одговорни
од
један
из
веће
.
Споменуше
још
неколико
она
.
Споменуше
Дик
Грнчарски
,
Ленче
Кубеџиско
,
Дон
Чешменџиско
и
Зона
Ставрин
и
Јон
мамин
.
сав
јесам
тај
и
леп
и
поштен
девојка
и
раден
девојка
.
цео
недеља
радити
у
кућа
,
у
недеља
у
свилен
фустан
у
кола
,
а
у
понедељак
завргнути
мотика
преко
раме
,
па
певати
„
Зелен
зекир
,
драго
мој
”
,
ићи
у
поље
,
у
њива
или
у
виноград
...
сав
јесам
тај
бити
леп
прилика
за
Манча
.
признавати
тај
Јевда
,
и
казати
да
хтети
говорити
Манча
,
синути
сав
.
—
да
зборити
,
Јевда
,
—
рећи
она
тетак
Док
.
—
да
он
зборити
,
ем
повише
да
он
зборити
за
тији
девојчики
!
Што
да
јесам
седити
неженат
,
тај
да
јесам
губити
век
и
година
?
!
Дервиш
ли
јесам
,
калугер
ли
јесам
тај
да
јесам
самотовати
?
!
и
ја
он
зборешем
,
ама
ја
ич
не
слушати
!
...
„
’
Ајда
,
викати
ја
он
,
ћутети
јесам
,
Дока
!
ти
ти
ласно
,
рећи
;
ти
јесам
мислити
да
се
саг
ласно
моћи
да
оженити
,
да
ја
јесам
мен
’
,
рећи
,
ласно
невеста
да
наћи
,
како
теб
’
што
јесам
ласно
шишенце
ракијке
да
јесам
пијнути
!
...
Бећарл'к
џиби
султанл'к
олмаз
”
,
рећи
,
и
толко
!
не
’
теде
више
,
кутак
,
ни
да
јесам
зборити
с
ја
,
а
и
ја
он
—
кад
вида
’
што
јесам
брљив
—
батал
!
...
А
што
па
имати
девојчики
,
што
јесам
пристасати
за
удавање
,
—
паш
,
па
да
гим
не
манисати
!
ем
кол'ко
ги
мило
да
се
удадну
,
и
тол'ко
ги
јоште
двапут
помило
за
наш
Манча
,
откад
се
,
ете
,
врнути
из
војска
из
Београд
!
...
о
,
Бож'ке
,
кол'ку
ја
чес
’
чинити
и
давати
девојчики
,
а
сав
зарадити
твој
Манча
!
убаво
јесам
видити
,
демек
,
зашто
јесам
тај
!
преко
чаршија
трчати
,
тај
да
ја
у
рука
целовати
,
„
живо-здраво
”
ја
рећи
...
сал
што
се
срамовати
да
за
Манча
,
ете
,
питовати
...
А
из
очи
ги
,
ете
,
тај
четим
!
...
А
ја
јесам
веће
убаво
знати
заради
ко
ја
тај
чес
’
чинити
.
Некња
јесам
беј
’
у
амам
,
а
туј
јесам
у
амам
беоше
и
онај
,
ете
,
тај
Дик
Грнчарски
,
Гена
Кривокапски
и
Ленче
онај
Кубеџиско
.
Беше
ту
и
онај
Зона
Замфиров
;
ама
оно
јесам
,
како
чорбаџиски
,
бити
са
свој
;
не
бањати
се
ни
па
збореше
сас
овејати
.
А
овај
—
ама
знати
како
ја
чес
’
давати
,
како
ја
лацкати
!
„
стринка
,
стринка
,
мора
!
Ева
ти
мој
сапун
!
”
вика
један
.
„
узети
јесам
,
стринка
Дока
,
мој
сапун
,
кирид-сапун
јесам
!
”
вика
па
други
.
Бож'ке
!
да
се
поломити
служејећи
ја
!
...
А
ја
јесам
седити
,
па
,
како
пашин
мајка
,
примати
јесам
чес
’
и
од
један
и
од
други
,
ама
јесам
мислити
у
мој
памет
:
„
А
,
рипчики
!
да
се
истепати
ви
за
тај
,
викати
;
ја
,
ако
јесам
јесам
жена
прост
,
убаво
јесам
знати
дек
неје
заради
мен
’
тај
”
.
па
јесам
зборити
у
памет
:
„
Бож'ке
,
који
хтети
ја
саг
бидне
снајка
у
овејати
покладе
!
?
...
”
А
леп
,
па
убав
што
јесам
—
лелее
,
Јевда
,
очи
да
јесам
не
скинути
сас
њи
’
!
ја
ги
сал
гледати
,
па
јесам
сеирити
!
А
туј
при
мен
’
јесам
седити
’
ан'ма
на
Имер-агу
,
па
,
рећи
:
„
Вид
ли
,
Дока
,
што
јесам
,
рећи
,
убаво
овај
Зона
Аџиско
;
па
бео
како
замбак
,
а
очи
гу
како
бадем
,
а
грло
како
филдиш
,
а
уста
гу
,
рећи
,
како
мерџан-атеш
!
...
ех
,
рећи
,
пуст
,
рећи
,
вера
што
ни
смиће
и
на
ми
и
на
ви
,
а
кеиф
ја
,
рећи
,
да
гу
узети
,
ете
,
за
мој
Халил
!
...
”
и
истин
’
збореше
жена
!
А
ја
гу
теке
тагај
топрв
погледати
малко
боље
Зона
.
па
кад
гу
вида
’
онај
,
њојни
т'нку
снага
,
па
онај
њојни
пуст
кос
,
па
онај
бео
цврст
груда
,
како
два
филџан
,
па
онај
њојни
девојачки
срамување
!
!
леле
,
тугоо
!
!
—
викнути
Док
,
па
се
завалити
онако
бећарски
и
распали
цигара
,
сркнути
из
филџан
,
па
наставити
:
—
А
мен
’
ја
доћи
ништо
жал
’
,
па
јесам
зборити
у
памет
:
„
ех
,
црн
Дока
,
пустити
твој
к'смет
!
...
Што
несам
бећар
,
тај
да
гу
ели
узнем
ели
отети
од
татко
гу
”
,
—
тол'ко
што
јесам
лепотиња
!
...
—
’
Ајда
ћутети
јесам
,
несрећа
!
—
обрецнути
се
Јевда
на
она
.
—
Неје
ти
ни
срам
?
!
...
како
зборити
тај
?
!
...
—
ете
што
?
!
...
—
чудити
се
и
бранити
Док
.
Што
јесам
лошо
зборити
?
...
ако
јесам
прајети
кеф
,
белким
сас
уста
јесам
прајети
:
ништо
,
ете
,
лошо
не
напрајити
!
...
—
рећи
и
испити
опет
један
чашица
мастика
,
па
додати
:
—
ако
искати
,
Јевда
,
ете
,
све
да
ти
ти
збрати
један
дан
на
куп
у
амам
,
тај
да
гледати
и
сеирити
и
бирати
,
ете
,
за
твој
Манча
,
па
да
ти
,
како
и
мен
’
,
доћи
жал
и
криво
што
неси
тај
Манча
!
—
она
,
—
гракнути
неки
,
—
што
јесам
брљиво
!
Неје
ти
ни
срам
!
пити
,
какав
зборење
!
Ида
јесам
дом
!
Несрећо
бећарски
!
...
дом
да
јесам
ићи
!
—
повикати
и
скочити
све
на
она
.
—
Кој
ти
јесам
зваја
?
!
...
’
ај
’
јесам
дом
!
...
—
Кој
да
јесам
ићи
дом
?
!
ја
ли
?
!
—
планути
Док
и
скинути
један
папуча
и
стегнути
јесам
.
—
Рушка
нек
’
јесам
искочити
!
какав
он
јесам
она
тетак
!
?
...
А
кад
бити
ништо
зорт
,
ја
хтети
се
тепати
и
карати
заради
наш
Манча
,
а
ви
јок
!
!
...
—
Ја-гу
,
што
јесам
зборити
!
—
карати
јесам
Парашкева
,
а
спустити
мало
глас
од
страх
.
—
еснафски
жена
,
па
какав
јесам
јесам
!
...
кад
хтети
јесам
,
морити
,
Дока
,
црн
Дока
,
ете
,
памет
да
спечалити
?
!
тај
ли
јесам
зборење
?
!
Неје
ти
ни
срам
ода
овај
чуп
?
—
рећи
и
показати
на
измећарка
Ден
,
који
одмах
затим
дати
очи
знак
да
покупити
филџан
и
ракиске
чашица
и
шишенце
с
мастика
,
који
се
—
чешће
од
свити
—
послуживати
тетак
Док
,
док
јесам
причати
слика
из
хамам
,
па
да
сав
тај
изнети
напоље
.
А
тај
јесам
сасвим
умесно
бити
,
јер
,
ако
и
даље
остати
тај
ту
при
рука
тетак
Дока
,
ко
знати
шта
све
моћи
лупити
и
испричати
(
па
и
потући
се
с
неки
!
)
тетак
Док
,
који
јесам
фес
и
шамија
доћи
већ
мало
више
накриво
,
и
тако
издавати
њен
расположење
.
А
затим
се
подигнути
све
с
миндерлук
,
Ден
она
већ
окренути
налуна
и
папуча
ка
авлија
,
и
овај
поново
,
онако
стојећи
,
још
једаред
изређати
име
девојка
који
требати
Јевда
да
споменути
и
да
она
похвалити
пред
син
Манча
.
—
ама
с
мен
’
у
амам
да
искочити
,
—
салетети
јесам
Док
,
—
да
сеирити
и
да
видити
један
убавиња
и
лепотија
ода
девојчики
!
...
морити
,
у
пашин
сарај
,
па
бити
искочити
и
там
’
помеђу
три
тест
Ђурђијанка
и
Стамболијка
потакав
;
искочити
бити
и
там
’
најлеп
и
најубав
!
...
Де-де
!
ласно
за
тај
,
морити
,
Дока
!
Ће
искочити
једанпут
!
—
велим
Јевда
,
само
да
јесам
скинути
с
врата
.
—
А
саг
,
ићи
јесам
па
легнути
;
преспиј
јесам
малко
,
Дока
...
—
ете
,
тај
Зона
Чорбаџиско
да
видити
сал
!
...
—
велим
она
Док
излазити
.
—
ја
хтети
јесам
разбрати
кад
хтети
Аџиски
у
амам
,
па
да
јесам
отићи
ја
и
ти
;
а
ја
хтети
платити
амам
и
за
мен
’
и
за
теб
’
—
сал
онај
Зона
Аџиско
да
видити
и
тај
да
сеирити
,
па
...
ако
што
неси
мушки
...
глава
пета
она
јесам
управо
као
неки
епизода
.
као
епизода
узети
,
она
јесам
,
истина
,
мало
подуг
,
али
,
узети
као
роман
,
она
јесам
ипак
кратак
;
јер
она
и
јесам
управо
ништа
други
него
један
кратак
сензациони
—
али
за
родитељ
врло
поучителан
—
роман
,
у
који
јесам
јунак
,
млад
Митанча
Петракијев
и
неки
Швабица
Хермина
.
сав
овај
морати
се
испричати
,
да
видити
читалац
пред
какав
јесам
амбис
врло
лако
моћи
бити
и
наш
јунак
Ман
кујунџија
.
по
решење
фамилијаран
веће
,
Јевда
узити
предати
се
један
дан
син
Манча
.
и
пошто
јесам
женидба
у
начело
бити
већ
свршен
ствар
,
разговарати
сад
о
она
онако
у
појединост
.
Јевда
он
споменути
и
изређати
име
свити
девојка
.
споменути
он
Фрузину
Мадину
,
како
јесам
вредан
,
кротак
и
леп
,
и
додати
да
јесам
ни
чудо
,
кад
она
јесам
татко
Грк
из
Филиба
;
затим
он
споменути
Тимка
Јордана
Калтагџије
,
похвалити
јесам
како
јесам
здрав
—
„
како
мечка
”
,
рећи
Јевда
—
како
лепо
ткати
и
водити
сав
домазлук
;
Дик
Грнчарски
наговестити
он
и
рећи
за
она
врло
много
леп
ствар
:
како
јесам
здрав
,
вит
стас
,
„
како
се
,
кад
ићи
чаршија
,
срамовати
,
како
и
прилегати
на
девојче
”
,
како
јесам
послушан
и
како
имати
леп
грло
,
кад
запевати
„
запевати
булбул-пиле
,
мисао
зор
јесам
!
”
Ленче
Кубеџиско
,
Зона
Ставрин
,
Јон
мамин
и
Гена
Кривокапски
сав
она
споменути
,
о
сваки
рећи
што
се
добар
моћи
рећи
,
и
запитати
он
шта
он
мислити
.
Ман
јесам
ћутао
.
А
кад
мати
навалити
на
он
,
он
она
рећи
да
јесам
тај
баш
тако
хитно
.
—
Мор
,
Манча
,
синути
,
докле
хтети
јесам
момак
?
!
—
велим
он
мати
.
—
снаја
да
ја
довести
у
дом
,
да
ја
хизмет
чинити
,
тај
да
се
и
ја
малко
одморити
...
ласно
ли
јесам
мен
’
,
да
ја
,
у
овејати
мој
година
,
месити
’
леб
и
гот'вим
ручак
и
за
теб
’
и
за
момак
и
чирак
твој
?
!
...
(
Читаоцима
јесам
познати
да
у
Манчин
дућан
јесам
бити
,
сем
Кота
и
Поте
,
никакав
други
момак
и
чирак
,
али
тај
јесам
сујета
мајсторски
мајка
што
јесам
тако
рећи
!
)
—
Па
хтети
се
женити
,
нанети
,
ти
ич
брига
да
не
брати
!
—
умиривати
јесам
Ман
.
—
за
мен
’
ласно
;
теке
за
теб
’
искати
да
ти
бидне
убаво
!
Зашто
да
узети
ники
,
а
она
да
тај
чес
’
не
одава
,
—
бивати
ли
,
а
?
...
—
Мор
,
хтети
ја
одавају
чес
’
,
за
тај
брига
да
немати
.
ја
већ
и
саг
јоште
видити
што
ја
почитовати
...
ете
,
избрати
јесам
један
ода
тији
што
ги
тај
каза
отоичке
...
који
искати
,
а
мен
’
хтети
бидне
права
...
сав
јесам
јесам
убав
...
—
ех
,
—
одмахнути
Ман
рука
.
—
тај
што
ако
јесам
убав
!
онај
ли
јесам
сал
убав
?
имати
време
!
...
—
морити
,
Манча
,
побрго
работити
!
Зашто
хтети
ти
пограбити
чорбаџиски
синов
,
како
чаршилија
,
ете
,
вруће
мекика
сабајле
,
—
па
што
хтети
таг
да
чинити
?
!
...
—
ама
,
де
,
јаваш
,
нанети
!
—
смејати
се
Ман
.
—
„
Што
хтети
да
чинити
?
”
...
па
хтети
јесам
узети
један
!
Што
ја
ти
па
саг
тол'ко
зборити
,
како
да
до
година
хтети
па
да
искочити
нов
девојчики
,
и
јоште
моћи
поубав
и
покротак
девојчики
да
бидну
ода
овијати
овогодишњи
...
—
ама
,
ја
велик
вида
’
мој
к'смет
и
срећа
сас
теб
’
!
...
велим
он
мати
љутит
.
—
Ман
,
Ман
,
мајка
ти
не
плакати
!
Што
мислити
?
ја
јесам
јесам
прост
жена
,
па
се
ич
не
разбирати
и
не
знати
овај
сагашњи
...
Стра
’
ја
,
што
хтети
сас
мен
’
да
напрајити
резилак
,
како
онај
твој
Митко
чорбаџи-Петраћов
што
напрајити
сас
мајка
и
татко
он
!
...
—
Што
хтети
начинити
?
!
’
ајде
и
ти
,
па
,
нанети
,
како
јесам
тај
па
зборити
!
?
—
рећи
прекидати
разговор
.
А
затим
метнути
шубара
на
глава
и
отићи
љутит
.
—
Неје
без
ништо
!
—
рећи
Јевда
после
дуг
размишљање
.
—
Тугоо
,
ако
јесам
бегенисуваја
ники
белосветски
,
—
у
Нишава
хтети
,
ете
,
да
рипити
!
...
дуго
јесам
седети
тако
на
миндерлук
у
један
ћошак
од
соб
,
и
мислити
.
Шта
сав
јесам
помислити
.
бранити
се
од
тај
многи
и
свакојак
мисао
.
—
Лела
тугооо
!
Истин
’
рећи
који
казас
:
„
да
не
давати
господ
на
дете
што
он
мајка
помислити
!
”
ете
и
с
мен
’
и
Манча
ја
алис
тај
јесам
јесам
саг
работа
!
Мог
да
и
хтети
бидне
баш
тако
лошо
!
Дон
!
Дон
,
морити
!
Дон
,
несрећа
селски
!
—
викнути
Јевда
и
зовнути
измећарка
.
—
Што
искати
,
стринка
?
—
Поскочи
,
дете
,
до
чорбаџи
Таса
и
рећи
:
„
Вик
те
стринка
Јевда
;
искочити
,
рећи
,
голем
работа
!
ама
брго
,
рећи
,
да
доћи
!
...
”
не
проћи
много
,
а
ево
чорбаџи-Тасе
.
бити
јесам
подаљи
рођак
,
падати
она
као
неки
девер
,
а
она
он
као
снаја
.
на
он
се
Јевда
обраћати
увек
кад
јесам
у
невоља
какав
бити
,
и
тражити
паметан
савет
;
он
бити
позивати
,
и
он
се
одмах
радо
одазивати
,
као
и
сваки
рођак
,
али
канда
јесам
мало
,
онако
потајно
,
и
уздисати
за
Јевда
,
и
тај
годинама
безнадежно
уздисати
.
Почео
јесам
док
јесам
још
девојка
бити
,
и
још
јесам
престати
уздисати
,
али
о
тај
уздисај
наравно
да
Јевда
јесам
смести
ништа
знати
...
—
Што
искати
,
снајке-Јевдо
?
—
запитати
јесам
Таса
.
—
Што
ти
требати
?
—
позвати
’
те
,
бата-Таско
,
имати
јесам
,
ете
,
голем
мука
да
ти
рећи
...
оно
мој
брљив
дете
...
Манча
де
...
искати
да
он
женити
,
а
он
се
,
ете
,
ритати
,
како
магаре
кад
јесам
хтети
самарица
на
грбина
...
е
,
какав
јесам
тај
саг
заступити
,
бог
да
чувати
!
...
ни
се
татко
ни
се
па
мајка
слушати
!
Што
јесам
овај
?
батисати
ни
се
све
;
сав
се
батисати
,
бата-Таче
!
...
е
,
како
тај
?
...
ники
ја
ич
не
питовати
,
а
белким
јесам
мајка
!
...
—
е
,
—
уздахнути
Таско
—
тај
јесам
јесам
,
Јевда
,
наш
к'смет
...
кад
бити
деца
,
ники
ми
,
ни
татко
ни
мајка
ни
,
не
питати
:
хтети
ли
ели
хтети
;
а
саг
,
кад
сам
стадомо
„
татко
”
и
„
мајка
”
,
—
саг
ми
па
не
питовати
наш
деца
!
...
прести
ми
наш
стареји
ми
не
питати
;
а
саг
ми
па
наш
деца
не
питовати
!
тај
ти
јесам
,
Јевда
,
што
каза
,
отоичке
,
наш
к'смет
!
...
—
ама
,
бата-Таско
,
неје
ја
мен
’
мука
ни
стра
’
за
тај
!
Неје
,
два
ја
очи
!
ако
,
што
хтети
да
ја
питовати
;
ако
,
бата-Таско
!
тај
што
да
ја
јесам
па
за
тај
?
друго
заступити
саг
!
Србија
!
...
Србија
слободија
!
...
ако
за
тај
!
нек
’
јесам
не
питати
,
нек
’
јесам
избрати
што
јесам
миловати
.
ете
,
и
мој
покојни
Ђорђија
не
питати
много
,
веће
рећи
на
татко
ја
:
„
ако
гу
не
давати
сас
алал
,
ете
,
Јевда
ваш
,
а
ја
хтети
гу
уграбити
;
а
Србија
,
вика
,
и
плот
неје
далеко
!
”
ама
стра
’
ја
да
не
узнети
ники
белосветски
...
—
е
,
ашкољс'н
за
тај
реч
!
тај
ја
и
мен
’
стра
’
Јевда
!
—
одобравати
чорбаџи-Таско
.
—
батисати
ни
се
све
,
снајка
Јевда
!
сав
ни
батисати
:
и
варош
,
и
чаршија
,
и
село
,
и
црква
,
и
кућа
,
и
стар
адет
,
и
стар
чес
’
,
и
стар
живување
—
сав
ни
,
бре
брата
,
батисати
јабанџија
!
...
овај
како
хтети
да
он
бидне
,
кој
хтети
да
знати
!
...
А
бог
да
чувати
!
много
лошо
,
бог
ја
ти
казивати
!
...
Јевда
уздахнути
и
одобравати
глава
,
па
додати
:
—
Мина
стар
време
,
—
бити
он
,
бата-Таско
!
...
А
бата-Таско
уздахнути
и
прихватити
:
—
у
стар
време
се
знати
,
бре
брата
,
кој
јесам
стар
,
кој
млад
;
кој
јесам
големаш
,
а
кој
јесам
јесам
па
фукара
!
...
Млађа
одавати
чес
’
на
стареји
свој
.
кад
јесам
татко
седити
,
син
он
стајати
;
кад
јесам
татко
прајети
цигара
,
син
јесам
већ
чекати
сас
машице
и
жар
;
кад
јесам
татко
зборити
,
син
јесам
ћутети
,
слушати
,
не
смести
да
зборити
!
па
се
знати
,
бре
брата
,
кад
јесам
дан
,
а
кад
јесам
јесам
па
ноћ
!
По-за
домаћин
смејати
ли
кој
да
улегнути
у
кућа
?
!
А
јесам
домаћин
доћи
,
а
измећарка
јесам
турити
чивија
на
порта
—
и
свршен
работа
!
нем
веће
ники
да
улегнути
на
порта
!
...
немати
доцна
кућа
долазење
!
А
саг
?
...
пантити
у
онај
време
,
у
година
једанпут
ели
двапут
ако
јесам
искочити
порадити
,
ете
,
некуј
посао
у
чаршија
.
па
ели
узнем
по-за
Себ
’
измећарче
,
ели
себе
јесам
узнем
фенер
,
окачити
он
на
чибук
ели
на
пул
ода
џуба
,
па
јесам
пролазити
мирно
покрај
турцки
каракол
...
Несам
,
бре
брата
,
џимпир
ели
качак
,
ели
кумита
,
тај
да
јесам
брез
фенер
ићи
преко
сокак
!
...
А
саг
!
...
судија
,
бре
брата
,
чиновник
,
ели
приседник
суд
,
дрт
човек
,
бео
глава
,
бре
брата
;
имати
јесам
зет
и
унучики
,
па
јесам
пролазити
,
па
ни
имати
по-за
Себ
’
измећар
,
ни
фенер
,
ни
бастун
,
веће
пролазити
—
да
прошћавати
—
како
ники
мачор
кад
јесам
оставити
мутвак
,
тај
се
дигнути
и
заредити
по
ма'алу
на
ники
рђавство
.
бог
ја
ти
казивати
!
...
—
Лошо
време
заступити
!
седити
јесам
,
бата-Таче
!
...
—
велим
Јевда
,
и
нудити
он
.
—
ако
ли
један
кафенце
?
...
Дон
,
морити
,
Дон
!
ела
,
испећи
ни
два
кафа
!
...
А
газда
Таче
сести
и
почети
:
—
ете
саг
ја
,
Јевда
,
доћи
ништо
у
памет
,
и
присетити
’
се
да
ти
казати
...
Некња
јесам
зборити
ништо
сас
онај
мој
комшија
,
чорбаџи-Петракија
.
Мор
,
имати
јесам
човек
голем
мука
сас
онај
његов
Митко
.
Причаше
ја
човек
сав
...
сал
што
не
плакати
,
колко
он
жал
доћи
,
и
тешко
!
—
е
,
е
!
туј
ја
се
увртети
,
—
рећи
Јевда
и
показати
чела
—
ете
,
тај
Митко
!
...
па
што
зборити
Петракија
,
два
тај
очи
?
!
...
—
Лошо
зборити
,
много
лошо
зборити
.
давија
ја
прав
!
...
да
јесам
учија
ники
чкоља
,
тај
да
исписати
,
ете
,
тол'ку
књига
!
—
велим
Таско
и
одмерити
рука
један
ужасан
дебљина
.
—
„
ласно
ти
теб
’
,
—
рећи
ја
некња
Петракија
—
имати
девојка
,
син
немати
,
—
брига
немати
!
...
А
мен
’
ја
изести
онај
мој
пцетиште
!
”
—
А
тај
,
викати
,
зашто
он
испустити
?
„
дрво
се
,
викати
,
савијати
док
јесам
млад
,
”
имати
селски
реч
.
тај
и
сас
теб
’
и
Митко
тај
алис
тај
јесам
јесам
работати
!
„
Мор
,
Таче
,
рећи
,
не
знати
мој
мука
,
па
јесам
зборити
тако
.
А
,
истин
’
,
рећи
,
ја
јесам
кабает
,
много
јесам
,
рећи
,
кабает
!
ете
веће
два
година
и
повише
!
...
ама
се
вукујем
и
теглити
с
њег
’
како
ала
с
берикет
.
да
чути
сал
”
.
и
стати
да
причати
:
Причање
несрећан
отац
Петракија
о
сав
несрећан
синути
Митанча
„
полани
,
рећи
,
—
отпочети
бата-Таско
Јевда
Петракијев
прича
—
кад
он
купити
један
путина
код
Ван
кондурџија
,
таг
топрв
запазити
’
што
хтети
имати
мука
с
њег
’
повише
него
што
татко
ја
имати
,
ете
,
сас
ја
!
платити
за
путина
осам
динар
—
ем
бео
пар
,
бре
брата
,
рећи
,
малко
ли
јесам
!
?
...
ама
знати
како
бе'у
цврст
и
јак
путина
,
па
ем
сас
потковица
!
Донесо
’
ги
дом
и
дада
’
он
ги
,
и
он
ги
узити
!
ама
—
ете
саг
ја
долазити
у
памет
—
узити
ги
кучиште
,
ама
ја
не
целивати
у
рука
,
како
јесам
адет
у
он
.
Обуче
ги
,
и
један
дан
одиј
сас
њи
по
чаршија
,
а
јутредан
хтети
да
ги
обући
...
ја
јесам
мислити
:
зар
хтети
ги
чувати
па
за
недеља
ели
светак
?
!
па
ја
доћи
ништо
мило
,
тај
река
’
у
себ
’
:
Бреее
,
овај
хтети
кутак
искочити
по-трговац
и
од
татко
и
па
од
татко
на
татко
он
!
...
ама
да
чути
мој
брука
!
стизати
недеља
,
па
светак
,
па
недеља
,
погледати
ја
—
а
он
јесам
јоште
ићи
у
поцепан
путина
!
Чорбаџи-Петракија
син
,
па
јесам
ићи
како
измећар
,
белосвецки
ники
!
А
зашто
,
мора
,
ти
не
обукујеш
нов
путина
,
викати
он
ја
,
што
ја
резилити
?
!
он
јесам
ћутети
;
ћутети
јесам
,
жена
,
како
камик
!
Прође
јесам
јоште
један
недеља
,
а
ја
веће
не
мој
’
да
јесам
ћутети
,
веће
викнути
:
А
,
бре
,
ћопек-сене
,
што
јесам
не
обући
нов
путина
?
он
јесам
па
ћутети
.
А
домакица
ја
Персида
,
кад
видити
што
хтети
искочити
један
тепање
,
рећи
:
„
Неће
јесам
,
вика
,
дете
турцки
путина
;
искати
штифлетна
а-ла-франга
да
он
,
ете
,
купити
!
”
—
Што
бре
,
ешек
?
зар
татко
тај
чорбаџија
први
у
чаршија
и
код
влас
’
и
при
официр
и
инџилир
,
па
моћи
да
носити
путина
с
потковица
,
а
ти
не
моћи
!
?
Мор
хтети
понети
,
па
како
селски
невеста
хтети
ги
обући
и
одити
у
њи
.
А
он
,
кутак
,
—
и
кој
он
,
бре
,
научити
да
јесам
тако
зборити
?
—
рећи
:
„
Нећу
да
ги
носити
;
бос
хтети
јесам
ићи
,
ели
у
селски
оп'нци
,
а
да
ги
носити
,
рећи
,
—
хтети
!
...
”
е
,
зашто
хтети
?
—
„
не
моћи
,
”
рећи
.
Зашто
не
моћи
?
—
„
не
моћи
,
рећи
;
трупати
,
рећи
,
сас
онај
пуст
потковица
како
стар
мезулџиски
,
рећи
,
коњ
!
”
е
,
куд
се
научити
теј
реч
да
зборити
?
!
видити
ли
,
мора
,
како
се
кучиште
научити
да
зборити
јоште
у
чкоља
!
”
—
ти
што
он
напрајити
?
запитати
он
па
ја
.
—
„
тај
што
да
он
чинити
?
један
ја
јесам
дете
,
знати
како
јесам
!
купити
он
штифлетна
а-ла-франга
...
А
домакица
ја
зборити
:
„
Мор
,
Таче
,
ћутети
јесам
,
па
рећи
:
Исполај
на
господа
кад
јесам
доживемо
и
тај
!
Кој
знати
,
рећи
,
што
он
јесам
писан
,
и
што
хтети
да
искочити
из
њег
’
!
...
ти
јесам
трговац
,
ама
овај
хтети
,
рећи
,
искочити
јевропејски
трговац
,
галантерис
’
!
...
”
А
ја
јесам
сал
ћутети
,
—
зборити
јесам
Петракија
—
па
викати
:
Мог
,
истин
’
,
да
јесам
човек
прос
’
,
па
се
не
разбирати
у
сагашњи
време
;
па
јесам
оћутати
’
и
отрпети
’
ники
време
.
ама
после
ја
доћи
ништо
у
памет
за
чекмеџа
.
есапити
и
требати
да
јесам
тол'ко
пазар
,
а
кад
јесам
бројити
,
а
оно
искачати
мање
!
један
дан
убаво
запантити
дек
сам
спустија
у
чекмеџа
два
по
пет
динар
од
пазар
,
а
кад
хтети
да
затворити
дућан
,
ја
јесам
нађо
сал
један
!
А
код
чекмеџа
долазити
сал
ја
и
он
,
ники
други
!
е
хтети
,
зборити
јесам
ја
у
себ
’
,
до
чекмеџа
да
доћи
!
и
по
таг
искачати
пазар
за
ники
време
спрама
есап
!
...
ама
,
па
ја
доћи
ништо
чудно
!
имати
јесам
један
сопац
његов
,
и
ники
не
пуштати
у
сопац
.
јесам
он
пометати
с
метла
.
хо
,
мајка
он
старати
,
и
тај
требати
,
викати
,
да
јесам
ники
угурсузл'к
!
...
и
ја
се
веће
заинатити
да
видити
што
јесам
,
мајка
он
старати
,
у
тај
сопац
!
тај
један
дан
у
недеља
,
рећи
ја
један
,
—
а
бити
код
мен
’
јоште
у
турцки
време
калфа
,
—
ништо
лошо
за
Митко
;
рећи
:
„
пазити
се
,
газда
Петракија
,
да
ти
не
орезилити
,
рећи
,
твој
Митко
.
Чуја
јесам
—
а
убаво
разбрати
’
,
—
рећи
,
јучерке
на
ноћ
,
куде
неки
белосветски
фрајлица
,
рећи
,
појати
јесам
песна
за
твој
Митанча
,
појати
јесам
:
Кој
ти
купити
кондурица
?
—
Купа
ја
он
лудо-младо
,
Лудо-младо
неженето
,
на
Петрић
—
ете
,
рећи
—
млат
Митанча
!
...
„
тај
ти
,
рећи
,
максуз
потражити
,
чорбаџи-Петраки
,
да
ти
рећи
.
А
,
рећи
,
твој
’
леб
једо
’
,
ти
ја
извести
на
селамет
,
—
па
адет
јесам
да
ти
казати
;
зашто
,
рећи
,
моћи
ласно
гуја
да
ти
изести
”
.
—
„
А
ја
јесам
,
рећи
Петракија
,
уфатити
’
таг
ники
стра
’
и
зорт
;
—
зашто
јесам
преметати
по
мој
памет
,
па
уфатити
’
и
присетити
се
за
много
,
тај
река
’
:
Мор
,
неје
без
ништо
!
...
присетити
се
ја
:
у
дућан
јесам
не
седити
,
татко
не
слушати
,
мајка
ич
да
не
видити
;
хтети
кондура
,
кошуља
хтети
што
он
мајка
ткаје
и
шити
,
искати
дућански
!
...
Ударија
баксуз
у
кућа
и
дућан
;
а
пазар
мисечни
стати
кол'ко
пре
недељни
пазар
бити
!
...
у
соб
јесам
ники
не
пуштати
,
а
кад
јесам
искочити
,
а
он
јесам
турити
катанац
на
врата
—
ем
кол'ки
катанац
!
голем
како
катанац
на
магаза
!
А
кључ
јесам
турити
у
џеп
,
па
јесам
ићи
!
куде
јесам
ићи
,
што
прајети
,
кад
се
вртати
дом
—
ники
не
знати
и
не
смејати
да
он
питовати
...
„
А
ја
јесам
—
рећи
Петракија
—
кад
ја
рећи
човек
тај
,
брго
дом
.
на
сопац
он
катанац
,
а
он
он
дом
немати
„
Причекни
јесам
малко
,
рећи
ја
жена
,
хтети
доћи
дете
!
...
”
А
за
тај
па
да
ја
јесам
!
”
река
’
гу
ја
,
тај
јесам
узити
један
сикирче
.
„
зар
хтети
јесам
трговачки
суд
,
тај
да
не
смети
,
па
искати
и
требати
два
грађанин
да
јесам
у
присуство
!
ба
!
не
чекати
јесам
ја
!
”
Па
јесам
сас
онај
сикирче
обити
катанац
и
улезнем
у
сопац
...
А
у
соб
,
што
хтети
да
видити
:
мој
срам
!
...
по
дувар
,
бре
брата
,
сав
слика
,
ем
девојачки
!
ам
,
рећи
,
не
од
наш
девојчики
,
веће
од
ники
из
бео
свет
...
па
...
ете
...
несу
,
рећи
,
обући
,
веће
,
ете
,
како
саг
да
ти
казати
...
ете
...
како
да
се
бањати
;
ама
,
брез
пештимаљ
,
ели
на
Ђурђовдан
у
зор
,
кад
јесам
фаћати
мај
,
да
прошћавати
!
...
срам
ја
,
рећи
,
изести
!
„
погледати
на
сандак
,
а
и
на
сандак
катанац
!
премислити
’
се
ја
:
е
,
што
он
требати
,
мајка
,
катанац
на
сандак
,
кад
имати
—
ем
какав
голем
!
—
на
врата
?
!
...
тај
јесам
узети
онај
сикирче
,
па
и
по
катанац
,
па
и
по
сандак
!
кад
јесам
подиго
’
капак
,
—
леле
мајка
,
што
хтети
да
видити
у
сандак
!
срам
ја
и
да
ти
казати
;
а
њег
’
,
рећи
,
не
бити
срам
да
збрати
и
скута
сав
тај
!
!
два
санд'ка
пун
,
бре
брата
,
ете
,
да
прошћавати
,
сав
курвински
ствар
!
...
”
—
Лелее
!
не
зборити
јесам
!
...
—
велим
уплашено
Јевда
.
—
„
Чешљеви
,
сапун
,
ђулијак
неки
,
тај
ники
женски
штифлетна
,
колан
,
подвезица
,
гакице
женски
,
чорапа
—
ама
знати
кол'ко
јесам
дуг
!
...
дуг
,
како
да
хтети
около
шити
да
ги
врзује
!
...
и
сав
јесам
тај
збрајати
и
скутаја
на
куп
за
онуја
несрећа
и
роспија
аустриски
,
Кермина
!
...
Капетал
бре
један
!
...
Дућан
!
Дућан
да
јесам
отворити
и
сортирати
сас
онуја
силан
стока
!
...
ела
,
Перса
,
викнути
јесам
ја
домакица
ја
.
ела
овамке
,
да
јесам
видити
работа
ода
тај
твој
„
дете
”
!
нов
адет
да
видити
!
саг
младожења
,
ете
,
спремати
бошчалук
,
а
девојка
јок
!
...
какав
јесам
овај
вера
,
викати
?
ела
овамке
,
да
видити
твој
јевропејски
„
галантериста
”
!
—
Лелее
,
тугоо
!
—
узвикнути
Јевда
сав
преплашити
.
—
црн
Перса
,
што
ти
се
ода
дете
напрајити
!
А
Митанча
—
што
напрајити
?
—
Ешек
!
Што
хтети
прајети
?
недеља
дан
не
смејати
да
јесам
до'оди
дом
,
веће
заредити
по
тетак
и
по
стринка
на
ноћување
...
„
А
да
бити
тагај
туј
,
рећи
Петракија
,
—
ћа
с
онај
сикирче
да
он
утепати
!
”
—
ех
,
ех
,
аџамија
,
па
лудо
...
—
Вид
ли
,
Јевда
,
што
ни
се
напрајити
ода
наш
варош
?
!
—
Лелее
!
—
хукати
Јевда
.
—
А
татко
он
Петракија
турити
он
у
новина
и
рећи
:
„
од
данаске
ја
веће
Митанча
неје
син
,
ни
он
ја
па
татко
;
тај
ви
јесам
,
вика
,
на
знање
и
,
ете
,
управљање
!
Ич
да
он
ники
не
давати
пар
,
зашто
не
презнавам
Митанчин
,
рећи
,
арч
...
”
—
ех
,
туга
!
Неје
требати
баш
тол'ко
да
јесам
...
син
он
јесам
...
леле
,
јединац
според
три
керка
!
...
па
што
јесам
саг
сас
Митанча
—
некња
он
вида
’
!
Ништо
се
напрајити
ода
момак
...
како
земља
јесам
доћи
...
—
Што
напрајити
?
!
Ешекл'к
напрајити
.
изгубити
јесам
р'з
и
трговачки
чес
’
!
...
Чорбаџиски
син
!
...
до
Филиба
и
Солун
да
просеше
чорбаџиски
керка
,
па
ниједан
да
он
не
рећи
:
јок
!
—
а
он
јесам
—-
ешек
ниједан
!
оженити
сас
белосветски
и
изгубити
душа
сас
други
вера
,
сас
туј
,
што
ти
гу
казати
,
фрајлица
Швабица
Кермина
!
тај
ли
јесам
ред
?
!
...
А
татко
што
да
прајети
?
!
узити
јесам
на
брата
дете
,
рећи
:
„
Сотирче
хтети
ја
јесам
по
саг
’
син
и
наследник
!
”
’
Оће
да
он
узнети
за
ортак
,
—
ама
још
неје
у
теј
година
!
...
А
свој
син
напудија
!
...
и
чорбаџиски
,
бре
брата
,
син
отићи
јесам
,
тај
јесам
саг
кантарџиски
санким
чиновник
—
сас
двеста
грош
мисечно
!
!
...
А
фрајла
Кермина
посести
јесам
малко
;
чекати
,
белким
,
да
се
измирити
сас
татко
Петракија
,
тај
када
јесам
видити
што
ништо
хтети
бидне
,
—
а
она
јесам
уфатити
свет
...
Кој
гу
знати
куде
јесам
саг
!
...
у
циркус
ники
зар
...
—
Лела
,
да
не
давати
господ
никоји
такав
срам
и
резилак
!
...
—
узвикнути
Јевда
,
када
Таско
завршити
Петракијев
прича
.
—
морити
,
Јевда
,
зар
сал
Петракија
што
имати
мука
?
!
имати
ги
сијасвет
,
ама
сал
туј
пукнути
брука
,
па
јесам
знати
,
а
кол'ко
ги
имати
чорбаџиски
кућа
што
јесам
кутају
од
свет
...
ономад
на
слава
један
бити
,
код
чорбаџи-Гана
.
и
он
јесам
имати
син
...
Свршија
у
Грац
трговачки
чкоља
.
седити
јесам
и
чекати
да
не
послужити
.
ја
јесам
узедо
’
с
астал
онај
књига
,
албум
,
па
јесам
гледати
,
превртати
лист
,
гледати
слика
,
па
јесам
запазити
’
један
девојче
.
Мор
,
који
јесам
јесам
овај
девојченце
,
требати
да
он
знати
и
познавати
?
тај
запитати
Ставрија
полицаја
,
што
седети
до
мен
’
:
Кој
бити
овај
девојченце
,
Ставрија
?
—
„
зар
гу
не
знавати
,
рећи
ја
.
из
циркус
пеливанка
,
она
летошњи
,
што
рипати
кроз
б'чву
,
ете
,
неје
,
рећи
,
кроз
б'чву
,
веће
кроз
обруч
...
што
се
,
рећи
ја
,
потепати
заради
њума
.
ја
гу
,
рећи
,
испратити
до
железнички
станица
!
...
”
—
она
,
мајка
он
старати
,
дотле
ли
зар
доћи
?
!
—
какав
време
заступити
,
бата-Таско
,
бог
да
чувати
!
е
неје
тако
баш
бити
у
пређашни
време
,
неје
!
...
—
ба
!
бити
јесам
!
бити
јесам
,
ама
неје
баш
тако
без
ред
бити
!
Пантиш
ли
,
хеј-хеј
,
дамно
,
што
учинити
онај
Мик
Вачин
...
када
стати
ашик
на
онај
ченгија
Ђулсефа
...
Челебија
се
звати
?
!
—
оставити
јесам
човек
и
татко
,
и
мајка
,
и
дућан
,
и
трговина
,
па
јесам
фатити
пут
сас
Циганин
у
губертл'к
...
и
саг
јоште
јесам
жив
!
—
Причаше
ја
неки
наш
трговац
,
што
одисати
там
’
по
трговина
;
наћи
он
,
хеј-хеј
,
далеко
,
там
’
на-куде
Солун
...
свирити
и
он
с
други
Циганин
;
стануја
зурлаш
,
а
она
ченгија
он
жена
!
...
(
дати
јесам
један
нога
на
први
муж
Циганин
,
па
се
удаде
за
Мич
.
)
Познаше
се
ласно
.
Сећа
се
све
убаво
за
наш
варош
!
...
„
бре
,
зар
таки
напрајити
,
Мик
?
”
зборити
он
наш
.
—
„
Што
хтети
прајети
!
”
рећи
.
„
К'смет
!
вера
јесам
,
рећи
,
несам
баталија
,
—
ама
стадо
’
ете
,
рећи
,
Циганин
!
имати
јесам
,
рећи
,
и
деца
сас
њума
!
...
”
„
тај
тај
ти
испричати
’
,
—
завршити
бата-Таско
,
—
Јевда
,
демек
да
знати
да
неје
:
„
да
неје
бити
!
”
бити
јесам
,
—
ама
у
сто
година
једанпут
ако
искочити
брука
и
резилак
—
ама
овај
саг
почесто
!
...
—
Ее
,
бата-Таско
,
за
тај
ти
и
позвати
’
,
да
ти
молити
,
два
тај
очи
,
да
ја
помоћи
.
Знајеш
каки
јесам
јесам
...
Жена
јесам
,
удовица
јесам
,
не
стизам
свуд
;
не
прилегати
,
неје
ред
...
не
знати
јесам
што
се
работити
и
зборити
по
чаршија
...
па
ти
да
јесам
распитати
,
да
видити
,
демек
,
за
Ман
мој
...
Зашто
стра
’
ја
;
рећи
ја
да
хтети
да
се
жена
,
—
а
саг
па
,
кад
он
река
’
,
—
а
он
стануја
пишман
!
...
па
да
јесам
разбрати
да
неје
ники
белосветски
...
Тугооо
!
ако
тај
бити
,
—
што
да
прајети
?
!
...
—
’
Оћу
,
’
хтети
јесам
,
Јевда
,
—
рећи
чорбаџи-Таско
,
—
а
за
дан-два
да
доћи
хтети
!
за
дан-два
,
ете
,
па
јесам
туј
!
...
глава
Шесто
у
она
читатељ
,
после
узалудан
и
бескористан
читање
досадашњи
пет
глава
,
напослетку
долазити
и
натрапавати
на
сам
ствар
,
због
који
јесам
овај
приповетка
и
постати
,
а
тај
јесам
:
да
се
у
она
једва
једаред
наћи
заједно
Ман
кујунџија
и
Зона
Замфиров
.
зона
јесам
знати
да
јесам
леп
,
и
да
јесам
чак
лепотица
.
знати
јесам
тај
по
огледало
,
у
који
се
,
као
сваки
млад
девојка
,
радо
и
често
огледати
,
и
по
поглед
,
који
јесам
сретати
и
испраћати
,
а
и
по
песма
,
у
који
се
име
њен
спомињати
или
који
се
ради
она
,
као
алузија
на
она
,
певати
.
и
Зона
јесам
бити
,
што
јесам
сасвим
и
природно
,
поносит
стога
.
али
јесам
ипак
волети
да
понекад
на
један
такав
поглед
и
одговорити
поглед
.
бити
она
јесам
тај
особито
задовољство
да
један
такав
поглед
охрабрити
ко
,
да
он
улити
неки
нада
,
да
он
залудити
,
а
после
да
он
одбацити
.
онако
,
као
и
за
сав
велик
и
срећан
освајач
што
причати
историја
да
за
она
немати
више
никакав
дражити
оно
што
она
јесам
,
такорећи
,
већ
пред
нога
,
него
да
она
држати
и
бити
у
она
нов
освајачки
глад
само
онај
што
јесам
још
непобеђен
и
неосвојен
,
што
охол
чела
пркос
,
—
тако
и
за
леп
Зона
јесам
имало
дражити
оно
што
јесам
већ
победити
и
залудити
,
него
јесам
интересовати
и
дражити
оно
што
равнодушно
крај
она
пролазити
,
што
јесам
не
гледати
и
не
освртати
се
за
она
.
и
већ
због
сам
тај
јесам
никакав
чудо
што
јесам
и
Ман
Кујунџија
—
чапкун-Мане
назвати
морати
ући
у
овај
приповетка
,
ако
никако
друкчије
,
а
оно
макар
као
епизода
.
А
што
јесам
Ман
напослетку
изићи
чак
и
као
главни
јунак
,
тај
јесам
бити
—
поред
већ
познат
карактеран
црта
Зонин
—
природан
и
логичан
последица
још
и
карактер
његов
,
и
ашиклиски
,
тако
да
казати
,
тактика
његов
,
—
као
што
хтети
се
већ
све
тај
лепо
,
јасно
и
очигледно
доцније
из
пажљив
читање
увидети
.
Ман
јесам
Зона
знати
још
као
дериште
,
као
„
чуп
”
или
„
чупенце
”
—
како
бити
они
тамо
рећи
за
шипарица
,
а
и
она
јесам
он
познавати
још
из
тај
ран
свој
година
.
као
дериште
бити
јесам
сув
,
џигљаст
и
кракат
,
танак
дуг
рука
,
дуг
лице
и
велик
уста
,
укратко
:
један
обичан
дечји
лице
,
за
који
не
знати
човек
како
да
казати
—
да
ли
јесам
лепо
или
ружан
,
а
најмање
бити
се
смести
кладити
и
тврдити
да
хтети
се
из
тај
чупе
време
развити
први
лепотица
.
до
дућан
Ман
Кујунџије
—
онај
први
у
први
глава
описан
дућан
,
у
који
јесам
мајстор-Мане
онако
вешто
,
салтоморталски
,
ускакати
—
бити
јесам
дућан
алваџија
Амет
.
тај
бити
сваки
јутро
,
кад
јесам
ићи
у
школа
,
застати
Зона
и
куповати
бити
за
грош
ћетен
алва
и
за
марјаш
врућ
симит
,
у
који
бити
метал
алва
.
тада
бити
обично
Ман
испружити
шија
из
онај
његов
мали
дућанче
,
као
гусак
из
гушчарник
кроз
летва
,
и
ословљавати
бити
јесам
реч
,
као
што
се
обично
деца
ословљавати
;
а
затим
бити
јесам
редовно
запитати
за
њен
стар
сестра
Костадинка
,
први
лепотица
у
град
,
који
јесам
бити
пристигнути
на
удаја
.
питати
бити
јесам
:
—
Зона
,
морити
,
што
ти
работити
датке
Костадинка
?
—
Ништо
!
—
одговарати
љутит
Зона
и
стегнути
онај
алва
симит
.
—
како
ништо
?
!
теке
,
истин
’
,
што
гу
требати
да
јесам
работити
,
кад
јесам
јесам
чорбаџиски
ћерка
!
...
—
А
што
јесам
па
теб
’
ти
за
њума
?
Ти-ти-ти-ти
,
што
себе
гу
она
,
тај
да
јесам
,
ете-те
,
пи-пи-пи-тујеш
за
њума
?
!
...
—
замуцкивати
Зона
,
а
већ
готов
да
се
заплакати
од
мука
.
—
ех
,
детенце
!
...
много
ја
,
ете
,
мило
за
њума
...
А
за
њума
ли
,
Зона
,
куповати
тај
алвица
?
...
—
јок
!
—
обрецивати
се
Зона
.
—
е
,
што
гу
требати
алва
,
кад
јесам
гу
,
ете
,
уста
и
без
алва
слатко
и
благо
!
...
А
Зона
само
прћити
уста
и
не
одговарати
ништа
;
стајати
као
свећа
,
са
састављен
нога
,
и
не
моћи
одмах
да
се
кренути
.
—
Па
поздрав
се
на
дада
Костадинка
.
ако
ли
,
да
гу
понети
малко
пешкеш
од
мен
’
?
...
Амет
!
дед
сећи
за
два
грош
од
кетен
алвица
...
А
Зона
се
кретати
љут
,
ништа
он
не
велим
,
него
ићи
школа
.
А
кад
јесам
Манча
викнути
да
понети
дада
алва
,
а
она
се
окренути
и
само
исплазити
језик
на
он
,
па
продужити
пут
.
кад
јесам
свршити
школа
,
а
бити
она
јесам
тада
дванаест
година
,
задржати
јесам
код
кућа
.
А
и
јесам
свршити
ни
сав
основни
школа
,
него
само
три
и
тек
почети
четврти
разред
,
кад
јесам
чорбаџи-Замфиру
доћи
нешто
у
памет
да
јесам
извадити
из
школа
.
Хаџи-Замфир
јесам
дати
да
се
даље
школовати
.
кад
бити
он
споменути
„
више
школа
”
,
и
да
бити
добро
бити
да
јесам
—
кад
он
јесам
већ
бог
дати
свега
доста
-
-
послати
у
Београд
,
хаџи-Замфир
бити
она
тада
само
погледати
и
поглед
пресећи
;
истрести
бити
чибук
,
а
тај
бити
бити
знак
да
јесам
љут
тада
,
и
кратко
бити
се
на
она
обрецнути
.
и
ники
после
за
жив
глава
не
бити
смести
продужити
с
он
разговор
о
тај
тема
...
—
Што
,
што
?
Што
бре
?
—
запитати
бити
тада
чорбаџи-Замфир
дигнути
свој
густ
обрва
чак
под
фес
.
—
Ешексене
!
куде
се
јесам
женски
,
аџамија
,
ем
девојченце
,
ете
,
давати
на
наука
?
!
...
откуд
ви
па
тај
адет
и
тај
памет
?
...
Што
?
Што
бре
?
...
да
јесам
научити
немацки
јазија
,
аустриски
буквар
,
па
да
праћати
књига
,
демек
писма
,
на
аџамија
из
бео
свет
,
на
официр
,
инџилир
и
писар
?
!
...
тај
ли
искати
?
!
...
ба
!
...
у
мој
век
...
сал
тај
да
бидне
—
хтети
!
...
тако
јесам
говорити
хаџи-Замфир
.
А
имати
јесам
и
права
!
јесам
он
тај
онако
напамет
говорити
...
као
искусан
и
паметан
човек
,
држати
јесам
да
сваки
човек
требати
да
се
поучавати
туђ
несрећа
.
јер
тај
дан
баш
ухватити
јесам
један
чорбаџиски
ћерчица
,
који
јесам
пре
два
година
свршити
школа
,
како
јесам
,
на
листа
од
писанка
бр
.
@card@
,
неки
писар
,
у
чији
јесам
кондуит-листи
стојати
да
јесам
расејан
и
неупотребљив
за
концепат
,
написати
писма
који
јесам
гласити
:
„
Што
ја
писувати
за
волење
,
и
ја
јесам
искати
и
’
хтети
јесам
да
се
,
ете
,
волети
;
агда
да
се
волети
за
удавање
и
венчавање
,
а
за
друго
јок
,
зашто
хтети
татко
да
ја
утепати
“
.
одмах
после
тај
извадити
јесам
чорбаџи-Замфир
свој
Зона
из
школа
.
али
,
иако
јесам
хаџи-Замфир
имати
тако
строг
и
,
такорећи
,
несувремен
поглед
на
школа
и
писменост
у
однос
на
наш
женски
свет
,
ипак
,
баш
у
исто
тај
време
,
јесам
налазити
да
јесам
тај
тако
страшно
ако
његов
мезимица
,
његов
чуп
Зона
,
недеља
отићи
са
другарица
на
ћошак
пред
калоферлиски
хан
или
на
Бит-пазар
,
где
играти
оро
;
или
у
неки
авлија
или
неки
поширок
ћорсокак
,
где
се
момак
и
девојка
љуљати
бео
недеља
на
„
нишаљка
”
,
и
где
се
загрљен
момак
и
девојка
љуљати
,
а
друштво
она
певати
:
„
Чије
перо
на
нишаљка
,
гајтан
мој
!
“
Зона
још
јесам
играти
у
оро
нити
се
љуљати
на
нишаљка
—
она
јесам
само
гледати
.
тек
се
узети
за
рука
са
који
другарица
свој
,
а
најрадије
и
најчешће
се
узети
за
рука
она
и
Генче
Кривокапски
,
па
отрчати
весело
тамо
где
се
оро
играти
.
ту
стати
.
А
обично
и
најрадије
стати
на
какав
басамак
или
камен
—
једно
да
боље
видити
,
а
друго
да
изгледати
веће
.
Држе
се
за
рука
и
јести
кокица
из
кецељица
свој
;
стајати
и
смешити
се
гледати
како
момак
и
девојка
играти
.
гледе
,
и
сав
видити
,
и
ништа
она
се
не
моћи
отет
поглед
и
остати
неопажено
,
иако
она
онај
из
кола
багателисати
и
сматрати
она
за
аџамија
и
да
ништа
не
знати
.
варати
се
јако
!
„
добар
петао
се
измалена
учити
кукурикати
”
,
па
тако
и
онај
;
сав
оне
видити
и
знати
:
ко
ко
погледати
,
ко
ко
гурнути
,
ко
се
о
ко
очешати
,
ко
се
до
ко
најрадије
хватати
,
и
сав
ти
и
такав
ствар
.
тај
јесам
још
Зона
чути
за
Манча
да
јесам
леп
момак
,
и
видети
да
се
све
отимати
да
до
он
играти
.
А
Манча
јесам
бити
већ
на
глас
као
момак
и
играч
.
и
мали
Зона
јесам
још
тад
приметити
да
највише
махалски
девојка
гледати
и
уздисати
за
Манча
,
па
јесам
и
она
почети
помало
гледати
и
кришом
уздисати
за
он
.
ваљда
по
онај
општи
закон
,
по
који
женски
свет
,
онако
исто
као
и
овца
или
гусак
што
потрчати
све
за
један
,
онај
први
,
онамо
куд
она
потрчати
,
а
и
не
знати
ни
куд
трчати
ни
зашто
трчати
—
по
тај
исти
закон
ваљда
јесам
и
Манча
сав
девојка
гледати
и
сав
се
заљубити
у
он
,
а
за
она
,
по
тај
исти
закон
,
поћи
и
мали
Зона
!
...
и
мали
Зона
јесам
знати
шта
јесам
тај
;
јесам
ни
слутити
шта
јесам
тај
што
се
с
она
збивати
,
али
јесам
и
она
поћи
за
гомила
,
за
стар
њен
пол
.
и
она
јесам
највише
у
Манча
гледати
,
пратити
он
очи
унаокруг
кола
.
и
што
се
он
у
играње
више
и
ближе
примицати
к
она
,
све
мање
и
ређе
вадити
кокица
;
не
јести
она
,
него
она
стегнути
у
свој
шака
,
а
срце
она
силно
бити
у
груди
и
страх
јесам
неки
ухватити
од
Ман
,
али
он
ипак
гледати
.
А
кад
Ман
доћи
према
она
,
а
у
она
ући
још
велик
страх
,
и
она
не
знати
шта
да
радити
,
ни
како
да
стати
:
одмах
пребацивати
курјучић
с
леђа
преко
раме
,
напред
на
прса
,
и
завртати
језик
,
а
не
знати
ни
сам
зашто
тај
радити
,
као
што
опет
и
не
знати
како
силно
стегнути
свој
знојав
ручица
ручица
свој
другарица
Гена
,
или
се
наслонити
на
она
,
па
јесам
кришом
штипати
и
љубити
,
па
она
шаптати
и
велим
:
„
Гена
,
морити
,
ја
се
хтети
удати
!
...
”
(
А
и
Гена
она
велим
да
се
и
она
хтети
удавати
.
и
оба
млад
другарица
се
зарицати
да
се
никад
хтети
удавати
!
...
)
Ништа
не
знати
,
само
он
гледати
,
а
израз
лице
она
такав
и
уста
она
стајати
тако
,
да
не
знати
или
се
смешити
или
хтети
да
заплакати
...
и
доклегод
оро
трајати
,
или
још
боље
,
доклегод
Ман
не
поћи
кућа
,
и
она
стајати
ту
држати
Гена
за
рука
,
а
када
Ман
поћи
,
одлазити
и
онај
кућа
.
променити
се
Зона
;
постати
дете
друкчије
.
јесам
више
онако
безбрижан
,
не
ићи
сокак
па
да
јесам
се
ништа
не
тицати
,
не
скакутати
више
с
нога
на
нога
;
а
кад
улазити
на
капија
,
она
се
увек
,
пре
но
што
ући
,
окренути
и
лево
и
десно
у
сокак
и
гледати
...
па
и
укућанин
приметити
на
дериште
неки
промена
.
уосталом
,
и
укућанин
јесам
не
сматрати
већ
више
за
дете
;
тај
се
видити
и
по
тај
што
сад
много
штошта
и
не
говорити
пред
она
,
него
кад
хтети
тако
нешто
да
говорити
и
да
се
као
стар
израз
,
а
они
јесам
послати
по
нешто
,
где
хтети
се
морати
задржати
подуг
,
а
ствар
она
тај
,
наравно
,
и
не
требати
.
и
они
приметити
да
јесам
Зона
расејати
и
замислити
.
Ништа
не
упамтити
што
она
казати
.
ако
јесам
Замфир
послати
по
чибук
и
дуванкеса
,
она
он
донети
наочаре
и
тефтер
дужник
!
...
сваки
час
јесам
пред
огледало
,
и
онај
велик
и
онај
други
мањима
,
иако
имати
у
џеп
онај
свој
мало
огледало
;
сваки
час
плести
курјучић
и
непрестано
мењати
онај
пантљичица
на
крај
курјучића
;
до
подне
измењати
она
неколико
—
и
зелен
,
и
плав
,
и
жут
,
и
црвен
,
а
после
подне
тако
исти
...
прекодан
се
сваки
час
тек
изгубити
,
немати
јесам
.
Повлачи
се
у
самоћа
,
онај
тако
мио
самоћа
млад
створ
који
не
знати
шта
она
јесам
,
а
жељан
јесам
да
патити
;
онај
самоћа
око
који
врити
живот
и
чути
се
жагор
,
а
они
,
скрити
у
тај
самоћа
,
уживати
,
јер
знати
да
она
ники
не
знати
где
јесам
.
ту
се
тако
повући
и
гледати
,
а
не
знати
куд
гледати
;
и
мисао
,
а
не
знати
шта
мисао
,
само
осећати
.
Осећа
да
она
јесам
нешто
мило
и
тужно
нешто
;
осећати
да
патити
,
а
не
знати
још
од
шта
патити
.
А
пријатан
она
тај
самоћа
,
који
јесам
заклањати
од
поглед
укућанин
,
који
јесам
она
поглед
од
неки
доба
ужасно
досадан
постати
.
и
она
наваљивати
на
мајка
свој
и
молити
јесам
да
она
уступити
ту
мали
собица
,
ћилер
,
у
који
се
улазити
на
врата
који
јесам
између
два
долап
,
па
се
тако
једва
и
распознавати
од
долапски
врата
.
у
тај
собица
се
често
и
најрадије
склањати
.
ту
јесам
обузети
неки
сладак
туг
и
сет
,
и
она
се
ту
одавати
тих
туга
,
мисао
о
себе
,
и
ту
се
осећати
,
као
несрећан
девојче
на
овај
свет
,
али
зашто
баш
несрећан
—
она
још
не
знати
!
...
у
тај
се
собица
најрадије
бавити
;
ту
се
чешљати
и
пресвлачити
по
неколик
пут
преко
дан
,
или
извадити
свој
џепни
огледалце
(
који
јесам
на
поклопац
један
седефли
кутија
,
који
она
служити
још
и
као
неки
мали
„
шпаркаса
”
)
,
па
се
дуго
огледати
у
он
и
прћити
свој
румен
усница
и
мали
носић
.
или
обући
мајкин
венчати
фустан
од
тежак
персиске
свила
—
који
већ
више
ни
сам
Ташана
не
носити
,
јер
јесам
изићи
из
мода
,
—
потрпати
на
себе
сав
њен
адиђар
,
па
се
огледати
на
велик
огледало
и
ходати
по
соба
...
једнако
намештати
тај
собица
по
свој
воља
и
седити
у
она
кад
год
уграбити
прилика
да
се
искрасти
од
очи
укућанин
...
ту
бити
најволети
и
да
ноћивати
,
али
она
мајка
никако
не
да
тај
.
А
Зона
се
растужити
обично
тада
и
говорити
о
смрт
.
—
кад
умрети
,
нанети
,
убаво
да
ја
са'раниш
...
на
гроб
да
ја
турити
шебој
и
замбак
и
трандафил
и
дафина
да
ја
посадити
!
—
А
мајка
плакати
,
ударити
она
сузити
на
очи
,
па
јесам
јурити
папуча
из
соб
у
соб
и
преко
басамака
,
а
Зона
се
смејати
кроз
плач
,
па
велим
:
—
ама
ја
хтети
ти
умрети
,
нанети
!
...
Прођоше
три
и
нешто
више
година
.
и
као
сав
што
јесам
подложан
промена
,
изменити
се
и
она
.
лице
она
доћи
пун
и
уста
сада
много
мања
,
у
пропорција
према
лице
,
који
тај
добити
леп
црта
и
израз
;
курјучићи
израсти
у
дуг
курјук
,
а
џигљаст
чуп
Зона
развити
се
у
витак
девојка
Зона
,
само
очи
што
остати
онај
исти
—
крупан
и
таман
,
с
дубок
као
бездан
поглед
...
као
дериште
јесам
ценити
ни
много
полагати
на
лепота
свој
,
а
ни
на
тај
што
јесам
чорбаџиски
ћерка
.
али
сада
,
као
девојка
,
она
тај
почети
полако
осећати
и
по
тај
се
владати
.
А
и
да
јесам
сам
осетити
тај
,
имати
бити
ко
да
она
тај
казати
.
родбина
Замфиров
јесам
велик
.
пуно
неки
тетак
,
стрина
и
ујна
.
и
онај
не
само
да
приметити
како
она
јесам
њихов
Зона
леп
,
него
приметити
чак
и
тај
како
јесам
чуп
Зона
заљубити
,
па
пронаћи
чак
и
у
ко
се
загледати
.
—
Лелеее
!
—
узвикнути
тетак
Таска
,
кад
она
рећи
како
стајати
с
њихов
Зона
,
који
јесам
она
још
једнако
редовно
доносити
,
кад
год
бити
она
доћи
,
бадем
и
рокчић
,
сматрати
јесам
још
за
дете
.
—
Лелеее
!
Што
се
напрајити
ода
наш
варош
и
ода
девојачки
у
сагашњи
земан
!
Тугооо
!
немати
више
девојчики
!
...
Беше
!
...
Беше
!
...
саг
татко
и
мајка
—
ништо
!
саг
јесам
чупенце
бегендисовати
момак
,
па
ни
питовати
:
бегендисовати
ли
татко
и
мајка
зет
?
...
црн
Ташана
!
Ида
јесам
па
се
бесити
о
онај
крив
дафина
!
...
—
викнути
и
ударити
у
плач
,
а
за
она
одмах
ударити
у
плач
и
Ташана
,
мајка
Зонин
,
и
сав
остати
тетак
,
ујна
и
стрина
,
који
се
десити
ка
окуп
...
и
одмах
навалити
на
Зона
све
сложно
,
и
не
оставити
јесам
никако
на
мир
док
она
он
,
како
она
се
учинити
,
не
избити
из
глава
.
Што
се
она
више
и
лепше
развијати
,
сав
јесам
јесам
силан
нападао
и
убедљив
саветовати
:
како
требати
да
пазити
на
себе
и
како
требати
да
она
јесам
увек
на
ум
чији
јесам
и
који
јесам
она
.
и
ређати
она
све
редом
момак
с
назначење
који
јесам
неприлика
,
а
који
бити
моћи
бити
прилика
за
она
.
код
Ман
Кујунџије
се
,
наравно
,
најдуже
задржати
.
на
он
и
дрвље
и
камење
!
...
—
ако
јесам
не
бегендисати
у
наш
варош
,
ете
,
ники
,
што
ти
,
демек
,
ники
неје
спроти
теб
’
—
ласно
за
тај
!
...
—
говорити
бити
она
и
такорећи
понављати
сваки
дан
надугачко
и
нашироко
један
исти
тетак
Таска
,
речит
у
цео
родбина
.
ете
имати
у
Лесковац
,
ем
какав
трговац
,
у
Врање
,
ем
какав
чорбаџија
,
па
хтети
се
,
што
зборити
селски
,
за
злато
ласно
наћи
кујунџија
.
А
онај
чапкун
зар
јесам
прилика
,
он
,
кријумчарски
син
,
спроти
теб
’
и
спроти
други
Замфиров
зет
?
...
сестра
ти
се
поудавати
све
за
људи
трговац
,
а
ти
што
искати
?
!
...
помислити
се
на
ко
јесам
керка
!
један
јесам
јесам
чорбаџи-Замфир
у
град
;
мора
,
до
Солун
и
Филиба
немати
он
јоште
по-такав
!
А
тај
—
она
што
јесам
брљив
!
млад
,
луд
,
аџамија
—
ти
искати
да
стати
еснафски
жена
!
...
ти
да
он
заб'равиш
!
...
он
јесам
јесам
човек
сирома
’
...
фукара
!
куд
јесам
његов
кућа
,
дућан
;
куде
јесам
он
чаир
,
чифлак
и
чивчија
?
„
имати
јесам
дућан
!
”
ех
,
много
данас
мука
па
за
дућан
!
...
А
питовати
ли
:
што
јесам
имати
у
дућан
?
...
како
онај
Насрадин-'оџа
што
ујутру
садеше
лук
,
а
увече
он
чупати
и
метати
под
душек
:
„
Што
јесам
мој
,
збореше
јесам
,
нек
’
јесам
јесам
код
ја
!
...
”
ете
тај
и
Ман
работити
!
ујутру
под
мишка
јесам
доносити
,
увече
па
под
мишка
односити
!
...
имати
јесам
,
мора
,
и
магаре
!
Тол'ко
он
богатство
!
...
он
хтети
јесам
узнети
спроти
себ
’
ники
сиротица
измећарка
,
што
хтети
да
јесам
седити
у
пазарни
дан
,
у
субота
,
у
дућан
те
да
јесам
збирати
пазар
и
да
пазити
да
јесам
селски
невеста
не
украднути
ники
минђуша
из
дућан
...
и
да
се
карати
сас
селски
мечка
онај
!
А
прилегати
ли
на
чорбаџи—Замфирово
дете
да
јесам
седити
у
дућан
,
да
јесам
ручати
с
момак
и
чирак
на
ћепенак
,
куде
свет
пролазити
,
—
и
да
се
карати
сас
селски
звер
?
!
...
па
ти
се
,
морити
,
у
пар
не
разбирати
;
не
знавати
што
јесам
повише
:
два
грош
ели
миланче
!
?
ех
,
аџамија
што
јесам
—
па
лудо
!
...
ти
мирисати
на
јоргански
памук
,
—
зар
ти
хтети
па
да
јесам
за
ћепенак
,
еснафски
жена
тај
ли
хтети
да
јесам
?
!
да
се
звати
,
ете
,
мајстор-Маниница
!
...
и
она
луд
и
брљив
бећар-Дока
да
ти
се
падати
тетак
!
...
„
тији
вод
брег
ронити
;
кап
камен
дуб
”
,
велим
стар
,
искуство
освештан
реч
...
и
тако
се
и
овде
збити
.
силан
савет
и
опомена
учинити
напослетку
свој
.
и
Зона
као
да
подлегати
.
силно
она
се
увртети
у
глава
и
силно
јесам
усправити
и
подигнути
помисао
да
јесам
она
чорбаџиски
кћер
и
први
лепотица
.
тај
бити
доста
да
јесам
често
—
као
и
сав
који
тако
држати
много
на
себе
и
на
лепота
свој
—
иако
леп
,
изгледати
врло
глуп
!
променити
се
,
као
и
сав
што
се
у
свет
време
мењати
...
и
сада
се
изменити
прилика
и
улога
.
сад
јесам
Манча
гледати
онако
као
некада
она
он
,
а
Зона
он
мало
боље
него
он
она
некада
.
али
јесам
и
Манча
бити
и
поносит
и
имати
неки
сав
начин
и
тактика
,
тако
да
јесам
назвати
.
кад
јесам
на
она
непрестано
мислити
,
природно
јесам
да
јесам
желети
и
да
јесам
видити
,
а
још
природније
да
она
јесам
чак
издалека
опазити
оштро
око
његов
,
а
знати
јесам
и
сав
хаљина
њен
који
јесам
бој
,
и
издалека
он
падати
у
очи
.
али
,
иако
она
јесам
увек
видети
,
јесам
јесам
увек
и
погледати
.
кад
проћи
поред
она
,
једаред
јесам
погледати
,
а
пет
пут
проћи
мимо
она
као
да
јесам
и
немати
на
свет
;
једаред
јесам
погледати
и
загледати
се
у
она
,
а
опет
други
неки
прилика
прећи
преко
она
тако
равнодушан
