јесамовако
држање
потицати
из
сам
нарав
Милошев
,
у
толико
,
и
још
више
,
на
тај
се
он
бити
свикнути
у
школа
практичан
живот
,
који
он
учити
ево
већ
од
10—12
година
,
прво
уз
свој
полубрат
војвода
руднички
Милана
Обреновић
,
а
после
и
јесам
за
себе
.
у
тај
суров
школа
живот
,
Милош
јесам
научити
да
никад
не
ваљати
казивати
све
што
мислити
и
сав
што
знати
.
као
год
што
не
ваљати
војник
,
који
испуцати
сав
метак
,
па
после
ићи
голотрб
и
с
празан
пушак
,
тако
исто
не
ваљати
ни
човек
,
који
руковати
народни
посао
,
ако
јесам
код
он
одмах
све
на
друм
што
и
на
ум
.
свикнут
да
тако
мислити
,
па
тако
и
да
радити
,
Милош
се
срдити
јесам
на
себе
,
што
јесам
овај
пут
прекорачити
обичан
међа
свој
искреност
.
истина
,
отац
Мелентије
његов
јесам
„
попасти
“
—
човек
,
који
он
волити
као
брата
родити
,
и
који
он
се
до
сад
наћи
у
тежак
и
очајан
тренутак
.
он
јесам
он
и
до
сад
поверавати
свој
велик
тајна
и
свој
озбиљан
намера
,
и
добар
духовник
никад
се
јесам
показати
недостојан
тај
поверење
.
Милош
се
не
бојити
ни
сад
неки
обмана
с
његов
страна
...
али
,
ипак
,
ипак
!
.
.
он
јесам
требати
пред
он
да
се
излетати
!
.
.
Поп
јесам
духовник
,
а
иначе
јесам
благ
нарав
.
он
по
срце
свој
никад
не
моћи
да
одобрити
и
да
се
сложити
с
оштар
мера
који
јесам
политика
често
неопходан
.
отац
Мелентије
бити
јесам
мек
срце
и
спрам
сам
Турчин
,
који
јесам
толико
пута
на
његов
очи
палити
српски
манастир
.
на
Љубић
,
отац
Мелентије
заслужити
јесам
бесмртност
,
и
доста
он
јесам
бити
непун
@card@
минута
,
да
за
вечан
време
извојевати
себе
бесмртан
и
видан
место
у
повесница
српски
.
разбијен
српски
војска
почети
јесам
бежати
.
Шанац
на
Љубић
већ
јесам
бити
напустити
,
још
неколико
тренутак
и
Турчин
бити
можда
у
он
ускочити
,
бранилац
шанац
изгинути
бити
;
ту
бити
можда
и
он
,
Милош
,
погинути
,
и
цео
покрет
свршити
бити
се
исто
онако
несретан
,
као
и
покрет
Хаџи
Проданов
...
али
,
у
тај
опасан
тренутак
,
јављати
се
он
,
Мелентије
,
скроман
калуђер
!
...
он
дохватити
бачен
војнички
добош
,
вешати
он
о
врат
,
добовати
,
прибирати
разбегао
српски
војска
,
спасавати
шанац
и
давати
цео
битка
други
исход
,
уз
припомоћ
српски
нишанџија
Васа
из
Кнић
,
који
у
тај
исти
тренутак
срећно
погађати
и
убијати
турски
заповедник
војска
—
Ћаја
паш
—
и
нагонити
турски
војска
у
бегство
.
али
кад
јесам
победа
свршен
,
кад
Турчин
безобзирце
бежати
и
мислити
само
о
спасење
безуман
глава
свој
,
онда
се
смеран
служитељ
олтар
,
који
јесам
за
тренутак
постати
грозан
убојни
осветник
,
опет
повраћати
да
бити
благ
заштитник
душа
,
те
са
склопљен
рука
молити
победоносан
а
киван
војнички
заповедник
—
он
—
кнез
Милош
глава
,
молити
он
да
бити
благ
и
добродушан
према
турски
нејач
,
према
њин
жена
,
па
и
према
сам
побеђен
Турчин
,
који
јесам
у
гомила
доводити
пред
он
—
Милош
.
крвав
Љубић
,
бити
бити
још
три
пута
крвав
;
он
бити
за
Турчин
постати
страховито
место
крв
и
ужас
,
како
јесам
он
,
Милош
,
бити
љут
и
киван
,
да
се
у
тај
мах
јесам
поред
он
десити
његов
кротак
„
попасти
.
“
он
он
јесам
разгалити
и
ублажити
;
он
он
опоменути
како
хтети
он
благост
,
који
сад
показати
,
доцније
много
помагати
;
Турчин
хтети
он
се
лакше
предавати
,
кад
знати
да
она
код
он
не
чекати
го
нож
,
већ
благо
,
човечан
поступање
;
була
хтети
он
благосиљати
за
себе
и
за
нејач
свој
,
а
међу
Турчин
,
изаћи
хтети
на
глас
као
добар
јунак
,
али
и
као
великодушан
човек
,
што
уз
јунаштво
тако
лепо
пристајати
.
по
његов
савет
,
он
јесам
тада
побеђен
Турчин
оставити
оружје
,
вратити
она
сав
новац
који
јесам
погубити
или
она
јесам
бити
опљачкан
,
оставити
она
коњ
,
а
за
њин
харем
чак
јесам
и
кола
набавити
да
се
лакше
иселити
из
Чачак
.
сав
тај
сећати
се
сада
Милош
,
и
пребацивати
јесам
себе
,
што
да
се
излетити
у
љутина
пред
благ
духовник
,
и
што
да
он
помињати
чак
и
о
могућ
смрт
Карађорђев
.
да
бити
колико
,
толико
забашурити
сав
отоични
говор
он
рећи
даље
:
—
без
срце
!
Човек
без
срце
!
тај
се
често
рећи
али
,
у
истина
,
мало
јесам
таки
људи
.
ја
јесам
прек
и
љут
,
а
и
не
бити
,
шта
се
о
мој
глава
бити
,
па
опет
камо
његов
леп
срећа
да
црн
Ђорђе
стигнути
само
оно
,
што
он
ја
желити
.
у
љутина
свашта
рећи
,
али
зар
ја
не
умети
расудити
,
како
јесам
он
јадан
у
туђ
свет
,
и
како
јесам
горак
хлебац
,
који
се
из
туђ
рука
очекивати
.
да
јесам
на
мој
воља
и
питање
,
ја
не
бити
марити
сутра
неки
доћи
и
бити
бити
готов
ја
да
он
начинити
конак
,
гдегод
хтети
и
пожелити
.
мислити
неки
,
бојити
се
ја
преотети
ја
власт
.
празан
зановетање
!
Што
јесам
ко
судити
,
нит
он
ко
моћи
одузети
ни
додати
.
ето
слободно
народ
,
па
ако
он
јесам
милије
и
више
у
воља
да
он
кум
Ђока
заповедати
,
ја
реч
један
не
бити
рећи
,
неки
опет
он
узети
власт
у
рука
и
неки
наређивати
,
а
ја
јесам
показати
да
бар
умети
бити
добар
послушник
.
истина
,
не
бити
ја
бити
права
да
ја
се
силом
отимати
,
ако
бити
народ
нагињати
више
мој
страна
и
желети
да
овако
остати
,
како
јесам
ја
отпочети
.
за
тај
случај
,
пријатељ
бити
имати
да
наговорити
Ђорђе
,
да
и
он
не
терати
ствар
на
сила
и
инат
...
ако
бити
он
тај
моћи
!
.
.
ама
,
мучан
работа
,
бог
ја
,
знати
ти
он
како
јесам
прек
:
реч
два
,
па
за
пиштољ
,
и
онда
или
бежати
или
гинути
!
...
но
можда
се
и
он
сад
,
у
туђина
,
намучити
и
од
много
којешта
одвикнути
.
но
,
овај
јесам
управо
празан
разговор
.
који
вајда
Ђорђе
од
мој
допуштање
да
се
вратити
.
јесам
он
од
ја
ни
утећи
одавде
,
већ
од
Мујо
,
а
Мујо
он
,
вала
,
и
данас
мислити
исто
онако
и
онај
што
и
пре
три
година
.
мислити
,
сладак
бити
она
бити
његов
глава
на
колац
набити
,
но
да
она
Мухамед
сад
из
гроб
устати
.
—
хесапити
,
господар
,
да
тај
знати
и
јесам
Ђорђе
.
Неће
ваљда
,
ни
он
јесам
долазити
амо
,
док
се
не
бити
што
наредити
и
наћи
се
неки
начин
за
његов
повратак
.
Милош
се
загледати
у
духовник
.
изгледати
јесам
,
као
да
се
предомишљати
шта
хтети
рећи
.
—
Мор
попа
,
ако
црн
грунути
амо
,
хтети
он
доћи
да
се
погађати
са
Турчин
,
но
да
се
бити
с
она
.
па
шта
да
чинити
ја
за
тај
случај
?
ето
,
тај
јесам
чвор
,
који
помоћи
раздрешити
.
говорити
отоич
,
ако
јесам
са
знање
царев
,
онда
као
да
ваљати
тако
пустити
нек
ићи
,
па
у
згодан
тренутак
да
пристати
уз
други
и
ја
.
али
,
зар
не
моћи
настати
да
цар
с
ми
и
проба
градити
?
зар
она
ја
скупо
коштати
?
ако
се
наћи
међу
нами
махнит
глава
,
који
пристајати
да
улетити
у
ватра
,
што
,
на
прилика
,
руски
цар
тај
да
не
пустити
?
његов
јесам
рачун
један
.
ако
бити
напредка
,
он
хтети
доцније
прихватити
и
Рус
хтети
рећи
:
тај
наш
мука
и
тековина
и
јесам
.
заглавити
ли
ја
,
они
моћи
отрести
скута
и
рећи
:
што
тражити
тај
и
наћи
;
махнитати
јесам
у
свој
глава
,
па
сад
неки
сам
хладити
свој
подбијен
табан
.
Сећаш
ли
се
,
како
јесам
се
онај
полане
вити
као
црв
под
кор
?
Почесмо
и
улазити
у
ватра
,
па
после
трчати
за
цар
по
цео
Европа
и
обијати
праг
код
свити
двор
,
па
ништа
и
ништа
!
ја
овде
бројити
на
сахат
,
хтети
ли
се
откудгод
указати
какав
зрачак
нада
а
они
по
читав
месец
дан
хтети
да
примити
наш
посланик
,
макар
бити
и
на
десетак
реч
.
Милош
ућутати
а
и
духовник
јесам
ћутао
замислити
.
најзад
отац
Мелентије
погладити
свој
густ
,
дуг
брада
,
поглед
у
Милош
и
рећи
:
—
овде
јесам
у
напред
мучно
решавати
.
ко
знати
,
какав
прилика
моћи
настати
!
Бићемо
ту
,
па
како
бити
најбоље
,
онако
хтети
и
чинити
.
једино
што
засад
моћи
рећи
,
тај
јесам
да
овај
што
се
имати
,
не
требати
давати
за
оно
,
што
се
не
знати
да
ли
хтети
доћи
.
ризико
морати
бити
у
сваки
посао
.
али
кад
човек
нешто
ризиковати
,
ваљати
бар
да
знати
,
шта
тај
ризико
моћи
добит
.
ја
се
чинити
,
да
ја
ту
требати
да
бити
као
онај
орач
кад
бацати
семе
у
земља
.
Човек
бацати
семе
у
земља
и
нада
се
да
хтети
он
оно
донети
богат
плод
,
који
хтети
стоструко
и
хиљадоструко
накнадити
у
земља
бачен
семе
.
истина
,
моћи
бити
и
тако
рђав
година
,
да
се
чак
ни
семе
не
ухватити
,
али
тај
јесам
голем
реткост
.
други
бити
ствар
бити
,
ако
бити
човек
бацити
семе
,
рећи
у
така
пљошта
,
који
сваки
година
до
пролеће
стајати
под
вод
а
тек
ретко
по
некад
,
сув
јесам
још
с
рана
пролеће
.
сејати
у
такав
њива
,
значити
ићи
на
сигуран
пропаст
.
тако
хтети
сејати
.
—
ако
јесам
ти
добро
разумети
,
попа
,
тај
од
прилика
велим
,
као
овако
:
—
ако
видити
да
имати
какав
сигуран
добит
,
ја
хтети
пристати
уз
црн
.
Дође
ли
он
с
нешта
шта
јесам
сумњив
и
несигурно
,
ја
хтети
добро
стегнути
и
чувати
оно
што
имати
,
а
он
хтети
пустити
нека
окушати
срећа
,
па
како
он
бог
да
.
ја
хтети
ни
сметати
,
ни
помагати
,
али
хтети
увек
чувати
овај
што
имати
.
Нашим
људи
и
сваки
ко
ми
слушати
хтети
дати
да
се
мешати
у
његов
посао
,
а
он
јесам
с
онај
,
што
поћи
уз
он
,
неки
чинити
што
моћи
.
јесам
л
’
тако
?
—
Па
тако
јесам
—
рећи
Мелентије
слегати
раме
.
—
ујутру
хтети
имати
разговор
с
други
браћа
што
јесам
овде
.
хесапити
да
ми
двојица
говорити
овако
,
а
да
видити
шта
хтети
и
они
рећи
.
ако
бити
знати
што
год
боље
и
паметан
,
од
добра
ники
хтети
бежати
.
Је'л
тако
?
духовник
опет
одобрити
,
и
на
тај
се
,
у
главноме
,
свршити
њин
разговор
те
вече
.
сутра
дан
бити
јесам
важан
саветовање
у
дом
Милошево
.
сакупити
првак
народни
договарати
јесам
се
о
онај
исти
ствар
,
о
који
јесам
синоћ
Милош
говорити
насамо
с
отац
Мелентије
.
само
што
јесам
пред
она
Милош
бити
ћутљив
и
скривен
но
пред
свој
поп
.
управо
,
оставити
она
јесам
да
се
сам
саветовати
,
а
он
она
јесам
више
слушати
.
само
у
почетак
изложити
она
јесам
ради
шта
она
јесам
управо
потрудити
да
до
он
доћи
:
„
Кнез
Сима
,
Цукић
и
њин
дружина
бацити
јесам
бити
ватра
у
народ
,
и
да
јесам
јесам
срећом
онако
брзо
утулити
,
Турчин
бити
испасти
у
народ
и
бити
бити
грдан
несрећа
.
док
јесам
ја
овде
на
овај
место
ја
тај
јесам
смести
допустити
.
али
на
ја
се
сад
дигнути
повикати
што
јесам
везир
бунтовник
побити
.
имати
она
који
ја
иза
леђа
шапутати
чак
и
тај
,
да
јесам
сав
овај
мој
масло
,
и
да
јесам
ја
онај
несретник
опањкати
код
везир
,
што
се
,
бојаги
,
бојити
да
ја
не
преотети
господство
.
но
,
бар
ви
што
јесам
са
ја
бити
,
знати
да
јесам
бунтован
кнез
сам
народ
похватати
,
и
да
ја
јесам
строго
забрањивати
,
она
бити
сам
свет
побити
,
не
бити
она
ни
пустити
да
отићи
жив
везир
.
па
тај
сав
не
сметати
пакосник
,
да
ја
окривљивати
.
и
кад
јесам
тако
сад
,
шта
ли
бити
бити
сутра
ако
нешто
истина
грунути
црн
Ђорђе
,
као
што
се
говорити
,
зуцкати
,
па
он
бацити
ватра
у
народ
.
ја
знати
да
она
имати
који
хтети
и
за
он
поћи
,
а
знати
добро
и
тај
да
густиш
,
гомила
,
народ
хтети
лако
улетити
у
нов
ватра
,
особито
кад
Мујо
загудети
из
Београд
топ
.
овај
свет
,
што
још
једнако
клети
Карађорђе
,
онако
престравити
од
Турчин
,
моћи
јурнути
као
стршљенов
и
премлатити
гдегод
и
црн
и
његов
људи
.
Нећу
после
да
ја
се
и
тај
товарити
на
душа
.
ево
ви
,
па
како
год
решити
и
хтети
,
онако
неки
ви
и
бити
.
ја
хтети
онда
само
отићи
везир
и
скинути
са
себе
сваки
одговорност
,
а
да
скинути
и
овај
народ
с
дух
,
да
не
одговарати
више
за
овај
сиротиња
и
пред
бог
и
пред
људи
,
па
вала
,
како
ви
год
драго
,
и
неки
управљати
народни
посао
ко
год
хтети
и
знати
боље
.
“
Пошто
она
се
овако
управо
пожалити
,
Милош
јесам
оставити
сакупљен
првак
да
сам
већати
,
шта
она
ваљати
чинити
,
да
се
свет
мало
смирити
од
онај
подбадање
,
што
једнако
долазити
из
Русија
,
од
пуштање
глас
о
повратак
Карађорђево
,
као
и
тај
,
шта
бити
на
случај
да
се
Карађорђе
доиста
вратити
.
саветовање
јесам
дуго
трајати
.
отац
Мелентије
много
јесам
говорити
и
ревно
јесам
заштићавати
онај
поглед
који
јесам
синоћ
у
разговор
с
Милош
од
он
чути
.
Живо
јесам
цртати
опасност
,
који
моћи
настати
од
Турчин
.
износити
јесам
како
јесам
сав
ровит
и
неутврђен
,
и
како
бити
Турчин
управо
и
волети
,
да
се
пореметити
овај
што
јесам
сад
,
јер
она
се
све
чинити
,
да
јесам
раја
много
дати
и
попустити
.
бити
јесам
и
оштар
говор
,
а
пасти
јесам
и
доста
опор
реч
.
Милош
јесам
замерити
да
много
штошта
радити
на
свој
рука
,
а
да
бити
ваљати
да
почешће
припит
и
други
народни
првак
.
он
се
јесам
много
правдати
.
рећи
јесам
само
,
да
се
посао
морати
брзо
отаљавати
и
да
он
не
моћи
сваки
час
зивкати
скупштина
.
но
општи
резултат
саветовање
бити
јесам
ипак
веома
повољан
за
Милош
.
Решено
јесам
,
да
се
зборски
писати
руски
цар
и
умолити
да
српски
бегунац
,
нарочито
Карађорђе
,
тргнути
дубље
у
Русија
и
да
она
забранити
мешање
у
српски
посао
.
за
случај
да
Карађорђе
ненадно
банути
у
Србија
,
решити
јесам
,
да
овде
присутан
првак
хтети
уз
он
пристајати
.
овај
последњи
решење
донети
јесам
управо
од
страх
пред
Милош
,
јер
се
свак
побојавати
да
он
Милош
не
узети
на
око
као
пријатељ
„
вождов
“
,
и
да
он
тако
не
обележити
пред
Турчин
,
зашто
бити
се
у
незгодан
случај
моћи
и
глава
платити
.
Милош
јесам
бити
веома
по
воља
оваки
решење
,
особито
кад
он
јесам
дозволити
да
он
писати
у
Русија
у
име
кнез
.
у
осталом
,
кад
јесам
сазивати
овај
људи
,
он
јесам
толико
полагати
на
њин
решење
,
но
главно
он
јесам
бити
да
испитати
расположење
код
људи
од
утицај
,
како
бити
се
унапред
моћи
спремити
за
сваки
случај
.
да
јесам
овај
решење
испасти
неповољан
за
Милош
,
он
јесам
већ
унапред
бити
решити
,
да
она
не
вермати
.
у
толико
он
јесам
сад
милије
,
што
јесам
све
свршити
онако
како
јесам
он
по
воља
,
зашта
јесам
главна
заслуга
припадати
отац
Мелентије
.
мало
по
мало
,
и
један
по
један
,
Милош
јесам
већ
бити
уклонити
сав
главни
супарник
,
који
јесам
он
до
сад
моћи
сметати
.
као
опасан
бити
јесам
Петар
Молер
,
и
он
јесам
већ
уклонити
.
Ухваћен
јесам
бити
усред
народни
скупштина
,
који
се
лане
(
@card@
.
год
.
)
,
о
Ђурђево
-
дне
,
бити
искупити
у
Београд
,
да
посвршавати
неки
народски
посао
,
и
одатле
јесам
предати
Турчин
,
који
јесам
он
у
тврђава
удавити
.
Свршио
јесам
и
Мелентије
Никшић
,
владика
шабачки
и
тај
опет
лане
(
@card@
.
)
,
наскоро
за
Молер
.
кад
јесам
кнез
предати
Молер
Турчин
,
и
у
писма
тражити
смрт
његов
,
владика
Мелентије
потписати
се
први
на
тај
писма
;
а
после
неколик
месец
и
сам
јесам
пасти
од
убилачки
рука
Марка
Штитарац
,
који
јесам
кнез
Милош
послати
да
Никшић
убити
.
сад
јесам
свршити
и
кнез
Сима
,
Павао
Цукић
и
Драгић
,
и
тако
јесам
прилично
пречистити
сав
од
који
јесам
Милош
највише
зазирати
.
Још
јесам
остати
један
,
али
опасан
—
црн
Ђорђе
—
он
јесам
глава
.
Још
поодавно
Милош
јесам
у
себе
бити
решити
да
се
и
он
отарасити
,
исто
онако
,
као
што
јесам
скинути
с
врата
и
овај
други
.
и
тај
јесам
бити
решити
онако
у
општи
.
али
глас
о
долазак
Ђорђев
,
сав
јесам
чест
и
чест
,
а
сад
ево
и
он
јесам
поручивати
да
хтети
доћи
и
припремати
Милош
да
он
пријатељски
дочекати
.
—
Шта
да
се
чинити
?
—
овај
питање
никад
живље
јесам
стати
пред
Милош
као
овај
баш
сад
,
кад
сакупити
народни
првак
ево
решити
да
хтети
пристајати
уз
Карађорђе
,
баш
и
да
доћи
.
тај
исти
дан
,
кад
се
тај
десити
,
Милош
јесам
у
вече
бити
врло
забринути
,
и
ако
он
јесам
решење
кнез
бити
сасвим
по
воља
.
—
Јес
,
они
тако
говорити
,
али
да
црн
нешто
грунути
,
да
узбунити
народ
,
да
он
повући
за
себе
,
да
се
дохватити
негде
с
Турчин
и
да
она
само
једном
смлавити
,
као
што
бити
тај
и
бити
—
од
свити
овај
решење
бити
бити
тај
после
лук
и
вод
.
сав
бити
онда
окренути
за
црн
,
и
ко
бити
онда
,
бојаги
,
имати
да
питати
кнез
,
што
не
држати
задат
реч
!
...
јесам
,
дакле
,
тај
вајда
уздати
се
у
њин
обећање
,
већ
ја
требати
да
јесам
на
чисто
,
шта
хтети
ако
црн
грунути
.
заиста
,
ако
ја
не
бити
одлучан
и
не
свршити
одмах
,
но
црн
узети
мах
,
онда
отићи
сав
овај
мој
као
да
јесам
никад
ни
бити
.
но
ја
морати
с
он
овако
као
што
јесам
до
сад
с
онај
други
.
А
ако
се
он
указати
ма
где
у
Србија
,
ваљати
да
он
уцмекати
,
а
послати
што
бог
да
.
мртав
глава
не
говорити
.
с
тај
мисао
Милош
јесам
у
вече
отићи
у
свој
спаваћи
соб
,
где
јесам
о
дувар
висити
много
богат
оружје
.
овај
соб
бити
јесам
у
опште
богато
наместити
за
онај
доба
и
за
онај
прилика
.
Патос
јесам
бити
застрети
први
асура
,
па
онда
красан
босански
,
као
кожа
сабијен
ћилим
,
који
јесам
блистати
у
сјај
од
стотина
жив
бој
.
свуда
унаоколо
бити
јесам
мек
миндер
,
а
овде
онде
по
угао
креветски
наслон
и
округао
,
од
јастук
удешен
седиште
,
где
се
лепо
давати
седети
с
прекрштен
нога
.
дувар
јесам
махом
бити
застрети
скупоцен
ћилим
и
богат
извезен
аша
и
кадифли
ћебе
,
по
који
се
ређати
много
сваковрстан
оружје
.
велик
земљан
пећ
прошарати
зелен
грнићима
,
дизати
се
у
један
угао
,
као
неки
споменик
.
прозор
јесам
бити
подлепљен
хартија
—
пенџерлија
,
с
тај
јесам
овај
соб
дању
изгледати
мрачан
.
сад
у
ноћ
осветљавати
јесам
са
два
жишка
,
који
јесам
по
соба
расипати
жут
,
прљав
али
доста
јак
светлост
.
бити
јесам
тек
два
сат
ноћ
,
кад
Милош
ући
у
овај
соб
.
како
јесам
цео
тај
дан
провести
прво
у
рад
,
па
после
у
гозба
,
у
вече
нити
јесам
бити
оран
за
јела
,
ни
за
пиће
,
а
умор
се
осећати
код
свити
,
где
више
,
где
мање
.
с
тај
Милош
још
рано
с
вече
понукати
гост
да
сести
за
пун
трпеза
,
и
дати
она
пример
.
али
после
једног-два
час
,
видити
да
ни
јела
ни
разговор
не
ићи
,
гостити
се
узети
разилазити
.
Милош
се
жалити
на
главобоља
;
отац
Мелентије
навика
на
он
да
ићи
да
се
одморити
;
обећавати
јесам
да
хтети
он
он
заменити
,
и
Милош
се
збиља
наскоро
поздрав
с
гост
и
отићи
у
свој
спаваћи
одаја
.
Ушав
унутра
,
Милош
узити
ходати
.
Корачао
јесам
погнут
глава
и
дубоко
замислити
,
а
овда
онда
играти
он
јесам
глатко
избријати
,
тек
приметан
подваљак
,
што
јесам
код
он
вазда
бити
знак
велик
узбуђење
.
овда
онда
,
застати
бити
и
тада
бити
глава
оборити
још
низак
и
низак
,
као
да
јесам
хтети
да
прозрети
у
мрачан
утроба
црн
земља
,
и
тамо
да
наћи
решење
чудан
загонетка
,
који
јесам
он
духати
трзати
.
по
каткад
заиграти
бити
он
на
усна
заметак
некакав
чудан
осмех
,
у
који
се
мешати
и
стапати
у
један
—
осмех
богородица
који
,
предан
душа
и
срце
,
у
пун
матерински
блаженство
,
посматрати
на
груди
свој
божански
младенац
,
и
осмех
сатана
—
преласник
,
који
гледати
у
свој
канџа
већ
уловљен
и
упропашћен
невин
душа
,
и
уживати
у
паклен
мука
њен
очајање
.
Милош
јесам
у
тај
мах
судити
један
човек
.
тај
човек
бити
јесам
тада
и
велик
и
славан
,
и
заслужан
,
и
јуначан
од
он
.
тај
јесам
Милош
и
нехотице
сазнавати
у
себе
,
ако
можда
и
не
бити
тај
признати
кад
бити
он
ко
тражити
такав
признање
.
али
тај
,
ма
и
мутан
унутрашњи
сазнање
,
будити
јесам
у
он
тежак
сумња
и
онај
душеван
трзавица
,
што
она
ја
обично
звати
грижа
савест
.
у
он
се
порађати
сумња
:
имати
ли
ја
права
да
судити
тај
човек
?
ја
он
да
судити
!
...
и
ако
он
судити
,
имати
ли
права
да
он
осудити
?
...
и
ако
он
осудити
,
имати
ли
права
да
тај
пресуда
извршити
?
...
и
ако
за
сав
тај
имати
права
,
имати
ли
права
да
тај
чинити
јесам
,
не
питати
ники
други
,
крити
све
тај
од
други
:
—
јесам
да
он
тужити
,
јесам
да
он
судити
,
јесам
да
одобравати
тај
пресуда
,
јесам
да
јесам
извршивати
,
и
тај
тајно
,
кришом
од
цео
свет
!
јесам
ли
тај
онда
суђење
или
мучки
убиство
?
...
и
зашто
ја
тај
сав
крити
?
и
од
ко
ја
тај
крити
?
од
свет
,
од
људи
!
тај
тај
значити
да
тај
свет
и
тај
људи
не
бити
хтети
да
се
он
убијати
.
А
овамо
ја
велим
,
да
он
једино
због
тај
људи
и
убијати
!
она
,
тај
људи
,
тај
свет
,
народ
јесам
он
опасан
,
с
тај
ја
и
дизати
рука
на
он
!
...
—
С
гога
?
А
ко
јесам
ја
дати
тај
права
,
да
ја
спасавати
овај
људи
и
да
ја
водити
брига
шта
хтети
бити
с
она
?
...
ко
ја
јесам
дати
тај
права
?
Чудно
питање
.
пре
сав
тај
и
јесам
никакав
права
,
тај
јесам
дужност
.
А
други
,
тај
се
никад
не
давати
,
тај
се
узимати
.
ко
јесам
дати
права
Карађорђе
да
ослобађати
Шумадија
?
она
он
јесам
звати
и
молити
;
он
јесам
јесам
доћи
,
наметнути
се
,
а
после
јесам
бити
добро
...
па
колико
јесам
људи
тек
он
побити
!
...
зар
јесам
и
мој
Милан
пасти
као
његов
жртва
?
...
А
онај
звер
,
Младен
,
хтети
ја
везати
и
назвати
ја
усред
скупштина
,
рутав
„
пас
“
,
само
стога
што
јесам
на
скупштина
доћи
необријан
брада
,
од
жалост
за
брата
Милана
.
—
један
заповедати
а
стотину
и
хиљадити
слушати
.
зар
јесам
ја
тај
измислити
?
тај
јесам
од
бог
тако
остати
,
тако
јесам
свуд
,
тако
морати
бити
и
код
ми
.
ко
јесам
паметан
,
онај
и
заповедати
.
ко
он
сметати
,
требати
да
он
уклонити
.
зар
бити
они
са
ја
друкчије
?
и
зар
ја
они
сад
,
бојаги
,
што
боље
спремати
?
...
—
Јес
,
јес
,
зар
ја
они
што
боље
спремати
?
зар
ја
црнити
не
бити
скресати
кубурлија
у
прса
,
колико
бити
ја
сагледо
?
...
зар
бити
он
помишљати
колико
сам
добра
ја
учинити
овај
земља
само
за
овај
три
четири
година
,
од
кад
они
утећи
!
зар
бити
он
,
бојаги
,
с
тај
задрхтао
рука
,
што
јесам
овај
народ
до
сад
ја
очувати
душа
и
заклонити
он
да
он
Турчин
сасвим
не
слити
?
па
шта
онда
ја
имати
презати
?
овај
што
јесам
сад
,
мој
јесам
мука
и
тековина
.
морати
бити
бити
крајњи
будала
,
да
сад
овај
други
остављати
и
да
гледати
мирно
,
како
хтети
ја
дигнути
испред
нос
сав
што
се
крваво
и
горко
стећи
,
метати
по
стотина
пут
глава
на
коцка
.
Разговарајући
се
овако
јесам
са
себе
,
Милош
се
чинити
да
он
сад
решавати
питање
шта
бити
учинити
с
црн
Ђорђе
,
да
се
овај
нешто
збиља
повратити
у
Србија
,
као
што
поручивати
.
у
ствар
пак
,
Милош
јесам
тај
питање
бити
решити
давно
и
давно
,
много
пре
тај
,
и
у
дно
његов
дух
одавно
стајати
јасно
и
несумњиво
записан
,
да
Карађорђе
морати
погинути
.
Још
пре
3—4
година
,
још
онда
,
кад
он
јесам
оно
Јаков
на
Забрежје
наговарати
да
и
он
с
осталим
старешина
прећи
у
Немачка
,
куда
јесам
Карађорђе
већ
прећи
,
Милош
јесам
мутан
и
као
кроз
неки
магла
а
из
огроман
даљина
,
осећати
тај
,
да
он
Карађорђе
морати
убити
.
он
јесам
моћи
да
прибрати
јасно
у
памет
ни
зашто
хтети
,
ни
када
хтети
,
ни
како
хтети
тај
бити
,
али
он
се
само
тако
слутити
,
тако
он
се
причињавати
,
да
он
један
дан
морати
уклонити
Карађорђе
.
Још
онда
кад
јесам
трчати
да
заузети
Ужице
,
да
се
наћи
макар
један
једино
место
још
слободно
и
у
рука
Срба
,
када
се
победоносан
цар
састати
,
после
први
пораз
Наполеонов
,
Милош
се
јавкати
тај
мисао
.
доцније
,
она
јесам
сав
више
расти
.
најзад
,
она
се
тихо
сталожити
у
дубина
његов
дух
,
и
ту
чисто
као
заспати
.
он
она
јесам
сад
осећати
у
себе
,
и
у
овај
мах
,
кад
он
се
чинити
да
решавати
питање
шта
бити
чинити
с
Карађорђе
,
у
ствар
,
он
се
бочити
с
давни
донет
решење
да
Карађорђе
убити
.
тај
борба
бити
јесам
дуг
и
упоран
.
тек
што
заћуткати
узнемирен
савест
разлог
,
као
што
јесам
они
што
јесам
она
мало
час
видети
у
његов
нем
монолог
,
а
она
се
с
нов
пробудити
и
понова
налетити
на
он
с
нов
сумња
и
прекор
.
узалуд
јесам
он
јесам
себе
разлагати
,
како
јесам
тадашњи
политички
стање
његов
тековина
,
у
који
ники
немати
права
дирати
,
кад
један
једини
тренутак
сумња
на
једаред
збрисати
цео
ту
ровит
зграда
заваркавање
:
—
убити
Карађорђе
!
зар
Карађорђе
убити
,
он
,
„
вожд
“
,
Србин
,
пред
који
јесам
први
пут
,
после
Косово
,
Турчин
задрхтати
;
он
који
јесам
девет
пун
година
прослављати
име
српски
;
он
који
јесам
из
мртвило
пробудити
обамро
тело
српски
,
и
из
мртав
дозвати
одлетео
душа
Србинов
!
он
убити
!
па
тај
бити
бити
црње
злочинство
,
но
убиство
млад
цар
Урош
.
ја
бити
бити
нов
издајник
,
нов
невера
,
нов
Бранковић
!
...
и
грозничав
језа
пролазити
јесам
Милош
цео
тело
;
он
јесам
застајати
као
укопати
,
а
пред
очи
јесам
он
искакати
разнобојан
колутић
,
међу
који
јесам
бити
највише
црвен
,
и
тај
колутић
играти
,
сијати
се
,
окретати
се
и
нестајати
она
,
налик
на
црвенкаст
крвав
мехурић
који
један
за
други
прскати
.
у
такав
тренутак
,
Милош
се
чинити
:
„
сав
јесам
узалудно
,
ја
на
он
не
моћи
дигнути
рука
.
и
баш
кад
бити
се
и
одлучити
,
у
последњи
тренутак
наћи
хтети
се
нешто
,
што
хтети
ја
омести
“
.
али
се
онда
јављати
други
мисао
:
„
Али
шта
хтети
онда
бити
од
ја
?
ако
не
убити
ја
он
,
хтети
ли
он
убити
ја
?
или
требати
да
навући
на
се
кабадахијски
одело
и
да
бити
момак
Карађорђев
?
па
и
онда
,
бог
знати
,
да
ли
бити
ја
трпети
...
за
ја
немати
избор
,
нем
излазак
,
ја
морати
с
он
свршавати
,
јер
се
ломити
само
између
ја
и
он
,
или
ја
или
он
“
.
али
мисао
јесам
гонити
мисао
,
и
после
примирење
опет
јесам
наваљивати
сумња
.
само
име
„
Карађорђе
“
по
некад
јесам
бацати
у
дрхтавица
Милош
.
у
дуг
година
мучан
борба
,
он
се
бити
свикнути
,
да
гледати
у
Карађорђе
оно
,
што
јесам
у
истина
и
бити
—
јунак
и
родољуб
.
па
пошто
јесам
и
јесам
имати
од
обадва
тај
врлина
,
знати
јесам
њихов
цена
и
приклањати
се
пред
величина
Карађорђево
.
Осећаји
дужност
борити
јесам
се
с
осећај
самољубље
и
славољубље
,
и
на
мах
превлађивати
јесам
час
један
,
час
други
.
„
...
најбоље
јесам
да
не
мислити
о
сав
тај
.
да
оставити
,
па
кад
настати
тај
прилика
онда
,
према
прилика
,
и
видети
шта
ваљати
чинити
“
—
старати
се
Милош
да
јесам
себе
умирити
.
али
у
исти
мах
,
он
јесам
осећати
као
да
он
неко
чисто
вући
за
рука
и
да
он
велим
:
„
еј
,
стој
,
не
бежати
,
куда
хтети
?
Хоћеш
да
се
сакрити
,
хтети
да
утећи
,
а
да
не
казати
шта
јесам
наумити
с
Карађорђе
?
тај
не
ићи
!
казивати
!
“
тада
се
у
Милош
поново
отпочињати
борба
,
који
јесам
трајати
цео
тај
ноћ
.
Шта
јесам
мучан
мисао
прохујати
за
тај
неколико
час
кроз
његов
болан
глава
!
као
оно
бурно
,
страховит
ветрина
шибати
мора
што
се
у
мркли
,
непрегледан
ноћ
бити
и
ломити
о
тврд
камени
обала
,
и
сав
запенушен
,
у
свиреп
срџба
,
до
небо
бацати
узбуркан
вал
свој
,
тако
јесам
се
цео
те
мучан
ноћ
,
бити
и
ломити
мисао
и
осећај
Милошев
,
стиснути
у
тесан
међа
један
срце
и
један
лобања
!
зор
се
већ
помаљати
,
а
он
јесам
још
бити
на
нога
.
сав
у
грозничав
ватра
,
он
јесам
ходати
из
угао
у
угао
,
и
у
глава
он
јесам
брујати
као
да
из
неки
дубина
одјекивати
стотину
звучан
звоно
.
сав
мисао
сабити
се
у
један
сплетен
гужва
,
из
који
тек
овда
онда
,
као
усијати
челични
шиљак
,
избити
по
који
непокоран
,
оштар
,
бунтован
замисао
.
смрвљен
и
телесни
и
душеван
,
Милош
пред
зор
клонути
на
креветац
у
угао
,
и
затурити
глава
на
јастук
,
упрети
у
тавански
шашовац
сав
замућен
и
укочен
поглед
.
А
они
усијати
челични
шиљак
,
од
разних
искидан
мисао
,
један
по
један
прожигати
јесам
његов
уморан
мозак
и
избијати
час
овде
,
час
онде
.
„
...
Што
јесам
онда
побити
толики
људи
,
кад
јесам
знати
да
не
смети
ићи
до
крај
,
и
да
хтети
презати
од
сам
сенка
Карађорђев
...
да
јесам
терати
до
крај
;
да
јесам
успети
;
да
јесам
одржати
свој
,
још
бити
се
моћи
рећи
,
да
јесам
онако
морати
бити
,
да
јесам
онај
глава
и
Молеров
и
владичин
и
све
остати
,
пасти
у
интерес
отаџбина
.
али
шта
да
рећи
и
шта
да
се
оправдати
сад
,
кад
јесам
напуштати
и
остављати
оно
,
ради
шта
јесам
толики
људи
глава
платити
...
крв
она
два
невин
дете
,
што
она
грозан
Штитарац
као
јагањац
поклати
,
да
не
причати
ништа
о
крвав
убиство
владика
Никшић
,
пасти
сад
на
твој
глава
.
како
хтети
одговарати
за
она
,
када
на
страшан
суд
извести
преда
тај
она
два
мученички
дете
,
па
тај
она
показати
свој
страшно
разјапљен
рана
,
и
стан
тај
оптуживати
да
јесам
по
твој
наредба
онако
грдно
осакатити
!
...
не
,
не
!
ти
не
смети
застајати
,
кад
јесам
једном
поћи
тај
трага
,
ти
морати
ићи
тако
до
крај
.
до
сада
проливен
крв
моћи
спрати
само
крв
,
који
од
сада
пролити
.
ко
убити
један
човек
,
он
јесам
убица
.
по
заповест
Наполеонов
гинути
сваки
дан
хиљадити
—
и
он
јесам
за
тај
само
велик
војвода
,
понос
Француска
и
славан
човек
у
цео
свет
...
“
„
...
А
најпосле
,
зар
се
тај
морати
казивати
цео
свет
!
збиља
,
зар
се
тај
не
моћи
све
лепо
сакрити
,
па
да
никад
ники
ни
на
ум
не
пасти
...
како
имати
згодан
место
,
где
бити
се
моћи
сакрити
лешина
,
па
да
она
никад
ни
вран
кости
не
наћи
!
“
...
и
Милош
се
учинити
,
као
да
се
на
једаред
наћи
на
пуст
и
дивљачки
кос
,
у
подножје
мали
Штурац
,
где
стајати
као
џин
огроман
хиљадугодишњи
храст
,
где
изломљен
стење
стајати
разбацати
и
нагомилати
,
као
да
он
јесам
неки
свемоћан
рука
у
неред
просипати
лево
и
десно
,
а
у
мрачан
провалија
,
који
јесам
одозго
покрити
густ
сплетен
павитњак
,
чути
се
вечито
шуштање
лакоскоке
крива
Ријека
,
који
искакати
испод
брдо
и
отимати
се
да
што
пре
сићи
у
миран
далек
раван
...
свуда
унаоколо
владати
мртав
тишина
,
и
човек
чисто
подилазити
језа
од
овај
пустошан
усамљеност
,
у
који
као
да
се
крити
некакав
притајен
чудовиште
,
који
за
часак
моћи
искочити
из
мрачан
гудура
.
Милош
јесам
ту
.
он
стајати
јесам
усред
овај
мртав
пустиња
.
на
земља
се
почети
спуштати
сумрак
,
а
он
у
себе
као
мисао
:
„
и
овај
јесам
врло
добро
,
и
овај
хтети
ја
мрак
заклонити
,
ако
бити
ја
какав
радознало
око
откуда
и
вребати
“
...
усред
мрачан
шумски
густиш
,
где
се
права
и
оборен
стабло
,
повијен
грана
и
сух
поломљен
огранак
,
скркнути
у
непролазан
сплет
,
стајати
два
огроман
,
труо
кладурина
,
засути
стар
сух
лишће
и
огроман
ољуштен
коруба
,
што
јесам
се
извитоперити
и
одвојити
од
стар
стабло
,
који
се
већ
почети
претварати
у
прладину
.
„
овде
,
међу
овај
два
клада
—
мисао
Милош
у
себе
—
јес
,
овде
хтети
он
сакрити
,
где
он
ники
никад
наћи
не
моћи
,
где
ни
сунчев
зрак
не
моћи
до
он
допрети
.
“
он
се
сагнути
и
оберучке
узити
изгртати
између
клада
мокар
,
полутруо
лишће
,
избацивати
одломак
кор
,
а
уз
тај
јесам
осетити
како
он
загушивати
мокрити
натруо
задах
што
отуда
бити
.
мрак
јесам
.
он
једва
назирати
,
али
ипак
видити
да
јесам
доста
дубоко
ископати
.
„
тело
јесам
огроман
,
мислити
он
у
себе
,
али
опет
хтети
стати
овде
у
овај
шупљина
између
два
клада
.
и
он
дохватити
мртво
,
крваво
тело
и
утурати
он
међу
клада
.
један
рука
бити
се
испречити
и
не
моћи
згодно
стати
.
он
скочити
на
клада
и
штогод
моћи
ударити
одозго
чизма
по
тај
испречен
рука
.
Коска
се
преломити
у
мишица
и
Милош
лепо
чути
како
пукнути
и
како
кости
шкргутнути
;
рука
се
превити
и
наместити
се
згодно
поред
тело
.
„
тако
,
сад
јесам
добро
,
сад
ништа
не
стрчати
!
“
мислити
јесам
он
,
па
узити
живо
нагртати
лишће
и
ситан
комад
отпао
кор
.
Лишће
се
нагушити
дизати
у
вис
.
Милош
заћи
и
потапкати
он
одозго
нога
,
ситнити
сав
стопа
уз
стопа
.
кад
стати
онде
,
где
јесам
од
прилика
бити
глава
,
испод
нога
он
се
нешто
измакнути
.
изгледати
јесам
,
као
да
се
глава
,
који
се
дотле
само
на
кончић
држати
и
који
јесам
бити
укљештити
међу
клада
,
сад
наједаред
откинути
,
промакнути
и
отићи
доле
.
Милош
посрнути
,
али
се
ухватити
за
грана
и
опет
не
пасти
.
Пошто
јесам
сав
како
ваљати
угазити
,
он
насути
одозго
још
труо
лишће
,
набацити
пуно
онај
кор
и
велик
и
мањити
,
а
одозго
овде
онде
опет
посејати
лишће
,
тај
јесам
изгледати
као
да
јесам
ни
дирати
у
клада
.
„
Баш
и
да
ко
доћи
,
баш
и
да
загледати
,
не
бити
моћи
ништа
познат
!
—
мислити
јесам
Милош
у
себе
:
„
сад
јесам
сав
готово
,
сад
ваљати
ићи
,
ваљати
бежати
,
ваљати
се
уклонити
што
пре
,
да
ја
ники
,
ники
не
видити
.
“
и
он
бежати
,
бежати
из
сав
снага
што
он
нога
моћи
понет
,
но
у
тај
мах
долазити
он
на
ум
,
како
не
ваљати
овај
што
радити
.
да
он
ко
видити
како
трчати
,
свако
бити
морати
паста
у
очи
и
свак
бити
се
питати
што
ли
овај
трчати
?
Јамачно
бежати
!
од
ко
ли
бежати
?
да
јесам
учинити
какав
зло
?
не
!
не
ваљати
трчати
,
и
он
умерити
корак
и
поћи
лагано
.
одавно
јесам
изаћи
из
планина
.
сад
ићи
равница
,
ићи
засејан
пољана
,
где
се
и
с
један
и
с
други
страна
дизати
леп
,
зелен
кукуруз
,
скоро
у
врх
човек
.
овај
сумрак
још
једнако
трајати
,
само
јесам
сад
још
густ
.
у
природа
јесам
тишина
,
а
овде
онде
,
на
далек
обзорје
сенути
светлац
,
знак
да
негде
у
даљина
имати
бура
,
који
се
можда
полако
примицати
.
Милош
се
чудити
,
откуд
тај
да
јесам
овај
поље
овако
пуст
?
ето
,
ту
у
близина
имати
кућа
,
становати
,
обор
,
па
како
тај
да
се
ни
откуда
не
чути
никакав
глас
,
ни
јав
,
ни
од
људи
ни
од
стока
.
наједаред
,
Милош
чути
да
у
кукуруз
нешто
шуштати
.
он
се
окретати
и
далеко
за
себе
,
кроз
сумрак
,
видити
како
друм
трчати
за
он
некакав
чудан
прилика
,
налик
на
човек
без
глава
.
тај
прилика
махати
на
он
рука
,
као
да
бити
он
хтети
рећи
:
„
стајати
,
причекати
!
“
Милош
пролазити
језа
:
„
да
јесам
он
!
да
јесам
устати
,
повампирити
се
и
сад
трчати
за
ја
?
“
од
сам
овај
помислити
он
хватати
самртан
страх
и
он
хтети
нагнути
да
бежати
,
да
бежати
што
брже
моћи
,
али
у
исти
мах
опет
се
поновити
онај
шуштање
из
кукуруз
,
и
пред
он
излазити
његов
мајка
Вишња
.
она
он
прилазити
полако
,
хватати
он
за
рукав
и
велим
он
мирно
али
сасвим
разговетно
:
„
ти
јесам
убилац
!
гле
како
јесам
тај
рука
крвавити
!
“
он
дигнути
обадва
рука
и
с
ужас
приметити
да
јесам
он
збиља
крвавити
.
и
нехотице
,
он
она
узити
трљати
о
чакшире
и
крити
иза
леђа
.
али
она
он
ухватити
за
рука
,
повући
јесам
чудан
снага
и
дигнути
у
вис
.
—
Што
крити
?
зар
се
тај
моћи
сакрити
!
тај
тај
јесам
крв
кумовски
—
исто
што
и
крв
родитељски
!
тај
крв
пећи
,
од
она
хтети
ти
обадва
рука
изгорети
;
она
говорити
,
она
оптуживати
,
она
викати
;
од
њен
вапај
тај
хтети
имати
мир
ни
станка
;
она
хтети
тај
с
ужас
из
сред
сан
тргнути
;
на
њен
вика
тај
хтети
у
глух
доба
ноћ
скакати
престравити
из
постеља
и
нагињати
да
бежати
далеко
,
далеко
,
али
она
хтети
утећи
.
она
хтети
ти
стигнути
ма
где
и
ма
кад
.
да
се
спустити
у
морски
дубина
,
да
прнути
у
небески
висина
,
да
отићи
на
крај
свет
,
она
хтети
ти
стигнути
и
наћи
...
Тешко
ти
!
...
сваки
капља
овај
крв
претворити
се
у
по
један
глас
који
викати
и
који
тај
јавно
оптуживати
;
сваки
капља
овај
претворити
се
у
по
један
врео
камен
,
и
тај
хтети
тај
камење
затрпати
.
Тешко
,
тешко
ти
!
Тешко
и
ја
,
мајка
твој
!
због
ти
потресће
се
у
земља
и
мој
труо
кости
.
какав
грех
,
какав
тежак
грех
!
...
тако
јесам
говорити
старати
Вишња
;
а
Милош
јесам
осећати
да
он
сваки
тај
реч
као
растопљен
челик
капати
на
сам
срце
.
но
у
тај
мах
зачути
се
неки
потмуо
граја
,
неки
гунгула
,
налик
на
удаљен
грмљава
,
који
се
све
више
примицати
.
Милош
с
премро
срце
узити
ослушкивати
овај
нејасан
граја
.
она
јесам
расти
;
сад
јесам
бити
налик
на
тисућа
људски
глас
који
се
у
један
сливати
.
—
То
јесам
они
—
реће
баба
Вишња
.
Јес
,
тај
јесам
они
,
осветник
мртвац
,
они
побити
,
они
што
долазити
да
освета
и
себе
,
и
други
и
цео
мртвачки
род
сав
.
А
мртвац
јесам
сложан
;
они
ићи
један
за
други
и
гинути
један
за
други
.
ето
и
ја
,
ја
јесам
мајка
твој
,
па
опет
јесам
се
одазвати
и
доћи
да
ти
показати
крвав
рука
твој
и
да
бити
сведок
против
ти
.
збиља
,
Милош
се
тек
тада
сетити
да
јесам
његов
мајка
давно
умрети
.
он
погледати
боље
онај
жена
и
видити
кроз
сумрак
да
јесам
њен
тема
гол
кост
,
да
јесам
она
очи
шупље
,
да
јесам
вилица
стајати
обнажен
,
гол
,
без
месо
,
а
од
она
цео
заударати
буђа
и
трулеш
.
Милош
хтети
бежати
,
али
он
она
дочепати
за
рука
и
стегнути
он
као
железан
клешта
.
Хоћеш
да
бежати
,
да
утећи
:
страх
ти
;
а
кад
јесам
требати
проливати
туђ
крв
онда
ти
јесам
бити
страх
!
.
.
.
А
?
...
Бојиш
се
за
свој
глава
,
мити
ти
!
јесам
ли
?
...
А
зар
онај
људи
што
јесам
она
ти
побити
,
зар
он
јесам
бити
мити
његов
глава
?
па
опет
јесам
јесам
ти
одсећи
.
онда
јесам
бити
јунак
!
јунак
јесам
да
ударати
секира
по
чела
,
а
јесам
јунак
да
примити
ушник
међу
очи
!
ха
,
ха
,
ха
!
...
али
чекати
!
Ослободићеш
се
!
ево
она
,
ићи
,
они
хтети
ти
ослободити
.
окупати
у
зној
од
страх
и
узбуђење
,
Милош
се
отимати
из
хладан
,
кошчан
рука
свој
мртав
мати
,
али
се
јесам
моћи
отет
.
Међутим
,
киван
глас
,
узбуркан
граја
и
повикати
пун
срџба
и
узмутити
пакосне
освета
,
као
огроман
талас
неодољиво
јесам
запљускивати
са
свити
страна
и
Милош
јесам
осећати
да
хтети
се
сав
тај
урнебес
сручити
на
његов
глава
.
...
„
Убиће
ја
,
разчеречити
,
растргнути
,
учинити
од
ја
триста
чудо
и
триста
брука
—
мислити
јесам
он
и
кушати
да
кудгод
шмугнути
у
онај
гомила
.
али
хиљадама
уздигнут
песница
махати
се
против
он
,
а
хиљадама
рапав
глас
викати
:
доле
с
убица
,
убите
он
,
растргнути
он
.
“
...
хиљадама
рука
машати
се
за
он
,
и
он
већ
осећати
како
он
трести
,
трзати
,
кидати
и
разносити
у
комад
.
један
леден
рука
,
као
оштро
жељезо
,
пробити
у
сам
груда
његов
,
нокат
дочепати
престрављено
,
крваво
срце
његов
,
и
почети
он
гњечити
и
чупати
.
неодољив
бол
обузети
Милош
и
он
јесам
осећати
како
он
од
тај
љут
бол
мркнути
свест
и
како
почињати
падати
у
несвест
и
тама
!
...
А
онај
страшан
и
ужасан
глас
сав
јаче
и
јаче
одјекивати
и
ломити
се
око
он
,
називати
он
крвав
убицем
и
тражити
његов
смрт
.
бол
у
груди
достигнути
сад
такав
ступањ
,
да
несрећник
почети
на
глас
стењати
и
кукати
.
и
он
јесам
заиста
викнути
,
викнути
јесам
што
он
грло
доносити
,
а
у
исти
мах
тако
се
праћнути
,
да
у
мало
не
спасти
с
низак
миндер
,
на
који
бити
прилегнути
.
и
Милош
се
тргнути
из
бунован
,
тежак
сан
,
сав
окупати
у
зној
и
суза
,
који
јесам
онако
у
сан
обилно
тећи
,
и
ако
јесам
иначе
на
јава
бити
веома
тврд
на
зузи
.
Милош
скочити
и
протрљати
шака
лице
и
жмирнути
неколико
пута
,
као
да
се
хтети
уверити
,
јесам
ли
овај
још
сан
или
јава
.
у
груди
јесам
осећати
да
он
нешто
истински
бости
,
нарочито
испод
леви
сиса
,
где
јесам
срце
.
сетити
се
онај
страшан
леден
рука
,
што
се
као
оштро
жељезо
забити
у
груда
и
дочепати
он
за
сам
срце
,
тај
се
чисто
стрести
и
језа
он
проћи
и
овако
на
јава
.
он
се
прекрсти
,
прекрсти
се
три
пут
и
полако
прошапутати
:
хвала
бог
,
само
јесам
сан
.
Још
не
бити
добро
изустити
последњи
реч
,
када
се
наједаред
жестоко
тргнути
.
Чисто
подскочити
са
земља
.
неки
бити
изненадно
лупити
на
прозорски
капак
,
и
овај
лупа
необично
пресећи
Милош
.
да
се
пола
дома
срушити
,
не
бити
се
толико
препасти
.
у
први
забуна
јесам
знати
шта
да
чинити
,
али
лупање
се
поновити
и
Милош
опсовати
лупача
веома
ружан
.
познати
по
лупање
ко
јесам
,
и
бити
он
веома
криво
што
да
се
тако
тргно
,
а
ни
за
што
.
—
јесам
јесам
ли
тај
Врљо
?
—
упитати
он
скидати
ћерћиво
.
—
ја
глава
,
господар
!
—
По
мати
тај
ружити
,
што
лупати
толико
као
луд
,
кад
видити
свећа
у
одаја
?
јесам
ја
ваљада
глув
да
толико
грувати
?
у
истина
,
лупање
јесам
бити
обично
,
шта
више
тихо
.
но
Милош
јесам
хтети
чак
и
пред
сам
себе
да
забашурити
свој
неуместан
трзање
.
—
откуда
ноћас
,
анатемњак
?
—
из
лов
,
господар
,
но
молити
ти
се
отворити
,
одвалити
ја
раме
овај
торбуљача
.
—
како
проћи
од
пас
?
јесам
јесам
ли
будити
ко
од
момак
?
—
ники
.
али
ја
познавати
Крџали
(
пас
)
,
а
он
јесам
старешина
сав
осталим
.
кад
он
регнути
и
казати
она
:
„
овај
јесам
наш
човек
,
не
дирати
“
—
хтети
после
ни
једно
ланути
да
он
јахати
.
—
несретник
,
несретник
!
он
разумети
чак
шта
и
пас
говорити
—
рећи
кнез
Милош
и
поћи
да
отворити
врата
,
јер
сав
овај
разговор
водити
се
кроз
прозор
.
унутра
у
соб
ући
крупан
,
космат
,
чупав
човек
,
који
један
око
изгледати
веће
од
други
.
Оружан
од
глава
до
пета
,
овај
човек
бити
јесам
суров
,
дивљачан
изглед
.
онај
веће
око
изгледати
јесам
некако
укочено
,
страшно
и
појачавати
јесам
овај
немио
,
груб
изглед
.
тако
исто
и
у
глас
бити
јесам
нешта
рапав
и
суров
,
што
ти
чисто
уш
пар
.
Подупирући
се
дуг
пушак
,
који
јесам
држати
у
рука
као
батина
,
он
јесам
носити
преко
десни
раме
,
пребачен
на
леви
страна
,
некакав
велик
торбуљача
,
налик
на
костретан
зобница
коњски
.
морати
бити
да
јесам
у
зобница
бити
нешто
што
јесам
врло
тешко
,
јер
јесам
људа
леви
рука
подржавати
и
подизати
торба
да
олакшати
раме
.
Ушав
у
соб
,
он
прислонити
пушак
уз
врата
,
затим
смакнути
торба
и
пустити
јесам
да
треснути
о
патос
штогод
моћи
.
из
торба
се
зачути
јасан
,
али
издробљен
звук
,
као
онај
што
звечати
пар
,
потврда
стегнут
у
какав
крпа
.
—
Шта
ти
јесам
тај
,
несретник
?
—
рећи
кнез
и
гурнути
торба
нога
.
—
Вал
,
сав
жут
дукат
,
мек
рушпа
и
махмудија
,
и
као
млеко
бео
талир
,
господар
,
ако
ти
почем
јесам
криво
—
рећи
незнан
особењак
.
кнез
Милош
се
сагнути
,
отворити
одозго
крпа
,
који
јесам
бити
застрт
торба
,
захватити
новац
онако
у
шака
као
што
се
обично
захватати
жито
,
и
изручити
он
опет
натраг
,
сипати
одозго
с
висина
комад
за
комад
.
—
црн
несретник
,
где
покрасти
оволики
пар
?
—
бог
добар
људи
никад
не
заборављати
—
рећи
Врљо
с
подругљив
шеретски
осмех
на
лице
.
—
Вал
,
ако
бити
се
још
и
ти
бројати
у
добар
људи
,
онда
не
знати
ко
бити
отићи
у
анатемњак
.
истина
,
где
упљачкати
оволики
пар
?
—
истински
ти
велим
,
господар
,
дати
ја
бог
—
поновити
Врља
не
мењати
израз
на
лице
.
—
Па
шта
,
дати
тај
бог
овако
заједно
са
зобница
?
!
какав
ли
јесам
тај
мутавџија
што
чак
тамо
у
рај
козина
дрндати
и
прести
,
да
бити
Врљо
на
земља
имати
у
шта
носити
похаран
пар
—
рећи
Милош
расположити
.
изнурити
и
намучити
тегобан
,
ружан
сан
,
уморан
и
телесни
и
душеван
,
Милош
јесам
сад
налазити
чисто
као
неки
одмор
и
разгаљење
у
овај
ненадан
појавити
хајдук
Врља
,
који
он
јесам
на
мах
отргнути
од
личан
и
горак
мисао
и
привиђење
,
што
јесам
он
до
мало
час
трзати
.
овај
крвав
,
бунован
сан
учинити
јесам
на
он
тако
тежак
утисак
,
да
се
сад
осећати
чисто
срећан
,
видити
што
тај
сан
јесам
јава
.
присуство
Врљин
још
јесам
већма
брисати
тај
сумрачан
утисак
и
Милош
јесам
навлаш
говорити
,
говорити
јесам
много
,
јер
јесам
осећати
како
он
тај
говор
ведрити
и
разгаљивати
.
—
говорити
мора
—
климнути
глава
Милош
,
упирати
поглед
у
Врља
,
који
јесам
још
једнако
ћутао
.
—
побити
онај
пас
,
господар
!
—
Која
пас
,
несретник
?
какав
јесам
тај
пас
с
толики
новац
?
где
јесам
такав
пас
,
па
да
она
не
бити
,
но
да
она
гојити
боље
но
рачански
кривореп
духовник
?
—
побити
оне
босански
кучић
,
што
огулити
пола
нахија
.
два
година
како
састављати
сиротиња
пар
на
пар
,
да
се
откупити
од
она
,
па
да
поклонити
који
макар
излизати
грош
!
аја
!
Лан
однети
читав
сеисана
.
срце
ја
јесам
болети
.
у
два
мах
излазити
јесам
,
те
она
пресретати
,
али
увек
,
сетити
се
и
твој
претња
и
заповест
,
па
спустити
већ
наперен
пушак
.
зимус
око
Божић
однети
опет
грдан
новац
.
бог
ја
јесам
оплакати
,
гледати
како
се
ужички
кобилица
повијати
под
терет
сребро
и
злато
.
пре
дваестак
дан
дочути
да
јесам
опет
доћи
у
берба
.
котити
ти
турски
твој
,
помислити
ја
,
хтети
он
,
вала
,
ти
жњети
усред
зима
,
кад
ники
не
жети
,
и
решити
се
,
да
она
помлатити
,
па
макар
ја
после
тај
твој
рука
глава
одсећи
...
—
Шта
,
несрећник
.
ти
побити
бег
Атлачиће
?
јао
,
живити
тај
бог
посећи
,
ко
хтети
сад
џевап
дати
Цариград
?
Знаш
ли
,
добро
ти
не
знати
,
како
хтети
пропиштати
село
,
где
се
убиство
догодити
,
а
шта
ли
тек
да
одговорити
ја
кад
ја
притегнути
и
упитати
:
зар
код
ти
хајдук
тако
господарити
,
да
први
бег
турски
јесам
ни
глава
сигуран
?
...
—
не
,
по
бог
,
господар
!
јесам
тај
бити
овде
;
јесам
ни
ја
бити
будала
,
да
она
у
Србија
убијати
.
Прешао
јесам
,
заједно
с
она
у
Босна
,
па
она
допратити
чак
до
Мајевица
и
ту
она
попити
за
душа
.
не
бојити
се
тај
ништа
за
тај
,
господар
!
Милош
се
мало
разведрити
лице
.
Врљо
јесам
бити
дрзак
и
опасан
хајдук
,
чувен
на
цео
југозападни
крај
Србија
.
кад
јесам
после
Карађорђев
пропаст
Турчин
понова
завладати
Србија
,
Врљо
се
одметнути
у
хајдук
(
а
хајдуковати
јесам
по
Босна
и
новопазарски
округ
још
и
пре
тај
)
и
светити
се
Турчин
гдегод
он
пасти
шака
.
бити
јесам
лудо
храбар
управо
долазити
јесам
у
тај
храброст
до
безочан
дрскост
.
једном
јесам
у
Ваљево
,
само
с
пет
други
,
напасти
у
сред
бео
дан
на
велик
турски
кава
браћа
Бирагића
,
ту
разоружати
и
повести
преко
@card@
турако
,
одузети
она
сав
новац
,
добар
одело
и
оружје
,
па
жив
и
здрав
умакнути
у
планина
с
друштво
,
и
ако
јесам
међу
Турчин
бити
и
чувен
убојица
,
нарочито
два
брата
Зафирагића
,
што
јесам
свој
зулум
бити
досадити
цео
околина
.
у
Пожези
бити
се
рашчути
на
далеко
неки
Суљага
Чимбарлија
.
тај
јесам
бити
прав
Бекри-муја
,
опасан
зулумћар
,
и
ружан
развратник
,
који
иоле
леп
женски
јесам
смести
изаћи
пред
очи
.
Отмичар
и
убојица
,
он
јесам
увек
имати
пар
код
себе
,
а
у
таки
околност
лако
он
јесам
бити
наћи
свагда
по
пет
шест
оружан
скитница
,
који
јесам
водити
са
себе
и
који
јесам
он
пратити
скоро
свуда
,
а
по
најчешће
кад
излазити
у
околни
село
.
једном
приликом
Чимбарлија
бити
понестати
пар
,
а
он
насред
друм
срести
сељак
с
кола
,
испрегнути
он
во
и
продати
она
у
бесцење
неки
турски
трговац
.
уз
тај
још
отети
човек
дванајестогодишњег
синчић
,
те
он
са
свој
харамија
скотски
оскрнавити
и
обележити
.
несретан
отац
,
кукати
вратити
се
кућа
,
а
случај
он
намера
на
Врља
.
народ
јесам
тада
(
после
Карађорђев
пропаст
)
тако
бити
застрашити
да
се
управо
јесам
смести
ни
жалити
на
зулум
турски
.
Врљо
узети
питати
сељак
што
кук
,
а
он
он
не
хтети
ништа
казивати
,
бојити
се
да
ко
не
доказати
Турчин
како
се
жалити
,
тај
хтети
проћи
још
и
горе
,
јер
он
јесам
Чимбарлија
бити
запретити
да
хтети
он
заједно
с
његов
чељад
,
у
његов
рођеној
кућа
и
заједно
с
кућа
,
жив
спржити
,
ако
се
ма
где
пожалити
.
Врљо
познати
да
сељак
оћуткивати
,
с
тај
,
што
јесам
он
Турчин
запретити
да
се
не
жалити
,
па
стати
наваљивати
да
он
казати
шта
јесам
.
кад
сељак
никако
не
хтети
,
Врљо
он
онда
везати
и
бој
он
нагнати
да
казати
сав
како
јесам
бити
по
ред
па
се
онда
пустити
у
потера
за
Чимбарлија
.
Нађа
он
пијано
с
дружина
у
један
механа
кровињара
крај
друм
,
и
одмах
он
напасти
,
и
ако
јесам
Врљо
имати
само
три
други
,
а
Чимбарлија
седморица
са
себе
.
побити
се
ватра
из
пушак
,
и
јесам
проћи
ни
по
час
а
Турчин
јесам
већ
бити
сав
повезати
(
двојица
јесам
погинуо
)
.
с
осталим
Врљо
се
наплатити
како
јесам
најбоље
знати
,
али
Чимбарлија
ојадити
тако
да
више
јесам
ваљати
ни
бог
ни
људи
.
одсећи
он
обадва
ухо
,
а
за
тај
он
опремити
тако
несретан
,
да
јесам
у
Пожега
ући
го
голцат
,
привезати
за
коњ
с
глава
окренут
доле
,
са
задњица
у
вис
,
из
који
он
јесам
стрчати
запрцан
огроман
волујски
рог
.
после
тај
несрећа
Чимбарлија
се
јесам
смести
више
појављивати
у
село
;
а
ретко
јесам
кад
и
у
варош
смести
изаћи
од
голем
срамота
.
после
5—6
месец
умрети
од
послеђених
рана
на
леви
одсечен
ухо
,
али
подсмех
и
руг
наџивети
јесам
он
и
памтити
много
година
доцније
.
Обично
бити
се
рећи
за
неупутан
и
обестан
човек
:
„
Мор
,
бог
ја
хтети
и
овај
негде
да
наићи
на
рожина
као
онај
Чимбарлија
.
“
кад
се
кнез
Милош
закрајинити
с
Турчин
,
Врљо
јесам
пристати
уз
устанак
,
али
јесам
вазда
водити
засебан
,
одвојен
чета
,
кад
мања
а
кад
веће
,
с
који
се
провлачити
између
турски
војска
,
ударати
јесам
с
леђа
,
с
бок
,
нападати
јесам
ноћу
,
збуњивати
јесам
и
заваравати
да
не
знати
откуда
хтети
ударити
права
српски
сила
,
а
најрадије
бити
нападати
на
позадњи
одељење
,
који
гонити
захира
и
храна
за
војска
,
пленити
она
и
вазда
се
враћати
с
богат
пљачка
.
кад
се
доцније
примирити
,
Врљо
се
вратити
у
село
,
али
плуг
и
мотика
јесам
он
ићи
од
рука
.
Понајчешће
се
налазити
око
кнез
Милош
,
и
бити
јесам
вазда
готов
да
извршити
сваки
дрзак
дело
,
на
који
се
ники
други
не
бити
смести
одважити
.
кнез
Милош
он
јесам
употребљавати
за
поверљив
,
опасан
задатак
,
кад
јесам
требати
казнити
какав
турски
зулумћар
,
који
се
јако
изтакне
,
а
јавно
он
се
не
смести
ништа
,
или
за
други
сличан
посао
.
у
таки
прилика
кнез
Милош
он
јесам
обично
јесам
лично
издавати
наредба
шта
хтети
и
како
урадити
,
и
ти
њин
разговор
никад
јесам
имати
сведок
.
А
Врљо
јесам
бити
ћутљив
као
гроб
;
што
он
закопати
у
свој
суров
душа
,
тај
никад
више
не
излазити
на
бео
дан
.
један
прилика
,
после
један
крвав
сећи
,
у
који
јесам
и
јесам
Врљо
бити
опасно
ранити
у
глава
(
лечити
се
кришом
у
кнез
Милошев
коњушница
)
,
кнез
Милош
он
упитати
:
—
„
бре
,
Врљо
,
да
ти
нешто
сковитли
тежак
претежак
болест
,
па
да
ти
се
рећи
,
како
немати
други
помоћ
,
но
да
се
исповедити
духовник
и
да
казати
сав
што
јесам
кад
згрешити
—
бити
ли
богат
испричати
шта
јесам
радио
?
“
—
Божа
сачувати
!
сто
пут
бити
пре
умрети
.
—
А
да
ти
нешто
ухватити
и
ударити
на
мука
?
—
не
бити
ни
онда
говорити
.
трпити
бити
докле
моћи
,
а
баш
кад
призор
ја
бити
одсећи
себе
језик
.
—
А
ако
не
бити
имати
при
рука
сечиво
?
—
Ишчупао
бити
он
прст
.
—
А
кад
бити
тај
рука
бити
везати
?
—
онда
бити
одгристи
језик
зуб
.
и
Врљо
јесам
бити
збиља
кадар
да
тај
и
учинити
,
такав
јесам
он
бити
човек
.
појава
Врља
разгалити
јесам
и
разведрити
кнез
Милош
.
Гледајући
овај
дрзак
,
одлучан
човек
,
који
никад
ни
пред
ко
и
ни
пред
чим
јесам
застајати
збунити
,
Милош
јесам
чисто
и
јесам
добијати
дух
и
храброст
да
бити
одсудан
и
решити
.
Пошто
јесам
се
разговорити
и
обавестити
о
новац
и
шта
с
он
ваљати
чинити
,
Врљо
приметити
:
—
бојити
се
да
ја
ко
јесам
опазити
;
имати
неки
људи
на
конак
,
господар
?
Милош
он
каза
какав
јесам
гостити
,
па
он
напоменути
и
ради
шта
јесам
доћи
.
—
договарати
се
да
ли
да
дозвати
опет
црн
да
амо
доћи
—
рећи
Милош
онаки
као
узгред
.
—
Вал
,
ако
немати
други
прек
посао
,
и
ако
ви
јесам
толико
стати
да
бити
његов
пандур
,
довести
он
слободно
.
Милош
чисто
жацнути
овај
примедба
Врљов
.
—
Шта
да
се
радити
кад
народ
тако
хтети
.
Милош
још
не
бити
свршити
,
Врљо
он
нагло
пресећи
.
—
Шта
знати
народ
!
народ
јесам
као
и
сваки
други
стока
,
куда
он
чобанин
повести
он
онамо
и
ићи
.
—
Јес
,
само
што
јесам
лако
бити
народ
чобанин
.
—
други
можда
и
јесам
,
али
ти
јесам
сад
лако
.
не
дати
само
да
ти
други
отети
оно
,
што
јесам
јесам
свој
рођеном
мука
стећи
кроз
толики
година
.
—
Баш
бити
радо
чути
,
шта
бити
тај
радио
да
јесам
на
мој
место
?
—
Шта
бити
ја
радити
?
спремити
бити
он
лепо
као
ономад
на
ноћ
овај
Турчин
,
