!«
»
бог
и
душа
,
сврнути
јесам
с
памет
!
«
повикати
неки
из
гомила
.
»
Шта
сврнути
с
памет
!
«
привикати
други
;
»
имати
тај
мој
брајко
,
те
још
како
!
«
»
пустити
човек
,
ко
се
судити
,
да
се
испричати
до
мио
воља
!
«
рећи
озбиљан
кнез
са
зачеље
.
»
сврнути
с
памет
,
велим
?
«
наставити
Гавран
.
»
тада
још
јесам
бити
сврнути
с
памет
.
пробудити
се
и
најпре
рећи
себе
:
»
морити
,
шта
човек
не
снивати
?
Слушао
јесам
хиљаду
гатка
о
остава
па
јесам
себе
у
сан
испричати
један
такав
гатка
.
«
него
опет
копкати
ја
да
видити
имати
ли
плоча
на
седамнаести
корак
.
одмерити
и
наћи
густ
маховина
,
а
под
она
плоча
од
камен
.
Почупах
маховина
рука
,
нож
опсећи
плоча
са
сав
страна
,
подигнути
јесам
не
без
мука
.
испод
она
бити
два
ћерамида
,
испод
ћерамида
лонац
;
у
лонац
сребрн
аспра
!
«
»
ама
истина
ли
»
говорити
?
«
повикати
сељанин
са
више
страна
.
»
Протрех
очи
;
уштинути
се
десни
рука
за
леви
мишица
.
јесам
,
бити
будан
и
тај
јесам
аспра
што
се
бео
!
заграбити
рука
и
сасути
два
три
прегрш
у
недра
!
Почех
да
се
трести
као
да
ја
грозница
ухватити
;
учинити
ја
се
да
ја
се
по
недра
размилише
хладан
гуја
и
акреп
;
утећи
из
пећина
на
поље
.
сунце
већ
бити
огранути
.
огрејати
се
и
доћи
себе
;
охрабрити
се
и
обвеселити
видев
пун
недра
сребро
.
вратити
се
у
пећина
,
подигнути
све
до
последњи
аспра
и
отићи
кућа
пун
радост
,
да
ви
не
дужити
!
Ђаво
ја
рећи
:
»
јесам
ваљада
луд
да
носити
калуђер
,
који
и
онако
имати
свашта
доста
?
«
не
однети
новац
црква
,
него
подигнути
кућа
и
купити
земља
.
Жена
ја
говорити
:
»
Мор
однети
бар
пола
црква
,
да
ти
се
не
осветити
бог
!
«
не
послушати
јесам
.
како
знати
она
умрети
на
пречац
,
а
ја
остати
јесам
.
понети
се
и
побеснети
мало
,
али
још
не
сврнути
с
памет
.
један
дан
случајно
ударити
на
поток
Липавица
,
и
видети
Иконија
како
с
још
неки
жена
бео
платно
.
склонити
се
мало
иза
један
топола
,
и
гледати
јесам
:
Што
јесам
дуже
гледати
,
сав
се
више
губити
.
рећи
себе
:
»
овај
жена
као
да
јесам
сељанка
родити
;
бог
ја
јесам
ево
сад
леп
од
сваки
девојка
у
сав
Топлица
;
а
вредан
јесам
и
паметан
јесам
;
удовица
јесам
,
удовац
јесам
што
да
се
не
узети
?
!
«
од
тај
час
померити
памет
!
врсти
се
око
она
као
сенка
њен
.
слати
она
и
мој
и
њен
женски
родбина
.
слати
она
и
други
умољеница
.
замолити
и
отац
Никодије
,
и
хтети
црква
да
повратити
половина
од
остава
.
али
све
узаман
!
Дочеках
јесам
с
овај
страна
Липавица
;
видох
јесам
како
газити
поток
;
заклињати
јесам
да
ја
не
убијати
.
она
ја
одгурнути
,
и
ја
пасти
сотона
у
наруч
.
колико
ја
јесам
дотле
мити
бити
,
толико
јесам
од
тај
час
омрзнути
.
Мишљах
да
јесам
предсрести
,
па
да
она
бео
грло
зубма
преклати
и
да
се
крв
њен
напити
.
али
ја
сотона
шапнути
»
Мор
тај
јесам
ништа
!
тај
сласт
за
кратак
трајати
Слађа
јесам
да
јесам
из
дан
у
дан
гледати
како
се
вити
као
кукавица
!
«
и
онда
ја
нечастив
научити
шта
да
радити
!
«
ту
се
Гавран
зауставити
.
загледати
се
предати
се
у
земља
и
поћутати
.
цео
збор
ћуташе
мука
као
да
јесам
у
црква
.
»
казивати
сав
права
по
истина
,
о
мање
ти
јесам
!
«
ободравати
кнез
Гавран
.
»
и
хтети
кнез
!
«
рећи
Гавран
.
»
знати
да
умрети
морати
,
неки
ви
се
исповедити
као
на
последњи
час
!
«
и
онда
,
истина
овде
и
онде
запињати
и
с
натега
,
испричати
овако
:
»
отићи
санџак-
бег
у
Прокупље
.
»
у
наш
село
,
«
рећи
он
,
»
имати
један
млад
удовица
тобож
сељанка
,
а
јесам
него
од
стар
властелински
род
;
ја
сељак
који
тај
знати
,
крити
ту
народни
тајна
;
али
бадава
крити
,
да
јесам
само
видити
одмах
бити
познати
.
А
да
она
видити
синчић
од
седам
година
,
твој
соколов
очи
,
честит
бег
,
прозрети
бити
одмах
Оџаковић
,
који
јесам
родити
да
бити
велик
човек
.
ја
јесам
твој
човек
,
и
што
имати
хлеб
јести
он
у
царев
и
у
твој
здравље
.
Слушам
шта
сељанин
о
тај
дете
говорити
,
и
видити
да
се
за
он
везивати
пустити
сан
луд
рај
.
знати
да
немати
сила
који
бити
кадар
бити
царевина
да
уздрмати
;
али
јесам
грехота
да
луд
рај
један
дан
узаман
гинути
и
да
ти
с
она
мука
мучити
.
бити
отац
сиротиња
,
и
веран
слуга
царев
:
пошљи
мали
Оџаковић
у
Стамбул
,
неки
се
за
рана
научити
да
служити
цар
и
царевина
!
«
—
»
у
добар
час
,
веран
раја
!
«
рећи
ја
санџак-
бег
;
»
хтети
ти
на
јалов
бити
.
валах
и
онако
имати
по
више
година
како
не
дизати
деца
у
овај
вилајет
.
време
јесам
да
пробрати
јуначки
семе
за
царски
ордија
!
«
препасти
се
и
рећи
:
»
моћи
тај
чинити
,
честит
бег
,
уцвелити
рај
,
а
велик
тај
фајда
бити
хтети
,
јер
јесам
махом
крџава
деца
у
сиротиња
од
последњи
година
.
него
пошљи
по
овај
један
!
ако
уцвелити
ко
,
бити
само
један
жена
.
Плакаће
,
па
хтети
се
окренути
,
наћи
муж
и
утешити
се
!
«
»
ето
!
«
наставити
Гавран
уздахнув
тешко
;
»
ето
,
овако
јесам
бити
.
не
смети
да
призивати
бог
и
Св
.
Јована
за
јемац
,
али
ја
веровати
,
да
јесам
ни
помишљати
да
моћи
да
изаћи
на
овај
како
јесам
изаћи
!
да
хтети
робље
да
се
одводити
,
да
хтети
крв
да
се
пролити
и
да
хтети
свет
црква
да
изгорети
.
у
зао
час
хтети
да
се
осветити
Иконија
,
за
који
мислити
негда
да
ја
дом
као
сунце
греј
.
али
ето
,
у
место
један
грудва
снег
,
пасти
јесам
на
ја
планина
од
лед
и
претиснути
ја
грешник
.
ето
шта
учинити
и
од
себе
и
од
ви
.
права
јесам
да
ја
уморити
!
«
Гавран
пасти
на
колено
и
почети
да
целивати
земља
викати
:
»
опростити
ја
,
земља
!
опростити
ја
!
«
светина
око
он
и
око
суд
,
који
јесам
дотле
бити
миран
да
јесам
једва
дихати
,
сада
се
уздрмати
као
тежак
талас
,
па
с
вика
писка
и
псовка
навала
на
Гавран
да
он
жив
раскинути
.
Изгруваше
он
,
и
крвав
у
лице
дигнути
он
на
рука
,
да
он
изнети
на
чистина
.
Харамбаша
Стојан
скочити
,
те
са
свој
хајдук
ишчупати
несрећник
из
рука
разјарен
сељак
.
Стојан
она
викнути
љутит
свој
громак
глас
:
»
ако
хтети
тако
,
што
хтети
ви
суд
?
А
кад
хтети
суд
где
хтети
да
се
наћи
правда
?
«
светина
се
стишати
и
суд
узити
да
судити
.
у
брзо
се
сав
дванајест
стар
домаћин
сложити
да
за
овако
страшан
кривица
Гавран
требати
глава
да
платити
.
Кнез
устати
и
каза
Гавран
како
суд
наћи
.
»
права
јесам
«
викнути
Гавран
;
»
само
ви
молити
за
брз
смрт
.
мозак
ја
јесам
узаврети
од
врисак
жена
и
прштање
манастирски
пожар
.
спасти
ја
од
овај
мука
!
«
сад
настати
питање
какав
смрт
да
се
несрећник
уморити
.
да
се
убити
из
пушак
,
или
заклати
нож
,
или
умлатити
мотка
,
или
обесити
,
не
бити
доста
светина
.
тај
бити
таман
бити
да
он
се
учинити
милост
за
који
он
и
молити
.
него
он
требати
на
лаган
мука
уморити
.
неко
из
гомила
,
и
тај
један
жена
поменути
најпре
двојица
тројица
око
себе
,
а
овај
изнети
пред
суд
,
уз
одобравање
светина
,
те
и
суд
пресуда
овако
:
да
се
Гавран
,
за
његов
грозан
злочин
,
испећи
најпре
жила
под
колено
и
тај
усијан
камење
из
поток
,
на
који
јесам
Иконија
из
прикривка
гледати
;
да
се
онда
као
богаљ
бацити
у
пећина
где
јесам
оставка
предигнути
,
па
да
се
ту
оставити
да
од
глад
и
жеђ
полагано
скапати
или
да
он
горски
вући
жив
појести
.
Кућа
да
он
се
до
темељ
спасти
;
земља
да
ники
не
прихватати
за
седам
година
,
неки
у
трње
зарасти
,
а
после
неки
јесам
село
предузети
и
сиротиња
подела
.
овај
се
казна
исти
дан
над
несрећник
извршити
.
пред
вече
тај
дан
доћи
жена
,
тај
причати
Иконија
и
Чича
Сима
сав
шта
јесам
и
како
јесам
бити
:
како
јесам
Гавран
из
глас
кумити
да
он
жила
потколеница
не
пећи
,
како
јесам
запомагати
и
од
бол
рикати
кад
јесам
он
усијати
камење
под
колено
метал
,
како
јесам
најпосле
обамр'о
,
и
како
јесам
он
ваљати
да
већ
мртав
,
однети
на
мртвачки
носила
у
планина
,
да
он
у
пећина
бацити
.
»
неки
он
,
скотина
један
,
неки
цркнути
!
«
рећи
Иконија
горко
.
»
ја
јесам
он
на
црње
мука
метнути
;
он
јесам
видети
мука
за
неколик
час
па
свршити
,
а
ја
остати
да
кукати
без
гроб
а
до
мој
гроб
!
неки
он
,
скотина
један
!
»
из
свој
кут
до
огњиште
,
стар
чича
Сима
,
који
јесам
ретко
кад
шта
говорити
,
на
велик
чудо
Иконија
и
њен
комшијница
,
промешкољити
се
,
кашљуцнути
два
три
пут
,
па
тих
али
и
прекорно
рећи
:
»
не
ваљати
тај
тако
,
снаха
!
не
ваљати
се
светити
јер
бог
јесам
казати
:
освета
јесам
мој
!
«
»
Па
тај
он
се
бог
ето
и
осветити
!
на
мука
хтети
липсати
као
бесно
псето
,
а
зверад
хтети
он
кости
глодати
!
«
рећи
један
комшијница
.
»
не
знати
ја
тај
!
«
прихватити
чича
.
»
пре
хтети
бити
да
он
се
сотона
,
који
јесам
он
духати
за
аспра
продати
,
осветити
.
бог
се
друкчије
свет
.
»
освета
јесам
мој
,
рећи
господ
!
«
богме
бити
ви
о
тај
моћи
много
причати
;
али
неки
не
вредити
!
«
и
онда
чича
Сима
ућутати
,
и
ништа
он
више
не
моћи
покренути
да
са
жена
говорити
.
те
ноћ
Иконија
не
моћи
за
дуг
ока
тренути
.
Мишљаше
о
сав
дете
;
премишљати
шта
ли
хтети
од
он
бити
;
ко
знати
,
можда
јесам
он
Турчин
већ
и
заклати
,
а
ако
јесам
,
потурчити
он
!
»
еј
,
кукавица
ја
сињи
!
А
мој
сан
,
а
мој
надање
?
!
«
па
онда
бити
она
се
горак
туг
сав
горчина
свој
окренути
на
онај
несрећник
,
који
јесам
сав
тај
беда
причинити
.
»
неки
он
,
неки
још
на
овај
свет
осетити
шта
јесам
паклен
мука
,
он
,
који
ја
јесам
жив
срце
ишчупати
,
сунце
ја
помрчати
и
живот
ја
загорчати
!
«
у
тај
она
зазвонити
реч
чича
Симин
:
»
освета
јесам
мој
,
рећи
господ
!
«
Мишљаше
о
тај
.
ако
јесам
истина
да
јесам
бог
казати
,
онда
јесам
грешан
што
људи
отимати
од
он
освета
његов
!
пред
први
певац
малко
јесам
заспати
.
али
се
брзо
тргнути
,
јер
она
се
приснити
да
видити
Гавран
како
као
корњача
четвороношке
пузити
,
и
да
он
чути
:
како
јесам
кумити
бог
и
Св
.
Јована
да
он
да
кап
водити
,
јер
сав
горети
од
жеђ
.
сутра
дан
Иконија
јесам
радити
свој
домаћи
посао
невесео
и
замишљен
.
цео
низ
њезин
горак
осећање
и
црн
мисао
тек
бити
се
овда
и
онда
пресецати
реч
:
»
освета
јесам
мој
,
рећи
господ
!
«
који
бити
она
громко
зазвечати
.
и
сад
она
се
чинити
,
да
тај
реч
више
не
говорити
чича
него
да
она
она
ветар
доносити
из
онај
пећина
у
планина
.
опет
сам
себе
говорити
:
»
ако
јесам
тако
,
онда
не
ваљати
оно
што
село
учинити
!
«
и
други
ноћ
не
моћи
Иконија
да
заспати
дуго
и
дуго
.
Преврташе
се
немирно
тај
на
један
тај
на
други
страна
.
комарац
један
облетати
њен
милокрвни
лице
и
зујати
она
некакав
дуг
а
жалостив
песма
.
»
Шта
ли
ја
ти
тако
тужно
причати
?
«
питати
он
Иконија
склапати
свој
дуг
трепавица
,
па
,
слушати
пажљиво
његов
танак
извијање
,
заспати
.
и
опет
у
сан
чути
како
Гавран
изнемогао
глас
викати
:
»
водити
...
вод
...
кап
вод
!
«
Пође
к
пећина
,
кад
тамо
седити
на
камени
старац
,
бео
као
овца
,
па
читати
велик
један
књига
окован
у
злато
као
евангеље
.
кад
јесам
опазити
,
он
почети
да
читати
гласно
,
реч
по
реч
:
»
освета
...
јесам
...
мој
!
рећи
господ
!
«
сваки
реч
старац
изговарати
сав
тај
јак
глас
,
планина
прихватати
сваки
реч
громак
одзив
,
док
се
овај
не
сложити
у
права
грмљавина
.
кад
и
последњи
јек
у
даљина
издахнути
,
онда
Иконија
опет
зачути
самртнички
шапат
Гавранов
:
»
водити
...
вод
...
кап
вод
...
за
живот
и
здравље
твој
Ивана
!
«
Иконија
се
пробудити
и
устати
.
насути
уље
у
кандиоце
пред
икона
Св
.
Петка
,
запалити
он
и
помолити
се
бог
да
она
помоћи
.
Изађе
на
двор
и
видити
да
јесам
близу
свитање
.
узити
у
торбица
један
погача
,
црн
лук
и
сир
,
привезати
јесам
себе
на
плећа
;
у
један
рука
узити
чутурица
с
вино
,
а
у
други
крчаг
и
—
поћи
права
у
планина
к
пећина
Гавранов
.
имати
јесам
скоро
сахат
ходати
до
пећина
.
док
на
један
извор
у
шума
наточити
крчаг
вод
и
док
стигнути
пред
пећина
,
бити
већ
лепо
сванути
.
застати
мало
и
прислушкивати
.
заиста
,
сад
овај
већ
јесам
бити
сан
,
него
на
јава
чути
како
Гавран
јечати
:
»
водити
...
вод
...
кап
вод
!
«
Иконија
се
прекрсти
па
ући
унутра
.
Гавран
се
у
један
кут
савити
бити
у
клупче
па
тешко
дихати
.
ватра
он
бити
подузети
образ
;
сув
језик
бити
исплазити
.
Иконија
извадити
из
шареница
један
убрус
,
добро
он
поквасити
вод
из
крчаг
,
положити
он
несрећник
на
глава
и
сунути
он
кап
вино
у
отворен
уста
.
он
се
уставити
у
јечање
;
с
мука
и
полагано
отворити
очи
,
гледати
јесам
дуго
и
дуго
,
и
очевидно
не
моћи
јесам
познат
.
.
кад
он
она
после
кратак
време
опет
сунути
мало
вино
у
уста
,
он
облизнути
свој
сув
усна
,
па
с
мука
и
с
промукао
глас
промуцати
:
»
ти
јесам
...
божји
...
анђео
!
«
Иконија
јесам
срце
бити
пун
тегоба
,
па
ни
један
реч
не
проговорити
.
оставити
поред
он
крчаг
с
вод
,
чутура
с
вино
,
и
све
друго
што
бити
донети
и
изаћи
из
пећина
.
кад
дахнути
мирис
,
који
шум
у
зор
дисати
,
срце
она
живље
закуцати
.
осетити
како
јесам
обузети
неки
нежан
раздраганост
.
Чињаше
она
се
овај
шум
као
неки
велик
,
тамјан
окадити
црква
,
и
као
да
озго
са
небески
плав
кубе
мајка
божји
на
она
гледати
.
»
о
мајка
божји
«
,
шапутати
Иконија
;
»
о
мајка
божји
,
који
јесам
и
сам
на
овај
свет
уцвелити
бити
,
ако
јесам
добро
овај
што
учинити
,
неки
јесам
за
здравље
мој
Ива
ако
јесам
у
живот
,
а
неки
он
јесам
за
душа
ако
у
живот
јесам
!
«
сутра
дан
,
опет
пред
зор
,
Иконија
јесам
однети
у
пећина
стар
један
поњава
од
кострет
,
и
нешто
крпа
и
тканица
.
сав
јесам
тај
оставити
поред
невољник
,
заједно
с
крчаг
тазе
водити
,
који
јесам
у
планина
захитити
.
и
сада
јесам
Гавран
не
моћи
познат
,
јер
још
трајати
ватра
у
његов
глава
и
магла
у
његов
очи
.
Полазећи
Иконија
,
навалити
на
улаз
од
пећина
нешто
камење
и
пањ
,
да
не
бити
зверад
унутра
улазити
.
и
трећи
дан
зором
отићи
Иконија
да
обићи
богаљ
.
кад
он
донети
крчаг
вод
са
извор
,
Гавран
јесам
замолити
,
да
он
он
додати
да
се
напити
.
кад
се
добро
напити
,
лакнути
он
и
разведрити
се
,
и
онда
упрети
свој
поглед
у
она
.
не
моћи
да
веровати
,
да
јесам
тај
она
.
»
јесам
ли
ти
тај
,
Иконијо
,
или
ја
очи
мој
варати
?
«
рећи
.
она
он
ништа
не
одговорити
,
него
он
само
гледати
.
Гавран
се
с
мука
и
с
јаук
подигнути
на
колено
и
пасти
на
рука
,
па
четвороношке
полагано
домилети
до
она
.
она
се
одмакнути
један
корак
натраг
.
Гавран
пољубити
земља
,
где
јесам
мало
час
њен
нога
стајати
,
па
зајечати
:
»
Иконијо
,
бог
ти
дати
и
овај
и
онај
свет
,
опростити
ја
кад
јесам
ја
живот
повратити
,
рећи
и
да
ја
праштати
!
«
»
ја
тај
жедан
напојити
моћи
,
ја
тај
гладан
нахранити
моћи
,
ал
’
ти
,
Гавран
,
никад
опростити
не
моћи
!
него
казати
,
који
знати
,
да
јесам
бог
рећи
:
»
освета
јесам
мој
!
«
молити
он
се
,
да
ти
се
он
не
светити
!
«
говорити
Иконија
озбиљно
и
тужно
.
.
»
Теба
јесам
,
жена
,
згрешити
више
него
бог
!
али
јесам
,
ево
видити
,
бог
ја
се
светити
.
његов
освета
јесам
као
људски
.
ево
ја
да
се
патити
у
пећина
,
одакле
јесам
мој
грешност
као
поток
потећи
.
и
ево
ја
се
он
кроз
ти
свет
,
јер
ја
кроз
ти
добра
чинити
.
неки
јесам
слава
бог
,
који
јесам
дати
да
имати
доброта
женски
!
«
Ив
Ризван
-
бег
и
Хусејин
-
ага
Међа
диван
двор
на
Боспор
,
имати
-
један
који
се
звати
:
Аденистан
.
Чувен
јесам
бити
са
лепота
многи
свој
ћошак
растурен
по
луг
од
леп
дрво
,
што
она
Анадолија
и
Румелија
имати
.
у
простран
парк
његов
бити
јесам
грм
са
Балкан
,
четинар
с
Дурмитор
,
јасен
с
Копаоник
,
липа
из
Македонија
,
кестен
из
Руменлија
,
кедар
са
ливан
,
кипреса
из
Анадолија
.
цветан
башта
попрскиван
водоскок
и
напајан
поточић
,
који
из
мраморан
чесма
потицати
,
бити
прошарати
шумица
од
поморанџа
,
лимун
и
неранџа
.
Међа
дрвље
бити
јесам
наместити
хиљаду
велик
кавезова
са
птица
свакојак
,
од
мали
царић
па
до
орао
камењар
;
док
се
јат
голуб
и
грлица
лепршати
у
сунчев
зрака
под
плав
небо
,
а
славуј
у
слобода
певати
,
како
јесам
слатко
ропсто
љубав
.
на
један
од
главних
стаза
,
који
јесам
од
велик
дворац
водити
к
обала
морски
,
између
сваки
два
поморанџин
дрво
,
стојати
јесам
привезан
златан
ланчић
а
на
сребрн
пречага
стотина
папагај
шарен
перје
,
који
јесам
шеталац
поздрављати
персијски
стих
,
арапски
навод
из
коран
и
турски
пословица
.
о
сам
велик
дворац
причати
се
да
он
по
лепота
и
по
богаштина
мало
раван
имати
.
зидати
он
јесам
још
Махмуд
-
паш
Михал
-оглу
,
песник
,
велик
везир
и
зет
султан
Мехмед
,
који
јесам
Цариград
освојити
.
сазидати
он
јесам
благ
,
који
он
јесам
доћи
као
његов
део
од
богат
пленити
цариградски
.
у
тај
јесам
двор
он
искупљати
око
себе
и
частити
песник
из
Перзија
,
Мисир
и
Анадолија
,
и
учен
хоџа
и
улема
из
сав
турски
царевина
.
како
јесам
Махмуд
-
паш
,
као
песник
носити
име
»
Адени
«
,
тај
се
и
његов
овај
дворац
прозвати
»
Аденистан
«
.
Султан
Ибраим
поклонити
јесам
Аденистан
свој
зет
Ризван
-
бег
,
кад
он
јесам
кћер
Мејрима
за
жена
дати
.
Ризван
-
бег
се
,
као
врло
млад
јаничар
при
освајање
Багдад
од
Перзијанац
у
толики
мера
одликовати
,
да
јесам
велик
везир
Ахмед
-
паш
јавно
признавати
да
се
само
његов
личан
јунаштво
и
његов
окретност
имати
захвалити
што
јесам
турски
оружје
победити
.
по
повратак
с
војни
,
султан
он
узети
у
сарај
за
свој
Силиктар-
ага
.
тај
се
високо
дворски
достојанство
свагда
давати
леп
међу
млад
јунак
турски
војска
.
и
сав
јесам
Турчин
признавати
,
да
ники
јесам
лепше
приличити
,
да
на
свој
раме
,
а
испред
цар
носити
сјајан
сабља
царев
,
који
се
на
сунце
од
силан
драг
камење
гледати
јесам
дати
,
него
што
јесам
тај
приличити
нов
Силиктар-
ага
,
сиво-оком
Ризван
-
бег
,
крок
господски
,
витак
струка
а
висок
раст
.
како
јесам
и
где
јесам
млад
кћер
царев
видети
млад
силиктар
,
тај
само
она
и
Ризван
-
бег
знати
.
али
тек
Мејрима
,
који
јесам
Султан
као
леп
и
бистар
свој
дете
мазити
,
један
дан
кад
она
цар
поменути
о
удадба
,
просто
и
јасно
рећи
цар
,
да
јесам
о
јунаштво
и
о
доброта
Ризван
-
бегати
толико
слушати
,
да
већ
не
моћи
срећан
бити
,
ако
она
он
султан
не
поклонити
.
тако
јесам
Ризван
-
бег
постати
зет
царев
,
везир
царев
и
господар
од
диван
Аденистана
.
свадба
се
његов
обавити
са
свечаност
и
раскоштво
,
о
који
се
на
широко
и
на
далеко
по
сав
царевина
чудо
причати
,
и
о
који
јесам
јелчије
читав
књига
у
Франкистан
писати
.
но
један
месец
дан
после
тај
свадба
,
јавити
се
у
конак
нов
везир
стар
један
Јаничар
.
каза
капуџи-баши
да
се
звати
Хусејин
,
да
јесам
чорбаџија
Доганџија
који
чувати
стар
сарај
у
Једрене
,
и
да
јесам
доћи
у
Стамбол
само
зато
,
да
са
царев
везир
Ризван
-
бег
проговорити
два
три
реч
у
четири
ока
.
кад
капуџи-
баша
поднети
овакав
извештај
Ризван
-
бег
,
овај
заповедити
да
он
Јаничара
одмах
у
селамлик
довести
.
кад
стар
Јаничар
,
у
жут
мества
,
смерно
и
скрушено
наићи
на
праг
од
селамлик
,
млад
се
везир
дигнути
са
свој
перзијски
сиџаде
,
пружити
према
старац
оба
рука
,
притрчати
он
,
не
дати
да
теме
,
него
он
по
турски
пад
на
један
па
на
други
рам
,
и
рећи
:
»
од
толики
радост
који
ја
јесам
Алах
(
неки
он
јесам
слава
!
)
обасути
,
овај
данас
јесам
најмања
!
о
,
мој
добар
Лала
,
о
мој
стриц
и
први
учитељ
,
добро
јесам
ја
доћи
!
«
и
повести
он
за
рука
и
посадити
поред
себе
на
сиџаде
.
старац
са
учтивост
прав
Турчин
,
дати
се
водити
и
посадити
као
да
јесам
дете
;
али
чим
он
везир
пустити
рука
он
се
дигнути
на
нога
,
одмакнути
се
са
сиџаде
и
са
велик
страхопоштовање
ударати
темени
млад
везир
,
и
стати
као
кип
с
рука
на
прса
прекрштен
.
»
не
,
не
,
јесам
други
,
мој
добар
Лала
,
већ
да
поред
ја
сести
!
овај
јесам
твој
кућа
.
пре
него
ја
јесам
цар
(
који
неки
се
слава
без
крај
множити
!
)
обасути
милост
,
ја
јесам
први
милост
у
ти
наћи
.
од
ти
јесам
научити
да
пушак
бити
,
сабља
да
сећи
и
копље
да
погађати
.
без
ти
Ризван
данас
не
бити
бити
царев
везир
!
«
«
бити
бити
тај
царев
везир
и
кад
цар
не
бити
хтети
,
јер
тај
тако
стајати
у
твој
звезда
записан
!
«
рећи
Хусејин
мирно
и
поуздано
.
кад
чути
у
Једрене
,
рећи
орта-баши
:
знати
јесам
да
хтети
да
бити
.
пустити
ја
да
ићи
да
он
видити
;
и
ако
јесам
позан
и
последњи
,
опет
да
он
срећа
зажелити
!
имати
за
он
и
поклон
,
малечак
и
сиротињски
,
али
јесам
у
мој
везир
срце
велик
и
господски
,
па
хтети
да
он
примити
од
Хусејин
!
«
Хусејин
се
опет
подигнути
на
нога
.
извадити
иза
црвен
кожан
силав
нешто
у
зелен
шамија
завијено
;
размотати
тај
шамија
,
извадити
из
она
један
румен
јаглук
посут
шљокица
сребрн
и
златан
;
развити
и
јаглук
и
извадити
из
он
нешто
у
сад
свила
,
танк
као
паучина
,
завијено
.
кад
почети
и
тај
велик
и
груб
свој
прст
да
развијати
,
рука
он
задрктати
,
видити
да
не
моћи
да
развити
,
па
са
дубок
поштовање
ниско
погнути
прићи
млад
везир
,
положити
он
на
колено
онај
танак
свилен
тканица
,
и
опет
се
натрашке
узмакнути
неколико
корачај
,
па
с
прекрштен
рука
ћуташе
и
гледати
пред-а-се
.
Ризван
-
бег
зачуђен
поглед
на
стар
Јаничара
,
па
на
онај
тканица
.
размотати
саде-свилу
и
из
она
извадити
један
парац
врло
танак
платно
.
на
један
крај
тај
парац
бити
опточити
шарен
веза
,
у
који
се
плав
звезда
и
црвен
крстић
везивати
у
ланац
златан
грана
од
рузмарин
.
златан
конац
бити
поцрнети
и
позеленити
,
али
плав
и
црвен
конац
бити
још
једнако
живити
бој
један
страна
овај
крпа
не
бити
порубити
;
из
она
висити
конац
неправилно
,
као
да
јесам
цео
парац
бити
оцепити
.
»
Шта
јесам
овај
,
Лала
?
«
питати
везир
подигнув
у
вис
онај
комадић
платно
и
не
скидати
ока
с
он
.
кад
јесам
ти
отимати
од
твој
мајка
,
ухватити
јесам
се
оба
рука
за
њен
десни
рукав
;
тргнути
ти
од
она
и
однети
ти
у
мој
наручје
,
а
ти
стегнути
у
ручица
овај
парац
од
рукав
њен
.
не
моћи
дуго
и
дуго
да
заборавити
поглед
,
који
ја
јесам
твој
мати
погледати
кад
на
земља
пасти
.
ево
и
сад
(
па
Јаничар
саставити
трепавица
)
кад
очи
склопити
видити
њен
очи
!
узети
од
ти
овај
парац
и
чувати
он
као
амајлија
.
сиромах
јесам
да
ти
радост
мој
богат
поклон
показати
.
рећи
да
ти
носити
овај
амајлија
!
«
Ризван
скочити
на
нога
.
уздрктан
рука
бити
раширити
онај
парац
од
рукав
свој
мати
.
Гледаше
он
раширен
зеница
,
као
да
полагано
срицати
тајни
реченица
у
онај
веза
.
па
онда
он
подигнути
у
вис
,
са
поштовање
,
у
који
се
мешати
љубав
и
побожан
страх
,
претиснути
он
на
свој
чела
,
па
на
свој
уста
,
па
на
свој
срце
,
и
опет
на
свој
уста
.
Приђе
опет
к
старац
,
загрлити
он
,
извадити
иза
свој
свилен
пас
па
у
његов
силав
заденути
танак
један
черкески
нож
,
који
златан
корица
бити
посут
смарагд
,
а
који
дршка
од
слонов
кости
бити
упрскан
туркизима
,
рубин
и
брилијант
.
повести
старац
за
оба
рука
и
посадити
он
на
свој
место
,
а
јесам
се
спустити
поред
он
.
Старц
се
наводнити
очи
,
и
гладити
сед
свој
брада
рука
,
понављати
тихо
по
неколик
пут
:
»
Алах
акбар
!
...
Алах
акбар
!
...
велик
јесам
бог
!
«
Ризван
метнути
онај
парац
рукав
у
свој
недра
па
рећи
;
»
ти
памтити
све
како
јесам
бити
!
?
док
јесам
бити
наш
уста
у
сарај
,
никад
ја
ништа
помињати
јесам
!
«
»
такав
јесам
старати
царски
заповест
.
Ич-оглани
не
требати
да
знати
за
завичај
и
за
родбина
.
цар
јесам
њихов
родитељ
,
шатор
јесам
њихов
завичај
а
јунак
јесам
доста
да
у
сабља
свој
имати
сестра
.
тај
јесам
царев
везир
.
Великаш
требати
да
имати
и
велик
срце
.
тај
јесам
он
имати
и
пре
него
јесам
великаш
царев
постати
.
сад
не
кварити
ништа
да
знати
:
да
ти
јесам
завичај
Сирф-вилајет
и
да
ти
јесам
мати
кауркиња
.
али
какав
кауркиња
?
сељанка
са
очи
један
хасеки-
кадуна
!
кад
ти
очупати
од
она
,
она
пасти
,
погледати
ја
крупан
очи
испод
дуг
трепавица
,
пресећи
ја
срце
на
двоје
као
неки
оштар
сабља
.
из
таки
очи
послати
за
ја
прекор
као
зрно
који
не
промашати
.
Чисто
ја
онда
рећи
:
зар
не
знати
да
јесам
везиров
мајка
?
!
«
млад
се
везир
замислити
дубоко
.
Изгледаше
снуждити
и
по
дуг
ћуташе
,
па
хтети
онда
рећи
:
»
мислити
се
нешто
,
да
л
’
јесам
мој
мати
жив
«
,
ако
јесам
жив
,
па
се
мучити
у
сиротиња
док
ја
газити
по
свила
и
кадифа
,
како
хтети
тај
да
изгледати
пред
бог
који
све
видити
и
сав
знати
?
!
«
»
пре
јесам
давно
умрети
него
да
јесам
жив
«
,
прихватити
Хусејин
.
»
кауркиња
слабо
кад
преболети
кад
она
царев
рука
срце
ишчупати
!
«
»
Али
ти
не
знати
да
јесам
умрети
!
добар
мој
Лала
,
ево
сад
царев
везир
добро
да
учинити
!
Пођи
у
Сирф-вилајет
,
отићи
у
село
који
знати
,
распитати
за
она
.
ако
јесам
жив
,
довести
јесам
амо
;
ако
јесам
умрети
,
подавати
сиротиња
хиљаду
аспра
и
саградити
чесма
уз
друм
,
нек
жедан
путник
жеђ
гасити
и
нек
казати
:
бог
да
простити
!
ево
ти
пет
кеса
за
пут
одовуд
и
одонуд
!
«
старити
се
Јаничар
дигнути
,
десни
рука
живо
откуцати
теме
и
рећи
:
»
да
ићи
!
«
и
одмах
поћи
.
Хусејин
-
ага
јесам
предати
свој
орта-баши
писмен
заповест
Румили-Беглер-
бегати
,
да
стар
Јаничара
пустити
да
ићи
,
а
да
он
не
питати
куда
.
пред
полазак
из
Једрене
,
Хусејин
јесам
имати
дуг
разговор
са
свој
кадуна
,
који
јесам
бити
један
од
онај
девојка
,
што
она
Турчин
на
сабор
код
манастир
Св
.
Јована
узгред
запленити
.
и
пре
јесам
од
она
слушати
да
се
мајка
Ризванов
звати
Иконија
,
и
да
јесам
из
село
Лежимир
у
Топлица
.
сад
јесам
сав
тај
искати
да
он
се
опет
разговетно
казати
,
и
онда
се
кренути
пут
Топлица
са
пратња
од
десет
коњаник
,
и
са
царски
бурунтија
на
сав
санџак-
бег
и
на
сав
пасти
.
у
Прокупље
јесам
већ
сазнати
да
јесам
Иконија
жив
.
један
дан
он
са
свој
чета
и
са
још
десетак
коњаник
,
који
он
јесам
санџак-
бег
од
Топлица
дати
,
и
са
један
араба
,
покривен
зелен
шаторски
платно
,
пасти
пред
судница
у
Лежимир
.
у
Лежимир
се
много
шта
изменити
.
Чича
Сима
јесам
давно
умрети
,
умрети
јесам
и
стар
кнез
и
велик
део
онај
домаћин
што
судити
Гавран
.
али
Гавран
бити
још
жив
.
бити
јесам
оседити
,
у
лице
поцрнити
и
вући
бити
се
четвороношке
од
пећина
до
један
колиба
,
који
он
на
један
брежуљак
а
у
сувота
подигнути
сељак
.
у
тај
,
што
после
онакав
мука
,
и
оставити
у
пећина
звер
,
остати
жив
,
сељанин
гледати
као
неки
чудо
од
бог
.
јесам
Гавран
причати
народ
озбиљно
:
да
он
јесам
бог
послати
анђео
,
који
он
јесам
бистар
вод
расхладити
и
вино
напојити
,
и
који
он
јесам
проговорити
само
овај
неколик
реч
:
»
освета
јесам
мој
,
рећи
господ
!
«
у
сам
ствар
Иконија
он
јесам
сваки
Субота
обилазити
његов
жив
гробница
и
односити
он
нешто
храна
и
вино
.
сваки
година
на
Ивањдан
,
ићи
јесам
она
да
се
на
развалина
црква
исплакати
и
искукати
.
Још
она
јесам
бити
ни
педесет
година
,
али
јесам
од
туга
и
од
невоља
пре
време
оседити
.
према
густ
а
сед
кос
чудновато
пристајати
њен
крупан
и
још
једнако
живити
очи
.
на
лице
,
који
јесам
сад
вазда
бледо
бити
,
владати
сад
миран
збиља
,
а
испод
она
један
тих
али
тек
видљив
нанос
дубок
туга
.
и
мушки
и
женски
,
и
стар
и
млад
предусретати
јесам
»
стрина
Иконија
с
љубав
и
поштовање
.
на
весеље
јесам
никад
ићи
,
али
где
год
бити
се
десити
болест
или
смрт
у
кућа
,
ту
јесам
Иконија
бити
први
да
помоћи
и
савет
и
рад
,
и
да
одлакшати
реч
од
утеха
и
свој
суза
.
сад
се
сав
село
бити
узбунити
долазак
турски
коњаник
и
шарен
араба
.
Искупише
се
сељанин
пред
судница
,
тај
чути
од
кнез
да
јесам
доћи
од
Санџак
-
бегати
заповест
:
да
Хусејин
-
ага
без
разговор
предати
Иконија
да
јесам
водити
у
Стамбол
.
»
и
још
поручивати
Санџак
-
бег
«
,
понављати
кнез
,
—
»
без
разговор
,
велим
,
ако
хтети
да
ви
глеве
на
раме
а
слеме
над
глава
остати
!
«
»
А
што
хтети
стрина
Иконија
у
Стамбол
?
«
повикати
сељанин
.
»
ваљати
да
требати
цар
!
«
прихватити
Хусејин
-
ага
,
који
јесам
као
сваки
Јаничар
српски
говорити
.
»
Биће
да
требати
цар
,
кад
царски
заповест
имати
да
јесам
царев
везир
водити
!
«
»
А
што
хтети
стрина
Иконија
цар
и
царев
везир
?
«
опет
питати
сељанин
.
»
Биће
да
јесам
цар
жао
«
,
рећи
Хусејин
озбиљно
,
»
бити
да
јесам
цар
жао
да
хранити
риба
морски
девојка
из
харем
,
па
хтети
да
пробати
да
она
хранити
баба
кауркиња
!
«
»
вољан
јесам
,
ага
,
да
с
ми
шал
збијати
!
А
ко
знати
?
Свашта
моћи
да
бити
у
ви
Турчин
!
«
—
одговорити
он
неки
из
гомила
.
у
тај
навалити
и
жена
,
па
с
она
доћи
и
Иконија
,
по
који
јесам
кнез
већ
послати
бити
.
Казаше
она
шта
јесам
и
како
јесам
.
Иконија
се
стегнути
срце
и
за
један
тренут
постати
бео
од
креч
на
дувар
од
судница
.
него
се
брзо
прибрати
.
»
моћи
,
народ
,
браћа
и
сестра
мој
,
да
се
бринути
и
бунити
,
те
нов
какав
зло
на
село
навлачити
.
царски
требати
да
се
покорити
.
јесам
ја
страх
да
пред
цар
изидем
,
јер
знати
у
цар
јесам
правдати
.
он
хтети
слободно
да
признати
да
јесам
хранити
и
вино
појило
горски
хајдук
,
јер
ми
сиротиња
од
силеџија
,
царев
одметник
,
бранити
.
ето
од
цар
ја
јесам
страх
.
него
се
друго
бојити
,
друго
нешто
,
друго
!
«
и
иконији
грчевито
задрктати
угао
од
усна
и
очи
она
се
наводнити
.
Привикаше
она
са
више
страна
да
казати
шта
јесам
тај
други
.
»
Ева
шта
јесам
«
,
предузети
Иконија
;
»
бојити
се
да
јесам
мој
син
,
ко
ја
цар
пре
двадесет
и
толико
година
отети
,
жив
;
ако
јесам
жив
,
бити
да
јесам
,
као
и
отац
што
он
бити
,
јуначки
срце
и
плаховит
на
неправда
;
бити
да
се
царев
везир
замерити
,
тај
јесам
он
осудити
да
погинути
,
а
он
замолити
цар
да
бар
пред
смрт
видити
свој
мајка
;
а
цар
,
као
милостив
цар
,
послати
да
се
сужањ
последњи
жеља
за
последњи
виђење
испунити
!
«
.
заплакати
се
Иконија
,
закукати
жена
,
дигнути
се
граја
,
и
кнез
и
Хусејин
-
ага
имати
мука
да
јесам
утишати
.
»
Знаш
,
ага
«
,
рећи
кнез
као
да
извинити
овај
олујина
,
»
у
наш
народ
имати
пословица
:
не
дати
бог
дете
што
он
он
мати
зажелити
!
«
»
Жена
и
јесам
свуда
жена
,
али
јесам
мати
свуда
мати
!
«
рећи
Хусејин
благо
.
»
јесам
тај
друкчије
ни
у
ми
,
који
јесам
турски
вера
.
него
кнез
и
царев
раја
имати
ја
петнајест
конак
до
Стамбол
.
ето
неки
се
Иконија
ноћас
спремити
,
па
да
се
сутра
ако
бог
да
зором
кретати
!
«
Хусејин
-
ага
,
као
искусан
војник
,
поставити
стража
око
село
,
а
кнез
каза
да
хтети
он
глава
свој
сабља
одрубити
,
ако
бити
Иконија
преко
ноћ
нестати
.
сељанин
се
искупити
на
тајни
договор
шта
да
радити
.
Мишљаху
да
послати
брзохотце
да
потражити
Милета
,
синовац
Стојан
харамбаша
који
погинути
бити
,
и
да
он
позвати
да
са
свој
чета
одмах
к
Лежимир
похитати
.
али
она
доћи
порука
од
Иконија
,
да
тај
не
чинити
.
не
вредити
да
због
она
ико
ма
само
глава
заболети
.
у
јутро
доћи
Хусејин
-
ага
са
свој
Турчин
и
с
араба
пред
њен
кућа
.
Иконија
се
ижљубити
са
Макрена
,
на
који
имаовина
свој
оставити
,
са
сељанка
и
стар
и
млад
,
поклонити
се
кнез
и
домаћин
,
молити
све
да
она
опростити
ако
се
на
овај
свет
видети
не
бити
прекрсти
се
и
сести
у
араба
.
кад
већ
изаћи
из
село
,
Иконија
викнути
:
»
Аман
,
ага
,
стати
мало
!
заборавити
нешто
да
мој
на
аманет
оставити
!
«
Хусејин
уставити
свој
чета
и
араба
.
викнути
сељанин
,
који
издалека
жалостив
гледати
за
она
.
Дотрча
неколико
момак
.
Иконија
подигнути
један
крај
платно
,
који
арњеви
бити
покрити
,
па
викнути
:
»
о
,
Ристифор
и
тај
Милован
,
дух
ви
казати
мој
Макрена
и
кум
Марта
,
а
бог
ја
рећи
и
кнез
и
сав
село
:
аманет
ви
онај
невољник
у
планина
;
моћи
да
огрешити
дух
те
да
скапати
од
глад
без
ја
!
збогом
сад
,
и
неки
ви
јесам
бог
и
Света
Јован
сав
на
помоћ
!
«
В
Иконија
у
Стамбол
у
главним
улица
стамболски
,
који
од
стар
сарај
водити
к
џамија
Сулејманији
,
искупити
се
бити
светина
у
густ
шарен
гомила
.
Жива
ланац
од
Јаничара
с
мука
јесам
издржавати
овај
талас
од
људи
,
да
не
запљуснути
онај
отворен
пут
средина
улица
,
који
се
чувати
слободан
,
да
он
султан
са
свита
свој
у
џамија
проћи
.
на
горњи
спрат
у
један
двокатан
кућа
,
седети
јесам
иза
шимширов
решетка
на
прозор
један
постарати
српски
сељанка
и
један
још
млад
и
прилично
угојити
жена
по
турски
оденути
.
сељанка
јесам
бити
Иконија
,
а
пуначак
Туркиња
бити
јесам
кадуна
Хусејин
-
ага
,
који
јесам
као
Српкиња
девојка
носити
име
Марица
.
као
робињица
заплењен
на
сабор
код
Св
.
Јована
,
Санџак
-
бег
од
Прокупље
дати
јесам
на
поклон
Хусејин
-
ага
.
Хусејин
,
јуначан
Јаничар
а
пуки
сиромах
,
одмах
јесам
узити
себе
за
жена
и
од
милост
прозвати
јесам
»
Шекер-Мара
«
.
по
година
моћи
јесам
бити
кћер
Хусејин
.
али
она
се
не
моћи
довољно
да
нахвалити
Иконија
,
колико
она
јесам
стар
Јаничар
добар
.
»
бог
ја
«
,
рећи
,
»
носити
ја
као
мало
водити
на
длан
,
радити
с
он
што
хтети
,
заповедати
он
како
хтети
,
молити
се
бог
по
српски
,
чак
ја
јесам
донети
од
некуд
стар
икона
богородица
;
живити
ти
без
брига
као
бубрег
у
лој
!
ја
он
не
звати
друкчије
него
»
Караконџул-
ефендија
«
,
а
он
ја
опет
за
тај
тепати
:
»
џанум
«
и
»
кузум
«
,
срце
мој
и
јагњити
мој
!
«
сад
јесам
она
два
седети
на
софа
један
под
прозор
,
па
вирити
кроз
решетка
доле
на
улица
.
иза
она
јесам
стајати
стар
Јаничар
озбиљан
и
смеран
.
»
Ева
Асас-баше
и
Алај-чауши
,
трчати
да
јавити
да
ићи
Падишах
.
отворити
добро
очи
кад
ти
показати
везир
,
да
он
добро
видити
,
да
се
не
препасти
кад
ти
после
пред
он
извести
!
«
рећи
Хусејин
Иконија
.
»
Баш
се
не
бити
препасти
па
да
јесам
како
страшан
!
«
одговорити
Иконија
мирно
;
али
опет
ти
само
ја
он
показати
!
«
у
тај
проћи
један
чета
чауш
са
шиљаст
црвен
капа
од
сукно
,
загасит
зелен
кафтан
,
без
оружје
и
само
са
дугачак
зелен
долама
,
који
скут
бити
подигнути
па
за
појас
приденути
,
са
жут
шалваре
и
црвен
јеменије
.
носити
јесам
ханџар
за
црвен
силав
,
дуг
пушак
на
раме
,
а
за
калпак
по
један
дрвен
кашика
.
Хусејин
мило
бити
да
она
гледати
.
срце
он
се
раздрагати
па
викнути
:
»
А
,
бре
,
синов
цар
,
аферим
!
«
за
она
ићи
један
чета
»
Бостанџија
«
одевен
и
наоружан
онако
као
што
јесам
Јаничари
,
само
што
она
висок
калпак
бити
од
црвен
сукно
.
иза
бостанџија
корачати
сложно
»
Балтаџије
«
са
скрлетан
долама
и
бео
турбан
,
носити
у
рука
сребрн
наџак
.
па
онда
провести
дванајест
доратаст
хат
из
Курдистан
,
са
позлаћен
рахт
и
седло
покривен
међедина
;
двадесет
и
четири
коњушар
,
који
она
водити
,
бити
сав
обући
у
жут
чоха
,
а
опасати
стамболски
пасима
од
жут
свила
.
иза
овај
царски
први
јелек
корачати
у
нога
Хербаџије
,
у
скрлетан
долама
,
а
са
тигров
кожа
о
леви
раме
;
у
рука
носити
пушак
са
сребрн
пафта
,
а
у
силав
ханџар
и
пиштољ
сав
у
сребро
залити
.
па
онда
ударити
један
кит
Спахија
коњаник
.
не
знати
човек
шта
пре
да
погледати
,
да
л
’
људи
да
л
’
коњ
.
Спахија
све
по
лепота
и
јунаштво
пробрати
,
носити
јесам
црвен
шалваре
,
зелен
долама
,
на
прса
панцир
и
тока
сребрн
;
а
са
десни
раме
висаше
низ
плећа
стреоник
од
црвен
кадифа
,
злато
извезен
,
пун
стрела
са
леви
раме
опет
јесам
лук
с
тетива
,
завити
у
зелен
кадифа
опет
злато
извезен
.
на
глава
носити
позлатити
шлем
са
бео
низак
турбан
око
чела
.
у
десни
рука
држати
копље
,
а
о
бедро
носити
крив
димискија
.
и
опрема
коњски
бити
јесам
богат
,
све
од
сам
црвен
ибришим
и
сребро
,
а
седлати
она
покрити
у
један
жут
,
а
у
други
љубичаст
чоха
,
по
који
се
пружати
шара
од
сребрн
жица
.
иза
она
јахати
Спахи-
баша
на
диван
арапски
коњ
.
бити
јесам
одевен
као
и
други
спахија
само
што
јесам
се
из
његов
бео
турбан
,
уз
златан
шлем
,
извијати
висок
бео
перјаница
,
што
он
накит
на
коњ
бити
од
злато
,
и
што
поред
коњ
његов
корачати
по
шест
дечак
са
црн
мали
шубарица
,
црвен
долама
и
жут
шалваре
.
удар
други
царски
јелек
:
дванајест
вранац
са
сребрн
рахт
;
о
седло
од
црвен
кадифа
бити
и
с
један
и
с
други
страна
обесити
округао
сребрн
штит
рубин
искитити
.
Коњушари
,
сав
по
два
на
један
коњ
,
бити
одевен
у
црвен
чоха
са
висок
црвен
калпак
са
дуг
кићанка
а
од
плав
ибришим
.
одмах
иза
овај
провести
и
трећи
царски
јелек
:
дванајест
као
млеко
бео
арапски
хат
,
с
густ
и
до
земља
црн
реп
.
њихов
рахт
бити
од
сув
злато
;
а
о
седло
од
плав
кадифа
бити
притврдити
златан
штит
искићен
плав
сафир
,
а
коњушар
носити
на
глава
бео
калпак
,
а
поврх
бео
шалваре
плав
долама
.
па
онда
наићи
један
чета
Јаничара
на
коњ
,
са
црвен
долама
поврх
зелен
шалваре
,
са
златан
тока
на
прса
,
са
бео
саркол
са
златан
перваз
и
златан
челенка
на
глава
.
иза
она
јахати
на
висок
вранац
ага
јаничарски
.
носити
јесам
кунтуш
од
зелен
атлаз
опточити
широк
перваз
од
зибелин
,
антерија
од
исти
такав
атлаз
с
рукав
од
бео
атлаз
,
широк
шалваре
од
црвен
чоха
и
жут
чизма
.
за
свилен
пас
имати
богато
искићен
ханџар
.
рахт
његов
вранац
бити
све
од
сам
сребро
.
поред
он
корачати
и
с
један
и
с
други
страна
по
шест
красан
момак
,
у
јаничарски
руво
,
са
лепо
извезен
стреоницама
о
плећа
.
»
гледати
наш
ага
,
гледати
!
«
викнути
Хусејин
Иконија
,
па
јесам
у
сав
одушевљење
гурнути
не
баш
врло
нежно
.
и
онда
савити
рука
на
прса
и
поклонити
се
свој
старешина
,
и
ако
овај
чак
ни
слутити
јесам
моћи
,
да
он
јесам
иза
онај
решетка
гледати
један
Јаничар
.
Наиђе
за
тај
један
гомила
кадија
,
хоџа
и
улема
,
са
бео
турбан
,
зелен
кафтан
и
мек
чизма
од
црн
сахтијан
.
па
онда
један
мања
чета
шејик
потомак
Мухамедов
,
са
велик
зелен
чалма
.
иза
она
заступник
муфтија
са
бео
чалма
и
у
бео
кафтан
.
иза
овај
наступити
риџал
царство
,
ага
од
диван
и
од
царски
сарај
,
кади-аскери
,
беглер-
бег
пасти
и
везир
,
сав
тај
са
сабља
и
ханџар
драг
камење
окићен
,
са
турбан
од
кашмирски
и
хиндустански
танак
тканица
,
разних
бој
и
разних
облик
неки
у
ћурак
од
црвен
млетачки
чоха
,
неки
са
кунтуш
и
са
бињиш
од
дибе-тканице
златан
и
сребрн
жица
испреткати
,
са
зибелин
,
самур
и
скупоцен
лисичина
оперважен
.
»
е
сад
,
отварати
очи
и
добро
гледати
!
»
викнути
Хусејин
Иконија
;
»
ево
он
наш
везир
!
«
Иконија
наслонити
чела
на
решетка
,
па
оштро
гледати
на
улица
.
А
срце
она
почети
живље
да
куцати
,
не
знати
ни
сам
зашто
,
мањ
ако
јесам
што
она
Хусејин
оно
онако
из
ненад
викнути
.
три
млад
момак
,
личан
и
висок
,
у
панцир
и
са
сребрн
шлем
ићи
у
корак
онај
у
среда
носити
копље
са
три
коњски
реп
,
а
она
двојица
поред
он
забацити
на
раме
шестоперан
буздован
.
иза
она
корачати
сложно
дванаесторо
дечак
,
све
по
четворица
у
један
врста
.
бити
обући
они
у
први
ред
у
жут
,
они
у
други
у
црвен
,
а
они
у
трећи
у
зелен
свила
.
изгледати
као
жив
башта
од
лале
.
иза
она
на
висок
један
анадолијски
хат
јабучаст
бој
,
јахати
леп
млад
човек
.
његов
долама
од
црвен
кадифа
бити
јесам
тако
богат
злато
извести
,
да
јесам
једва
овде
и
онде
кроз
грозд
и
грање
од
злато
кадифа
провиривати
.
на
прса
јесам
носити
златан
тока
;
иза
свилен
пас
ханџар
,
који
јесам
и
корица
и
дршка
бити
смарагд
и
рубин
богато
ишарати
.
на
глава
јесам
носити
златан
шлем
,
обавити
танак
бео
чалма
,
из
који
се
спреда
а
изнад
чела
узвијати
два
челенка
од
драг
камење
,
у
који
бити
усадити
перјаница
од
црн
нојев
перје
.
застор
његов
седло
бити
јесам
од
зелен
кадифа
злато
и
бисер
извезен
.
узенгија
јесам
он
бити
од
злато
а
тако
и
дизгина
,
са
који
јесам
висити
на
сваки
страна
по
дванајест
кит
од
дробан
бисер
и
толико
од
крупан
мерџан
.
коњ
он
јесам
на
глава
носити
бео
,
у
сребрн
лала
утврђен
перјаница
,
на
чела
између
оба
ока
амајлија
са
крупан
један
смарагд
,
око
ко
се
савијати
три
низ
од
алем
,
рубина
и
сафир
.
злато
окован
кајиш
са
дугачак
реса
од
срма
,
држати
јесам
на
широк
прса
Јабучилов
један
велик
звезда
од
рубина
са
полумесец
од
алем-камена
изнад
она
.
и
коњ
и
јахач
трептати
јесам
на
сунце
од
злато
и
драг
камење
,
Бил
јесам
милина
погледати
она
.
Јахач
седити
као
да
јесам
приковати
за
седло
,
и
тихо
,
благо
,
готово
смерно
погледати
тај
на
један
тај
на
други
страна
.
А
његов
Јабучило
,
као
да
се
поносити
накит
и
јунак
свој
,
корачати
усталасан
крок
,
кресати
прамен
од
варница
из
калдрма
,
сав
лабудовски
врат
час
савијати
ниско
као
да
се
клањати
до
земља
сиротиња
и
фукара
,
који
иза
леђа
јаничарски
запрепастити
гледати
сав
овај
чудо
и
господство
,
а
час
опет
поносито
и
с
фрка
дизати
глава
у
вис
,
као
да
нестрпљиво
тражити
да
видити
да
ли
се
крилат
Пегаз
застиђен
сакрити
за
облачак
од
сребро
на
плав
небо
од
азур
.
кад
бити
на
спрам
онај
прозор
са
решетка
,
млад
јахач
упрети
свој
поглед
на
он
,
као
да
јесам
хтети
силом
свој
очи
да
скинути
решетка
.
не
моћи
да
скинути
решетка
,
али
не
скидати
поглед
свој
са
она
,
докле
он
поносити
коњ
његов
не
однети
даље
низ
овај
жив
река
који
валити
,
злато
,
сребро
и
драго
камење
.
Иконија
он
јесам
добро
уочити
.
њен
се
поглед
залепити
за
он
,
и
он
она
понети
себе
далеко
низ
улица
.
она
изгледати
збуњен
,
узбуђен
,
блед
и
замислити
.
Гледаше
једнако
за
он
:
срце
она
лупати
баш
као
да
се
нешто
препасти
бити
,
и
једва
дихати
.
као
да
она
сав
мисао
,
сав
срце
,
сав
душа
отићи
низ
улица
,
и
само
несвесно
тело
остати
чела
на
решетка
наслонити
.
Трже
се
и
разабрати
се
тек
кад
Хусејин
вихну
:
»
ево
Падише
!
«
Јаничар
пасти
на
колено
,
савити
рука
на
прса
а
глава
навити
на
леви
рам
склопив
трепавица
.
па
кад
јесам
тако
,
по
јаничарски
обичај
,
показати
како
јесам
готов
да
за
цар
положити
глава
на
пањ
да
се
сећи
,
онда
се
подигнути
и
тихо
,
више
јесам
у
себе
,
прозборити
:
»
Падиша
чок
јаша
!
«
(
да
живити
падиша
!
)
одјекивати
тај
грмљавина
који
се
за
султан
валити
низ
улица
.
Иконија
јесам
сад
у
онај
,
што
она
под
очи
промицати
као
неки
шарен
гунгула
,
једва
спазити
између
позлаћен
клобук
Пејика
и
висок
перјаница
Солак
,
Турчин
један
у
година
,
са
три
црн
перјаница
на
бео
чалма
у
бињиш
од
сребрн
жица
и
на
бео
коњ
.
видити
још
како
неки
из
свита
царев
бацати
читав
дажд
од
сребрн
аспра
у
гомила
свет
,
који
са
још
ватрен
узвик
за
здравље
и
срећа
падишин
почети
сад
да
се
бити
грабити
аспра
са
калдрма
.
»
Вид
ли
цар
?
«
упитати
јесам
стар
Хусејин
сав
радостан
и
весео
.
»
да
ја
,
ага
,
не
замерити
,
а
и
цар
да
ја
опростити
,
једва
бити
смести
рећи
да
он
видох
!
«
»
она
,
како
јадан
да
не
видити
цар
?
!
па
ти
онда
јесам
видети
ни
Кизлар-
ага
са
његов
Кара-
ага
,
ни
Капи-
ага
с
његов
бео
евнух
,
ни
царев
силиктар
,
који
сабља
царев
носити
,
ни
његов
ибриктар
који
он
златан
ибрик
носити
,
па
ни
Рикабдара
који
он
узенгија
придржавати
,
ни
његов
Дулбендара
који
он
чалма
завијати
,
и
турбан
царски
муслиман
поздарвља
!
па
ти
јесам
видети
баш
онај
што
јесам
леп
!
А
лепо
сав
они
проћи
мимо
ти
а
испред
Падише
!
«
»
ја
се
,
бог
ја
,
бити
загледати
у
твој
везир
.
вала
доста
јесам
и
он
видети
па
да
очи
засена
!
А
права
да
казати
,
учинити
ја
се
да
јесам
тај
очи
и
тај
чела
нега
видети
,
па
се
занети
тражити
по
мој
луд
памет
где
јесам
она
видети
!
«
»
А
како
ти
се
свидети
царев
пролазак
?
«
упитати
ага
да
бити
повести
разговор
други
пут
.
»
е
,
па
јесам
шал
,
царевина
јесам
тај
!
како
гледати
оволик
сила
и
господство
,
ја
се
мислити
:
еј
,
Божа
,
тако
јесам
тај
и
у
ми
бити
док
имати
свој
царев
!
да
ти
мој
ага
чути
,
кад
наш
гуслар
стати
казивати
како
јесам
некада
у
ми
бити
!
вала
ако
јесам
и
лепше
бити
,
јесам
мање
!
«
»
јок
вала
!
«
рећи
поуздано
стар
Јаничар
;
»
лепше
да
бити
не
моћи
.
паметан
и
од
ти
и
од
ја
рећи
:
»
мал
дер
Хиндустан
,
акл
дер
Френгистан
,
хижмет
дер
али
Осман
,
«
»
преко
благ
Хиндустан
,
и
памет
Френгистан
,
а
сјајност
Османлија
,
ништа
велик
немати
!
«
»
вољан
јесам
ага
да
тако
говорити
;
ама
да
моћи
сада
да
прошетати
овај
чаршија
само
три
војвода
Милош
Обилић
Иван
Косанчић
и
Милан
од
наш
Топлица
,
бог
ја
бити
овај
чаршија
од
чудити
занемити
,
а
јесам
цар
и
везир
потрчати
бити
да
она
посипати
пут
аспра
!
«
Јаничар
се
насмејати
,
па
махнути
рука
као
да
казати
;
»
Мор
жена
батал
тај
тај
!
«
»
да
ти
видити
Топлица
Милана
,
«
почети
Иконија
да
с
пун
понос
казивати
,
као
нешто
што
јесам
сам
видети
,
па
она
се
очи
разгорети
а
лице
засветлити
;
—
»
да
ти
видити
Топлица
Милана
,
кад
се
јунак
узети
да
облачити
,
прво
метати
,
бурунџук
кошуља
,
нит
’
јесам
ткати
нити
јесам
прести
,
већ
од
сух
злато
исплести
,
на
кошуља
челик
панцијер
,
на
панцијер
румен
долама
,
по
долама
троје
тока
сјајнути
,
један
вит
а
други
салите
,
а
на
трећи
гуја
исплести
,
повисок
издигнути
глава
,
у
глава
алем
камен
драг
,
на
токамо
пуца
под
гр'оцем
,
и
у
он
чаша
од
биљур
;
па
облачити
ковча
и
чакшире
,
на
ковча
триста
трепетљика
,
до
колено
од
сух
злато
,
и
обући
чизма
цариградски
,
а
устакнути
калпак
и
челенка
,
десет
перо
дванајст
челенка
,
и
тринајсти
ној
тица
крило
,
тај
се
крити
на
чекрк
окретати
,
те
казивати
...
.
«
»
Аман
!
куд
јесам
поћи
,
шта
јесам
намислити
!
«
прекинути
јесам
Хусејин
!
»
хајде
да
се
полазити
;
далеко
јесам
везиров
конак
.
«
Иконија
,
Шекер-
кадуна
и
Хусејин
-
ага
довести
се
на
везиров
кајик
из
Стамбол
у
Аденистан
.
на
мраморан
бајир
дочекати
јесам
она
везиров
Кизлар-
ага
и
Капу-
ага
,
онај
први
с
бео
а
овај
други
с
црвен
и
висок
камилавка
,
а
обојица
у
џубе
од
диба
с
навратком
и
перваз
од
зибелин
.
иза
она
јесам
стојати
поређати
с
један
и
с
други
страна
по
шест
црн
и
шест
бео
евнух
,
неколико
бостанџија
и
повише
други
дворски
слуга
.
Међа
овуј
јесам
Иконија
нарочито
запазити
Тутучи-
баша
,
надзорник
папагај
,
са
два
шарен
крило
папагајев
на
снизак
турбан
,
а
у
рука
са
шарен
штака
са
прапорац
горе
на
врх
.
поред
он
јесам
стајати
и
Булбулџи-
баша
,
надзорник
славуј
,
са
крило
јастребов
у
челенци
и
са
сребрн
тица
на
штап
који
јесам
у
рука
држати
.
Иконија
се
јутрос
упорно
противити
наваљивање
Хусејин
-
ага
и
његов
кадуна
да
се
фереџа
заогрнути
,
па
проћи
кроз
Стамбул
и
Боспор
на
кајик
онако
у
бео
зубун
,
са
шљокица
међу
црн
реса
,
и
са
снизак
бео
конђа
,
који
јесам
низ
образ
с
грло
везивати
црн
као
кадифен
рубац
.
А
овде
не
рећи
ни
реч
,
кад
јесам
Кизлар-
ага
и
Капу-
ага
заогрнути
као
неки
кафтан
од
загасит
зелен
тежак
кадифа
са
златан
ширит
.
кад
она
јесам
црн
Кизлар-
ага
приступити
,
она
се
само
сав
стрести
и
побледити
.
мало
затим
па
се
насмејати
и
рећи
Хусејин
:
»
Баш
он
,
ага
,
молити
те
казати
,
да
човек
не
мислити
да
јесам
се
од
он
препасти
.
јесам
,
него
ја
тако
долазити
свагда
,
чим
угледати
Арапин
,
сав
се
стрести
и
најежити
а
не
знати
ни
сам
за
што
!
«
Прођоше
као
с
литија
кроз
башта
,
мимо
неколик
кијоск
,
мимо
многи
чесма
мраморан
водоскок
и
шарен
кавез
с
тица
.
Ударише
и
онај
широк
пут
између
велик
поморанџа
,
са
који
кроз
загасито-зелено
лишће
и
кроз
кит
од
бео
мирисан
цвеће
провиривати
зрео
поморанџа
као
јабука
од
злато
.
Иконија
не
знати
шта
пре
да
се
дивити
,
да
ли
овај
дрвље
са
зрео
род
и
цвет
у
један
исти
време
,
или
онај
велик
и
шарен
тица
са
кукаст
широк
кљуна
,
што
на
тачка
и
сребрн
пречага
међу
сваки
два
поморанџин
дрво
стојати
.
Још
се
већма
задивити
кад
видити
како
,
само
што
Тутуџи-
баша
зазвектати
свој
прапорац
,
сваки
од
онај
тица
приклонити
ниско
глава
клањати
се
,
па
онда
,
истина
крештав
и
нешто
мало
загушен
глисом
,
али
тек
разговетно
,
проговорити
неколико
реч
,
од
који
јесам
неки
Икокија
познати
да
јесам
турски
.
кад
стигнути
пред
лепо
изрезан
врата
од
један
двор
,
у
који
се
низ
од
бео
и
румен
мрамор
надметати
свој
лепота
,
пењати
се
под
прозор
затворен
позлаћен
решетка
,
онда
се
црн
Кизлар-
ага
окренути
цео
свита
,
па
само
махнути
рука
.
на
мах
се
сав
бео
евнух
и
бостанџија
па
и
сам
Капу-
ага
,
одвојити
и
одступити
натраг
.
Хусејин
-
ага
,
једва
стигнути
да
Иконија
прозборити
:
»
ићи
само
са
Шекер-
кадуна
за
Кизлар-
ага
и
не
бојити
се
ништа
!
«
па
се
онда
јесам
брзо
измакнути
.
остати
само
Кизлар-
ага
,
његов
шест
Арап
,
и
Иконија
са
Шекер-
кадуна
пред
врата
.
Кизлар-
ага
закуцати
сребрн
алка
тај
се
на
мах
оба
крило
расклопити
.
иза
врата
стојати
јесам
и
с
један
и
с
други
страна
по
један
лав
од
црн
углачан
мрамор
.
од
она
,
па
даље
у
ходник
,
пружати
јесам
се
ред
од
Арап
,
од
који
један
држати
сребрн
наџак
,
а
други
гол
сабља
димискија
.
бити
она
јесам
страшно
погледати
,
а
тешко
јесам
бити
казати
ко
јесам
грд
од
ко
.
»
неки
бог
сачувати
свако
да
она
и
у
сан
снивати
!
«
рећи
Иконија
сам
себе
корачати
полагано
,
али
без
страх
иза
Кизлар-
ага
;
»
вала
ни
ђавољи
стража
око
пакао
не
моћи
бити
ни
црн
ни
страшан
!
«
али
се
призор
овај
брзо
замена
други
.
уз
широк
мраморан
степен
изаћи
горе
у
простран
и
дуг
ходник
,
патосан
звезда
од
бео
,
румен
и
зелен
мрамор
,
а
по
зид
застрти
богат
перзијски
ћилим
.
Дуж
цео
ходник
,
и
с
један
и
с
други
страна
,
поређати
се
око
педесет
млад
и
диван
леп
девојка
.
у
сваки
кос
бити
оплести
у
стотина
танак
витица
,
па
падати
по
плећа
до
испод
појас
;
шалваре
она
бити
од
разнобојан
свила
,
жут
,
црвен
,
зелен
и
бео
;
око
пас
танак
свилен
бајадера
,
по
који
златан
и
сребрн
жица
бити
извести
свакојако
цвеће
;
јелек
махом
од
црвен
и
зелен
кадифа
злато
богато
извести
,
бити
око
витак
она
струка
тесно
прикопчати
златан
пуце
а
на
грудма
широм
отворен
,
да
кроз
танак
маглица
од
свилен
паучина
показати
где
нежан
милина
девојачки
још
једнако
тихо
сневати
сан
невиност
.
Између
сваки
два
девојка
стојати
јесам
осмоугли
сточић
од
седеф
,
а
на
сваки
од
она
по
један
кит
од
зумбул
или
по
један
кит
црвен
каранфил
.
милина
јесам
бити
погледати
тај
два
низ
од
леп
девојка
,
разнобојан
свила
,
који
јесам
се
јунак
зумбул
и
витез
каранфил
надметати
за
зрачан
поглед
из
девојачки
ока
.
Кизлар-
ага
провести
Иконија
кроз
неколико
лепо
намештен
соб
,
па
јесам
заједно
са
Шекер-
кадуна
оставити
у
један
са
врло
богат
застрвен
софа
.
мало
час
па
ући
унутра
Ћехаја-
кадуна
,
проговорити
нешто
турски
са
Шекер-
кадуна
,
а
овај
онда
рећи
Иконија
:
како
морати
да
јесам
оставити
сам
у
овај
одаја
да
дочекати
везир
,
који
хтети
она
кроз
који
час
доћи
.
ту
јесам
оба
кадуна
на
један
врата
изаћи
,
а
на
други
страна
Кизлар-
ага
отворити
један
по
низак
вратанца
од
седеф
и
пустити
унутра
млад
везир
.
Иконија
јесам
стајати
поред
софа
,
као
да
се
скаменити
,
и
гледати
права
и
не
трептати
у
везир
.
везир
бити
очевидно
и
сам
узбуђен
.
бити
јесам
сав
блед
,
и
на
трећи
корак
стати
и
гледати
онако
исто
немо
и
укочити
у
Иконија
,
као
и
она
у
он
.
после
она
прићи
узити
јесам
за
рука
и
рећи
она
српски
само
један
реч
:
»
седити
!
«
она
сести
не
проговарати
ни
реч
,
него
само
гледати
непомично
у
очи
његов
.
он
сести
поред
она
.
извадити
онај
парац
оцепити
рукав
,
и
показав
она
,
упитати
јесам
тих
глас
:
»
Познајеш
ли
овај
?
«
она
погледати
у
онај
парац
рубља
,
па
онда
опет
везир
права
у
лице
и
рећи
уздрктао
глас
:
»
познавати
мој
рукав
!
познавати
и
ти
.
ти
јесам
.
он
она
