никако
да
свести
очи
.
силан
терет
свалити
он
се
на
душа
,
па
он
мучити
и
претурати
на
постеља
.
Чувши
куцање
,
скочити
с
постеља
,
докопати
пиштољ
и
лагано
прићи
врата
.
—
отворити
!
—
чути
се
шапат
.
—
Ко
јесам
?
—
ја
...
Миладин
.
Хаџи-Продан
познати
глас
домаћинов
.
—
отворити
.
ево
Палалић
из
Атеница
—
рећи
домаћин
.
—
ја
јесам
,
војвода
—
прихватити
Палалић
.
Хаџи-Продан
оставити
пиштољ
и
отворити
врата
.
—
какав
добро
у
овај
доба
?
—
зар
јесам
чути
?
—
рећи
Палалић
улазити
у
одаја
.
—
Шта
?
—
у
Горачићи
крв
пасти
:
—
е
!
—
Одведоше
тај
снаха
.
—
снаха
?
...
који
?
—
Ана
.
—
Ана
?
—
јесам
,
Ана
—
потврд
Палазић
.
—
Ко
јесам
одвести
?
—
кмет
Павао
.
Хаџи
Продан
стајати
као
кип
.
од
чудо
не
моћи
да
се
разабрати
.
—
народ
се
узрујати
.
многи
одбећи
у
Небош
—
придодати
Палазић
.
—
где
ли
јесам
Обрад
?
—
у
Јелица
.
—
јесам
ли
се
налазити
с
Пајсије
?
—
јесам
...
и
тамо
јесам
окршај
.
—
где
?
—
упитати
војвода
.
—
у
манастир
.
—
Шта
јесам
бити
?
—
Рече
ја
један
Трнавац
да
јесам
Турчин
напасти
на
манастир
.
Хтедоше
да
заробити
Бошка
и
Стојан
.
—
који
Бошка
?
—
војвода
Ђукић
.
—
који
Стојан
?
—
Ђенадијева
.
Хаџи-Продан
метнути
рука
на
чела
,
протрљати
он
мало
и
промислити
се
.
по
тај
се
пренути
,
брзо
се
обући
,
заденути
оружје
,
узити
пушак
,
рећи
збогом
домаћин
и
отићи
с
Палалић
.
Вечерње
Трнавац
,
од
који
Палалић
сазнати
за
окршај
у
манастир
Благовештењу
,
бити
сведок
два
дело
што
она
игуман
Пајсије
тај
дан
извршити
.
духовник
благовештенски
имати
у
себе
два
природа
.
један
бити
кротак
,
благ
и
нежан
;
други
бујан
,
плах
и
прожмати
дух
слобода
.
први
бити
у
пастир
стадо
,
други
у
заштитник
народ
.
као
пастир
,
он
јесам
завадити
мирити
,
заблудети
изводити
на
прав
пут
,
немиран
укроћавати
,
а
дивље
питомио
и
облагорођавати
.
као
заштитник
народ
,
у
он
бити
огњиште
,
на
ко
пламтити
осветнички
гнев
наспрам
зулумћар
српски
род
.
стар
и
млад
,
кад
она
јесам
требати
утеха
и
савет
,
долазити
к
он
и
он
она
исцељаваше
.
овај
дан
,
рано
изјутра
,
затећи
пред
конак
двоје
млад
.
тај
бити
муж
и
жена
,
они
исти
,
међу
који
кмет
Павао
,
за
добар
пар
,
бити
метнути
крв
и
нож
.
Завађени
доћи
игуман
и
исповедити
се
.
благ
реч
и
мудар
савет
Пајсијев
исцелити
супружник
.
и
тако
цекин
,
што
она
Софроније
бити
Павао
дати
,
остати
најалово
.
игуман
извршити
овај
дело
пре
подне
,
али
он
друго
,
много
теже
,
очекивати
после
подне
.
Дође
време
служба
Божјој
.
клепати
манастирски
одјекивати
по
околина
манастир
Св
.
Благовештења
и
оглашавати
вечерњи
.
народ
,
сакупити
у
порта
,
очекивати
служба
Божју
.
кад
први
удар
клепало
одјекнути
,
и
стар
и
млад
поскочити
на
нога
,
поскидати
капа
и
почети
се
крстити
.
за
тренут
ока
сав
бити
сакупити
пред
врата
манастирски
.
Јека
клепало
још
ни
бити
престати
,
а
из
конак
се
појавити
игуман
Пајсије
с
отац
Ђенадијем
.
за
она
ићи
Димитрија
,
брат
Пајсијев
;
Јосиф
Алтобабић
,
Авакум
,
ђак
игуманов
;
Стојан
и
Бошка
.
народ
се
поодвоји
и
начинити
пролаз
.
игуман
и
Ђенадија
благословити
народ
и
ући
у
манастир
.
за
она
потећи
и
остати
.
Авакум
заузети
десни
,
Бошка
и
Стојан
леви
певница
.
„
благословен
царство
“
огласити
почетак
вечерњи
.
Стојан
и
Бошка
одговарати
,
а
народ
,
прибрати
,
управа
смирен
поглед
свет
олтар
.
јектенија
се
свршити
.
умилан
глас
Авакумов
,
као
онај
електрични
струја
,
почети
свако
уздизати
к
престол
Божјем
,
уводити
он
у
царство
небесан
.
„
господити
возвах
“
испуњавати
простота
манастирски
слава
