jebila
glasno
prebrana
,
da
sta
slišali
mati
in
Lena
,
kako
biseren
zvok
ima
slovenski
jezik
,
kako
so
besede
vse
sladkejše
in
blagoglasnejše
.
Mati
ni
znala
italijanski
,
ali
sin
je
bral
prelepe
in
globoke
pesmi
Ade
Negrijeve
in
ji
pripovedoval
o
tej
čudoviti
ženski
z
bogato
pesniško
dušo
.
In
pravil
ji
je
tudi
o
drugih
slavnih
ženskah
,
ki
so
bile
ponos
in
dika
svojih
narodov
.
Bogati
in
blagoslovljeni
so
bili
ti
večeri
,
ko
je
zunaj
divjala
burja
in
so
v
tesni
izbi
kraške
hišice
vstajale
iz
knjig
visoke
misli
,
ki
so
jih
mislili
največji
duhovi
človeštva
.
Sveta
in
čudovita
poezija
se
je
dotikala
duš
teh
četvero
ljudi
in
plemenita
čustva
,
žar
vesoljstva
je
padal
v
njihova
srca
.
Zrela
žena
,
preizkušana
v
borbi
z
usodo
,
in
preprosta
hribovska
dekla
z
zdravo
,
nepokvarjeno
dušo
ter
oba
dečka
,
eden
še
otrok
,
ki
s
čudečimi
se
očmi
gleda
v
neizmerno
bogastvo
človeštva
,
drugi
že
zrelejši
,
ki
je
že
sam
blodil
in
grešil
in
našel
zopet
pravo
stezo
,
vsi
štirje
so
se
spajali
ob
teh
večerih
kakor
k
duhovnemu
obredu
,
k
pobožnemu
opravilu
,
ki
jih
je
odtegovalo
od
malenkostne
vsakdanjosti
in
dvigalo
njihova
bitja
v
drugo
,
nadzemeljsko
,
čistejše
in
krasnejše
življenje
.
"
Kako
podoben
je
zdaj
Rajko
mojemu
očetu
,
"
je
mislila
Tilda
tolikrat
.
"
Tudi
duševno
je
zdaj
njegov
vnuk
in
še
lepši
,
bogatejši
sad
obeta
.
"
In
njeno
srce
se
je
napolnilo
s
srečnim
materinskim
ponosom
.
Tudi
Lena
je
čutila
izpremembo
in
večkrat
rekla
,
odhajajoč
spat
:
"
Tako
lepo
je
zdaj
pri
nas
,
da
ne
more
biti
lepše
.
Ko
bi
bila
vsaj
Mimica
to
doživela
!
"
In
v
srcu
materinem
in
bratovem
je
odjeknilo
:
"
Ko
bi
bila
Mimica
doživela
te
večere
!
"
Pred
božičem
je
Tilda
v
mestu
povprašala
profesorje
,
kako
so
zadovoljni
z
Rajkom
.
"
Izredno
,
"
so
ji
odgovorili
.
"
Kar
neverjetno
je
,
kako
se
je
dečko
izpremenil
.
Zelo
ambiciozen
je
,
z
velikim
zanimanjem
se
uči
in
njegova
nadarjenost
se
vse
lepše
razvija
.
Naravnost
od
tedna
do
tedna
napreduje
.
Najlepša
bodočnost
ga
čaka
,
ako
bo
vztrajal
.
"
In
neki
mlad
profesor
,
rojak
Slovenec
,
je
pridodal
:
"
Kar
me
najbolj
veseli
,
je
to
,
da
je
tudi
njegov
značaj
drugačen
.
Resnejši
je
postal
,
skoro
moški
.
Niti
sledu
ni
več
o
njegovi
prejšnji
predrznosti
.
Ali
tudi
hinavec
in
prilizljivec
ni
.
Jako
se
zanimam
zanj
.
Brez
skrbi
bodite
,
fant
gotovo
dospe
do
cilja
.
"
Tildi
se
je
zdelo
,
da
še
nikoli
ni
doživela
tako
lepega
zadovoljstva
kakor
tisti
dan
.
Žalost
za
hčerko
je
postajala
milejša
.
Sinovo
vedenje
,
njegov
krasni
duševni
razvoj
ji
je
bil
v
najlepšo
tolažbo
.
Skoro
prehitro
je
minila
zima
.
Na
vrtu
in
v
vinogradu
se
je
začelo
novo
delo
.
Tudi
premoženjske
skrbi
so
kakor
odstopile
.
Vse
je
šlo
srečno
svojo
pot
.
Stroški
so
bili
majhni
.
Tista
mala
podpora
,
ki
so
jo
pošiljali
Tildi
stric
Robert
in
brata
,
je
popolnoma
zadoščala
Rajku
za
šolske
potrebščine
,
za
njegovo
obleko
,
za
obede
v
mestu
.
A
Lena
je
imela
srečo
pri
gospodinjstvu
kakor
še
nikoli
.
Kravici
sta
dajali
mleka
,
kokoši
so
nesle
jajca
,
zelenjava
v
kleti
je
ostala
sveža
do
kraja
,
nič
se
ni
pokvarilo
pri
hiši
,
nobena
škoda
se
ni
naredila
.
Brez
truda
je
odplačevala
Tilda
dolg
,
ki
je
bil
na
posestvu
še
od
njenega
moža
,
in
z
Leno
sta
računali
,
da
bo
v
dveh
letih
poravnan
popolnoma
.
In
potem
bodeta
začeli
štediti
,
da
bo
imel
Rajko
zagotovljeno
podporo
na
visokih
šolah
.
Govoril
je
,
da
postane
arhitekt
,
da
ga
to
najbolj
veseli
...
Seveda
,
Rajko
je
bil
šele
v
tretji
šoli
,
ali
leta
potekajo
hitro
.
Materine
in
Lenine
želje
so
jih
v
mislih
sto
in
stokrat
preletele
.
Čez
devet
ali
deset
let
bo
lahko
že
svoj
,
samostojen
človek
.
In
skrivaj
,
v
dnu
srca
,
v
samotnih
sanjarijah
sta
mu
obe
odpirali
vrata
k
sreči
in
slavi
...
Na
koncu
leta
je
prinesel
odliko
domov
.
S
kakšnim
zadovoljstvom
je
sporočila
Tilda
to
bratu
v
Gradec
!
Kakor
da
je
s
to
vestjo
izbrisala
sramotni
madež
,
mučni
,
neprijetni
spomin
...
Stric
Robert
je
povabil
Rajka
za
vse
počitnice
k
sebi
.
"
Da
si
odpočije
na
svojih
lovorikah
,
"
je
pisal
šaljivo
.
Z
veseljem
ga
je
odpravljala
mati
z
doma
.
"
Tvoj
nečak
,
moj
mož
,
ti
je
povzročil
mnogo
neugodnosti
,
sramoto
je
napravil
vsej
družini
,
ali
Rajko
popravi
vse
,
trdno
se
nadejam
,
"
je
pisala
stricu
.
"
Kakor
barona
so
me
sprejeli
,
"
ji
je
pisal
Rajko
.
"
Ah
,
tu
je
drugače
kakor
pri
nas
doma
.
Kakšen
grad
!
Kakšna
poslopja
!
Kleti
,
shrambe
,
hlevi
,
vse
veliko
,
prostorno
.
Kakšne
sobe
!
Stare
,
dragocene
slike
po
stenah
,
pohištvo
častitljivo
in
okusno
,
po
tleh
preproge
,
vsaka
veselje
umetniški
čutečemu
očesu
.
Emil
,
častnik
,
je
doma
.
Obljubil
mi
je
,
da
me
nauči
jahati
.
Stric
Robert
je
že
naročil
zame
športno
obleko
iz
mesta
.
Gospa
teta
mi
je
poiskala
nekaj
starih
oblek
Emilovih
in
Ludvikovih
.
Vaški
krojač
mi
jih
popravi
še
ta
teden
.
Tukaj
se
je
treba
za
obed
preobleči
in
naravno
tudi
zvečer
.
Vsako
nedeljo
prihajajo
Emilovi
prijatelji
iz
mesta
,
sami
mladi
kavalirji
.
Jaz
sem
še
jako
neroden
.
Še
jesti
ne
znam
,
kakor
se
spodobi
.
A
mislim
,
da
se
kmalu
priučim
fini
družbi
.
Emil
mi
je
rekel
,
da
imam
neko
posebno
prirojeno
eleganco
v
kretnjah
,
da
me
rad
vzame
v
svojo
šolo
.
Oproda
mu
bom
čez
počitnice
.
Tudi
na
lov
me
bo
jemal
;
mi
je
že
izbral
puško
,
da
se
bom
vadil
streljati
v
tarčo
.
Stric
Robert
je
že
jako
star
;
revmatičen
je
in
skoro
nikamor
ne
hodi
.
Gospa
teta
je
tudi
stara
in
sključena
,
ali
vendar
prava
aristokratka
.
Saj
to
veš
,
da
je
rojena
baronica
Z.
?
To
se
takoj
pozna
.
Čudim
se
,
da
nisi
tega
nikoli
omenila
.
Emil
ima
njeno
kri
.
Tudi
Ludvik
je
po
materi
.
Zato
stric
nima
posebno
rad
sinov
,
mi
je
rekel
Emil
.
Stric
Robert
je
jako
originalen
,
a
bolj
navadne
korenike
.
Emil
je
v
vsakem
oziru
comme
il
faut
.
Takoj
včeraj
mi
je
poklonil
škatlo
finih
egiptovskih
cigaret
.
Saj
se
ne
jeziš
,
da
kadim
?
Lahke
so
in
nič
mi
ne
škodijo
,
a
duh
in
aromo
imajo
ekskviziten
.
Služinčad
me
zelo
respektira
.
Emil
mi
je
pokazal
grad
in
vsa
gospodarska
poslopja
in
kjerkoli
sva
srečala
kakš
-
nega
strežaja
,
sobarico
,
kočijaža
,
hlapca
ali
deklo
,
vsakemu
je
rekel
:
,
Evo
,
to
je
moj
cousin
,
gospod
Rajko
!
Slu
-
šajte
ga
,
ako
bo
kaj
zahteval
!
'
Na
,
Lena
bi
gledala
,
kako
se
mi
klanjajo
!
Imenitno
se
mi
godi
.
To
bodo
počitnice
!
Za
zajtrk
dobim
kavo
pa
šunko
,
jajca
,
surovo
maslo
,
med
,
sadje
;
popolnoma
na
angleški
način
.
Servira
se
na
terasi
.
Popoldne
imamo
čaj
z
zakuski
,
a
opoldne
in
zvečer
je
cela
fina
pojedina
.
Zdaj
šele
vidim
,
kaj
se
pravi
živeti
in
uživati
svet
.
Pozabil
sem
doma
akvarelne
barve
.
Pošlji
mi
jih
,
prosim
,
takoj
.
Rad
bi
Emilu
naslikal
grad
.
Tudi
njegovega
konja
poizkusim
spraviti
na
papir
.
Pa
se
bojim
,
da
ne
pojde
posebno
;
za
to
je
treba
vaje
in
več
izkušnje
,
kakor
je
imam
jaz
.
Emil
ima
imenitnega
psa
Tirasa
.
Moja
soba
je
jako
elegantna
,
lep
razgled
v
park
ima
.
Zdaj
so
napeljali
v
gradu
električno
razsvetljavo
in
vodovod
.
To
je
Emilova
zasluga
,
pravi
.
Motor
je
v
vrtni
hišici
,
kjer
si
ti
nekaj
časa
stanovala
,
kakor
si
mi
pripovedovala
.
Odkritosrčno
povedano
,
se
mi
od
strica
Roberta
ne
zdi
korektno
,
da
te
je
takrat
spravil
v
tisto
bajto
.
V
gradu
je
bilo
tudi
takrat
prostora
dovolj
.
In
ti
kot
bližnja
sorodnica
bi
bila
spadala
pač
v
najintimnejši
krog
družine
.
Emil
bi
gotovo
v
podobnem
primeru
ševalereskneje
ravnal
.
Stric
Robert
je
pač
malo
preveč
staromoden
.
Zdaj
šele
vidim
,
kakšna
umazanost
je
teh
dvajset
kron
,
ki
ti
jih
pošilja
zame
!
Vsaj
sto
bi
jih
lahko
!
In
tudi
tate
ne
bi
bil
smel
pustiti
tako
brezobzirno
na
cedilu
.
Tako
premoženje
,
pa
pusti
,
da
mu
pride
sorodnik
zaradi
smešnih
par
tisoč
kron
v
ječo
!
Tega
nikakor
ne
razumem
in
tudi
tvoje
pretirane
skromnosti
ne
...
"
Kar
svojim
očem
ni
verjela
Tilda
,
ko
je
brala
to
pismo
.
Kaj
je
mogoče
,
da
je
pisal
tako
njen
Rajko
,
ki
je
imel
pozimi
in
še
zdaj
,
prejšnji
teden
,
popolnoma
drugačne
,
vrednejše
vzore
!
Kaj
je
mogoče
,
da
bi
plitek
častnik
,
površen
kavalirček
a
la
Emil
,
napravil
tako
porazen
vtisk
na
njenega
sina
?!
Hipoma
je
spoznala
novo
nevarnost
,
ki
ga
je
obkrožila
.
"
Iz
tvojega
pisma
vidim
,
da
tam
ni
pravi
miljé
zate
,
"
mu
je
pisala
.
"
Čimprej
se
vrni
domov
.
Izmisli
si
kakr
-
šenkoli
izgovor
.
Reci
,
da
boleham
ali
karkoli
.
Ni
dobro
,
da
ostaneš
tam
.
Želim
,
zahtevam
,
da
se
vrneš
!
Smešno
je
,
da
obožuješ
Emila
,
ki
zna
živeti
le
na
račun
svojega
očeta
in
ki
mu
bo
gotovo
povzročil
še
marsikatero
bridko
uro
.
Stric
Robert
je
poštenjak
od
pet
do
glave
in
jaz
ga
spoštujem
.
Še
danes
sem
mu
hvaležna
za
tiste
mesece
,
ki
sem
jih
preživela
v
vrtnarjevi
hišici
konec
parka
.
Stokrat
milejša
mi
je
bila
samota
,
kakor
če
bi
me
bil
nastanil
v
gradu
in
me
razstavil
radovednim
in
brezobzirnim
pogledom
obiskovalcev
in
služinčadi
.
On
je
meni
in
tebi
le
daljni
sorodnik
in
storil
je
tudi
za
tvojega
očeta
več
,
kakor
bi
bil
moral
,
in
morda
tudi
več
,
kakor
je
bilo
pametno
.
Nikakor
ne
razumem
tvojega
preokreta
in
povem
ti
odkrito
,
da
se
bojim
zate
.
Mislila
sem
,
da
si
trden
,
da
se
je
tvoj
značaj
temeljito
okrenil
po
Mimičini
smrti
.
A
vidim
,
da
si
slab
,
kakor
si
bil
prej
,
pristopen
tujemu
,
škodljivemu
vplivu
.
Spet
je
prevzela
moje
srce
silna
skrb
in
bojazen
.
Piši
mi
takoj
in
umiri
me
!
Ali
pa
še
bolje
,
vrni
se
k
materi
,
ki
se
boji
zate
!
Saj
veš
,
kaj
sem
rekla
neštetokrat
:
Samo
še
tebe
imam
na
svetu
!
A
spomni
se
tudi
vsega
tistega
,
kar
si
že
prizadel
mojemu
srcu
...
Spomni
se
jeseni
pred
tremi
leti
,
ko
si
se
vrnil
iz
Gradca
...
Spomni
se
,
kako
je
končal
tvoj
oče
...
Ničesar
ti
ne
bi
rada
očitala
.
Za
nič
na
svetu
ne
bi
rada
vlivala
pelina
v
tvoje
veselje
,
ali
umevaj
,
da
sem
vznemirjena
in
da
imam
vzrok
biti
vznemirjena
!
"
Rajko
ji
je
takoj
odgovoril
,
da
je
smešno
,
kar
mu
piše
.
On
da
Emila
nikakor
ne
obožuje
,
ali
zakaj
se
ne
bi
naučil
od
njega
,
česar
se
sploh
more
človek
od
njega
naučiti
.
"
Jahanje
,
lov
,
tenis
,
pa
fine
družabne
forme
mi
bodo
le
na
korist
za
bodočnost
.
Malo
olikanosti
ne
bo
škodilo
ne
mojemu
poštenju
ne
mojemu
značaju
.
"
Nekoliko
se
je
umirila
.
"
Prečrno
gledam
,
"
si
je
mislila
.
"
Taka
nezaupnost
več
škodi
,
kakor
koristi
.
Emil
je
gotovo
dober
jahač
,
okreten
in
eleganten
,
športnik
od
pet
do
glave
,
dobro
razvitega
telesa
,
zanesljivih
kretenj
.
Zakaj
ne
bi
očaral
za
hip
štirinajstletnega
dečka
,
ki
doslej
še
nikdar
ni
občeval
s
podobnimi
ljudmi
in
je
še
premlad
,
da
bi
videl
in
spoznal
,
kaj
manjka
Emilu
do
pravega
gentlemana
v
tistem
pravem
smislu
besede
,
ki
pomeni
Angležem
izbrano
duševno
,
ne
le
telesno
popolnost
.
"
Rajko
ji
je
često
pisal
.
Poslal
ji
je
nekaj
perorisb
,
motive
iz
parka
,
risbo
svoje
sobe
,
hišico
na
koncu
parka
,
kjer
je
nekdaj
z
malo
Mimico
preživela
nekoliko
mesecev
v
samoti
.
Parkrat
se
je
tudi
Emil
podpisal
na
karte
in
enkrat
je
celo
stric
Robert
pripisal
,
da
so
vsi
zadovoljni
z
Rajkom
,
da
je
zelo
kratkočasen
,
prijeten
in
živahen
fant
.
"
Od
zore
do
mraka
hodita
z
mojim
Emilom
po
gozdovih
in
lazita
po
hribih
,
jahata
po
polju
,
veslata
po
reki
;
vadita
svoje
mišice
kakor
špartanska
tekmeca
v
telovadnih
igrah
.
Čudila
se
boš
,
kako
se
je
Rajko
utrdil
.
Jeseni
bo
zopet
lahko
z
novimi
močmi
sel
h
knjigam
.
Oboje
je
treba
vaditi
:
duha
in
telo
.
"
Tildi
so
bile
te
besede
kakor
balzam
.
Toda
nikakor
ni
mogla
do
dobrega
umiriti
svojega
srca
.
Ponoči
so
jo
mučile
nemirne
sanje
,
črne
slutnje
so
jo
zalezovale
v
samoti
.
"
Nervozna
postajam
,
"
si
je
prigovarjala
.
"
Moj
temperament
se
izpreminja
;
izgubljam
trdnost
in
treznost
,
ki
sta
bili
vedno
najboljši
moji
lastnosti
.
Da
sem
bila
vedno
tako
bojazljiva
,
kako
bi
bila
prestala
vse
to
,
kar
se
je
v
zadnjih
dvajsetih
letih
že
zgrnilo
nad
mojo
glavo
.
Hladna
moram
biti
in
preudarna
,
drugače
izgubim
moč
nad
sinom
.
Jaz
sem
izkušena
,
a
on
je
še
mlad
,
na
pol
še
otrok
.
"
Vendar
je
nestrpno
pričakovala
njegove
vrnitve
.
Že
ko
ga
je
ugledala
na
kolodvoru
doli
v
Trstu
,
je
videla
,
da
se
je
zelo
izpremenil
.
Zdelo
se
ji
je
,
kakor
da
je
za
nekaj
let
zrastel
v
teh
dveh
mesecih
,
kar
ga
ni
videla
.
Vedel
se
je
sigurno
,
lase
je
imel
drugače
počesane
kakor
prej
.
Na
rokah
je
nosil
rokavice
,
čeprav
je
bilo
vroče
.
Hotel
je
poklicati
kočijo
.
"
Nikar
,
predrago
je
,
"
se
je
nasmehnila
mati
.
"
Saj
veš
,
da
smo
siromaki
.
"
"
Dobro
,
kakor
hočeš
.
Vidim
,
da
ti
je
vloga
siromaštva
zelo
všeč
,
maman
...
"
"
Vloga
?
Ah
,
to
vlogo
igram
že
dvajset
let
...
In
maman
?
...
Kaj
si
postal
Francoz
?
"
"
Da
.
Emil
govori
perfektno
francoski
.
Tudi
naša
mala
gospa
tetka
ljubi
ta
jezik
.
Veseli
me
,
da
smo
že
lani
v
šoli
malo
pričeli
s
francoščino
,
ki
je
bila
in
je
jezik
fine
družbe
...
Tudi
od
Emila
sem
precej
profitiral
...
Letos
se
bom
še
specialno
bavil
s
tem
elegantnim
jezikom
...
Kaj
bo
z
mojo
prtljago
?
...
Ali
vidiš
,
kako
fin
kovček
mi
je
odstopil
Emil
?
...
Prava
koža
in
še
skoraj
popolnoma
tip
top
.
Na
,
tisto
,
kar
sem
pripeljal
s
seboj
na
Trato
,
je
bilo
res
strašno
ubožno
;
prava
proletarska
prtljaga
,
s
kakršno
potujejo
naši
kmetje
v
Ameriko
.
Nemogoče
za
civiliziranega
človeka
!
"
"
Kovček
pustiva
pri
vratarju
,
"
ga
je
prekinila
mati
.
"
Lena
že
poskrbi
,
da
ga
dobiš
gor
k
nam
.
Morda
pojde
jutri
kdo
s
kolesljem
ali
pa
vsaj
z
mulo
dol
v
mesto
,
pa
ga
vzame
nazaj
grede
s
seboj
.
Jako
uslužni
so
nam
v
selu
.
"
"
Da
,
pa
zakaj
bi
ne
bili
!
Čutijo
,
da
smo
nekaj
boljšega
od
njih
.
Za
ljudi
je
laskavo
,
če
morejo
delati
uslugo
onim
,
ki
so
finejši
od
njih
.
To
je
psihološki
prav
umljivo
.
"
"
Pojdi
,
pojdi
!
Kako
čudno
govoriš
!
Finejši
?!
Boljši
?!
Od
kod
?
Zakaj
?
Prevzel
si
se
na
Trati
,
kakor
vidim.
Pa
to
se
bo
pač
hitro
odluščilo
od
tebe
,
upam
,
"
se
je
nasmehnila
mati
.
"
To
so
otročarije
!
No
,
povej
,
kaj
si
počel
?
Res
si
mi
precej
obširno
pisal
in
pogostoma
,
ali
pove
človek
vse
še
laže
in
lepše
,
kakor
piše
.
Ali
si
kaj
bral
?
"
"
Bral
?!
Eh
,
maman
,
kdaj
pa
?!
Niti
ene
knjige
se
nisem
dotaknil
!
Saj
so
bile
vendar
počitnice
...
"
"
Mislila
sem
:
tako
ob
večerih
ali
ob
deževnem
vremenu
...
Zakaj
mi
praviš
:
maman
?
...
Po
starem
mi
reci
:
mama
...
Kakor
spakovanje
se
mi
zdi
ta
tvoj
maman
...
"
"
Pardon
...
Torej
,
mama
...
Kakor
zapoveduješ
...
Emil
je
tako
govoril
svoji
materi
,
pa
sem
se
navadil
...
Kaj
sva
delala
,
kadar
je
deževalo
?
...
No
,
kvartala
sva
...
to
se
pravi
:
šahirala
...
"
Čudno
je
bilo
Tildi
vso
pot
.
Drugačen
je
...
Tuj
,
afektiran
...
nadut
...
Neprijetno
čustvo
jo
je
navdajalo
.
Motila
jo
je
paličica
,
ki
jo
je
vrtel
v
rokah
,
pa
rokavice
,
preelegantna
kravata
...
Premagovala
se
je
,
da
mu
ne
reče
v
obraz
,
kako
se
ji
zdi
nenaraven
in
smešno
ošaben
...
Samo
od
sebe
ga
bo
minilo
...
Pripovedoval
ji
je
vneto
,
kako
zna
jahati
.
Vsi
prijatelji
Emilovi
so
ga
hvalili
:
oficirji
...
Da
imenitno
sedi
v
sedlu
...
Ah
,
to
je
kraljevski
občutek
,
jahati
na
lepem
konju
!
...
Človek
se
čuti
vzvišenega
nad
navadne
plebejce
...
Kakor
blisk
sta
včasih
podila
konje
v
galop
...
Tudi
tenisa
se
je
hitro
navadil
.
In
kakšno
sigurno
roko
ima
...
Vsi
so
se
čudili
...
Materi
je
bilo
mučno
poslušati
njegovo
hvalisanje
...
Kako
neprijeten
,
samoljuben
smeh
mu
je
igral
na
ustnicah
...
Vedno
bolj
je
molčala
.
Stopala
sta
v
breg
.
"
Kako
ti
je
všeč
morje
in
naši
hribi
?
"
je
vprašala
.
"
Oh
,
če
bi
imel
jahto
,
pač
...
A
hribi
?
Sama
skala
,
sam
kamen
...
Kras
...
Trata
je
vsa
zelena
...
"
"
Da
,
tam
je
bolj
gozdnato
,
res
,
ali
tudi
Kras
ljubim
...
Zelo
...
Vsaka
pokrajina
ima
svoj
čar
.
"
Prišla
sta
na
vrh
klanca
.
"
Glej
,
Mimičina
klop
,
"
je
rekla
mati
.
"
Počivati
morava
.
Vselej
počivam
,
kadarkoli
grem
mimo
klopi
.
"
Sela
sta
.
"
Aha
,
tabla
se
je
že
izgubila
,
"
je
ugotovil
Rajko
.
"
Še
bolje
.
Bil
sem
še
precej
otročji
lani
in
sentimentalen
.
"
"
Zakaj
otročji
?
Meni
je
to
zelo
všeč
.
Glej
,
kako
smreke
lepo
napredujejo
!
Nič
niso
trpele
od
sončne
žege
.
Tudi
letos
jih
je
Ferdo
zalival
v
največji
suši
.
Dober
deček
je
.
Ali
si
mu
kaj
pisal
?
"
"
Par
kart
sem
mu
poslal
.
Kaj
bi
mu
pisal
,
saj
je
še
preotročji
.
"
"
Kaj
je
s
teboj
,
Rajko
?
"
je
vprašala
mati
in
solze
so
ji
stopile
v
oči
.
"
Drugačen
si
,
kakor
si
odšel
.
Prej
si
mi
bil
dražji
.
"
"
O
,
mama
,
zopet
v
skrbeh
,
v
črnih
slutnjah
?!
...
Nikar
,
nikar
!
Boš
videla
,
kako
sem
dober
in
pameten
.
Kvišku
hočem
!
Kaj
je
to
kaznivo
?
"
je
rekel
sin
,
vzel
njeno
trdo
desnico
ožgano
od
sonca
in
okorno
od
dela
,
in
jo
poljubil
.
Potem
jo
je
potegnil
k
sebi
in
jo
objel
.
"
Glej
,
vidiš
,
da
te
imam
rad
kakor
prej
.
Nikar
se
ne
boj
!
"
Njegovo
srce
je
ostalo
isto
,
kakor
je
bilo
,
si
je
mislila
,
potolažena
in
veseleje
je
šla
z
njim
proti
domu
.
Lena
ju
je
čakala
na
pragu
.
"
Pogospodil
si
se
,
"
je
rekla
Rajku
.
"
Da
,
tam
so
me
vikali
,
"
je
dejal
in
ji
precej
hladno
dal
roko
.
"
Na
,
tega
ne
učakaš
od
mene
,
"
se
je
odrezala
Lena
.
"
Predolgo
te
poznam
.
Če
ne
misliš
postati
škof
,
kar
ne
upaj
,
da
bi
te
kdaj
vikala
.
"
S
smehom
so
odšli
v
sobo
,
kjer
je
stalo
na
lepo
pogrnjeni
mizi
kislo
mleko
,
kruh
,
sadje
.
"
No
,
kako
ti
je
všeč
doma
?
"
ga
je
vprašala
Lena
.
"
Tesno
imamo
,
tesno
,
"
je
rekel
Rajko
in
se
nekako
čudeč
se
in
neugodno
iznenaden
ogledoval
po
domači
hiši
.
Rajko
se
je
vedel
jako
samostojno
.
Nič
se
ni
posvetoval
s
Tildo
in
Leno
o
vpisovanju
v
šolo
,
o
nakupu
novih
knjig
,
o
drugih
raznih
malenkostih
,
ki
jih
prej
nikdar
ni
opravljal
na
svojo
roko
,
ampak
le
sporazumno
z
materjo
.
Zahteval
je
od
nje
precejšnjo
vsoto
denarja
,
češ
da
ne
more
beračiti
za
vsak
svinčnik
posebej
.
Čez
nekaj
dni
jo
je
zopet
prosil
za
denar
.
Ko
mu
je
rekla
,
naj
varčuje
in
pazi
na
vsak
vinar
,
ki
ga
izda
,
se
je
neprijetno
nasmehnil
,
da
je
taka
pretirana
skrupuloznost
pač
odveč
,
da
ni
več
otrok
in
da
že
ve
,
kaj
dela
.
Tildo
je
to
užalilo
in
molče
mu
je
dala
,
kar
je
zahteval
.
Hotela
si
je
bila
kupiti
nove
čevlje
;
zelo
potrebna
je
bila
obutve
.
Zdaj
je
tistih
nekaj
goldinarjev
,
pripravljenih
za
čevlje
,
izročila
Rajku
.
Popoldne
je
sama
odnesla
stare
k
čevljarju
,
da
jih
popravi
.
"
Že
zadnjič
sem
vam
rekel
,
da
ni
vredno
devati
drugih
podplatov
na
te
škrpetlje
;
tudi
gornje
usnje
že
poka
,
"
je
izjavljal
rokodelec
izvedensko
.
"
Za
nekaj
mesecev
morajo
biti
še
dobri
,
"
je
rekla
Tilda
.
"
Saj
ob
dežju
tako
nikamor
ne
hodim
.
"
Tudi
Lena
ni
bila
zadovoljna
z
Rajkom
.
"
Izpridili
so
ga
,
"
je
tožila
Tildi
.
"
Tako
domišljav
je
postal
,
da
se
mi
kar
za
malo
zdi
.
Pred
menoj
se
postavlja
,
ki
ga
vendar
poznam
še
kot
srajčnika
...
Zdaj
ga
pa
res
še
ne
mislim
častiti
ko
žlahtnega
gospoda
...
"
"
Ni
treba
,
Lena
.
Se
bo
že
odvadil
napuha
sam
od
sebe
;
kmalu
ga
izuči
življenje
...
"
"
In
kako
izbira
pri
jedi
,
ali
ste
zapazili
,
gospa
?
Nič
mu
ni
prav
.
Ocvrtih
pišk
mu
pa
ne
moremo
dajati
,
ne
?
"
se
je
jezila
Lena
.
"
Tudi
to
ga
bo
minilo
,
"
je
rekla
Tilda
.
Čakala
je
še
.
S
prepirom
in
vednimi
grajami
se
nič
ne
doseže
.
Sam
bo
izpregledal
...
Njena
stara
molčečnost
jo
je
dobivala
v
oblast
.
Popolnoma
drugače
je
bilo
v
hiši
kakor
pred
meseci
.
Nič
več
ni
bilo
tiste
vedre
prisrčnosti
,
ki
jih
je
prej
vezala
.
Miličev
Ferdo
je
prihajal
zvečer
,
da
bi
ga
Rajko
inštruiral
.
Ali
Rajko
ni
bil
več
tako
ljubezniv
z
njim
kakor
nekdaj
.
Nestrpen
je
postajal
in
večkrat
je
bil
naravnost
osoren
.
Včasih
je
Tilda
posegla
vmes
,
pokazala
dečku
,
kar
je
sama
znala
,
in
opomnila
Rajka
,
naj
bo
vljudnejši
.
"
Nervozen
sem
,
moti
me
to
.
Sam
imam
zdaj
mnogo
učenja
.
Posebno
francoščino
si
moram
letos
osvojiti
z
vsemi
finesami
,
"
se
je
branil
Rajko
.
"
Zakaj
se
ravno
na
ta
predmet
tako
kapriciraš
,
"
je
ugovarjala
mati
.
"
Čemu
forsirati
?
Uči
se
,
kolikor
se
moreš
,
a
globlje
razumevanje
jezika
ti
pride
samo
ob
sebi
z
branjem
literature
.
"
"
In
konverzacija
?
"
"
Saj
imate
v
šoli
dovolj
konverzacije
;
saj
hvališ
profesorja
francoščine
,
da
govori
naravnost
klasično
.
"
"
Da
.
Mislim
,
da
sta
oba
mojstra
,
profesor
in
Emil
.
Ej
,
Emilu
je
lahko
.
Poldrugo
leto
je
bil
v
Parizu
!
Meni
pač
ne
bo
sojeno
tako
hitro
...
"
"
Čudno
.
Izmed
vseh
mest
me
Pariz
najmanj
mika
.
Moj
oče
mi
je
najbolj
hvalil
Moskvo
pa
Carigrad
,
Helsinke
,
Lizbono
,
indijska
,
japonska
in
kitajska
mesta
,
"
je
rekla
mati
.
"
Da
,
da
,
ženske
ste
vnete
za
eksotičnost
,
nas
moške
zanima
bolj
civilizacija
.
Pariz
je
krona
civiliziranega
sveta
,
"
je
razglašal
Rajko
.
"
Moški
?
...
Hm
,
hm
,
nikar
tako
ne
govori
,
drugače
bom
mislila
,
da
hočeš
biti
blaziran
...
,
"
se
mu
je
posmehnila
mati
.
"
Jaz
cenim
blaziranost
bolj
od
naivnosti
,
"
je
rekel
Rajko
.
"
No
,
no
,
tvoja
,
naivna
blaziranost
'
se
mi
za
zdaj
še
ne
zdi
kdove
kaj
nevarna
,
"
je
menila
Tilda
in
začela
govoriti
o
drugih
stvareh
.
Rajko
ji
je
vse
manj
ugajal
.
Ta
neprijetna
afektiranost
,
ki
jo
je
prinesel
s
Trate
,
je
rasla
,
nikar
da
bi
se
gubila
.
Zanimal
se
je
le
še
za
šport
in
površnosti
.
Nič
več
ni
prinašal
zanimivih
knjig
iz
knjižnice
in
od
tovarišev
.
"
Lepa
literatura
je
pravzaprav
sentimentalnost
,
"
je
izjavljal
.
Bral
je
razprave
o
bontonu
,
memoare
raznih
grofov
in
baronov
in
se
navduševal
za
njihovo
večkrat
prav
ceneno
in
banalno
kavalirstvo
.
Vneto
se
je
zanimal
za
tako
imenovane
"
vesti
iz
višje
družbe
"
.
"
Kajne
,
vi
ste
bližnji
sorodniki
kranjskih
baronov
Z.
?
"
je
vprašal
Tildo
nekoč
Miličev
Ferdo
.
"
Ah
,
kaj
še
!
"
je
vzkliknila
ta
.
"
Stric
mojega
moža
se
je
oženil
z
neko
konteso
Z.
,
ki
je
bila
tudi
iz
precej
mešane
krvi
;
njena
mati
je
bila
hči
preprostega
poštarja
na
deželi
.
To
je
vse
naše
,
visoko
'
sorodstvo
!
Kdo
vam
je
pa
o
tem
pripovedoval
?
Rajko
?
"
"
Da
,
Rajko
,
"
je
pritrdil
Miličev
.
"
Zelo
ponosno
se
drži
,
odkar
je
bil
na
Trati
na
počitnicah
.
"
Tilda
se
je
zamislila
;
neprijeten
občutek
ji
je
prevzel
srce
.
"
Zopet
si
začel
lagati
,
"
je
rekla
strogo
Rajku
,
ko
se
je
vrnil
precej
pozno
zvečer
domov
.
"
Ni
mi
prav
,
da
pripoveduješ
tu
po
selu
,
da
imamo
nekake
barone
v
rodbini
...
Smešno
je
to
!
"
"
Zakaj
bi
bilo
smešno
?
Mislim
,
da
je
celo
v
našem
interesu
,
če
ljudje
vedo
,
da
imamo
tudi
drugačne
in
imenitnejše
sorodnike
kakor
kaznjence
v
zaporu
,
"
je
ugovarjal
Rajko
.
"
Molči
!
Tvoj
oče
je
bil
to
.
A
ono
drugo
,
imenitno
'
sorodstvo
je
samo
plod
tvoje
domišljavosti
!
Nečem
,
da
še
kdaj
o
tem
slišim
...
V
jako
dvomljivo
smer
si
zakrenil
...
Tako
hlastajo
pustolovci
,
a
ne
pametni
in
trezni
ljudje
.
"
"
Malenkostna
filistroznost
,
"
je
zasikal
Rajko
med
zobmi
,
ali
tako
,
da
ga
Tilda
ni
slišala
.
Nekoč
jo
je
presenetil
z
vestjo
,
da
se
uči
mečevanja
,
da
se
je
vpisal
v
tečaj
,
ki
ga
vodi
na
zavodu
neki
italijanski
floretist
svetovnega
imena
.
"
Čemu
ti
bo
to
,
"
se
je
zavzela
mati
.
"
To
spada
dandanes
k
vzgoji
inteligenta
,
"
jo
je
zavrnil
sin
.
"
V
sokola
bi
se
bil
zapisal
,
"
je
rekla
mati
.
"
To
bi
razumela
,
če
ti
je
res
do
zdrave
telovadbe
in
ne
do
modnih
neumnosti
.
"
Ali
Rajko
je
ostal
pri
svojem
.
Tilda
se
ni
mogla
pritoževati
,
da
je
z
njo
morda
nevljuden
ali
celo
osoren
.
Celo
pregladek
je
bil
.
Njegova
ljubeznivost
je
imela
nekaj
neumestno
salonskega
ter
se
je
slabo
podala
skromnemu
domu
male
kraške
hišice
.
Kadar
je
odhajal
in
prihajal
,
vselej
ji
je
poljubil
roko
in
lice
.
Tilda
je
boleče
pogrešala
njegove
prejšnje
otroške
in
iskrene
prisrčnosti
.
Kadar
je
zdaj
šel
k
njej
in
se
ji
laskal
,
je
vedno
mislila
:
"
Aha
,
gotovo
je
tudi
Emil
tako
poljubljal
svoji
materi
roko
,
ji
ravnal
lase
,
gladil
lice
...
"
Mučen
ji
je
bil
ta
občutek
in
sramovala
se
ga
je
.
Skrivala
je
te
svoje
neprijetne
misli
,
ali
odgnati
jih
ni
mogla
.
Prišla
je
zima
,
toda
drugačna
je
bila
kakor
prejšnje
leto
.
Rajko
ni
hodil
več
tako
točno
domov
iz
mesta
kakor
prej
:
izgovarjal
se
je
na
razne
večerne
tečaje
,
v
katere
se
je
bil
zapisal
,
na
gledališča
in
koncerte
,
ki
jih
je
zdaj
večkrat
obiskoval
.
Tildi
njegovo
izostajanje
ni
bilo
prav
,
a
zastonj
mu
je
prigovarjala
,
vedno
manj
je
mogla
vplivati
nanj
.
Njeno
srce
je
postajalo
trdo
in
ogorčeno
,
četudi
je
skrivala
pred
njim
svojo
zlovoljnost
.
Nikdar
je
ni
povabil
,
naj
bi
tudi
ona
šla
kdaj
dol
v
mesto
v
gledališče
,
nikdar
je
ni
vprašal
po
njenih
željah
.
Navajen
je
bil
,
da
je
živela
tiho
,
skoro
popolnoma
brez
lastnih
potreb
.
Miličev
Ferdo
ji
je
zdaj
ob
nedeljah
in
večerih
nadomeš
čal
sina
.
Skoro
samo
se
je
naredilo
,
da
ga
je
le
še
Tilda
poučevala
in
nadzirala
njegove
naloge
.
Dečko
ji
je
bil
vdan
in
zdaj
je
on
nosil
knjige
in
časopise
v
hišo
,
a
ona
mu
je
posojala
potopise
in
razprave
iz
svoje
knjižnice
.
Čudila
se
je
,
da
zadnje
tedne
pred
božičem
Rajko
ni
zahteval
več
toliko
denarja
od
nje
kakor
prej
.
Sicer
mu
je
res
že
zdavnaj
rekla
,
da
mu
brez
računa
in
kontrole
ne
misli
dajati
denarja
v
roke
,
ne
le
zato
,
ker
so
njeni
dohodki
prav
skromni
,
ampak
tudi
zato
,
ker
vidi
,
da
je
jako
lahkomiseln
v
svojih
izdatkih
.
"
Moj
Bog
,
jaz
pač
nisem
rojen
za
filistra
in
skopuha
,
"
se
je
smejal
Rajko
.
"
Veš
,
zdi
se
mi
,
da
je
tesnosrčna
filistroznost
včasih
koristnejša
kakor
genialna
lahkomiselnost
,
"
ga
je
zavrnila
Tilda
.
Bila
je
neprestano
v
skrbeh
zanj
.
Odšla
je
zopet
v
mesto
vpraševat
profesorje
,
kako
se
uči
in
vede
sin
.
"
O
,
talentiran
dijak
,
"
so
ga
hvalili
.
Le
tisti
mladi
Slovenec
,
ki
je
spomladi
govorila
z
njim
,
je
nekako
čudno
nategnil
obraz
.
"
Drugačen
je
,
kakor
je
bil
prej
.
Domišljav
je
postal
,
bi
rekel
.
Nekaj
neprijetnega
se
kaže
v
njegovem
vedenju
.
Pa
to
so
morda
le
prehodne
muhe
njegovih
let
.
Ambiciozen
je
,
to
ga
bo
rešilo
.
"
"
Da
,
da
,
to
so
ta
neumna
in
nevarna
leta
,
"
si
je
mislila
Tilda
.
"
Morala
bi
mu
pomagati
,
"
je
čutila
v
srcu
,
in
vendar
ni
znala
ujeti
,
zadržati
sinove
duše
,
ki
se
ji
je
vedno
bolj
odtujevala
.
"
Kaj
je
res
le
nekaj
mesecev
minilo
od
tistega
časa
,
ko
sem
čutila
vsak
utrip
njegovega
srca
?
"
se
je
vpraševala
v
nočeh
,
ko
so
težke
misli
podile
spanec
od
njenega
leži
-
šča
.
In
kakor
prelepe
tolažbe
se
je
spominjala
besed
mladega
slovenskega
profesorja
:
"
Ambiciozen
je
,
to
ga
bo
rešilo
...
"
Čutila
je
,
kako
pomembna
je
pri
njenem
sinu
ta
prehodna
doba
,
ko
zori
iz
otroka
v
mladeniča
.
Rada
bi
ga
bila
prijela
za
roko
in
ga
po
varnih
stezah
vedla
iz
teh
let
.
Ali
kakor
z
železnimi
vrati
je
bilo
zaprto
njeno
srce
;
njene
želje
niso
segle
do
sina
,
da
bi
jih
bil
čutil
in
slišal
.
Njena
usta
niso
našla
zaupnih
besed
v
tem
času
.
Zdelo
se
ji
je
,
da
se
je
sin
ogiblje
,
in
ni
ga
mogla
zaustaviti
in
vprašati
:
"
Kaj
ti
je
,
povej
?
"
Tiste
dneve
pred
božičem
je
dobila
od
strica
Roberta
denarno
pismo
.
"
Vsebina
:
sto
kron
"
je
bilo
naznačeno
na
kuverti
...
Začudila
se
je
in
tudi
razveselila
v
prvem
hipu
.
"
Glej
,
to
pošilja
za
božič
!
To
je
bogat
dar
!
Leni
kupim
lepo
sukneno
črno
obleko
,
že
dolgo
ji
želim
pokazati
svojo
hvaležnost
za
njeno
vdanost
;
za
Rajka
naročim
platna
,
da
mu
sešijem
novo
perilo
.
Raste
,
vse
mu
je
že
tesno
.
In
tudi
zame
ostane
kaj
.
Temno
sivo
svileno
bluzo
si
sešijem
,
pa
pojdem
včasih
z
Rajkom
v
gledališče
.
Da
ga
ne
bo
sram
iti
z
menoj
.
Morda
me
zato
nikoli
ne
povabi
,
da
bi
šla
z
njim
.
Saj
sem
res
kakor
stara
krščenica
.
A
Rajko
je
še
mlad
,
površen
in
ne
bi
rad
,
da
vidijo
tovariši
njegovo
mater
tako
starinsko
oblečeno
.
"
Podpisala
je
recepis
in
odšla
v
sobo
,
veselo
iznenadena
.
Odprla
je
pismo
.
"
Draga
Tilda
!
Vem
,
da
ničesar
ne
slutiš
.
Predobro
te
poznam
,
zato
sem
prepričan
,
da
ti
Rajko
ni
povedal
,
da
mi
je
pisal
in
kaj
mi
je
pisal
.
Tudi
sam
to
trdi
in
celo
zahteva
od
mene
-
pričakuje
,
da
sem
toliko
gentlemana
-
da
ti
ničesar
ne
izdam
o
tej
zadevi
,
posebno
ne
o
,
vsotici
,
ki
je
naravnost
lapalija
'
.
Sicer
mi
je
jako
žal
,
da
ti
s
tem
pismom
povzročam
težko
uro
in
morda
novih
skrbi
.
A
jaz
umevam
gentlemanstvo
pač
drugače
,
staromodneje
sicer
,
ali
pošteneje
kakor
Rajko
in
tudi
moj
ljubi
sin
Emil
.
Stvar
je
namreč
taka
:
Rajko
mi
je
pisal
,
naj
mu
pošljem
sto
kron
,
da
poplača
neke
dolgove
,
ki
jih
je
napravil
,
v
interesu
svoje
vzgoje
'
,
kakor
se
izraža
.
Vpisal
se
je
v
tečaj
za
mečevanje
,
kupil
si
dres
,
rapirje
,
kaj
vem
kakšnega
šmenta
še
,
ki
ga
potrebujejo
takšni
,
kavalirji
'
.
Tudi
posebne
ure
za
francoščino
si
je
privoščil
in
še
nekaj
drugih
gosposkih
manir
:
gledališče
,
koncerte
itd.
,
kakor
piše
.
Tebi
je
najbrž
lagal
,
da
je
to
zastonj
,
ka-li
.
Skratka
:
potrebuje
najmanj
sto
kron
,
da
se
,
sanira
'
.
Smejal
bi
se
,
če
bi
stvar
ne
bila
tako
prekleto
resna
in
če
ne
bi
poznal
vseh
teh
finih
izrazov
še
od
Romana
,
ki
sama
veš
,
kam
so
ga
pripeljale
take
velikanske
mušice
.
Vrag
naj
vzame
vse
,
finese
današnjega
modernega
življenja
'
!
Ta
izraz
čujem
namreč
vsak
čas
od
obeh
svojih
cenjenih
sinov
in
z
rumenimi
cekini
plačujem
,
zahteve
družbene
kulture
'
,
ki
se
je
nečeta
ogibati
in
ne
moreta
-
tako
trdita
!
Jaz
seveda
mislim
,
da
kultura
ni
pustolovstvo
!
Nepoštena
se
mi
zdi
ta
moda
živeti
in
se
spakovati
na
tuj
račun
.
Ne
vem
,
kaj
bi
dal
,
da
je
Emil
toliko
star
,
kakor
je
Rajko
.
Zdaj
bi
bil
pametnejši
,
kakor
sem
bil
svoj
čas
.
Naslonil
bi
si
ga
čez
koleno
in
mu
z
leskovko
odštel
par
zdravih
.
Tako
pa
zdaj
škripajoč
plačujem
menice
,
ki
mi
jih
pošiljajo
upniki
,
visokorodnega
gospoda
oficirja
'
,
mojega
vražjega
sina
.
On
je
seveda
zato
kljub
temu
kavalir
,
jaz
pa
navaden
medved
.
Zadnjič
mi
je
pisal
v
tem
smislu
in
mi
tudi
zaradi
Rajka
svetoval
,
naj
bom
bolj
generozen
.
Da
je
to
inteligenten
dečko
,
da
mu
piše
že
v
skoro
famozni
francoščini
in
da
ga
je
sram
,
da
mu
je
mogel
poslati
le
dvajset
kron
na
njegovo
prošnjo
za
posojilo
.
Vidiš
,
Tilda
,
taka
je
ta
mladež
!
Ti
si
pametna
ženska
in
mi
boš
verjela
,
da
kolnem
to
zimo
vsak
dan
kakor
še
nikoli
.
Protin
me
muči
in
že
nekaj
tednov
sedim
v
naslanjaču
kakor
Lucifer
na
svojem
peklenskem
tronu
.
Po
nogah
me
trga
,
da
bi
jokal
kakor
stara
baba
.
A
za
duševno
veselje
dobivam
v
roke
menice
in
tožbe
za
dolgé
,
ki
jih
delata
moja
preljuba
sinova
.
Trata
je
že
zadolžena
do
zadnje
opeke
na
strehi
in
še
ni
srečala
pamet
teh
dveh
mojih
sinov
,
a
maman
,
moja
soproga
,
pravi
,
da
sem
jaz
slab
gospodar
.
Slepo
je
zaljubljena
v
sinova
in
ne
vem
,
kaj
bo
,
kadar
izpustim
svojo
dušo
.
V
dveh
letih
bo
Trata
na
bobnu
ali
pa
še
prej
.
Potem
pride
pa
še
Rajko
in
apelira
na
moje
gentlemanstvo
!
Saj
je
smrkavec
star
šele
štirinajst
let
,
ne
?!
Na
,
fino
seme
to
!
Zaradi
tebe
pošiljam
te
kronice
,
da
ne
boš
imela
sitnosti
,
a
drugače
svetujem
,
da
mu
dobro
izprašiš
glavo
,
da
se
čimprej
iznebi
te
nezdrave
bolezni
.
Vem
,
da
sem
tudi
sam
malo
kriv
.
Vabil
sem
ga
na
Trato
in
tu
ga
je
moj
Emil
vzel
v
šolo
.
Imeniten
učitelj
in
nadobuden
učenec
,
res
!
Pa
nikar
mi
ne
zameri
,
starcu
!
Vem
,
da
ni
ravno
vesela
božičnica
,
kar
ti
sporočam
.
A
potrebno
je
,
da
veš
.
Primi
svojega
gospoda
sina
malo
za
ušesa
,
morda
bo
le
pomagalo
.
Ti
imaš
vsaj
še
to
upanje
,
da
je
fant
še
zelen
.
Moja
dva
sta
že
blizu
tridesetih
,
a
prepričan
sem
,
žal
,
da
ju
ne
sreča
pamet
niti
v
tirolskih
letih
.
Bodi
pozdravljena
in
piši
mi
,
kako
se
drugače
kaj
imaš
!
Stari
stric
Robert
.
"
Zopet
se
je
začelo
.
Kakor
izbrisano
je
bilo
tisto
leto
po
Mimičini
smrti
iz
Rajkovega
življenja
in
vsak
dan
bolj
je
postajal
v
vedenju
podoben
svojemu
očetu
.
Kakor
da
je
hipno
zopet
oslepel
!
Zaman
je
svarila
in
prosila
mati
,
niti
zavedal
se
ni
kakšne
krivde
.
Takrat
o
božiču
je
bil
samo
brezmejno
ogorčen
nad
stricem
Robertom
,
a
žal
mu
ni
bilo
prav
nič
,
da
je
bil
nadelal
dolgov
in
osramotil
mater
s
svojim
nedostojnim
beračenjem
za
podporo
.
Izkazalo
se
je
,
da
je
ostalo
še
kakih
dvajset
kron
,
ko
je
mati
plačala
vse
račune
in
posebne
ure
zanj
;
tedaj
je
zahteval
od
nje
z
odločno
predrznostjo
,
da
mu
izroči
to
vsoto
,
češ
njegova
je
,
stric
Robert
jo
je
poslal
zanj
.
Materino
ogorčenje
se
mu
je
zdelo
pretirano
in
malenkostno
,
naravnost
smešno
.
Kar
doumeti
ni
mogel
,
zakaj
se
toliko
razburja
.
Sicer
pa
ga
vsa
stvar
ni
posebno
prizadela
.
Že
čez
dva
,
tri
dni
je
bil
tak
kakor
prej
.
Žvižgal
in
popeval
je
po
hiši
in
se
čudil
materi
,
da
se
toliko
žalosti
.
Prišel
je
k
njej
,
kakor
da
se
ni
sploh
nič
dogodilo
,
poljubil
jo
in
objel
in
bil
odkritosrčno
presenečen
,
da
ga
je
molče
in
hladno
odrinila
od
sebe
.
"
Ah
,
pozabil
sem
,
da
se
jeziš
,
"
se
je
nasmehnil
in
šel
po
svojih
opravkih
v
mesto
ali
na
izprehod
.
In
ko
se
je
vrnil
,
je
veselo
pripovedoval
razne
šaljive
stvari
,
ki
jih
je
videl
ali
slišal
.
Bil
je
prelahkomiseln
,
da
bi
bil
trmast
ali
užaljen
.
Vedno
na
novo
se
je
približal
materi
s
svojo
ljubeznivostjo
,
ki
mu
je
bila
prirojena
kakor
površnost
in
plitkost
.
"
Daj
,
pomisli
vendar
,
kaj
si
mi
storil
,
"
mu
je
očitala
.
"
Ah
,
prosim
te
,
mama
,
med
deset
tisoč
ljudmi
ne
najdeš
enega
,
ki
bi
bil
tako
strogo
moralen
in
tako
pretirano
ponosen
na
svojo
moralo
kakor
ti
.
Jaz
sem
pač
eden
izmed
onih
devet
tisoč
devetsto
devetindevetdesetih
,
ki
imajo
lažjo
kri
v
žilah
.
To
ni
tako
tragično
,
kakor
si
misliš
,
"
se
je
branil
.
"
Pomisli
,
kam
to
vede
...
pomisli
,
kako
je
bilo
z
očetom
!
Tudi
tvoj
oče
je
tako
začel
,
a
njegovi
starši
so
bili
premožni
...
Jaz
sem
skoro
beračica
...
Tudi
mene
boš
pahnil
v
pogubo
,
preden
dosežeš
kako
drugo
oporo
,
preden
si
ustvariš
poklic
...
Že
iz
materialnih
razlogov
moraš
spoznati
,
da
je
tvoje
ravnanje
škodljivo
zate
,
ako
idealnih
razlogov
ne
dojemaš
,
"
je
razlagala
Tilda
neštetokrat
.
"
Oh
,
mama
,
koliko
besed
zaradi
sto
kron
!
Čez
deset
let
se
boš
sama
smejala
svojim
skrbem
in
temu
groznemu
in
strašnemu
ogorčenju
nad
mojimi
smešnimi
,
zločini
'
,
"
je
zatrjeval
Rajko
.
Nikakor
nista
mogla
postati
v
tej
stvari
enih
misli
.
En
dober
nasledek
pa
je
le
imela
ta
epizoda
:
Rajkova
nadutost
je
malo
popustila
in
nič
več
ni
toliko
govoril
o
Trati
in
Emilu
,
nič
več
ni
omenjal
baronov
Z.
Postal
je
zopet
malo
pohlevnejši
in
ni
več
negoval
svojih
nohtov
s
tisto
pretirano
skrbnostjo
,
ki
jo
posvečajo
razni
gizdalini
temu
malenkostnemu
in
praktičnemu
okrasku
človeškega
telesa
.
Tudi
k
mečevanju
ni
več
hodil
.
Pač
pa
ga
je
prevzela
velika
strast
za
nogomet
.
Tudi
Ferda
je
navdahnil
z
istim
navdušenjem
za
to
reč
in
ob
nedeljah
in
praznikih
popoldne
ju
ni
bilo
zdaj
nikdar
doma
.
Imela
sta
pri
raznih
tekmah
preveliko
posla
.
Tilda
ni
imela
nobenega
zaupanja
več
v
sina
,
večen
strah
jo
je
mučil
,
kdaj
in
kaj
se
bo
zopet
zgodilo
in
odkrilo
.
Sledila
ga
je
,
kolikor
je
mogla
,
pregledovala
njegove
šolske
knjige
in
naloge
in
na
sto
načinov
izkušala
vplivati
nanj
.
Zdelo
se
ji
je
,
da
se
ji
zopet
približuje
.
Bil
je
živahen
,
vesel
,
prisrčen
.
Ali
kadar
je
napeljal
pogovor
na
važnejše
stvari
,
na
kakšno
resno
knjigo
,
vselej
se
ji
je
izmuznil
.
Izgubil
je
vsako
zanimanje
za
višje
probleme
človeštva
in
njegovo
vodilo
je
bilo
:
uživati
življenje
na
najugodnejši
način
.
Edina
stvar
,
za
katero
se
je
navduševal
,
je
bila
denar
,
zunanja
,
surova
moč
.
"
Veš
,
mislim
,
da
ne
bom
študiral
arhitekture
.
Rajši
kemijo
ali
pa
strojništvo
!
Tu
lahko
človek
kaj
iznajde
,
ako
je
srečen
,
in
postane
v
nekaj
letih
bogataš
.
"
"
Ah
,
molči
,
meni
je
neprijetno
poslušati
takole
besedičenje
!
"
je
opominjala
mati
.
"
Poln
žep
denarja
in
prazna
duša
,
to
je
nekaj
odurnega
.
Bogastvo
samo
po
sebi
je
surovost
.
Ko
bi
govoril
o
bogastvu
kot
sredstvu
za
dosego
obče
koristnih
ciljev
,
bi
to
še
razumela
,
a
tebi
je
bogastvo
samo
cilj
.
"
"
Tudi
sredstvo
-
sredstvo
za
uživanje
življenja
,
"
se
je
smejal
Rajko
.
"
Fuj
!
Grdo
je
to
!
"
se
je
jezila
mati
.
"
Uživanje
,
kakšno
uživanje
?!
"
"
Imeti
konje
,
grad
,
avtomobil
,
jahto
,
voziti
se
po
svetu
,
živeti
zdaj
v
Parizu
,
pa
v
Nici
,
v
Davosu
,
v
Egiptu
-
kaj
bi
ne
bilo
to
fino
?
"
"
A
drugi
ljudje
,
narod
,
siromaki
?
"
"
Drugi
ljudje
?
Na
,
tebi
in
Leni
pač
ne
bi
nič
manjkalo
,
a
drugi
ljudje
me
ne
brigajo
.
Kdo
se
zdaj
meni
zame
?
Nihče
!
A
narod
?
...
Hm
...
Če
bi
imel
milijon
,
bi
dal
,
narodu
'
pet
tisoč
kron
in
v
nebesa
bi
me
vzdigovali
.
Če
je
človek
milijonar
,
je
lahko
tudi
rodoljub
na
prav
lahek
in
komoden
način
.
Še
eni
cigareti
se
ne
bi
moral
odreči
zaradi
naroda
...
In
siromaki
?
Isto
kakor
z
narodom
!
Postavil
bi
jim
na
primer
ljudsko
kuhinjo
ali
kakšno
zavetišče
,
pa
glej
,
par
sto
let
bi
se
omenjalo
moje
ime
...
A
najprej
bi
zase
hotel
biti
bogataš
,
zase
!
Kdor
ima
stotisoče
v
žepu
,
je
lahko
značajen
,
rodoljuben
in
tako
dalje
-
s
petdesetimi
je
že
teže
,
človek
še
sam
zase
nima
dovolj
!
...
"
"
Ti
si
sebičnež
!
"
"
Da
,
da
,
saj
to
je
pametno
!
"
Vsi
podobni
pogovori
so
se
zaključevali
enako
in
zapuščali
neprijetno
in
bolečo
sled
v
Tildini
duši
.
Konec
semestra
njegovo
spričevalo
ni
bilo
več
tako
dobro
kakor
prejšnje
leto
.
Tilda
je
bila
zaradi
tega
v
skrbeh
.
Šla
je
k
slovenskemu
profesorju
in
mu
odkritosrčno
razodela
svoje
skrbi
zaradi
sina
.
"
Ne
vem
,
kaj
bi
vam
svetoval
,
"
je
rekel
ta
.
"
Škoda
,
da
ste
tako
daleč
zunaj
;
dečko
ima
dovolj
prilike
prihajati
v
slabo
družbo
.
Trst
je
nevarno
mesto
za
mlade
ljudi
v
razvoju
in
pogoltnilo
je
že
marsikoga
,
ki
je
obetal
prav
toliko
kakor
vaš
sin
in
kazal
na
videz
trdnejši
značaj
.
Prepustite
to
bodočnosti
!
Zastonj
vznemirjate
samo
sebe
,
a
pomagati
tako
in
tako
ne
morete
mnogo
.
Lahko
rečem
,
da
se
naravnost
prijateljski
zanimam
za
vašega
sina
,
že
zato
,
ker
mi
je
rojak
.
In
doslej
imam
še
precej
vpliva
nanj
.
"
Maja
meseca
so
imeli
šolski
izlet
v
Benetke
.
Rajko
je
takrat
mnogo
govoril
o
fotografiji
.
Že
o
velikonočnih
praznikih
je
s
Ferdovo
pomočjo
zložil
nekakšno
kamero
in
napravil
celo
precej
jasnih
slik
z
njo
.
Mati
je
bila
tega
novega
športa
skoraj
vesela
.
Bil
je
mnogo
več
doma
kakor
prej
.
Nad
svojim
preprostim
aparatom
je
sicer
kmalu
izgubil
veselje
.
Parkrat
je
poizkušal
od
Lene
dobiti
kakih
petdeset
kron
za
boljši
aparat
in
kemikalije
,
ali
Lena
ni
bila
pristopna
takim
željam
.
Oštela
gaje
,
da
ga
naj
bo
sram
,
da
ima
take
gosposke
muhe
,
ko
mati
ne
ve
,
kako
bi
vezala
kraj
s
krajem
.
Pozimi
je
bilo
seno
tako
drago
,
da
so
morali
prodati
drugo
kravico
iz
hleva
,
a
izkupljeni
denar
se
je
hitro
razdrobil
za
razne
nove
potrebščine
v
hiši
.
Morali
so
popraviti
dimnik
,
ki
ga
je
bila
prevrnila
burja
,
in
hlevska
vrata
je
bilo
treba
napraviti
nova
,
stara
so
bila
že
vsa
prhla
.
Potem
je
začel
pripovedovati
,
da
ima
prijatelja
,
ki
mu
posoja
za
dlje
časa
svoj
lepi
in
novi
fotografski
aparat
;
ni
mu
treba
dati
za
to
nobene
odškodnine
;
malo
mu
pomaga
pri
šolskih
nalogah
,
to
je
vse
.
Res
je
prinesel
nekaj
dni
pred
izletom
ličen
fotografski
aparat
domov
in
fotografiral
z
njim
mater
,
Leno
,
hišico
,
hlev
,
vrt
.
Slike
so
prav
dobro
uspele
.
Rekel
je
,
da
se
mora
vaditi
,
ker
ga
je
naprosil
profesor
,
da
bi
na
izletu
fotografiral
ladjo
pa
tovariše
in
nekoliko
zanimivosti
v
Benetkah
.
Imenitne
volje
je
bil
in
ljubezniv
še
bolj
kot
navadno
.
Tisti
večer
po
izletu
je
prečepel
gori
pod
streho
,
kjer
si
je
napravil
temen
kot
za
razvijanje
.
Kakih
petdeset
slik
je
razvil
in
kazal
materi
in
Leni
,
da
vidita
,
kako
krasne
so
Benetke
.
Mati
se
je
čudila
,
od
kod
je
vzel
toliko
filmov
,
ko
so
vendar
precej
draga
stvar
.
A
on
je
rekel
,
da
gre
to
vse
na
stroške
profesorja
,
ki
je
bil
z
njimi
,
in
nekoliko
premožnejš
ih
tovarišev
,
ki
bi
radi
imeli
trajen
spomin
na
prijetni
šolski
izlet
v
prelestno
mesto
na
lagunah
.
Mati
in
Lena
sta
imeli
mnogo
dela
na
vrtu
z
okopavanjem
in
zalivanjem
zelenjave
in
tudi
v
kuhinji
z
vkuhavanjem
sadja
,
ki
ga
je
potem
pozimi
nosila
Lena
na
prodajo
v
mesto
na
trg
.
Ali
Tilda
je
vseeno
opazila
,
da
se
Rajko
malo
uči
,
da
se
bavi
le
s
fotografiranjem
.
"
Vidim
,
da
bom
morala
zopet
v
mesto
vprašat
,
kako
je
s
teboj
.
Konec
šolskega
leta
se
bliža
,
a
ti
zelo
zanemarjaš
knjige
,
kakor
se
mi
zdi
...
"
"
Oh
,
ne
,
mama
!
Ampak
zdaj
se
mnogo
laže
učim
kakor
prej
.
Samo
v
šoli
pazim
,
pa
mi
doma
ni
treba
skoraj
nič
ponavljati
.
Boš
videla
,
moje
spričevalo
bo
dobro
;
nadejam
se
,
da
dobim
zopet
odliko
kakor
lani
,
"
se
je
branil
in
hvalil
...
Druga
obletnica
Mimičine
smrti
se
je
približala
.
Lena
ji
je
bila
res
postavila
križ
na
grob
.
Tilda
je
že
prej
nasadila
rož
,
da
je
bil
grob
vse
leto
v
cvetju
.
"
Glej
,
napravil
sem
fotografijo
Mimičinega
groba
,
"
je
rekel
Rajko
tisti
dan
,
preden
je
šel
dol
v
mestno
šolo
,
in
položil
dobro
pogojeno
sliko
cvetočega
groba
pred
mater
.
"
Da
boš
imela
za
spomin
,
mama
...
"
S
solzami
v
očeh
je
objela
sina
.
"
Dober
si
,
vidim
,
da
si
dober
;
da
je
tvoje
srce
mnogo
boljše
od
tvojih
besed
...
,
"
je
rekla
mati
.
Zaprla
se
je
v
sobo
,
naslonila
glavo
v
dlani
in
odpahnila
v
srcu
dver
sladko
grenkih
spominov
na
mrtvo
hčer
.
Kako
je
bila
mila
,
dobra
!
Nikoli
ni
ranila
njenega
srca
,
nobenih
skrbi
ji
ni
povzročala
,
njena
bolezen
edina
je
vznemirila
materino
dušo
in
njena
smrt
jo
je
razžalostila
.
Mirna
in
blaga
je
bila
njena
narava
,
njeno
srce
zanesljivo
in
zvesto
.
Kako
pridne
roke
je
imela
,
vedno
pripravljene
na
uslugo
,
na
pomoč
,
in
kako
trden
in
lep
značaj
se
je
skrival
v
šibkem
dekliškem
telesu
!
"
Nikoli
te
ne
prebolim
,
draga
,
nikoli
,
"
je
obetala
.
Iz
temne
,
nejasne
daljave
,
izza
mnogih
preteklih
let
sta
vstali
še
dve
mili
,
ljubljeni
podobi
.
Dva
otroka
sta
se
držala
za
roko
in
prišla
obiskat
mater
,
da
se
ji
je
zalilo
srce
z
vročo
žalostjo
in
bolečo
ljubeznijo
...
Mirko
,
Elica
,
Mimica
,
trije
grobovi
jih
krijejo
...
In
zopet
so
se
odprle
težko
zaceljene
rane
srca
in
sobolele
prebridko
.
Sladki
glasovi
so
se
zbudili
v
duši
,
zdavnaj
zamrli
glasovi
:
mehke
,
ginljive
besede
so
se
vrnile
iz
preteklosti
.
Trije
ljubljeni
obrazi
so
se
ji
nasmehnili
od
daleč
,
že
pobledeli
,
v
rahlo
senco
izpremenjeni
.
Mati
je
iztegnila
roke
v
nemem
hrepenenju
,
ki
mu
ni
izpolnitve
nikoli
.
Še
enkrat
,
edinkrat
bi
jih
pritisnila
na
srce
!
Še
enkrat
,
edinkrat
jih
začutila
tople
in
žive
na
svojih
prsih
!
Še
enkrat
bi
se
z
lačnimi
ustnami
dotaknila
njihovih
milih
glavic
!
Še
enkrat
bi
poglobila
svoj
pogled
v
presladke
otroške
oči
Mirkove
in
Eličine
in
v
globoko
,
resno
oko
Mimičino
!
Še
enkrat
,
enkrat
edinkrat
da
bi
se
je
dotaknile
male
,
mehke
,
božajoče
roke
!
Oh
,
duša
jih
je
željna
,
srce
jih
kliče
k
sebi
nazaj
!
Moji
dragi
,
moji
mili
!
Zakaj
,
zakaj
ste
mi
umrli
,
zakaj
ste
odšli
,
ko
sem
vas
tako
ljubila
!
In
zopet
sta
se
odmaknila
otroka
nazaj
v
temo
preteklosti
,
ki
se
ne
vrača
nikdar
,
nikdar
.
Deklica
je
odstopila
za
njima
.
Kakor
v
meglo
so
se
izgubili
.
Nedosežni
hrepenečim
materinim
rokam
,
nedosežni
njeni
žalosti
in
njeni
ljubezni
.
Zatisnila
je
oči
in
se
zasanjala
v
pretekla
leta
.
Izpod
trepalnic
so
ji
polzele
solze
,
in
vendar
se
je
zganila
v
njenem
srcu
sladkost
nepozabnih
,
vedrih
spominov
.
Sama
ni
vedela
,
kako
dolgo
je
tako
slonela
.
Kakor
da
se
je
duša
odtrgala
od
telesa
in
splavala
v
davna
,
minula
leta
,
k
ljubljeni
deci
.
In
sedanjost
je
zastala
,
utihnila
,
kakor
včasih
obstoji
in
utihne
ura
na
steni
.
Prebudila
se
je
,
kakor
se
siromak
lačen
prebudi
iz
sladkih
sanj
o
bogastvu
,
razkošju
,
uživanju
.
Vstala
je
,
šla
v
kot
,
izvlekla
kovček
izpod
klopi
in
ga
odklenila
.
Tam
so
ležali
drobni
spomini
,
ki
jih
spravljajo
matere
od
svojih
otrok
.
Stari
,
izhojeni
čeveljčki
;
majhen
,
pisan
predpasnik
,
pobledel
od
pranja
;
stara
,
zakrpana
oblekica
;
polomljene
igračke
;
majhen
slamnik
;
krilca
,
hlačice
,
srajce
,
vse
že
porumenelo
od
ležanja
.
Davno
,
davno
je
delala
te
drobne
čipke
,
šivala
te
stvari
.
Že
so
v
grobu
razpadla
telesca
,
ki
jih
je
oblačila
v
to
perilo
;
nič
več
ne
tekajo
nožice
po
zemlji
,
ki
je
gledala
te
nogavice
.
Stara
,
polomljena
punčka
še
vedno
zre
vanjo
s
svojimi
steklenimi
očmi
,
a
Elice
že
davno
davno
ni
več
na
svetu
.
In
ta
oglodana
,
počečkana
knjiga
z
velikimi
slikami
živali
,
konja
,
ovac
,
tigra
,
medveda
-
kako
rad
jo
je
imel
Mirko
,
koliko
povesti
mu
je
morala
pripovedovati
o
antilopah
in
gazelah
,
nosorogih
,
krokodilih
,
žirafah
in
slonih
.
Vsaka
žival
je
imela
svoje
posebne
povesti
in
vedno
novih
si
je
morala
izmišljati
.
Glej
,
knjiga
je
ostala
,
a
deček
je
umrl
že
davno
davno
...
Klečala
je
na
tleh
,
naslonila
se
čez
te
spomine
in
se
razjokala
...
Šla
je
v
drugo
sobo
.
Tam
v
skrinji
so
bile
spravljene
tiste
stvari
,
ki
so
ji
ostale
po
Mimici.
Obleke
,
perilo
,
pentlje
,
ki
jih
je
nosila
v
laseh
,
ročna
dela
,
ki
jih
je
delala
v
šoli
.
Vsak
kos
je
zbujal
spomine
na
davne
dni
,
tedne
,
mesece
.
Glej
,
vzorci
čipk
,
abeceda
,
všita
v
belo
platno
,
ličen
ovratnik
,
ki
si
ga
je
sama
izvezla
s
pisanimi
ornamenti
,
album
,
kamor
so
ji
zapisale
prijateljice
in
součenke
polno
lepih
,
ganljivih
starinskih
stihov
in
želja
za
lepo
,
koristno
življenje
.
Umrla
je
Mimica
,
odšla
,
in
le
te
drobnarije
so
ostale
,
kakor
kosi
ladje
,
ki
se
je
razbila
na
pečinah
in
jih
je
morje
zaneslo
na
prod
.
Žalostni
,
bedni
ostanki
,
mrtvi
,
brezčutni
...
In
vendar
je
vzdignila
tanko
batistno
bluzico
in
jo
pritisnila
na
obraz
ter
jo
zmočila
s
solzami
...
Vstala
je
,
opotekajoč
se
,
omamljena
od
žalosti
,
prevzeta
od
silne
želje
priklicati
nazaj
minule
dni
,
ko
je
hčerka
živela
z
njo
tu
v
sobi
,
sedela
pri
oknu
in
šivala
in
zvečer
pod
svetilko
sklanjala
glavo
nad
knjige
in
zvezke
.
Pristopila
je
k
omari
,
da
še
tam
poišče
spomine
na
vse
,
kar
je
bilo
,
da
si
rani
srce
z
bridkim
in
vendar
sladkim
spominjanjem
na
ljubljeno
,
neprebolelo
hčer
.
Odklenila
je
omaro
.
Že
dolgo
se
ni
utegnila
ukvarjati
s
knjigami
.
Podnevi
je
delala
zunaj
na
vrtu
,
šivala
,
pomagala
Leni
,
a
zvečer
je
trudna
legala
zgodaj
spat
.
Škripajoč
se
je
odprla
omara
.
Nekaj
čudnega
jo
je
spreletelo
.
Tako
prazne
so
police
...
Začela
je
pregledovati
knjige
,
iskati
.
Mnogo
jih
je
manjkalo
.
Najdražje
knjige
.
Dela
,
ki
jih
je
kupil
še
njen
oče
in
ki
so
ji
bila
dragoceni
spomini
nanj
.
Stopila
je
na
stol
,
iskala
...
Morda
je
Rajko
komu
posodil
...
Ali
ne
,
preveč
knjig
manjka
.
In
zdajci
jo
je
spreletelo
,
uganila
je
,
izpregledala
.
Tisti
fotografski
aparat
,
ki
je
o
njem
trdil
Rajko
,
da
mu
ga
je
posodil
prijatelj
...
Že
nekaj
tednov
ga
ima
...
Če
bi
bil
izposojen
,
bi
ga
bil
moral
že
davno
vrniti
...
Kupil
ga
je
,
kupil
za
denar
,
ki
ga
je
dobil
za
knjige
!
Za
knjige
,
ki
jih
je
ukradel
materi
!
Knjige
,
ki
so
bile
nekdaj
dedova
last
!
Nekaj
surovega
ji
je
udarilo
v
obraz
.
Nima
ponosa
,
niti
poštenja
,
niti
srca
!
"
Ali
si
ti
prodal
dedove
knjige
?
"
je
vprašala
sina
,
ko
se
je
vrnil
zvečer
.
"
Da
,
jaz
,
"
je
priznal
.
Prestrašil
se
je
in
pobledel
.
"
Odpusti
,
mama
,
prosim
te
,
odpusti
!
"
je
prosil
in
jo
lovil
za
roko
.
"
Nikoli
več
ne
storim
česa
takega
,
nikoli
več
!
"
Pahnila
ga
je
od
sebe
.
"
Pusti
me
!
"
Njeno
srce
je
otrdelo
,
čutila
je
grenek
prezir
v
ustih
.
"
Tak
si
,
kakor
je
bil
tvoj
oče
!
"
mu
je
zalučala
v
obraz
in
odšla
iz
sobe
.
In
zdaj
je
spoznavala
vsak
dan
bolj
:
tak
je
,
kakršen
je
bil
njegov
oče
!
Vse
se
je
ponavljalo
.
Laži
,
prevare
,
poneverjanja
...
Konec
šolskega
leta
je
prinesel
domov
spričevalo
srednje
vrste
.
Čez
počitnice
si
ga
ni
upala
poslati
nikamor
.
Na
Trato
ni
bilo
niti
misliti
;
stric
Robert
je
ležal
bolan
.
Za
julij
ji
ni
nihče
poslal
običajnih
dvajset
kron
podpore
.
Slišala
je
,
da
ima
starec
velike
skrbi
,
da
sta
mu
sina
napravila
novih
neugodnosti
in
da
so
se
že
začeli
oglašati
upniki
s
tožbami
na
posestvo
.
Da
se
je
mogla
zanesti
na
sina
,
bi
ga
bila
poslala
k
enemu
svojih
bratov
.
To
bi
jih
bilo
zopet
zbližalo
;
dopisovanje
z
njima
je
postajalo
vedno
redkejše
in
površnejše
.
Ali
izgubila
je
že
vso
vero
v
sina
in
se
bala
,
da
ji
ne
napravi
nove
sramote
.
Vse
ji
je
bilo
tuje
,
kar
je
govoril
in
delal
.
Njegova
izpremenljivost
,
lahkota
,
s
katero
je
pozabljal
svoje
pregreške
,
pomanjkanje
sramu
in
ponosa
.
Kakor
žoga
je
bil
gladek
in
lahek
,
z
nobeno
besedo
ni
mogel
človek
priti
do
njega
.
Zgodilo
se
je
,
da
se
je
zjokala
pred
njim
od
skrbi
in
strahu
pred
bodočnostjo
.
Tolažil
jo
je
in
se
ji
zaklinjal
,
da
postane
drugačen
,
naj
se
ne
žalosti
.
Ali
komaj
je
odšel
skozi
vrata
,
že
ga
je
slišala
zunaj
žvižgati
in
prepevati
,
kakor
da
se
ni
nič
zgodilo
.
Nobene
resnobe
ni
bilo
v
njem
.
Začel
se
je
laskati
Leni
,
ko
je
videl
,
da
mati
vendar
ni
tako
mehka
,
kakor
je
hotel
,
da
bi
bila
.
Izmišljal
si
je
razne
ljubeznivosti
zanjo
;
po
neki
razglednici
domače
hribovske
vasice
ji
je
bil
prerisal
in
napravil
povečano
njeno
domačo
farno
cerkev
in
ji
sliko
skrivaj
obesil
nad
posteljo
v
njeni
sobici
pod
streho
;
pomagal
ji
je
včasih
zjutraj
nositi
kanto
z
mlekom
proti
mestu
.
Lena
je
bila
dostopna
takim
uslugam
in
večkrat
mu
je
dala
skrivaj
denarja
iz
svojega
,
da
je
imel
za
cigarete
,
ki
jih
je
kadil
na
izprehodih
,
ker
si
doma
ni
upal
zaradi
matere
.
Mati
je
hotela
,
naj
tudi
o
počitnicah
bere
kaj
resnega
,
študira
kak
jezik
ali
kaj
takega
,
da
se
preveč
ne
navadi
brezdelja
in
lenobe
.
Ali
to
ga
ni
veselilo
.
Z
Miličevim
Ferdom
sta
si
bila
nabavila
tamburici
-
Rajku
je
Lena
dala
denar
-
in
po
cele
dneve
sta
brenkala
.
Lepo
ju
je
bilo
slišati
zvečer
.
Imela
sta
tudi
lepa
glasova
pa
sta
pela
in
brenkala
.
Naučila
sta
se
vse
polno
raznih
slovanskih
narodnih
pesmi
;
slovenske
pa
hrvatske
