:—
мој
сан
јесам
други
врста
,
—
а
да
и
ја
сањати
о
тај
јесам
уверити
.
па
кад
јесам
већ
за
шал
расположити
,
казати
ви
,
какав
се
сан
плести
у
мој
машта
од
кад
јесам
се
тај
Ленка
удати
;
јер
ти
хтети
ви
сан
зацело
највише
интересовати
.
Учини
ја
се
да
јесам
са
10—15
година
већ
у
напред
па
ја
и
не
хотице
доћи
пред
очи
слика
здрав
и
снажан
учитељица
.
она
јесам
већ
средњи
година
па
јесам
баш
јуче
можда
опазити
прво
сребрн
влакно
у
својо
црн
,
плав
или
смеђ
кос
,
па
и
ако
јесам
још
девојка
опет
се
нимало
јесам
ужаснути
тај
нов
дар
природа
;
јер
знати
,
да
она
тај
хтети
срамота
нанети
.
сав
промена
што
јесам
поводом
тај
н
она
учинити
,
бити
јесам
тај
:
што
се
у
тај
тренутак
са
резигнација
насмешити
и
можда
тихо
уздахнути
;
осим
тај
бити
јесам
сад
још
мање
код
огледало
а
све
више
у
школа
,
код
књига
и
у
сав
мален
газдалук
.
мален
стан
њен
јесам
чист
и
пријатан
,
осим
тај
,
пун
она
јесам
школа
живахан
и
весео
дечица
,
који
јесам
сав
љубити
и
поштовати
,
па
она
већ
на
лице
читати
да
јесам
сретан
.
у
сљед
те
њен
срећа
,
хтети
већ
да
викнути
,
да
хтети
и
ја
вазда
тек
учитељица
остати
.
но
у
исти
мах
тргнути
се
из
свој
занос
,
те
ја
се
учинити
,
да
јесам
са
двадесет
година
у
напред
и
да
јесам
на
неки
гробље
.
у
средина
тај
гробље
легати
и
један
гроб
са
обичан
дрвен
крст
,
на
ко
бити
осим
неки
женски
име
,
још
и
овај
забиљежити
:
„
Овдашња
вредан
и
ваљан
учитељица
.
“
Чело
глава
бити
још
усадити
леп
воћкица
а
чела
нога
љиљан
и
ружица
.
у
исти
мах
проћи
кроз
гробље
неки
леп
,
млад
и
здрав
сељанка
;
враћати
се
од
свој
млад
муж
,
који
јесам
ручак
носити
,
јер
јесам
ту
негде
сена
косити
.
на
лице
њен
видити
,
да
јесам
задовољан
и
да
она
овај
земља
не
покривати
драг
кости
њезин
сродник
.
па
опет
кад
доћи
до
средина
гробље
,
пустити
судити
на
стазица
,
па
се
упутити
гроб
учитељичин
.
ту
код
он
клечати
па
по
свршен
молитвица
прошапутати
:
„
ти
јесам
ја
научити
бог
се
молити
и
разумно
живити
,
и
тај
ти
хтети
заборавити
!
“
а
очи
она
се
у
суза
засијати
.
и
опет
јесам
хтети
да
викнути
,
да
немати
велик
срећа
,
од
учитељички
кад
се
и
опет
тргнути
,
на
место
гробље
ући
у
један
кућица
.
—
на
постеља
легати
у
мален
собица
изнурити
стар
жена
а
код
прозор
веза
на
бео
плата
,
леп
,
чио
и
весео
изглед
девојчица
.
старица
јесам
дуже
време
гледати
девојче
са
израз
матерински
нежност
и
љубав
.
али
мало
после
зајечати
од
бол
,
што
она
изнемоћи
тело
мучити
,
те
молећи
глас
рећи
:
„
Милка
,
додавати
ја
мало
хладан
водица
!
“
„
одмах
тетак
,
“
рећи
јесам
девојче
;
али
кад
јесам
после
@card@
минута
водити
из
бунар
вадити
можда
и
нехотице
шапутати
:
„
кад
хтети
вез
довршити
;
кад
сваки
час
требати
вод
!
па
и
тај
мати
незнам
шта
јесам
мислити
,
кад
ја
јесам
амо
довести
?
Заповрће
ја
сваки
час
,
па
шта
хтети
ми
за
тај
оставити
?
—
ту
отрцан
кућица
,
а
тричав
учитељички
пензија
престати
чим
она
нестати
.
“
—
тај
тај
јесам
судба
свити
учитељица
!
—
викнути
скоро
Милица
.
—
Незнам
—
рећи
Даринка
а
озбиљан
она
израз
на
лице
прећи
у
осмеј
—
Али
толико
моћи
рећи
,
да
од
тај
доба
никад
не
сањати
.
Чим
хтети
да
ја
снаћи
тај
беда
ја
ти
се
лепо
забунити
у
посао
,
јер
ко
’
велим
:
добар
јесам
и
најгора
јава
,
од
тако
луд
сан
...
—
А
зар
ти
јесам
никад
сањати
пријатније
снети
?
—
рећи
г
.
Коста
поглед
пун
братински
искреност
и
узрујан
глас
—
на
пример
,
да
јесам
после
неколико
година
корисна
рад
,
настанити
се
у
какав
сретан
кућица
,
уз
други
,
који
бити
ти
волити
као
ја
Ленка
?
на
Даринчин
лице
нестати
осмех
,
па
поруменити
рећи
простодушно
:
—
лагати
бити
,
кад
бити
порицати
.
па
шта
о
тај
велим
?
—
питати
јесам
у
исти
мах
муж
и
жена
.
—
Шта
?
сад
ништа
,
онда
јесам
уздахнути
—
но
ту
се
тргнути
и
још
јаче
поруменити
.
—
не
разумети
ти
?
—
рећи
г
.
Коста
питајући
израз
.
—
Лака
ја
јесам
разумети
.
и
ја
јесам
пробирачица
,
па
не
моћи
да
се
задовољити
ма
шта
;
а
мало
јесам
и
људи
што
јесам
кадар
зарад
обичан
женскиња
напустити
план
о
зидање
леп
кућа
са
женин
новац
...
—
Вараш
се
!
—
рећи
враголаст
осмеј
Милица
—
То
јесам
можда
тако
код
други
народност
но
ја
Срба
и
у
тај
јесам
напредан
.
Наша
интелигентан
браћа
само
се
из
чист
љубав
жена
.
она
јесам
главно
жена
а
народност
и
новац
,
за
она
узгредан
ствар
.
А
да
истина
говорити
,
увидити
и
ти
,
чим
се
сетити
онај
многи
:
Немица
,
Мађарица
,
Влахиња
па
чак
и
Францескиња
,
који
се
наш
иначе
„
ултра
Србенда
“
и
без
један
новчић
мираз
поженити
.
заиста
,
требати
само
да
се
добро
размислити
,
па
хтети
наћи
,
да
јесам
код
ми
Срба
у
тај
поглед
још
„
цвеће
“
туђинац
,
неби
ти
се
оженити
Српкиња
ни
да
он
јесам
дукат
засути
!
...
—
Неби
Српкиња
ни
поћи
за
туђинац
,
—
приметити
иронично
Ленка
—
Српкиња
се
још
јесам
толико
еманциповати
,
да
јесам
хуманизам
и
свест
и
код
она
јачати
од
родољубље
...
—
да
тај
Даринка
или
Милица
говорити
,
—
приметити
шаљиво
г
.
Коста
—
ја
бити
рећи
,
да
јесам
злобан
,
а
овако
само
тај
морати
сетити
,
да
имати
и
Српкиња
што
поћи
за
туђинац
.
—
у
хиљада
можда
тек
један
рећи
поносито
Ленка
—
а
што
јесам
више
,
тај
се
жртвовати
можда
какав
свет
цео
или
јесам
тек
узгред
носити
име
Српкиња
,
а
у
ствар
не
бити
ни
Српкиња
ни
жена
,
него
тек
—
лутак
...
А
тај
:
сретан
пут
!
—
и
онако
хтети
усрећити
ни
себе
ни
други
.
—
тако
можда
мислити
и
правити
туђинка
о
свој
разсестрама
што
се
по
србише
.
—
рећи
г
.
Коста
и
не
мислити
много
о
свој
речма
.
—
ја
јесам
мало
случај
познати
где
јесам
Србин
узети
туђинка
;
а
оно
што
знати
свуда
бити
ваљан
женскиња
—
рећи
озбиљно
Даринка
—
Али
твој
реч
Коста
,
не
морати
зато
бити
неоправдан
;
јер
изузетак
налазити
се
свуда
,
а
права
да
казати
ни
сам
непојмим
женскиња
,
који
хтети
се
поред
себе
раван
у
туђинац
загледати
,
и
зато
се
и
ја
чинити
,
да
такови
женскиња
морати
можда
и
уз
добар
својство
карактерисати
бар
и
добар
доза
лакомисленост
и
саможивље
.
или
ако
не
тај
,
онда
она
јесам
срце
покварено
па
она
јесам
ништа
свет
,
него
јесам
већ
ићи
на
тај
да
онај
пружити
рука
где
хтети
моћи
узурније
живети
и
луксуз
терати
;
а
такав
јесам
дабоме
мало
стати
јесам
ли
њен
муж
хришћанин
или
чивутин
,
млад
или
стар
,
поштен
или
обешењак
,
сретан
или
несретан
,
јер
она
уживати
у
лажан
сјај
па
она
јесам
доста
кад
јесам
уверити
да
хтети
поред
муж
комотан
живети
или
уз
он
неки
углед
у
свет
стећи
.
—
тако
и
ја
мислити
рећи
Ленка
—
и
зато
ја
јесам
и
неправо
,
што
хтети
тај
паразитски
карактер
што
она
јесам
главна
црта
личан
задовољство
,
да
бити
мајка
и
прамајка
наш
узданица
српски
,
т
.
ј
.
будући
нараштај
повећега
дело
интелигентан
Срба
.
па
и
ако
се
велим
:
„
какав
отац
,
тако
син
“
опет
не
остајати
ни
материн
карактер
и
пример
без
последица
на
деца
.
него
да
се
манути
„
филозофирање
,
“
додати
за
тај
смешити
се
—
на
да
чути
шта
хтети
и
Даринка
рећи
;
јер
ено
Милица
већ
дремати
.
—
Ко
’
велим
,
расанити
се
док
чути
колико
јесам
табак
папир
онај
потрошити
док
јесам
добити
плата
,
или
док
чути
како
јесам
„
почастити
“
баба
Мара
—
насмејати
се
Милица
.
—
Шта
јесам
с
тај
баба
имати
?
—
питати
радознало
муж
и
жена
.
(
Даринка
се
насмејати
)
—
Ева
шта
,
—
почети
Даринка
.
први
година
свој
учитељевање
бити
јесам
и
сувише
ревностан
,
па
јесам
хтети
да
поучавати
и
ван
школски
час
;
а
баба
Мара
сетити
ја
онај
практичан
изрека
:
не
плетати
се
у
оно
,
у
што
јесам
позвати
!
осим
тај
научити
јесам
од
она
да
и
са
ревност
и
доброчинство
моћи
човек
непријатељ
стећи
,
па
јесам
сад
ако
не
добар
оно
бар
паметан
...
тај
лекција
примити
јесам
један
децембарски
дан
.
мој
ђачица
бити
се
и
сувише
најести
бео
лук
и
бео
и
жут
пасуљ
,
а
ја
„
новајлија
“
па
још
не
навикнути
на
тај
красна
„
миомир
“
што
испуњавати
мој
школа
(
што
се
простирати
највише
7—8
метар
у
дужина
а
4—5
у
ширина
,
а
у
она
преко
стотина
деца
)
па
се
морати
и
по
цичати
насамо
проћи
по
чист
ваздух
,
те
да
бити
и
после
подне
читав
два
сахат
онај
школски
ваздух
без
велик
штета
удисати
моћи
.
у
ходање
видити
,
да
се
код
неки
зид
искупити
више
жена
,
а
из
тај
група
чути
се
изнемоћи
дрекати
.
кад
јесам
до
она
доћи
,
видити
,
да
јесам
прокопати
зид
па
кроз
тај
пукотина
провлачити
неко
болно
преболан
дете
.
дете
јесам
бити
више
мртво
но
живо
и
обући
тек
у
танак
кошуљица
.
„
Шта
ту
радити
?
“
запитати
она
кад
јесам
она
по
обичај
назвати
:
„
помозбог
!
“
„
тај
ето
болесно
ја
дете
,
па
он
у
име
божији
провлачити
кроз
зид
,
да
се
оделити
на
који
год
страна
;
већ
ја
се
досадити
патити
се
и
гледати
он
како
се
мучити
,
“
рећи
ја
мати
детињи
са
уздах
и
сузним
очи
.
„
дабоме
да
хтети
се
одлучити
;
цич
зима
,
а
ви
јесам
узети
дете
из
топле
постеља
и
још
топлије
соб
,
па
он
тако
у
кошуљица
овде
мучити
!
“
љутити
јесам
се
без
нужда
ја
.
„
тако
требати
,
рано
мој
,
“
поучити
ја
један
баба
,
на
који
се
видети
,
да
јесам
„
леку-рад
“
мало
више
из
чутурица
гуцнути
.
„
Којешта
!
“
осећи
се
ја
.
„
него
носити
тај
млад
дете
у
соб
па
зова
доктор
;
тај
хтети
више
помоћи
него
тај
ваш
лудорија
.
“
па
се
машити
детињи
ручица
,
да
он
бити
опипати
.
али
баба
зацело
мислити
,
да
хтети
она
дете
отргнути
па
гњевно
викнути
:
„
Држ
’
ти
твој
нос
у
школа
,
а
не
мешати
се
у
мој
пос'о
!
Ви'ш
ти
она
,
мислити
да
јесам
госпођа
,
па
сав
знати
!
.
.
тако
јесам
рећи
и
снаш
’
пети
,
да
не
ићи
код
ја
,
да
она
бајати
протиснути
,
него
да
мести
рен
на
груда
и
да
ићи
код
доктор
—
а
чим
јесам
жена
обајати
,
ко
да
јесам
рука
уз'о
!
“
други
жена
устрашити
и
срамежљиво
гуркати
јесам
да
ћутети
,
али
баба
се
недаде
смести
већ
провлачити
дете
и
трећи
пут
кроз
зид
,
некако
смешан
иронија
наставити
:
„
знати
ја
,
да
нов
касапин
под
...
“
па
прогутати
још
два
реч
намигнути
на
остати
.
„
Ал
’
и
баба
Мара
познавати
цео
село
већ
од
толико
година
,
па
ја
јесам
ни
брига
ни
од
десет
доктор
и
така
паметан
госпођа
!
.
.
фала
бог
,
имати
у
село
јоштер
паметан
људи
па
хтети
вришко
и
ти
дати
пут
;
хтети
наш
девојка
бити
попадија
ни
помодуша
да
она
требати
учитељка
а
намирисати
јесам
ја
,
да
баш
ни
поп
ни
јесам
у
воља
,
па
макар
да
један
по
сто
пут
казати
да
јесам
учити
!
...
јесам
,
знати
баба
Мара
све
!
“
и
ту
незграпан
стиснути
дете
тек
један
рука
а
други
се
песница
бесно
лупити
у
груда
.
да
јесам
баба
Мара
благ
говорити
,
ја
бити
се
зацело
јако
љутити
.
овако
видити
јесам
,
да
јесам
тај
оштар
стрела
наперити
тек
из
„
борба
за
опстанак
“
.
за
тај
јесам
се
од
срце
смејати
и
штудирати
мимика
баба
Марина
.
особито
ја
јесам
веселити
кад
јесам
поменути
поп
.
она
јесам
морати
начути
,
да
при
мој
избор
,
ондашњи
свештеник
недадоше
свој
глас
за
ја
из
ја
непознат
разлог
,
па
јесам
држати
,
да
метати
ми
—
као
обично
међу
Србин
—
и
сада
још
баш
крвни
непријатељство
постојати
морати
;
јер
и
ако
јесам
баба
опет
јесам
члан
српски
народ
,
па
јесам
знати
да
јесам
Србин
злопамтити
и
да
радије
копати
јама
свој
но
—
туђина
...
и
за
тај
јесам
и
она
на
тај
„
стрела
“
највише
важност
полагати
и
баш
тај
реч
врло
чудноват
покрет
лице
изговорити
.
али
кад
видити
,
да
се
и
тај
стрела
о
ја
јесам
очешати
и
да
се
тек
смејати
зачуђен
поглед
,
па
љутит
,
али
више
за
себе
,
рећи
:
„
права
казати
да
—
ал
’
боље
да
ћутети
;
тај
се
ники
не
боја
!
“
„
Вараш
се
бака
!
“
рећи
ја
па
јесам
оштро
погледати
и
метнути
рука
на
њен
рам
.
„
јесам
ја
баш
тако
небојша
,
бојити
се
ја
бог
већма
него
ти
,
а
баба
твој
фела
неки
јесам
далеко
од
ја
—
„
леп
кућа
“
;
само
се
сетити
,
да
имати
душа
па
не
мој
бар
онда
да
трти
крајник
кад
јесам
пијан
и
да
бајати
сваки
болест
на
један
форма
...
јер
веровати
ја
,
тај
ти
ни
бог
ни
људи
опростити
хтети
!
“
с
тај
јесам
оставити
и
ући
у
кућа
камо
јесам
мати
болестан
дете
већ
унети
бити
.
кад
јесам
собњи
врата
отворити
,
лупити
ја
врео
ваздух
баш
ко
’
из
какав
парни
купка
,
а
кад
јесам
се
по
соба
осврнути
згрозити
јесам
се
.
осим
крајњи
сиротиња
,
што
јесам
већ
из
очи
домаћичин
вирити
,
бити
овај
соб
добар
сведок
крајњи
незнање
у
поглед
чување
здравље
од
велик
дело
наш
народ
на
село
.
болестан
дете
лежати
јесам
сад
на
неки
траљав
креветац
близу
пећ
уз
свој
успаван
сестрица
;
а
боловати
јесам
,
по
сав
знак
судити
,
од
„
тифус
“
који
јесам
у
место
владати
.
обоје
деца
бити
покрити
најпре
неки
топлим
губер
(
ћилим
)
а
преко
тај
грдан
дуња
.
осим
тај
бити
јесам
и
прозор
засут
песак
скоро
до
половина
окно
;
а
под
постеља
лепршати
се
два
квочка
с
пилић
и
још
један
што
хтети
се
кроз
који
дан
зацело
излетати
.
но
уз
сав
тај
ја
се
чинити
,
да
бити
ваздух
моћи
чист
бити
,
за
тај
се
још
боље
обазрети
по
соба
,
и
заиста
,
опазити
за
пећки
каца
с
ракија
а
на
пећ
озго
бити
јесам
кошар
са
комлов
и
неколико
пара
обојак
,
што
она
јесам
домаћица
без
сумња
јутрос
опрати
па
прострети
да
се
сушити
.
Домаћичино
лице
показивати
благ
и
измучен
душа
,
па
како
јесам
сличан
појава
и
у
имућан
кућа
виђати
,
утишати
свој
зао
воља
па
она
само
рећи
:
„
зар
ви
немати
штала
,
кад
јесам
у
соба
ракија
налити
?
“
„
имати
,
ал
’
о'де
хтети
се
пре
кренути
“
.
„
тако
јесам
“
;
рећи
она
ја
„
ал
’
онда
хтети
тај
дете
дуже
боловати
.
кад
ракија
у
соба
врити
,
шкодити
и
здрав
,
а
болесник
моћи
и
сатарити
.
па
неваља
ни
комлов
ни
обојак
у
соба
да
сушити
.
тај
све
шкодити
и
здрав
и
болесник
“
.
„
она
бог
,
а
ја
ко
’
марва
,
не
знати
ништа
“
,
па
устрашено
шчепати
кошар
с
комлов
,
покрити
он
чаршав
и
неки
стар
кожух
,
и
изнети
у
коморица
што
јесам
бити
до
соб
.
„
сад
да
ја
јесам
Мија
ту
“
,
наставити
забринут
и
тужан
„
ом
бити
и
ракија
изнети
у
шталог
.
тај
боље
јесам
да
ја
се
и
ракија
покварити
,
него
да
ја
пропасти
мој
сладак
и
паметан
чедо
“
!
па
се
надзирати
над
постеља
и
убрисати
зној
са
детињи
чела
.
ја
јесам
узрујати
бити
гледити
њен
безмеран
материњски
љубав
,
сиротиња
и
незнање
,
те
се
за
часак
дати
у
мисао
.
али
кад
ја
она
из
занос
тргнути
,
нудити
ја
да
сести
,
рећи
она
,
да
дете
сувише
не
утопљавати
нити
да
соб
тако
јако
грејати
;
да
с
прозор
песак
уклонити
и
да
соб
чешће
обдан
ветрити
.
трудити
јесам
се
,
да
јесам
приволети
да
звати
лекар
,
но
кад
у
тај
јесам
успети
,
препоручити
јесам
она
неколико
кућеван
средство
и
затим
се
од
она
опростити
.
пут
јесам
много
о
тај
размишљати
;
па
и
ако
јесам
свој
поука
у
здравствени
поглед
од
тај
доба
тек
на
сам
школа
ограничити
опет
штудирати
„
кућеван
лекар
од
Н
.
Сремац
“
и
други
тај
потребан
књига
.
Читаш
ли
она
ти
Милица
?
—
То
ми
јесам
на
село
нужан
и
од
кућарства
—
додати
затим
више
као
за
себе
.
Још
ја
и
тај
требати
!
—
насмејати
се
Милица
.
—
не
свидети
ја
се
„
лекција
“
баба
Марина
!
...
Незнам
ко
бити
уз
толики
неприлика
и
иа
тај
воља
имати
?
!
—
умешати
се
и
Ленка
.
онај
ко
судити
и
себе
,
и
од
себе
—
приметити
Даринка
оштар
глас
.
тај
јесам
дакле
са
свој
околност
задовољан
?
—
питати
радознало
г
.
Коста
.
тај
баш
не
моћи
рећи
.
и
ја
патити
са
незгода
што
јесам
јесам
оне
већ
навести
,
бости
тај
и
ја
као
и
она
,
али
ја
знати
,
да
се
долазити
до
цео
и
споро
ходити
.
осим
тај
—
рећи
смешити
се
—
јесам
никад
ни
бити
„
чедо
срећа
“
па
јесам
научити
да
примати
награда
за
свој
дело
.
за
тај
се
и
не
обазирати
на
мњење
свој
околина
,
већ
радити
тек
по
свој
уверење
;
а
ко
тако
радити
морати
бити
бар
са
себе
задовољан
.
ја
знати
настава
по
мали
почивка
—
да
јесам
и
код
ми
Срба
:
пут
дугачак
а
време
кратак
;
рад
потребан
и
голем
а
сила
слаб
,
мален
и
растрзан
на
хиљаду
страна
.
и
за
тај
се
и
не
држати
наставни
план
и
прописан
правило
као
слепац
вођ
,
него
из
сав
вадити
језгра
и
што
ми
јесам
прек
;
а
ко
јесам
у
добар
околност
и
имати
кад
,
од
воља
он
да
гледати
и
на
сјај
,
лепота
и
узгредан
ситница
.
тај
бити
све
добро
бити
,
да
јесам
светски
критика
;
—
рећи
Ленка
—
а
шта
хтети
рећи
и
претпоставити
власт
,
кад
се
не
претати
све
што
јесам
прописати
?
!
—
свет
вазда
уживати
у
клеветање
туђ
дело
,
па
се
не
требати
на
он
освртати
;
а
предпоставити
власт
морати
тај
поступак
тек
одобрити
;
јер
закон
се
стварати
за
људи
а
не
људи
за
закон
.
осим
тај
,
и
сам
знати
,
да
сваки
настава
требати
прилагодити
способност
и
околност
ученички
.
и
за
тај
,
ники
ти
хтети
замерити
,
ако
се
који
приповетка
или
друго
што
не
прећи
!
после
овај
за
часак
сав
заћутати
.
—
зар
немати
ништа
више
да
казати
?
—
питати
по
мали
почивши
г
.
Коста
.
—
кад
јесам
већ
почети
—
наставити
Даринка
замишљено
—
казати
ви
искрено
баш
све
мислити
свој
,
и
ако
видити
,
да
се
у
многи
не
слагати
.
—
говорити
само
!
—
приметити
Ленка
мило
јесам
погледати
.
—
тај
ето
ја
и
Коста
јесам
баш
„
начелан
“
пријатељ
па
опет
јесам
муж
и
жена
;
па
ма
шта
да
рећи
ваљда
хтети
ја
тек
личан
пријатељица
остати
?
!
Даринка
јесам
само
загрлити
и
смешити
се
наставити
:
—
не
моћи
сасвим
да
одобрити
ни
ваш
тужакање
,
да
ви
силно
учење
отимати
време
за
васпитавање
;
јер
сам
предмет
што
се
у
народни
школа
предавати
по
себе
већ
васпитивати
,
и
ако
не
баш
у
онај
мера
,
у
који
јесам
за
сеоски
деца
потребно
.
зато
ко
јесам
уверити
,
да
по
могућство
достојно
вршити
свој
дужност
моћи
бити
себе
задовољан
.
осим
тај
,
сав
знати
да
од
два
зло
требати
бирати
мање
.
па
кад
јесам
тако
(
а
уз
тај
јесам
свој
успех
и
рад
незадовољан
,
)
не
требати
се
вајкати
,
него
напустити
тај
позив
,
као
што
јесам
ти
Ленка
урадити
,
или
се
латити
онај
правац
у
настављање
,
који
хтети
и
у
тај
незгодан
стање
,
бар
у
нешта
користити
.
—
Али
камо
тај
правац
?
прекинути
јесам
у
реч
Милица
.
—
јесам
доста
тек
рећи
,
него
и
показати
он
.
—
и
ту
се
презриво
насмејати
.
—
моћи
се
љутити
;
ја
хтети
ники
да
учити
,
него
тек
казивати
свој
мишљење
—
рећи
Даринка
.
—
А
тај
правац
чинити
ја
се
,
да
требати
према
потреба
свој
околина
сваки
учитељ
јесам
себе
да
створити
.
не
требати
да
се
ограничити
на
онај
правило
и
упутство
,
што
јесам
она
у
учитељиште
добити
,
нити
да
се
само
на
узор
угледати
,
него
требати
оштар
поглед
тражити
главне
препрека
,
што
ми
напредак
сметати
,
па
она
требати
отклонити
,
ма
и
онај
средство
,
који
људи
не
хвала
и
који
се
у
добар
околност
ни
сам
не
бити
прихватити
.
тако
н
.
пр
.
знати
,
да
ја
као
ђак
јесам
бити
поштовачица
Бело-Ланкастарова
начин
,
да
и
деца
учитељ
при
настава
помагати
.
али
време
и
искуство
научити
ја
јесам
,
да
јесам
и
у
лош
често
баш
добро
скрити
и
да
добар
начин
ако
јесам
околност
примерити
не
моћи
користити
донети
.
и
зато
ја
некадашњи
противница
Ланкастеров
начин
увести
јесам
већ
у
половина
први
година
свој
учитељовање
у
свој
школа
неки
тај
сличан
начин
.
упасти
јесам
у
школа
са
четири
разред
и
преко
стотина
деца
,
који
уз
тај
редован
школа
полазити
тек
од
новембера
до
половина
март
,
а
пре
и
после
тај
видити
она
у
школа
,
што
’
но
вео
,
„
тек
од
жеља
“
.
за
тај
да
кол'ко
толико
себе
и
деца
олакшати
,
а
да
уз
тај
не
бити
механизам
и
у
онај
предмет
где
се
баш
не
смести
трпити
,
прихватити
јесам
се
и
тај
иначе
ја
не
повољан
средство
.
—
Па
како
јесам
тај
урадити
?
—
питати
г
.
Коста
.
—
знати
да
код
ми
на
село
ни
двадесетак
кућа
нем
сат
,
а
немати
ни
сталан
школски
послужитељ
,
који
бити
путем
звоњење
моћи
деца
јављати
кад
јесам
време
да
у
школа
доћи
,
и
с
тај
јесам
деца
вазда
раније
у
школа
но
што
бити
требати
.
ја
јесам
покушавати
да
она
од
тај
одвикнути
;
но
тада
ја
опет
долазити
сувише
доцне
,
па
који
с
тај
,
који
из
напред
речен
узрок
,
наредити
јесам
за
сваки
скамија
по
један
надзорница
,
који
хтети
док
ја
не
доћи
свој
скамија
препитати
из
онај
предмет
што
исти
дан
на
ред
долазити
,
и
за
тај
по
свој
увиђавност
прибиљежити
и
класификација
у
свој
зато
одређену
књижица
.
по
себе
се
разумети
да
овамо
спадати
понављање
предмет
и
тек
онај
предмет
што
јесам
ја
најпре
деца
добро
разјаснити
и
у
који
сад
већ
јесам
неопходан
нужан
учитељев
вешт
питање
.
исто
тако
не
питати
деца
ни
из
онај
предмет
што
служити
поглавито
за
развијање
разум
.
—
ти
као
да
јесам
помишљати
на
злоба
и
завист
што
се
отуда
изродити
моћи
—
приметити
Ленка
.
—
и
на
тај
јесам
помишљати
,
те
баш
за
тај
сваки
недеља
мењати
те
свој
надзиратељица
,
па
како
јесам
у
сваки
скамија
по
шесторо
деца
тај
у
шестонедељни
ток
време
сваки
ученица
једанпут
свој
скамија
надзиравати
;
а
само
ради
тај
не
искључивати
из
тај
редати
ни
иначе
слаб
или
најгору
сав
док
сам
не
увидити
и
не
признати
,
да
за
тај
још
јесам
дорасти
или
док
се
не
показати
тај
позив
недостојан
.
тај
начин
досад
јесам
опазити
код
деца
завист
.
А
да
неби
и
сам
надзорница
грешити
пазити
и
на
њихов
поступак
као
и
на
целокупан
рад
у
школа
још
два
до
три
над-
надзорница
.
о
целокупан
рад
свој
дати
ја
онај
извештај
путем
свој
књижица
и
усмен
исказ
тек
сваки
субота
по
подне
.
тај
прилика
похвалити
ја
вредан
а
лењити
пооштрити
и
сав
класа
уводити
у
сав
записник
.
—
То
бити
сав
добро
бити
кад
неби
тај
надзорница
и
вице-
надзорница
свој
власт
злоупотребљавати
и
можда
и
сам
учитељица
варати
—
приметити
Милица
.
—
ја
не
давати
ни
један
баш
ни
какав
власт
.
права
награђивање
и
укор
само
јесам
мој
,
а
и
тај
вазда
чинити
у
договор
цео
школа
а
никако
се
не
држати
тек
исказ
поједини
надзорница
;
јер
тај
исказ
тек
онда
уводити
у
записник
кад
она
најпре
већина
потврдити
или
одбити
.
за
време
тај
учитељевање
само
јесам
два
извештај
одбити
,
а
срамота
што
јесам
тај
пут
тај
мали
варалица
морати
осетити
,
моћи
појмити
тек
онај
,
ко
јесам
видети
у
праведан
срџба
пламтећи
лице
осталих
девојчица
и
презрив
поглед
онај
јадница
који
се
тај
неправда
хтети
нанети
.
него
истина
радити
морати
признати
,
да
јесам
тај
извештај
већина
благ
и
пријатељски
дух
задахнути
.
сваки
се
сећати
да
она
„
господство
“
хтети
дуго
трајати
,
а
знати
да
јесам
и
сам
погрешив
па
несме
ни
свој
другарица
строго
да
оценити
.
али
ја
јесам
задовољан
и
тај
;
јер
вазда
волити
пропустити
и
десет
кривац
,
него
један
невин
осудити
.
тако
видити
,
помоћу
тај
мален
свој
помагачица
остајати
ја
више
време
за
рад
око
развијање
дечији
разум
и
осталих
врлина
и
способност
.
тек
тај
пут
могуће
јесам
ја
поред
незгода
што
она
учитељ
на
село
трпити
,
да
по
чешће
провести
по
више
сахат
дневно
—
један
до
два
—
у
жив
разговарање
са
деца
,
што
дечији
ум
ни
мало
не
морити
а
много
она
користити
и
полажење
школа
омилити
.
него
и
опет
морати
признати
,
да
се
ја
и
у
предмет
што
се
више
механично
учити
не
ослањати
сасвим
на
деца
,
него
и
она
предузимати
кад
год
ја
време
допустити
и
кад
код
јесам
одредити
час
за
тај
;
само
што
се
не
задржавати
при
она
тако
дуго
као
год
онај
предмет
,
у
који
ја
деца
помоћи
не
моћи
.
—
Али
шта
јесам
с
први
разред
,
—
питати
Ленка
—
он
ти
тек
неможе
писмен
извештај
давати
?
—
дабоме
да
не
;
—
одговорити
она
—
али
ја
јесам
заборавити
рећи
,
да
на
цео
разред
тај
пазити
један
од
два
главних
надзорница
и
тихо
она
препитује
онај
приповетка
и
молитва
,
што
јесам
већ
прећи
;
а
често
при
полазак
свој
из
школа
нацртати
на
школски
табла
какав
за
она
згодан
и
занимљив
предмет
,
па
он
прецртавати
док
не
доћи
време
,
да
и
ја
у
школа
доћи
.
—
Вида
се
да
јесам
сав
занат
испећи
—
рећи
шаљиво
домаћин
.
—
То
не
порицати
,
—
додати
он
жена
—
али
и
опет
велим
,
да
се
тај
брига
и
рад
не
исплаћивати
и
да
бити
паметан
бити
да
јесам
мање
ревностна
.
ники
ти
хтети
добар
воља
уважити
,
него
хтети
се
још
наћи
злурад
критичар
што
умети
сам
језик
радити
па
хтети
ти
пребацивати
и
најмању
погрешка
и
недостатак
.
—
Погрешке
свој
радо
хтети
чути
,
а
хвала
и
не
тражити
—
рећи
озбиљно
Даринка
—
за
ја
јесам
довољан
награда
чист
савест
и
уверење
,
да
ја
јесам
рад
примерен
потреба
и
по
тај
и
користан
.
—
кад
тај
човек
чути
,
моћи
бити
помислити
,
да
јесам
потпуно
сретан
,
а
сам
признавати
,
да
и
ти
штошта
тиштити
—
рећи
иронички
осмеј
Милица
.
—
имати
природа
што
она
тек
патња
челичити
—
рећи
замишљен
домаћин
.
Даринка
се
тргнути
и
поруменити
.
тај
примедба
изгледати
она
иронија
па
поносито
рећи
:
—
Нећу
ники
да
вређати
;
али
учитељ
,
који
тражити
други
награда
и
хвала
,
осим
уверење
,
да
јесам
користан
члан
човечанство
јесам
ни
достојан
тај
,
позивати
и
неки
се
стидити
што
не
умести
да
читати
у
срце
свој
околина
онај
хвала
,
што
јесам
скривен
и
који
се
реч
никад
исказати
не
да
.
непрестано
викати
да
јесам
наградити
,
а
не
видити
и
хтети
да
видити
леп
награда
!
—
а
очи
она
се
при
тај
реч
запламтити
—
или
зар
ви
баш
нимало
неусрећује
кад
ви
на
улица
задржати
чак
четврти
годишњи
девојчица
и
питати
:
кад
хтети
и
ја
у
школа
примити
?
па
на
последак
зар
јесам
награда
и
онај
уживање
што
јесам
он
уживати
ја
и
сваки
од
ви
већ
при
први
испит
са
свој
ђачица
?
Већина
публика
јесам
обично
чист
сељак
,
што
ни
читати
ваљан
незна
;
они
ми
дабоме
немогу
рад
наш
оценити
шта
више
,
можда
јесам
ми
до
сад
бити
и
противник
и
свој
оштар
и
ако
глуп
досетка
,
често
и
мучити
.
али
сад
при
испит
,
обасјан
јесам
и
тај
злобан
лице
сјајати
племенит
осећај
,
па
често
осећати
на
себе
њихов
и
преко
воља
поглед
пун
поштовање
,
или
изненађење
.
тај
поглед
јесам
за
ваљан
учитељ
накнада
за
сав
досадашњи
неправда
;
а
сузити
што
она
тај
прилика
ронити
по
неки
мајка
,
дед
или
мек
срце
баба
морати
сваки
бар
за
часак
усрећити
,
учинити
,
да
сав
увреда
заборавити
.
—
за
часак
!
—
поновити
Милица
.
—
Добра
казати
;
јер
да
јесам
већ
сутра
дан
по
тај
одушевљење
само
десетица
повишица
искати
.
—
зацело
јесам
неби
добити
.
—
права
велим
!
—
насмејати
се
Даринка
—
али
и
тај
не
требати
бити
сувише
осетљив
.
имати
и
тај
основан
узрок
;
сав
знати
да
јесам
наш
народ
сувише
сиромашан
и
да
се
већина
и
глад
борити
.
—
и
тај
јесам
истина
—
приметити
Ленка
—
али
и
опет
моћи
бити
марљив
бити
и
према
школа
.
—
и
тај
морати
одобрити
—
завршити
Даринка
и
поглед
она
пасти
на
белешка
,
што
јесам
г
.
Коста
већ
одавно
на
страна
оставити
.
—
зар
немати
ништа
више
да
казати
?
—
питати
он
опазив
тај
Даринчин
поглед
.
—
готов
јесам
—
рећи
она
.
—
Али
ти
јесам
твој
посао
давно
напустити
,
мој
говор
јесам
ни
бележити
,
сад
немати
цео
приповетка
.
—
ти
јесам
он
обећати
почетак
—
рећи
шаљиво
Ленка
—
а
ја
и
он
ваљда
хтети
и
остати
накрпити
;
само
пре
тај
морати
видети
и
дочекати
и
свршетак
који
јесам
увек
леп
,
кад
се
весело
и
са
сват
свршивати
.
после
тај
ћеретати
још
мало
и
на
последак
отићи
спавати
.
Сутри
дан
отићи
оба
другарица
још
зарана
дома
и
ако
она
г
.
Коста
и
Ленка
искрено
и
својски
задржавати
.
за
она
јесам
Ленка
дуго
махати
марама
,
а
и
г
.
кости
бити
гошћа
омилити
,
јер
јесам
и
он
чешће
понављати
заједно
са
жена
молба
,
да
она
опет
скоро
доћи
и
да
она
чешће
писати
.
онај
јесам
овај
последњи
радо
обећати
,
и
свој
обећање
јесам
тачно
и
вршити
.
ви
.
Школске
јесам
ферије
,
и
тај
на
два
година
касније
од
онај
разговор
наш
познаница
о
имендан
г
.
Коста
.
Даринка
и
Милица
и
опет
јесам
код
Ленка
.
Дошле
јесам
да
провести
неки
део
ферије
и
код
она
;
јер
као
што
већ
знати
г
.
Коста
она
бити
заволети
као
и
жена
он
,
те
од
њихов
страна
не
бити
позив
крај
.
А
осим
тај
,
сад
јесам
се
већ
сматрати
као
сродник
,
па
јесам
и
мали
Смиља
,
погодишњи
ћерчица
г
.
Коста
и
Ленка
требати
тетак
да
познати
.
Већ
јесам
три
недеља
,
од
кад
јесам
код
она
,
па
навалити
,
да
ићи
и
свој
родитељ
,
али
Ленка
и
г
.
Коста
не
дати
„
ни
прословити
“
;
а
она
се
придружити
и
ондашњи
млад
лекар
Сава
Гавриловић
,
присан
пријатељ
господин
Коста
.
доктор
Гавриловић
јесам
човек
близу
,
а
можда
и
преко
тридесет
година
,
ваљан
карактер
а
спољашност
не
баш
леп
али
и
опет
угледан
.
осим
тај
,
бити
јесам
још
испрести
добар
домаћинов
пријатељ
па
и
„
отрован
језик
“
не
моћи
његов
чест
посета
двосмислен
тумачити
.
А
што
јесам
он
случајно
неожењен
,
а
наш
познаница
неудат
,
тај
јесам
свет
сасвим
обичан
појава
,
те
и
наш
познаница
не
бити
тај
необично
—
у
сам
ствар
дабоме
да
јесам
друкчије
стојати
,
но
тај
јесам
тајна
господин
Коста
,
његов
жена
и
млад
доктор
,
који
се
бити
смислити
женити
,
а
Даринка
и
Милица
познавати
јесам
још
од
онај
имендан
.
—
и
зато
се
и
ми
ништа
не
тицати
.
један
јутро
врло
рано
доћи
доктор
Гавриловић
свој
пријатељ
Коста
,
који
застати
у
врт
код
кошница
.
—
Жену
јесам
ти
опазити
,
да
у
штала
мусти
крава
—
рећи
он
руковати
се
—
а
гошћа
ти
зацело
још
спавати
?
—
тај
тек
јесам
четир
сат
—
рећи
г
.
Коста
.
—
Неш
казати
ти
ја
момак
,
шта
још
оклевати
?
ја
се
тај
одлагање
не
свидети
;
онај
хтети
сутра
прексутра
већ
дома
,
а
писмен
сав
теже
ићи
.
зато
решити
се
ма
на
који
страна
!
—
тај
зато
јесам
и
доћи
.
гледати
да
бити
прилика
да
девојка
моћи
казати
и
одговор
чути
.
—
А
за
који
јесам
се
решити
?
питати
врло
радознало
г
.
Коста
.
—
право
да
ти
казати
,
избор
ја
јесам
врло
тежак
—
рећи
збуњен
доктор
—
оба
високо
ценити
,
ал
’
опет
претпостављати
Милица
.
—
Милица
!
—
викнути
г
.
Коста
а
лице
он
узити
израз
,
к'о
да
он
пријатељ
тврдити
,
да
се
сунце
на
запад
родити
.
—
не
Сава
,
тај
јесам
могуће
!
тај
ти
се
морити
шалити
!
—
Даринка
јесам
тек
жена
за
ти
.
—
ја
ти
казати
како
ја
јесам
овај
дан
на
срце
—
рећи
доктор
не
дизати
очи
.
—
е
,
онда
се
и
јесам
варати
.
посматрати
ти
и
испитивати
још
данас
озбиљно
,
и
онда
решавати
.
тај
ја
она
оба
волити
ко
’
сестра
,
ал
’
така
пријатељ
као
што
јесам
ја
ти
,
тек
Даринка
желити
за
жена
.
она
јесам
много
претежан
,
и
ако
јесам
и
Милица
врло
ваљати
.
доктор
само
ћуташе
и
шарати
свој
штап
по
трава
.
—
Нећу
брата
да
ти
учити
—
рећи
даље
г
.
Коста
—
али
добро
пазити
;
Даринка
јесам
чисто
злато
и
ако
можда
не
сијати
као
Милица
.
па
и
ту
,
—
додати
одушевљено
—
загледати
боље
,
па
хтети
наћи
,
да
и
Даринчин
искрен
и
благ
очи
не
уступати
Миличин
пламен
поглед
.
док
Миличин
поглед
можда
пасти
,
Даринчин
очи
казивати
ти
,
да
јесам
створити
,
да
трпити
,
тесати
и
рана
лек
;
а
тај
јесам
брата
,
својство
што
стварати
сретан
брак
.
—
тај
моћи
тако
ватрен
!
—
насмејати
се
доктор
—
ако
ти
чути
Ленка
.
—
и
она
делити
мој
мишљење
и
ако
она
јесам
природа
сродан
са
Миличин
.
доктор
се
на
тај
бити
озбиљно
замислити
а
г
.
Коста
прићи
свој
кошница
те
кроз
стакло
гледати
унутра
,
и
ако
се
на
он
јасно
видети
,
да
јесам
он
мислити
далеко
од
чела
и
кошница
...
—
Доћи
хтети
после
подне
,
и
онда
хтети
видети
имати
ли
права
—
прекинути
доктор
тишина
свој
звучан
и
крупан
глас
.
—
Лака
јесам
могуће
,
да
јесам
се
и
преварити
,
оба
једнако
поштовати
;
само
што
ја
Милица
на
први
поглед
уливати
симпатија
а
Даринка
ја
изгледати
,
да
сувише
много
мислити
а
да
моћи
ко
искрено
волети
.
—
много
мислити
!
—
викнути
г
.
Коста
.
—
тај
човек
,
зар
ти
јесам
мио
лутак
и
лептир
,
од
благ
и
разборит
женскиња
?
тај
не
,
ал
ти
знати
,
да
ја
ни
кад
ни
јесам
волити
хладно
и
поносит
женскиња
,
а
...
Коста
се
тргнути
те
прекинути
доктор
пре
но
што
јесам
довршити
.
Учинило
он
се
да
јесам
у
оближњи
сенка
неки
уздахнути
и
да
јесам
за
тај
трава
јаче
зашуштати
,
баш
ко
да
јесам
неко
на
други
страна
вртати
хитро
и
лако
протрчати
.
—
Причинило
ти
се
—
рећи
доктор
.
—
ја
јесам
ништа
чути
.
—
Чуо
јесам
,
ал
’
ваљда
јесам
бити
у
суседном
врт
—
рећи
г
.
Коста
па
се
спустити
на
оближњи
клупа
,
а
доктор
се
посадити
до
он
и
за
часак
обоје
ћутаху
.
—
ја
тај
брата
хтети
одвраћати
од
намера
—
рећи
сад
Коста
—
јер
и
Милица
јесам
ваљан
девојка
.
али
опет
ти
морати
рећи
,
да
се
у
Даринка
варати
.
тај
јесам
бујан
доба
твој
живот
провести
у
туђина
и
метати
„
Немчадија
“
;
а
карактер
Српкиња
и
туђинка
врло
јесам
различит
.
Туђинка
брата
,
и
кад
ти
љубити
и
не
љубити
сретати
тај
љубаван
и
изазивајући
поглед
,
који
смер
,
да
ти
задобити
или
изиграти
.
Друкчије
јесам
брата
код
Српкиња
.
она
баш
и
онда
кад
бити
и
духати
за
ти
дати
,
опет
ти
се
хтети
први
приближити
;
шта
више
често
хтети
ти
се
учинити
,
да
јесам
она
хладан
,
дурљив
и
необразован
према
предусретљив
туђинка
.
али
она
волити
да
и
тај
о
она
помислити
,
но
да
можда
посумњати
,
да
хтети
да
ти
задобити
...
тај
јесам
,
драг
мој
Сава
,
по
мој
схваћање
женски
понос
и
карактеран
црта
Српкиња
,
који
још
карактерисати
баш
у
велик
мера
онај
женскиња
,
што
жив
и
најдубље
осећати
.
доктор
се
сад
само
играти
ланчић
свој
златан
сахат
и
замишљено
гледати
у
даљина
,
а
друг
он
наставити
:
—
Што
јесам
ти
рећи
знати
и
из
искуство
.
и
ја
јесам
Ленка
изгледати
хладан
и
горд
,
и
тај
баш
онда
,
кад
ја
јесам
можда
жесток
волети
—-
а
Даринка
брата
,
поносит
јесам
и
од
она
.
—
ти
дакле
јесам
за
Милица
?
—
тај
већ
јесам
ти
казати
,
да
јесам
и
она
ваљан
девојка
и
ако
јесам
по
мој
мишљење
много
хладан
и
себичан
од
Даринка
—
рећи
г
.
Коста
скоро
зловољан
.
—
осим
тај
она
свет
по
заслуга
и
оцењивати
,
па
она
јесам
лако
ћеретати
,
а
Даринка
дабоме
да
јесам
до
тај
:
јесам
велим
,
да
много
мислити
,
а
ко
премишљати
морати
на
последак
и
увидети
,
и
свој
вредност
и
опачина
и
плиткоћа
неки
...
али
последњи
реч
прогутати
и
нагло
устати
прићи
опет
свој
кошница
а
лице
он
се
бити
запламтити
.
—
тај
ти
се
морити
баш
љутити
!
—
рећи
он
доктор
зачуђен
мерити
он
—
још
се
јесам
с
Милица
венчати
...
и
ту
се
засмејати
.
г
.
Коста
се
тргнути
.
бити
јесам
од
онај
врста
људи
што
на
мах
план
и
за
онај
ствар
који
она
се
не
тицати
.
но
уз
сав
тај
бити
опет
разборит
човек
и
крајан
добричина
.
за
тај
он
сад
смејати
пријатељ
одмах
сетити
,
да
нем
права
срдити
се
,
те
опет
сести
на
стар
место
и
као
извињујући
се
рећи
:
—
разљутити
ја
,
што
се
ја
мушки
вечито
правити
важан
тај
желити
и
тражити
од
женскиња
озбиљност
,
разборитост
и
здрав
мишљење
;
али
само
у
теорија
а
у
пракса
т
.
ј
.
у
живот
ми
јесам
чист
и
неизмајсторисан
осећај
скученост
срце
и
хладноћа
или
чак
и
необразовање
;
а
озбиљан
размишљање
за
ми
јесам
увек
гордост
,
славољубље
и
сувопаран
филозофисање
.
и
онда
још
имати
образ
викати
противу
мода
,
кокетерија
и
измајсторисан
наивност
женскиња
;
јер
како
она
моћи
бити
друкчије
,
кад
јасно
видити
,
да
већина
ми
тражити
тек
новац
,
спољашњи
лепота
и
углађен
понашање
.
—
твој
говор
немати
овде
место
;
јесам
признавати
,
да
и
Милица
доста
вредити
и
да
се
моћи
допасти
.
—
Ко
говорити
против
она
!
—
осећи
се
г
.
Коста
.
—
Мен
само
љутити
што
морати
да
признати
онај
што
јесам
још
јуче
хтети
одобрити
Даринка
и
свој
жена
а
што
сад
и
нехотице
морати
и
ја
да
одобрити
тај
проклет
еманципација
женскиња
...
јесам
,
оне
јесам
ја
рећи
,
драг
мој
Сава
,
—
рећи
за
тај
шаљив
и
добар
воља
господин
Коста
—
да
јесам
тај
проклети
еманципација
жена
неопходан
потреба
за
цео
човечанство
и
не
тек
за
женскиња
наособ
;
јер
већина
ми
мушко
не
волити
озбиљност
па
и
не
почињати
онде
љубити
где
требати
да
поштовати
...
и
с
тај
—
казати
—
већина
жена
постајати
лутак
или
кокета
па
кварити
цео
човечанство
.
мањина
опет
—
вео
оне
—
ако
хтети
да
јесам
права
лутак
свет
обично
неправедно
оцењивати
,
исмејавати
и
презирати
,
док
сиротица
и
онај
не
подлегнути
те
постати
као
и
први
или
омразити
и
себе
и
свет
па
постајати
,
за
ми
мушки
,
неки
страшило
и
неприродан
чудовиште
,
који
бити
се
и
с
враг
здружити
,
само
да
моћи
рушити
оно
што
јесам
она
—
убити
...
тај
јесам
,
видити
,
реч
,
у
који
ни
јесам
хтети
веровати
и
који
сад
одобравати
;
јер
кад
и
мој
Сава
већ
хтети
жена
што
мислити
,
—
а
сваки
добар
мислити
морати
—
какав
тек
морати
бити
укус
у
мање
интелигентан
људи
!
—
Промислићу
се
—
рећи
на
тај
поруменити
доктор
—
само
напред
казати
,
да
се
не
надати
никакав
успех
код
Даринка
.
сав
ја
се
чинити
да
хтети
ја
одбити
.
—
По
шта
судити
?
—
Само
један
пут
погледати
јесам
она
мало
ватрен
у
ти
—
као
што
ти
велим
—
„
искренути
очи
“
али
се
згрозити
од
поносит
хладноћа
што
у
тај
мах
из
она
сунути
.
од
тај
доба
вечито
избегавати
мој
поглед
;
тек
неки
дан
добити
јесам
куражити
,
да
јесам
као
кривац
молити
погледати
,
но
и
тај
јесам
само
поруменити
и
више
ништа
.
па
како
ја
Милица
и
уз
сав
ватрен
поглед
мој
још
јесам
тако
дочекати
;
закључивати
,
да
ја
и
волити
.
—
Даринка
јесам
можда
тек
неприлика
и
дволичност
у
живот
пратити
,
па
она
тај
неповерење
јесам
замерити
—
приметити
г
.
Коста
.
—
Али
ако
јесам
само
тај
,
онда
брата
,
покушај
;
јер
веровати
,
она
јесам
тек
светски
неправда
што
јесам
у
живот
сретати
навући
ту
одвратан
и
хладан
маска
на
лице
,
а
срце
она
јесам
врео
и
чисто
као
злато
.
—
Обричем
ти
,
да
хтети
јесам
усрећити
;
само
ако
ја
не
одбити
—
рећи
доктор
некакав
мек
глас
и
пружити
рука
свој
пријатељ
,
који
овај
радосно
примити
и
својски
продрмати
.
ВИИ
.
Још
док
се
г
.
Коста
и
доктор
у
врт
разговарати
,
ући
Даринка
збуњен
лице
Ленци
у
соб
.
—
куда
јесам
се
ти
опремити
?
питати
она
бацити
поглед
на
Даринчин
путнички
одело
и
шешир
,
што
он
јесам
на
глава
метнути
.
—
заборавити
јесам
ти
рећи
,
да
ја
јесам
синоћ
молити
твој
познаница
госпођица
Драгиња
,
да
с
она
ићи
њезин
тетак
у
X
.
ја
јесам
дати
реч
а
мислити
да
јесам
и
ти
права
.
Поћи
хтети
одма
сад
,
па
хтети
се
још
зарана
и
вратити
.
—
небран
;
али
до
који
дан
већ
одлазити
,
па
бити
волети
да
ми
данас
не
остављати
—
рећи
Ленка
молећи
поглед
.
—
и
ја
јесам
жао
—
врло
ја
јесам
жао
,
ал
’
морати
да
бити
—
па
страсно
загрлити
другарица
и
одјурити
из
соб
.
—
Чекај
бар
доручак
;
сад
хтети
и
Коста
доћи
!
—
викати
јесам
за
она
Ленка
—
Доручковаћу
тамо
—
чути
се
већ
из
двориште
,
а
Ленци
се
учинити
,
да
јесам
Даринчин
глас
чудно
дрхтати
;
али
у
исти
мах
бити
она
се
разбудити
ћерчица
тај
тепати
:
„
мам
,
мам
“
и
тај
она
не
дати
да
даље
размишљати
.
у
тај
доћи
и
г
.
Коста
.
—
Јел
’
устати
Даринка
?
—
бити
он
прво
питање
.
—
Већ
јесам
отићи
с
Драга
у
X
.
тета
Јела
у
гост
;
вратити
се
тек
довече
.
—
Хо
,
ето
он
!
—
љутити
се
он
.
—
тај
девојка
баш
бегати
од
срећа
.
ал
’
и
ти
јесам
крив
;
требати
јесам
ја
јавити
.
—
тај
чисто
јесам
одлетети
из
соб
—
бранити
се
она
.
—
А
на
последак
и
тај
она
неби
моћи
забранити
.
—
забранити
...
забранити
...
ал
’
ја
бити
јесам
задржати
—
гунђати
јесам
он
.
—
Ал
’
ти
дабоме
,
јесам
ни
покушавати
,
доста
ти
јесам
кад
јесам
само
оно
преклапати
,
Милица
,
уз
ти
.
Ленка
он
чудно
и
неверујући
поглед
,
па
прснути
у
смеј
.
—
Чудно
он
јесам
зловоља
и
кисео
лице
доликовати
.
—
Лака
ти
јесам
церити
се
,
кад
заједно
с
твој
Милица
имати
више
срећа
него
памет
,
—
рећи
љутит
па
обући
капут
па
и
он
без
доручак
и
први
пут
без
опроштај
са
жена
поћи
у
општина
.
—
куда
се
ти
,
Коста
журити
?
—
питати
он
Милица
који
се
у
исти
мах
весео
и
добар
воља
указати
на
вратити
свој
соб
.
—
на
посао
—
рећи
он
тон
који
се
с
гост
не
разговарати
.
—
тај
још
јесам
рано
,
—
рећи
она
не
приметити
тај
.
—
ти
се
додуше
никад
не
журити
,
нити
се
бринути
за
што
,
па
опет
други
престизати
!
...
рећи
иронично
и
јетко
он
и
отићи
из
кућа
.
—
твој
муж
јесам
данас
зловољан
—
приметити
она
за
време
доручак
.
—
љутити
се
што
јесам
Даринка
отићи
а
он
тај
јесам
казати
.
—
До
духати
и
јесам
лепо
домаћин
се
не
јавити
,
ал
’
гост
се
што
шта
морати
кроз
прст
гледати
—
смејати
се
она
не
пазити
много
на
свој
реч
,
јер
се
у
исти
мах
доктор
Гавриловић
указати
на
вратити
.
—
Коста
јесам
опазити
где
отићи
у
општина
—
рећи
он
кад
она
јесам
поздравити
.
—
Али
камо
госпођица
Даринка
?
—
Данас
Ленчица
,
као
да
ники
јесам
задовољан
с
наш
друштво
—
приметити
враголасто
Милица
,
а
из
пламен
она
очи
сунути
—
можда
и
у
шала
—
прекоран
и
многозначећи
поглед
на
доктор
.
—
Али
тај
не
ићи
;
данас
се
баш
морати
и
с
наш
друштво
задовољити
—
и
ту
он
опет
враголасто
погледати
.
—
како
тај
?
—
питати
збуњено
он
.
—
тај
ето
и
Коста
отићи
од
кућа
љутит
што
јесам
Даринка
јутрос
рано
отићи
без
његов
знање
с
госпођица
Драга
у
X
.
А
и
Ваше
први
питање
тицати
се
Даринка
,
—
ћеретати
јесам
она
—
а
тај
се
ја
не
свидети
,
па
баш
завидети
Даринчин
срећа
...
и
ту
се
онако
скоро
детињски
засмејати
.
доктор
к'о
да
нешто
у
срце
текнути
при
весео
звук
тај
смеј
те
управа
ватрен
поглед
на
весело
девојче
.
али
у
исти
мах
обор
очи
и
заћутати
.
—
Беше
он
и
нехотице
изаћи
пред
очи
Даринчин
слика
па
премишљати
како
бити
њен
искрен
лице
тек
тај
смеј
доликовати
...
—
тај
што
јесам
се
замислити
г
.
доктор
?
—
рећи
сад
весело
Ленка
.
—
То
нимало
не
доликовати
ни
ви
ни
мој
Коста
,
који
јесам
такође
од
када
се
јутрос
с
ви
разговарати
врло
зловољан
.
морати
бити
да
боловати
обојица
од
један
болест
.
—
јесам
могуће
,
—
рећи
опет
Милица
.
—
Коста
зацело
патити
од
џепни
болест
;
месец
јесам
већ
на
измак
.
А
г
.
доктор
друго
тиштити
;
јер
док
бити
Даринка
овде
јесам
бити
ни
зао
воља
...
враголаст
осмеј
који
бити
тај
примедба
пропратити
учинити
да
се
доктор
задовољно
насмешити
.
—
тако
;
тај
ја
се
допадати
—
рећи
Ленка
—
а
не
она
натуштеност
!
ето
до
који
дан
одлазити
ми
и
гошћа
,
а
ви
и
Коста
баш
сад
наћи
да
се
бринути
.
—
зар
већ
одлазити
?
—
питати
он
,
а
—
ферије
јесам
већ
на
измак
,
уздахнути
Милица
—
а
и
Даринка
јесам
навалити
да
се
прек'сутра
кренути
.
родитељ
ми
већ
одавно
чекати
.
—
Хајд
’
забављати
се
ви
како
знати
,
а
ја
морати
на
посао
—
рећи
Ленка
и
отићи
у
кујна
.
—
Хоћете
ли
ми
до
година
опет
доћи
?
питати
он
кад
сам
остати
.
—
Незнам
;
а
и
нашто
хтети
!
—
рећи
она
.
један
дан
Даринчин
отсуство
више
се
осећати
,
него
да
ја
читав
година
не
доћи
.
овај
јесам
такође
у
смејати
и
шалити
изговорити
,
али
тај
јесам
„
на
јуриш
“
задобити
лако
запаљив
срце
доктор
.
и
он
мишљати
:
„
луд
бити
бити
,
кад
бити
тражити
више
.
овај
ја
волити
,
а
како
она
други
осећати
—
питање
јесам
“
.
па
нагло
устати
те
отворити
гласовир
и
засвирати
познат
песма
:
„
без
ти
драгати
“
.
и
Милица
прићи
гласовир
па
разгледати
неки
нота
,
што
се
ту
наћи
испитивати
посматрати
доктор
на
чији
се
лице
огледати
необичан
узрујаност
.
—
од
куда
се
сетити
тај
стар
песма
?
—
питати
она
кад
звук
од
свирка
престати
.
—
Стар
јесам
,
ал
’
и
вечито
нов
!
—
рећи
он
па
устати
и
нагло
јесам
узити
за
рука
.
—
јесам
,
госпођица
,
—
рећи
затим
нежно
и
ватрено
гледати
она
у
очи
—
она
јесам
вавек
истинит
;
јер
ево
и
ја
бити
бити
много
сретан
кад
бити
вечито
с
ви
живети
.
зато
ви
искрено
питати
,
хтети
ли
бити
мој
жена
?
он
се
огледати
у
очи
страст
и
узрујаност
од
који
се
Милица
тргнути
и
задрхтати
.
она
јесам
говорити
више
у
шала
,
а
сад
јесам
тек
видети
погрешка
,
тај
јесам
,
моћ
,
свој
непромишљен
и
изазивајући
реч
.
но
и
ако
се
тргнути
опет
се
јесам
покајати
;
тај
доктор
јесам
бити
така
човек
;
да
се
неможе
трпети
,
а
уз
тај
бити
он
и
ваљан
и
уважен
,
па
јесам
морати
према
он
наклоност
осећати
,
а
држати
јесам
да
јесам
он
и
сасвим
добар
партија
за
женскиња
без
мираз
...
тај
наклоност
што
јесам
Милица
према
доктор
осећати
дабоме
да
бити
далеко
од
љубав
,
али
ко
хтети
се
још
и
данас
при
ступање
у
брак
и
на
љубав
освртати
!
...
и
зато
ники
неможе
ни
Милица
осудити
,
што
јесам
и
она
мислити
,
да
јесам
наклоност
у
случај
„
добар
партија
“
довољан
услов
за
срећа
у
брак
...
кад
јесам
Милица
од
узрујаност
,
што
јесам
поводом
докторов
поглед
снаћи
,
себе
доћи
,
насмејати
се
и
шаљиво
рећи
:
—
морати
и
на
тај
да
пристати
;
стиснути
јесам
ја
рука
тако
,
да
се
иначе
не
бити
моћи
ни
отети
.
—
и
с
тај
извити
свој
из
његов
усијан
рука
.
—
Госпођице
!
—
рећи
он
потресен
глас
—
зар
јесам
тај
одговор
?
она
он
погледати
у
очи
па
и
сам
задрхтати
и
поруменити
обор
очи
.
—
Чудно
јесам
тај
његов
поглед
на
она
упливисати
,
па
јесам
тако
морати
да
бити
...
али
у
исти
момент
учинити
она
се
,
да
и
он
и
она
смешан
изгледати
,
па
се
засмејати
и
дигнути
глава
.
—
одговор
,
госпођица
!
—
молити
јесам
он
,
али
поглед
као
да
он
јесам
сад
мање
ватрен
бити
.
Милица
за
часак
неодлучно
и
збуњен
ћуташе
и
после
неколик
тренутак
тихо
рећи
:
—
примати
ви
понуда
;
и
поруменити
пружити
он
рука
,
он
јесам
тај
рука
страсно
стиснути
и
у
сав
занос
и
против
српски
обичај
и
пољубити
.
али
срце
као
да
он
у
исти
момент
опет
неки
леден
рука
дирнути
.
Миличин
рука
јесам
истина
сад
дрхтати
,
а
из
очи
сипати
она
такође
необичан
ватра
али
он
и
опет
уздахнути
.
у
тај
ватрен
очи
бити
и
сада
у
овај
тако
потресајућем
тренутак
више
осмеј
но
туга
,
а
он
бити
баш
сад
тако
радо
у
она
видити
суза
или
бар
онај
благ
израз
и
смутња
који
јесам
он
чешће
Даринчин
очи
за
тренутак
и
крадимице
гледати
...
с
тај
јесам
он
поново
и
нехотице
уздахнути
кад
он
јесам
после
неки
време
Милица
несташан
Ленци
приказати
као
свој
вереник
,
и
кад
јесам
збијати
шал
и
онда
кад
она
јесам
он
у
присуство
Ленка
веренички
прстен
дати
.
—
Нећу
да
он
примити
—
говорити
јесам
она
—
ствар
још
јесам
свршен
.
ја
јесам
правити
„
рачун
без
бирташ
“
.
А
ко
знати
шта
хтети
на
тај
мој
и
твој
баба
рећи
.
они
моћи
још
све
покварити
...
—
А
зар
се
тај
тај
не
бити
противити
?
—
питати
јесам
пламтећи
ал
’
тужан
поглед
он
.
—
Ко
бити
све
у
напред
знати
—
рећи
јесам
у
смејати
она
.
—
тако
јесам
!
прошапутати
доктор
—
ко
бити
све
у
напред
знати
...
и
ту
он
изаћи
пред
очи
Даринчин
озбиљан
и
благ
слика
,
па
поново
уздахнути
.
Милица
јесам
тај
уздах
приметити
те
се
манути
шал
.
с
тај
се
доктор
који
и
сувише
љубити
пламен
поглед
и
опет
после
један
сат
кренути
дом
као
сретан
вереник
.
—
красан
човек
тај
мој
Сава
—
рећи
јесам
за
тај
шаљиво
она
.
—
Само
данас
ја
јесам
и
сувише
сентименталан
но
ја
хтети
он
већ
од
тај
одучити
...
Ленка
јесам
испитивати
поглед
.
—
рећи
ја
Милица
искрено
—
рећи
за
тај
—
волити
ли
ти
он
здраво
?
с
Миличин
лице
нестати
онај
несташан
израз
а
очи
она
узети
за
часак
неки
благ
израз
тај
загрлити
другарица
рећи
:
—
видити
да
сумњати
о
мој
љубав
према
он
.
но
ја
ти
казати
да
хтети
он
свагда
веран
бити
;
јер
видити
да
ја
волити
,
па
и
ако
се
сад
и
сам
добро
не
разумети
,
опет
видити
,
да
ја
јесам
мити
и
да
он
поштовати
;
а
љубав
држати
да
хтети
доћи
и
сам
,
тај
јесам
,
ако
јесам
љубав
онај
стање
,
што
јесам
он
осећати
кад
ја
јесам
рећи
да
ја
волити
,
а
ако
јесам
тај
,
онда
јесам
већ
и
наступити
...
и
с
тај
сести
за
гласовир
па
стати
свирати
неки
весео
песма
.
сретан
природа
—
прошапутати
Ленка
,
па
опет
отићи
у
кујна
;
јер
јесам
бити
недеља
па
јесам
требати
мало
више
послати
око
ручак
положити
.
за
ручак
јесам
г
.
Коста
ни
ваљан
два
реч
прозборити
,
а
кад
он
Милица
ћеретати
рећи
да
она
сад
јесам
потребан
његов
помоћ
у
поглед
удадба
;
јер
јесам
већ
вереница
г
.
доктор
,
нагло
се
тргнути
и
место
честитка
само
рећи
:
—
знати
јесам
да
хтети
он
уловити
,
кад
јесам
она
луд
баш
сад
наћи
да
отићи
...
—
леп
комплимент
за
Даринка
!
—
смејати
се
она
држати
да
се
домаћин
тек
шалити
.
он
опет
да
прикрити
сав
јед
,
устати
од
сто
,
тај
гледати
кроз
прозор
на
улица
.
—
Шта
јесам
се
данас
тако
дуго
задржати
?
—
питати
он
опет
она
.
—
требати
јесам
раније
доћи
,
да
видити
како
се
пренемагати
и
како
јесам
се
„
накинђурити
“
и
педесет
машлија
на
себе
натрпати
,
—
рећи
он
глас
који
јесам
за
шал
сувише
озбиљан
бити
.
но
ту
се
тргнути
и
засмејати
.
—
поглед
он
јесам
пасти
на
њен
одело
,
тај
јесам
видети
да
јесам
на
она
прост
хаљина
,
а
уз
тај
баш
ни
један
пантљичица
...
но
он
се
и
сувише
љутити
што
се
доктор
за
она
решити
,
па
он
се
чинити
,
да
се
она
трудити
да
доктор
задобити
.
—
бити
јесам
као
што
јесам
већ
рећи
,
за
свашта
што
јесам
држати
да
јесам
добро
и
сувише
занети
и
у
делање
ревностан
.
да
поправити
свој
погрешка
пристати
у
шал
али
он
се
она
вазда
претварати
у
сатира
противу
Милица
.
стога
и
опет
отићи
у
општина
на
посао
.
кад
јесам
опет
доћи
наћи
ту
и
доктор
који
он
одма
приказати
свој
вереница
,
Милица
.
он
она
јесам
искрено
пожелети
срећа
.
али
кад
се
сетити
Даринка
и
свој
намера
уздахнути
па
бајаги
у
шала
и
опет
рећи
:
„
е
тако
јесам
,
медвед
увек
добити
леп
крушка
“
...
—
укус
јесам
различит
—
приметити
он
само
доктор
,
али
се
за
неколик
тренутак
и
опет
замислити
;
а
Милица
весело
приметити
:
—
мој
вереник
не
заслуживати
тај
назив
.
на
овај
реч
Коста
се
од
срце
засмејати
а
доктор
се
тргнути
и
мило
погледати
свој
вереница
у
који
јесам
толико
простодушност
и
весео
безазленост
.
кад
се
доктор
од
свој
други
праштати
—
рећи
он
овај
:
—
и
с
ми
моћи
бити
сретати
у
добар
околност
,
а
задесити
ли
те
какав
незгода
,
сетити
се
да
јесам
уз
ти
дете
,
који
ти
не
моћи
разумети
кад
више
што
осим
љубав
од
она
желити
бити
.
—
како
тај
?
ето
тако
—
рећи
Коста
.
—
она
јесам
добар
срце
а
и
образовати
јесам
,
али
јесам
жена
,
који
умести
љубити
тек
оне
,
који
она
љубити
и
више
—
ништа
.
и
тај
пресуда
оценити
јесам
Миличин
природа
,
и
свити
она
подобан
женскиња
.
ВИИИ
.
доцне
у
вече
тај
дан
доћи
јесам
тек
Даринка
.
Коста
бити
свој
жена
казати
сав
јутрашњи
план
,
те
сад
бити
обојити
љутит
и
спреман
,
да
Даринка
поштен
лекција
очитати
.
али
кад
у
соб
ступити
учинити
она
се
да
јесам
и
сувише
блед
и
тужан
те
заборавити
свој
намера
.
—
Нешто
јесам
блед
,
да
ти
јесам
зло
?
—
питати
брижан
Ленка
метнути
пред
она
хладно
печење
и
тесто
,
што
она
јесам
остати
од
вечера
.
—
јесам
,
—
насмејати
се
Даринка
—
сад
хтети
видети
,
да
ја
јесам
желудац
сасвим
здрав
—
и
смести
се
за
сто
.
но
уз
сав
њен
хвала
изгледати
као
да
она
залогај
у
грло
застајати
,
те
на
брзо
оставити
јела
.
Коста
јесам
са
саучешће
поглед
,
и
опет
не
моћи
срце
одолети
већ
приметити
:
—
зар
се
твој
пут
морати
баш
данас
десити
!
он
јесам
много
изгубити
.
—
кад
се
твој
„
маневар
“
неби
ја
тицати
—
рећи
болан
осмејак
онај
—
и
ја
бити
тако
судити
.
али
ја
јесам
и
сувише
поносит
,
да
се
ко
наметати
;
а
и
срце
бити
ја
морати
бити
и
сувише
скучити
,
кад
бити
се
у
место
љубав
задовољити
у
брак
са
јадан
