Brnjavčićas
tem
nista
bila
zadovoljna
in
sta
šla
k
fratru
v
Morančane
.
Dva
dneva
sta
že
pretekla
,
pa
nič
odgovora
še
ni
prišlo
od
Luke
.
Gotovo
ni
fratra
doma
.
"
Dalje
je
deček
pravil
,
da
bo
pilav
,
kako
prijetno
je
na
pilavu
,
da
dva
dni
pijejo
vino
in
šečerli-šerbet
,
igrajo
na
tambure
in
gusle
,
pritrkavajo
na
boben
,
prepevajo
,
brijejo
norce
in
igrajo
kolo
,
da
pojde
vse
na
konjih
v
Morančane
v
cerkev
,
ženske
okrašene
s
stotinami
dukatov
,
na
čelu
vojvoda
s
praporom
,
ob
strani
pa
bo
skakal
našemljeni
čajo
,
vikajoč
:
Mašala
!
Mašala
!
Vilar
ni
do
pičice
verjel
,
kar
je
slišal
,
zlasti
glede
dukatov
je
dvomil
.
Vedel
je
,
da
rabi
Bošnjak
v
svojem
pestrem
pripovedovanju
pretirana
števila
;
iz
narodne
pesmi
črpa
svoje
mišljenje
kakor
verni
kristjan
iz
evangelijev
;
narodna
pesem
pa
je
prisodila
dosti
pretiranosti
pestremu
življenju
davnih
časov
.
Iz
dečkovega
oživljenega
pripovedovanja
je
sklepal
,
da
mu
hoče
radi
Danice
namenoma
naslikati
sladkosti
in
radosti
svatovanja
,
da
bi
ga
čim
prej
ujel
v
mrežo
svojega
premetenega
zvodništva
.
Vazko
je
s
svojim
vedenjem
kazal
prepričanje
,
da
je
popolnoma
dosegel
svoj
namen
.
Po
vsem
licu
se
mu
je
razlil
izraz
veselja
,
ker
v
duhu
se
je
že
videl
med
,
kićenimi
svatovi
'
,
kjer
se
smeje
razposajenemu
norcu
.
Tudi
Danica
je
vsa
oživela
:
dvignila
je
glavo
ter
položila
desnico
na
jabolko
v
nedrjih
;
liki
zarja
so
zasijale
njene
oči
,
smejali
sta
se
njeni
rdeči
ustnici
,
kakor
da
so
pravkar
okusili
iz
čaše
šečerli
/
šerbeta
.
"
Kje
si
doma
,
gospodine
Franjo
?
"
je
vprašal
deček
.
Rad
bi
bil
zvedel
,
odkod
pride
takšna
sreča
njegovi
prijateljici
.
"
Onkraj
Save
pod
visokimi
planinami
,
"
je
suho
odgovoril
inženir
,
hoteč
opozoriti
dečka
,
da
človeku
,
ki
je
onkraj
Save
doma
,
ni
tako
lahko
napraviti
svatovanja
s
hercegovsko
deklico
.
A
neka
radost
je
polnila
njegovo
dušo
.
,
Rad
vaju
imam
oba
,
'
si
je
mislil
,
,
ker
več
zabave
imam
z
vama
nego
s
celim
krdelom
puste
in
ošabne
tuzlanske
družbe
.
Naj
se
valja
ona
družba
v
obilnosti
,
razkošju
in
prešestnosti
,
jaz
ne
silim
vanjo
:
moje
misli
ostanejo
tukaj
pri
tej
krasni
in
nedolžni
deklici
.
Bog
ve
,
morda
se
kdaj
uresničijo
Vazkove
sanje
.
Vse
je
mogoče
na
svetu
!
Mašala
!
Mašala
!
'
In
tuzlanska
družba
je
bila
že
na
pohodu
.
Vazko
je
čepel
na
tleh
ter
spiral
in
otiral
findjane
in
žličice
,
no
zdajci
je
šinil
kvišku
,
kakor
bi
ga
bil
pičil
gad
,
ter
pazno
vlekel
na
uho
.
"
Slišiš
,
gospodine
Franjo
!
"
je
viknil
.
"
Vozovi
drdrajo
po
poti
in
konjska
kopita
peketajo
.
"
Tudi
deklica
se
je
vznemirila
.
Vilar
je
nastavil
uho
,
toda
ničesar
ni
slišal
.
Deček
je
stekel
na
pot
,
postal
hip
,
potem
se
je
vrnil
.
"
Dva
voza
gospode
se
pelje
in
za
njima
jaha
druga
gospoda
,
"
je
rekel
ter
hitel
prilagati
dračja
na
ogenj
.
Čez
dve
minuti
sta
se
pred
hanom
ustavila
dva
preprosta
voziča
,
zaprežena
z
majhnimi
bosenskimi
konjiči
.
Na
prvem
vozu
je
Vilar
zagledal
vojaškega
avditorja
majorja
Lisinskega
,
z
mastjo
zalitega
,
rdečeličnega
gospoda
,
in
načelnika
pl.
Pesterja
,
na
drugem
je
sedela
Bajićeva
mati
in
poleg
nje
stotnik
Hvalibogovski
.
Zadi
so
se
ustavili
Bajić
in
njegova
soproga
,
Katica
ter
častniki
pl.
Merks
,
Buzduga
in
Mik
;
vsi
ti
so
bili
na
konjih
.
"
O
,
ga
že
imamo
,
ki
ga
iščemo
,
"
je
zavpil
avditor
Lisinski
ter
že
z
voza
mahal
Vilarju
v
pozdrav
.
Inženir
je
pozdravljajoč
dvignil
čepico
in
tekel
pomagat
Bajićevi
materi
z
voza
.
"
Glejte
me
,
gospod
inženir
,
ker
sami
nočete
k
nam
,
pridem
pa
jaz
k
vam
.
Če
gora
noče
k
proroku
,
mora
pa
prorok
k
gori
.
Nisem
se
bala
dolge
poti
–
"
je
izpregovorila
stara
dama
,
živahno
udarila
v
podstavljeno
Vilarjevo
desnico
in
jo
iskreno
potresla
.
Pritisnil
je
poljub
na
njeno
velo
roko
.
"
Me
zelo
veseli
,
milostiva
,
zelo
veseli
–
"
je
zatrjeval
Vilar
,
ves
presenečen
po
tolikem
in
tako
nenadnem
posetu
.
"
Kaj
ne
,
koliko
nas
je
,
"
je
rekel
Hvalibogovski
ter
molel
čez
starkini
koleni
desnico
inženirju
.
Ta
se
je
priklonil
,
potem
je
zavihtel
s
čepico
in
kliknil
na
vseznanje
:
"
Dobro
došli
,
gospoda
!
Srčno
pozdravljeni
pod
Konjplanino
!
"
Odzvali
so
se
mu
prijazni
pozdravi
od
vseh
strani
.
"
Gospoda
!
"
je
kliknil
Lisinski
,
še
stoječ
na
vozu
.
"
Tu
je
prvi
akt
mojega
delovanja
.
Stopimo
na
vulkanska
tla
zloglasne
Konj-planine
!
"
,
Aha
–
preiskava
zaradi
orožja
!
'
je
pomislil
Vilar
.
"
Ali
smo
že
na
planini
?
"
je
vprašala
stara
gospa
,
ki
je
,
opiraje
se
ob
inženirjevo
ramo
in
podprta
z
njegovo
roko
,
lezla
z
voza
.
"
Pod
planino
ste
že
,
milostiva
.
Do
drvarske
kolonije
imamo
dobre
pol
ure
vožnje
.
Peš
je
urica
.
Gotovo
vas
je
utrudila
vožnja
–
"
"
Vsa
sem
razbita
in
raztresena
.
"
"
I
jaz
sem
ves
iztrkan
in
otrpel
,
psiakrev
!
"
je
tožil
Hvalibogovski
,
ki
se
je
skobalil
na
drugi
strani
z
voza
.
"
Daleč
je
do
vaše
puščave
.
Torej
še
ni
končana
vožnja
?
"
"
Dovolita
,
da
pozdravim
i
ostalo
gospodo
,
"
je
poprosil
inženir
.
Hitel
je
k
načelniku
in
Lisinskemu
,
ki
sta
zabavljala
,
da
sta
vsa
zlomljena
in
izmozgana
.
Potem
je
tekel
k
jahalcem
in
se
poklonil
vsem
po
vrsti
.
,
Kakor
glumač
na
odru
ali
tisti
našemljeni
čajo
moram
skakati
od
enega
do
drugega
'
–
mu
je
šinilo
v
glavo
,
preden
je
izrekel
pomasljene
besede
:
"
Jako
ste
me
razveselili
,
gospoda
!
"
"
Oh
,
kako
sem
trudna
!
"
mu
je
rekla
gospa
Ljubica
s
sladkim
vzdihom
,
kakor
bi
ga
prosila
,
naj
ji
dovoli
,
da
počije
v
njegovem
naročju
.
Kako
krasna
se
je
kazala
v
svoji
utrujenosti
!
Lahne
temne
proge
,
ležeče
pod
njenimi
očmi
in
prehajajoče
pri
notranjih
očesnih
kotih
v
višnjevkasto
,
so
poviševale
njeno
lepoto
.
Neka
tajna
skrb
je
mračila
njen
izraziti
pogled
.
Vilar
se
je
odvrnil
,
ko
se
je
ta
pogled
uprl
v
ono
smer
,
kjer
je
poleg
prvega
voza
stal
pl.
Pester
.
"
Zdravstvujte
,
gospod
inženir
!
"
je
zaklicala
Katica
,
ki
je
sedela
še
na
konju
;
želela
je
,
da
si
jo
ogleda
Vilar
,
ker
večkrat
je
že
slišala
pohvalo
in
prepričana
je
bila
,
da
učinkujejo
njene
telesne
forme
baš
na
konju
zmagovalno
.
Vilar
je
skočil
k
njej
,
stisnivši
mimogrede
Bajićevo
desnico
.
"
Ali
nisem
izpolnila
obljube
,
da
vas
posetim
pod
Konj-planino
?
Glejte
,
da
znam
biti
mož-beseda
.
Kar
sem
kdaj
obljubila
,
vse
sem
še
izvršila
.
"
Zavrnila
je
konja
v
stran
,
mamljivo
zroč
na
inženirja
.
"
Prekrasno
,
preljubeznivo
!
Me
neskončno
veseli
!
"
je
kliknil
,
pri
čemer
bi
se
bil
malone
vgriznil
v
jezik
.
Pozdravil
je
vse
tri
častnike
,
ki
so
bili
že
privezali
svoje
konje
k
drevju
.
"
Gospica
Katica
je
izborna
jahalka
,
Amazonka
,
"
se
je
oglasil
pl.
Merks
,
ki
je
z
desnico
prijel
Katičinega
konja
za
uzdo
,
levico
pa
ji
je
podal
,
na
kar
je
lahno
skočila
na
tla
.
"
Gospica
,
vi
ste
vsa
razgreta
.
Pot
je
dolga
in
vročina
neznosna
.
Ali
bi
ne
ugajal
kakšen
jopič
,
da
se
ne
prehladite
!
"
je
svetoval
Buzduga
.
Šejk
je
iztegnjenega
jezika
legel
poleg
svojega
gospodarja
na
pot
ter
mežikajoč
kimal
z
glavo
.
"
Lepa
hvala
,
ni
treba
,
nisem
preveč
vroča
in
prav
nič
trudna
,
"
je
odvrnila
Katica
,
popravljajoč
si
kostanjeve
lase
,
ki
so
podobni
svitkom
razčesane
volne
frleli
izpod
jahalskega
klobuka
.
Prijela
je
za
pahljačo
,
visečo
ob
boku
,
ter
si
pahljala
hlad
v
razžarjeno
lice
.
Kazalo
se
je
,
da
se
zanima
samo
za
inženirja
,
le
vanj
je
upirala
poglede
,
pokazalo
pa
se
je
tudi
,
da
se
ji
Vilar
namenoma
umika
.
Po
kratkih
pozdravnih
besedah
,
naslovljenih
na
poročnika
Mika
,
je
stopil
k
Bajiću
,
ki
je
stal
s
starejšo
gospodo
pri
vozeh
.
Tedaj
je
tudi
Katica
s
častniki
šla
za
njim
.
Mika
je
poskrbelo
,
kaj
bodo
jedli
in
pili
v
tej
puščavi
.
"
Skozi
steklo
boš
lizal
med
,
e-e
,
"
je
v
sladkotnem
smehu
rekel
pl.
Merks
.
"
Še
tega
ne
dobi
.
Čakajte
,
gospod
poročnik
,
danes
boste
stradali
,
izvzemši
slučaj
,
da
si
sami
nalovite
postrvi
in
si
jih
napravite
,
"
je
zažgolela
Katica
ter
stopila
na
Mikovo
stran
,
videč
,
da
se
je
ogiblje
Vilar
.
"
Držal
se
bom
tu-le
gospoda
inženirja
in
ni
vraga
,
da
bi
ne
izhajal
dobro
.
On
ima
v
zalogi
živeža
za
dve
bateriji
.
Kaj
ni
res
,
gospod
vojni
tovariš
?
"
"
Za
živež
ni
treba
skrbeti
,
le
z
ležiščem
bo
slaba
,
"
je
rekel
Vilar
in
lahno
zakašljal
.
Želel
si
je
daleč
proč
od
te
puhle
družbe
.
"
Z
živežem
lahko
postreževa
z
gospodom
Bierkopfom
,
kateremu
sem
oddal
precejšnjo
zalogo
.
Od
danes
naprej
gospodari
zopet
gozdar
.
Strada
in
glada
ne
bo
pod
Konj-planino
.
"
"
Na
zalogo
se
naročim
jaz
.
Živio
Čumurpaša
!
Jaz
sem
preskrbljen
,
a
vi
glejte
!
"
je
rekel
Mik
in
pokrilil
s
prsti
Katici
pred
nosom
,
za
kar
je
dobil
s
pahljačo
po
roki
.
"
Da
ne
pozabim
,
gospod
inženir
,
general
mi
je
naročil
,
naj
vas
opozorim
na
jalski
most
.
Gradivo
je
napeljano
,
"
je
skozi
nos
izpustil
pl.
Merks
.
"
Vi
morate
precej
jutri
z
nami
!
"
je
z
izredno
ljubeznivo
mimiko
ukazala
Katica
.
"
General
hoče
imeti
svoj
most
in
vi
morate
nanj
z
dletom
vrezati
njegovo
ime
in
letnico
zgradbe
.
"
Inženirja
ta
ukaz
ni
omamil
;
izrazil
je
na
licu
skrajnjo
vdanost
,
toda
nalašč
ni
hotel
že
jutri
v
Tuzlo
,
čeprav
je
bil
že
vse
tako
uredil
,
da
odpotuje
jutri
.
"
Pojutršnjem
se
odpeljem
,
"
je
rekel
ter
se
izgovoril
s
posli
,
ki
jih
mora
opraviti
še
jutri
.
Rajši
se
popelje
pojutršnjem
sam
,
itak
se
zadosti
naje
teh
pustih
in
praznih
ljudi
,
s
katerimi
se
mora
ukvarjati
danes
in
jutri
.
"
Prosil
vas
bom
,
gospod
inženir
,
da
greste
jutri
dopoldne
z
menoj
na
Konj-planino
in
mi
pokažete
tisto
jamo
,
kjer
se
je
nahajalo
skrivališče
orožja
.
Jaz
sem
namreč
uradno
tukaj
in
vi
,
gospod
inženir
,
ste
takorekoč
važna
oseba
,
oziroma
priča
v
mojih
protokolih
,
"
je
govoril
avditor
Lisinski
,
obrnjen
k
Vilarju
in
priljudno
se
klanjajoč
.
"
Dobro
,
dobro
,
"
je
odgovoril
inženir
ter
se
priklonil
.
Danico
je
zanimalo
,
kdo
je
prišel
.
Nekaj
neprijetnega
ji
je
leglo
na
dušo
,
ko
je
v
družbi
spoznala
Katico
.
Dokler
so
gostje
stali
pred
hanom
,
je
večkrat
dvignila
glavo
in
skrivaj
pogledala
nanje
,
posebno
ni
mogla
odoleti
želji
,
da
bi
spoznala
odnošaje
med
gospodinom
Franjem
in
Katico
.
Ko
jo
je
bil
njen
brat
privedel
s
Cetinja
v
Tuzlo
,
jo
je
nastanil
pri
Bajićevih
,
ker
stara
gospa
je
sama
želela
,
naj
ostane
Danica
pri
njej
in
izpopolni
svojo
izomiko
.
Jovica
je
bil
tega
predloga
vesel
.
Prvikrat
,
ko
je
Danica
zagledala
Katico
,
je
ostrmela
ob
njeni
lepoti
.
Kakor
izpremenjena
v
stolb
,
je
takrat
obstala
pred
njo
in
ni
mogla
odvrniti
pogleda
od
tolike
luči
.
Nadarjena
v
obilni
meri
s
čutom
za
harmonično
lepoto
,
jo
je
občudovala
,
kjerkoli
jo
je
našla
:
na
človeku
,
na
obleki
,
na
cveticah
,
na
živali
,
sploh
na
vsem
stvarstvu
.
In
vprašala
se
je
takrat
:
,
Moj
Bog
,
ali
imajo
Švabi
takšne
krasotice
?
'
Podobna
misel
pa
je
vstala
tedaj
tudi
Katici
:
,
Kako
krasna
deklica
,
ko
bi
nosila
našo
obleko
in
bi
bila
po
naše
izobražena
!
Je
li
mogoče
,
da
so
Hercegovke
tako
lepe
?
'
In
zavist
se
je
pojavila
v
njeni
duši
.
Sodila
je
vse
po
vnanjosti
:
ženske
po
plemenitih
oblikah
stasa
in
obleke
,
moške
po
prikupljivih
besedah
,
manirah
in
uniformah
.
Prvi
dan
sta
živeli
v
polni
harmoniji
.
Ko
pa
je
Katica
spoznala
njeno
preprostost
,
nedolžnost
in
skromnost
,
se
je
že
drugi
dan
odvrnila
od
nje
in
jo
začela
sovražiti
zaradi
čednosti
,
ki
jih
sama
ni
imela
.
Tudi
gospa
Ljubica
je
stala
svoji
sestri
ob
strani
in
jo
podpirala
,
ko
sta
sklenili
,
vcepiti
nedolžni
deklici
svoje
nazore
,
jo
po
svoje
izobraziti
.
Molčljivi
Danici
je
nastalo
pravo
peklo
v
Bajićevi
hiši
in
čez
pet
dni
je
zbežala
k
svojemu
bratu
v
Pilić
.
Tega
se
je
sedaj
spomnila
in
užalilo
jo
je
,
ko
je
videla
,
da
se
gospodin
Franjo
priklanja
Katici
.
Kamen
ji
je
legel
na
srce
,
po
hrbtu
so
ji
zamrgoleli
mravljinci
.
Povesila
je
glavo
,
šivanje
ji
je
zastalo
,
položila
je
roko
na
jabolko
v
nedrih
.
Izobilje
sreče
se
je
mahoma
izpremenilo
v
nesrečo
.
Iztežka
je
zadrževala
jok
v
grlu
.
Razen
Bajićeve
matere
so
se
napotili
vsi
izletniki
z
Vilarjem
vred
k
Oskovi
,
da
ogledajo
skalovito
strugo
in
malenkostni
mlin
,
ki
je
dolgočasno
ragljal
v
globini
.
Stara
majka
je
stopila
pod
pristrešje
.
Spoznavši
deklico
,
je
zakrilila
z
rokama
in
vzkliknila
:
"
O
Danica
,
duša
moja
draga
,
udobno
bi
ti
bilo
pri
meni
,
a
tako
moraš
živeti
v
takšnem
odljudnem
kraju
,
ki
nikakor
ni
primeren
zate
.
"
Govorila
je
iskreno
in
z
milo
prizanesljivostjo
.
Sklonila
se
je
k
njej
,
jo
pritegnila
na
svoje
prsi
in
jo
začela
objemati
.
Danico
so
polile
solze
,
stara
gospa
jih
je
smatrala
za
posledico
ginjenosti
ob
nenadnem
svidenju
in
rahlih
očitkih
.
,
Kesa
se
revica
,
ker
je
zapustila
naš
dom
,
'
si
je
mislila
in
precej
je
tolažilno
rekla
:
"
Nič
ne
maraj
,
Danica
,
gotovo
se
najde
priložnost
,
da
te
spravim
v
kakšno
primerno
službo
,
če
ne
v
Tuzli
,
pa
onkraj
Drine
ali
Save
.
Vedno
premišljujem
o
tem
.
Sedaj
si
osamela
in
je
skrajnji
čas
,
da
greš
odtod
.
"
Danica
je
iznova
zaihtela
.
"
Ne
plakaj
,
dragica
!
Jovica
se
gotovo
povrne
,
toda
ti
vendar
ne
moreš
za
večno
ostati
tukaj
.
Spravim
te
kam
na
ugodno
mesto
in
sčasoma
,
ako
Bog
da
,
pride
tudi
možitev
na
vrsto
.
Nisem
mislila
,
da
si
tako
vzrastla
.
"
Stiskala
jo
je
k
sebi
in
poljubljala
na
oči
in
usta
.
Saj
je
bila
Danica
hči
njene
sestrične
in
močno
podobna
njeni
srčni
prijateljici
izza
mladih
let
!
Med
stiskanjem
je
nanesel
slučaj
,
da
je
padlo
Danici
jabolko
iz
nedrij
in
se
zatrkljalo
proti
Vazku
,
ki
je
čepel
ob
ognju
,
pričakujoč
ukazov
gospode
.
Deček
je
pobral
jabolko
in
ga
podal
deklici
,
rekoč
:
"
Pazi
na
ta
sad
!
Nikdar
več
ne
položi
solnce
take
zaloge
sreče
pred
tvoj
prag
.
Kaj
bi
rekel
gospodin
Franjo
,
ko
bi
vedel
?
"
Deklica
je
hlastno
segla
po
jabolku
in
ga
vtaknila
globlje
v
nedrja
.
Na
gospejno
vprašanje
,
kdo
ji
je
dal
jabolko
,
je
položila
zasolzelo
lice
na
njeno
ramo
in
ničesar
ni
odgovorila
.
Odzval
pa
se
je
Vazko
:
"
Gospodin
Franjo
ji
ga
je
prinesel
in
podaril
.
"
"
Kdo
je
ta
gospodin
Franjo
?
"
je
vprašala
gospa
,
božajoč
Daničino
glavo
.
"
To
je
oni
gospodin
,
ki
je
prišel
pred
kratkim
sem
,
oni
mladi
in
lepi
gospodin
,
"
je
važno
razložil
deček
.
"
Car
častiti
sam
ga
je
poslal
,
da
postriže
peroti
vsem
nasilnikom
.
Birkov
je
pod
njegovo
oblastjo
in
Atif
Sarajlija
in
vsi
drvarji
.
In
on
deli
carsko
milost
po
pravu
.
"
"
To
je
tisti
gospodin
,
ki
je
sedel
pravkar
na
tem
stolcu
in
pil
kavo
–
gospodin
inženir
?
"
je
čudeč
se
vprašala
gospa
.
"
Delavci
mu
pravijo
tudi
želir
.
Tisti
je
dal
Danici
jabolko
.
"
Gospe
se
je
zasvetilo
v
glavi
.
"
Sedi
,
moja
dragica
,
in
poslušaj
me
!
"
je
rekla
ter
nežno
odvrnila
deklico
,
da
je
zopet
sedla
,
in
sama
se
je
spustila
na
stolček
,
na
katerem
je
pred
kratkim
počival
Vilar
.
V
roke
je
vzela
Daničino
levico
in
nadaljevala
:
"
V
moji
misli
je
vse
jasno
,
dete
milo
.
Ta
gospodin
Franjo
je
sama
dobrota
in
ljubeznjivost
.
Poznam
ga
osebno
in
dosti
sem
že
slišala
o
njem
,
po
čemer
sodim
o
njegovem
poštenju
.
Toda
to
se
mi
zdi
brezpomembno
,
da
ti
je
podaril
jabolko
.
Sad
ti
je
dal
,
ker
ni
vedel
,
kaj
to
pomeni
.
Prišel
je
z
onkraj
Save
,
ni
Srb
in
ne
pozna
še
naših
običajev
.
Prav
tako
ti
lahko
podari
pest
lešnikov
,
kadar
bodo
dozoreli
,
ne
da
bi
mislil
o
čem
važnem
.
On
ni
kriv
,
če
ti
je
zmešal
glavo
.
Ne
smatraj
vsake
ljube
,
prilizljive
besede
za
pristno
zlato
!
Ne
imej
za
zalog
svoje
sreče
tega
,
kar
stori
kdo
nepremišljeno
,
v
zmoti
in
nevednosti
,
da
se
ti
ne
bo
treba
kesati
in
obupavati
,
ko
bo
prepozno
.
Ti
si
neizkušeno
dete
–
"
Deklica
je
položila
težko
glavo
na
gospejno
ramo
,
a
Vazko
se
je
od
ognja
divje
ozrl
na
sitno
starko
ter
srdito
pljunil
v
stran
.
Njemu
je
bilo
veliko
do
tega
,
da
bi
se
vršila
svatba
,
pri
kateri
bo
našemljeni
čajo
vikal
:
Mašala
!
Mašala
!
"
Potolaži
se
,
ubogo
dete
,
saj
se
ni
zgodilo
nič
,
kar
bi
se
ne
dalo
popraviti
.
Odbaci
dar
in
vse
je
pri
kraju
!
"
Danica
je
segla
z
desnico
na
prsi
,
kakor
bi
hotela
braniti
jabolko
.
Krčevito
se
je
tresla
njena
glava
.
Nedošiti
gunjič
ji
je
zdrknil
s
kolen
.
Gospa
je
položila
svojo
desnico
na
njen
beli
vrat
.
Nekaj
hipov
je
premišljevala
o
Vilarju
.
,
Mlada
,
vroča
kri
mu
kipi
po
žilah
in
ni
mu
zameriti
,
če
mu
ugaja
deklica
,
ki
je
dobra
liki
med
in
krasna
liki
zarja
.
Gotovo
ji
je
govoril
besede
,
ki
so
jo
zmešale
.
Morda
jo
res
ljubi
.
Lahkomišljen
ni
,
za
ljubezensko
igračkanje
,
za
flirt
ni
,
o
čemer
se
je
pritožila
naša
Katica
,
morda
tudi
te
zmožnosti
nima
,
dasi
bi
bilo
takšno
vedenje
odpustljivo
v
tej
pustinji
.
So
drugi
čuti
,
ki
mu
poljejo
v
duševnosti
:
narodnost
,
globokočutnost
za
modernega
sužnja
,
veselje
do
dela
.
Treba
priti
z
njim
na
jasno
!
'
Dvignila
je
dekličino
glavo
in
z
neznansko
mehkobo
v
pogledu
se
je
zazrla
v
njene
oči
,
ki
so
se
svetlikale
v
vlagi
.
"
Pomiri
se
,
Daničica
!
Ne
mine
te
,
kar
ti
je
usojeno
.
Solze
ne
izpremene
tvojega
položaja
.
Ne
kaži
jih
tujcem
,
ki
jih
ne
morejo
razumeti
in
te
bodo
zasmehovali
.
"
Zaslišalo
se
je
grohotanje
tuzlanske
gospode
,
vračajoče
se
od
Oskove
.
Danica
je
pobrala
gunjič
in
ga
po
položila
na
stolček
.
In
urno
kakor
preplašena
srna
je
skočila
po
konvico
ter
se
skrila
za
han
;
od
tam
je
skozi
redke
veje
obsekanega
gabra
oprezovala
,
kako
je
kolovratila
hrumeča
gospoda
po
strmem
bregu
Oskove
navzgor
.
Gospodin
Franjo
je
stal
na
robu
obrezja
in
podajal
desnico
onim
,
ki
so
prilezli
iz
struge
in
so
več
ali
manj
potrebovali
njegovo
pomoč
preko
najvišjega
praga
stopnic
,
držečih
na
pot
.
Zazdelo
se
ji
je
,
da
je
Katici
le
mimogrede
pogledal
v
obraz
,
čeprav
se
je
vihravo
poprijela
njegove
roke
,
ki
jo
je
bliskoma
dvignila
na
pot
in
precej
izpustila
.
Ko
je
že
vsa
gospoda
odšla
pod
pristrešje
,
je
stekla
k
Oskovi
,
da
si
s
svežo
vodo
izplakne
sledove
solz
z
obraza
.
To
je
torej
tisti
han
,
kjer
se
prične
moje
uradne
delovanje
,
"
je
rekel
major
Lisinski
,
stopivši
pod
pristrešje
.
Z
veščim
očesom
je
premotril
ves
prostor
s
hanom
vred
.
Izvadil
je
robec
iz
žepa
ter
si
obrisal
prah
in
znoj
s
čela
ter
plešaste
glave
.
Resne
in
važne
črte
so
se
pojavile
na
njegovem
licu
,
razgrnil
je
neke
listine
,
oslinil
svinčnik
in
pokimal
.
"
Tu
je
prva
etapa
mojega
ogleda
.
"
Okrenil
se
je
k
Vazku
ter
kliknil
:
"
Hej
,
dečko
,
kako
se
imenuje
ta
han
?
"
"
Mušićev
han
ali
han
ob
Oskovi
.
Znade
to
gospodin
Franjo
,
"
je
bodro
odgovoril
Vazko
,
vedno
še
čepeč
ob
ognju
.
"
Ti
–
ušivec
–
lahko
bi
vstal
,
kadar
govori
gospod
s
teboj
!
"
se
je
zadrl
Buzduga
ter
dregnil
dečka
z
bikovko
v
nos
.
Vazko
se
je
kakor
razdražena
zver
vzpel
na
nogi
.
"
Tu
je
torej
kuhal
,
ali
kakor
pravijo
v
Bosni
,
pekel
kavo
Peter
Mušić
?
"
je
vprašal
Lisinski
,
nataknivši
si
zlat
ščipalnik
na
nos
.
"
Pekel
je
kavo
Pero
Mušić
.
Znade
to
gospodin
Franjo
,
"
je
rezko
odvrnil
Vazko
,
zaradi
nosobrca
ves
rdeč
v
obraz
,
Kri
mu
je
prilezla
iz
nosa
.
Obrisal
jo
je
z
rokavom
.
Lisinski
je
nekaj
zapisal
.
"
Nu
,
kje
je
tisti
nesrečni
prostor
,
kjer
so
našli
orožniki
ali
zaptije
orožje
?
"
"
Tu
gori
na
hanu
so
ga
našli
,
pa
kriv
ni
ne
Pero
ne
Jovica
.
"
"
Smrkavec
,
odgovarjaj
na
to
,
o
čemer
te
gospod
vpraša
!
"
je
strogo
velel
Buzduga
ter
zažugal
z
bikovko
,
tako
da
je
zažvižgala
v
zraku
.
Obrnjen
k
načelniku
,
je
rekel
:
"
Glejte
,
kako
uporen
narod
je
to
!
Neverjetno
!
Ta
nezreli
deček
je
že
zdaj
zrel
za
vislice
.
Docela
lopov
!
A
jaz
mu
izbijem
trmo
.
–
Stopi
bliže
k
gospodu
!
"
je
v
deželnem
jeziku
ukazal
dečku
,
ki
je
bil
v
strahu
pred
bikovko
stopil
na
Vilarjevo
stran
.
Vazko
se
ni
ganil
.
"
Orožje
je
podtaknil
oni
volkodlak
Atif
Sarajlija
.
Pero
in
Jovica
sta
nedolžna
.
Znade
to
gospodin
Franjo
.
"
"
Molči
!
"
je
zagrmel
orožnik
.
"
Ni
večji
ne
manji
od
zajčjega
repa
,
a
gleda
srepo
kakor
hajduk
v
gori
,
"
se
je
oglasil
Hvalibogovski
.
"
Kje
se
pride
pod
streho
?
Je
li
tu
lestvica
?
So
li
stopnice
?
"
je
vprašal
major
,
mirno
stopivši
pred
Vazka
.
"
Lestvica
je
–
za
hanom
.
"
"
Alo
,
prinesi
,
prinesi
,
prinesi
–
in
pristavi
!
"
je
milo
velel
sodnik
in
se
posmejal
zaradi
fantove
nerodnosti
.
Zopet
je
nekaj
zapisal
.
Takrat
je
zagledal
Daničin
gunjič
,
ki
ga
je
bila
Bajićeva
mati
pobrala
s
stolca
in
zadovoljno
kimajoč
pregledavala
.
Skočil
je
k
njej
in
kliknil
:
"
Glejte
čudo
čudovito
!
Ni
li
to
krasno
,
milostiva
?
Takšni
so
bosenski
ženski
obrtni
izdelki
,
povzeti
z
iztočnih
vzorcev
.
To
je
nekaj
lepega
.
E
–
tudi
v
Bosni
je
neka
kultura
doma
.
"
"
Češplje
in
ovce
,
"
je
pritaknil
načelnik
.
"
O
,
tudi
to
spada
h
kulturi
.
Vsak
narod
po
svoje
.
Tu
sem
pridi
Dunajčanka
in
se
uči
!
"
je
rekel
Lisinski
,
držeč
gunjič
z
ene
strani
,
dočim
ga
je
Bajićeva
mati
držala
z
druge
.
Vsa
družba
ju
je
obkolila
.
"
Herrlich
!
"
je
vzkliknil
pl.
Pester
,
čigar
desnica
je
otipavala
gunjičev
rob
.
"
Magnifique
!
"
je
pristavila
gospa
Ljubica
,
ki
je
tudi
prijela
za
rob
,
dotaknivši
se
načelnikove
roke
.
"
Delo
bi
že
bilo
,
a
barve
so
prežive
.
Kako
neokusna
je
ta
razvrstitev
barv
"
,
je
razsodila
Katica
ter
našobila
črešnjevi
ustnici
.
"
Jaz
pa
stavim
ne
vem
kaj
,
da
bodo
v
takšni
razvrstitvi
barv
še
slikarji
mazali
na
platno
.
Čakati
treba
,
da
pride
v
modo
,
"
je
menil
načelnik
.
"
E-e-e
!
"
je
v
občudovanju
zameketal
pl.
Merks
.
"
Kdo
je
že
videl
ptiča
z
zlatim
kljunom
in
zlatimi
krempeljci
?
"
je
nasmešljivo
vprašal
Mik
,
ki
je
pušeč
stal
za
Katico
,
zrl
bolj
na
njen
labodji
vrat
nego
na
gunjič
in
puhal
oblake
dima
zadaj
stoječemu
malomarnemu
Buzdugi
v
obraz
.
Za
vse
pa
orožnik
ni
bil
ravnodušen
.
Z
bikovko
je
mimo
Mika
dregal
Katico
v
zaokroženi
bok
,
dokler
ni
gospica
prijela
za
konec
bikovke
,
kar
je
napravilo
med
njima
električno
zvezo
.
Bajićeva
mati
se
je
nasmehnila
Katici
in
Miku
,
ker
sta
izkušala
zgrajati
delo
.
"
Kdor
razume
kaj
o
vezenju
,
mora
reči
,
da
je
delo
lepo
,
lepo
v
posameznostih
in
v
celotnem
vtisku
.
Morda
se
je
tu
in
tam
ponesrečilo
par
vbodljajev
,
toda
poglejte
,
kako
slabo
blago
je
vzeto
za
podlago
.
V
takšno
treba
oprezneje
vtikati
iglo
.
"
"
Jaz
občudujem
to
fantazijo
,
pristno
iztočno
fantazijo
,
"
je
poudaril
Lisinski
.
"
Ta
uredba
posameznih
figur
,
aranžma
,
tehnika
!
O
,
tudi
pri
nas
na
Moravskem
imamo
še
lepe
kroje
z
umetnim
vezenjem
.
"
"
Res
nam
ugaja
lep
odevek
,
toda
na
krepke
,
mlade
ljudi
se
ozremo
tudi
takrat
,
kadar
so
zaviti
v
cunje
.
Ogrski
cigan
je
lahko
tudi
v
raztrgani
obleki
krasen
,
"
je
sodila
Ljubica
,
stoječa
tesno
ob
pl.
Pesterju
.
"
Vsak
ima
svoj
okus
,
"
je
zbadljivo
pripomnila
stara
Bajićevka
,
na
kar
je
vščipljivo
odsekala
Katica
:
"
Pred
starim
človekom
v
najlepši
noši
bo
vsakdo
bežal
v
deveto
deželo
.
"
"
Tega
ne
verjamem
,
"
je
rekel
Vilar
,
da
bi
pomogel
stari
majki
,
"
čemu
bi
si
potem
kralji
in
kraljice
natikali
toliko
leska
in
bleska
na
ostarele
rame
?
"
"
Tako
se
govori
!
"
je
pritrdil
pl.
Merks
,
vesel
,
da
je
našel
priliko
pokazati
svojo
učenost
.
"
Na
zunanjost
se
zelo
oziramo
in
je
tudi
velikega
pomena
.
Slaven
Medicejec
je
hotel
imeti
na
svojem
dvoru
nekega
vplivnega
bogataša
.
Ta
se
je
branil
tako
duhovite
družbe
"
ker
ni
vedel
,
kako
bi
se
vedel
v
njej
.
,
Malo
govori
in
lepo
se
oblači
!
'
mu
je
svetoval
Medicejec
.
E-e
–
obleka
dela
človeka
.
"
"
In
še
slavnejši
Don
Kišot
je
svetoval
svojemu
slavnemu
slugi
Sanču
Panzi
,
preden
ga
je
poslal
za
namestnika
na
otok
,
naj
ne
je
česna
,
ker
se
ne
spodobi
,
da
bi
namestniku
po
česnu
dehtelo
iz
ust
,
"
je
pridejal
Mik
,
hoteč
pokazati
,
da
je
tudi
on
načitan
človek
,
čeprav
ni
pri
generalnem
štabu
.
Vsi
so
se
mu
posmejali
in
Katica
mu
je
s
pahljačo
pripeljala
lahen
nosobrc
.
"
Vi
samo
na
jed
mislite
.
"
Lisinski
je
še
vedno
občudoval
gunjič
.
Opozoril
je
na
všite
arabeske
ravnih
in
okroglih
črt
.
S
svinčnikom
je
pokazal
tu
na
list
,
tam
na
rožo
ali
potočnico
v
cvetličnih
kitah
ter
na
metulje
in
polže
,
ki
so
tu
in
tam
sedeli
na
kitah
.
Zdolaj
v
obeh
kotih
je
bilo
na
zelenih
vejicah
s
črno
in
sivkasto
svilo
všito
gnezdece
,
v
vsakem
je
ležalo
dvoje
belih
jajec
,
nad
vsakim
sta
frfotala
dva
ptička
v
robatih
oblikah
,
kakršnih
morda
nikdar
ni
ustvarila
priroda
.
Vendar
pa
so
bili
ti
ptički
zelo
ljubki
.
Kljune
so
imeli
zlate
,
istotako
kremplje
,
noge
srebrne
,
peroti
rumene
,
prelivajoče
se
v
zeleno
,
repe
črnobele
,
živote
pa
višnjevkaste
,
prehajajoče
v
rdeče
.
Pri
vsaki
dvojici
so
bile
barve
enega
ptička
zatemnele
in
zamolkle
,
dokaz
,
da
je
umetnica
mislila
tudi
na
spolni
razloček
.
Kdo
je
ta
umetnica
in
kje
je
?
Lepo
delo
je
vsiljevalo
to
vprašanje
in
umetniško
nadahnjeni
Lisinski
ga
je
tudi
izrazil
.
Poklical
je
Vazka
,
ki
je
bil
že
pristavil
lestvico
k
podstrešju
.
"
Dečko
,
čigav
je
ta
ženski
gunjič
?
"
"
Danice
Miloševićeve
.
Znade
to
gospodin
Franjo
.
"
Katica
se
je
začudila
in
obrnila
k
Bajiću
.
"
Čuj
,
Saša
,
to
bo
tista
Danica
Miloševićeva
,
ki
je
prišla
s
Cetinja
in
je
bivala
par
dni
pri
nas
,
sestra
kaludjera
Jovice
,
Hercegovka
–
"
"
Gotovo
,
saj
je
bival
Jovica
poslednje
čase
tu
nekje
–
"
Gospoda
je
obračala
še
nekaj
časa
gunjič
na
vse
strani
.
Dasi
je
govorila
med
seboj
izključno
nemški
,
je
vendar
Vazko
uganil
toliko
,
da
se
meni
o
Danici
in
hvali
njen
gunjič
.
To
priznanje
je
pomirilo
njegovo
prejšnjo
jezo
.
"
Danica
je
začela
z
gunjičem
teden
dni
prej
,
nego
je
prišel
k
nam
gospodin
Franjo
,
"
je
pojasnil
,
zroč
Lisinskemu
v
obraz
.
Avditor
je
dvignil
rami
,
razprostrl
roki
,
poostril
pogled
ter
ga
nasmešljivo
poslal
po
vrsti
po
vseh
navzočih
.
"
Kdo
je
ta
gospodin
Franjo
,
ki
vse
zna
,
vse
ve
,
in
po
katerem
so
tukaj
začeli
celo
novo
časoštetje
?
"
je
vprašal
,
dasi
je
bil
to
zvedel
že
dva
dni
prej
od
handžije
Pera
,
ko
je
pisal
v
sodnijski
protokol
njegove
izpovedbe
.
Tedaj
se
je
spomnil
pl.
Merks
,
da
je
že
drugje
slišal
klicati
inženirja
za
gospodina
Franja
,
kar
se
mu
je
zdelo
nespodobno
in
neprimerno
.
"
E-e-e
!
"
je
hrknil
in
pogledal
na
Vilarja
,
ki
mu
je
i
stara
Bajićevka
pogrozila
s
prstom
,
češ
:
Čakajte
,
sedaj
pride
vse
na
dan
!
"
Prosim
,
gospod
major
,
to
sem
jaz
,
"
se
je
malo
zmešan
oglasil
Vilar
,
priklonivši
se
,
kakor
bi
se
iznova
predstavljal
.
"
Ljudem
tukaj
se
beseda
inženir
ne
zdi
okretna
,
zato
me
imenujejo
po
domače
:
gospodin
Franjo
,
nekateri
pa
tudi
gospodin
želir
.
"
"
Po
domače
,
kaj
ne
!
"
je
zavpil
Hvalibogovski
ter
mu
podal
desnico
.
"
Ljudje
nadenejo
znanemu
človeku
priimek
,
ki
se
jim
zdi
poljuden
.
Meni
,
na
primer
,
pravijo
v
naši
družbi
Hadžirumba
,
Bierkopfu
Čumurpaša
.
"
"
Živio
,
gospodine
Franjo
,
ki
vse
znade
,
le
pot
k
Bajićevim
je
že
izgrešil
,
"
je
srbski
kliknila
Katica
ter
izrazila
užaljenost
krog
usten
.
Vilar
je
hotel
nekaj
odgovoriti
,
no
tisti
hip
ga
je
vprašal
Hvalibogovski
:
"
Apropos
,
kako
se
kaj
počuti
Čumurpaš
a
?
"
"
O
–
dobro
–
kaj
bi
se
ne
?
"
je
siloma
pojasnil
inženir
.
"
Gospod
je
bolj
zapetega
značaja
,
samosvoj
,
tako
da
ne
občujeva
mnogo
.
"
"
Torej
Bierkopfa
še
ne
poznate
dobro
.
Ko
ga
spoznate
,
nastane
med
vama
večna
harmonija
.
Takšnega
človeka
treba
iskati
z
lučjo
.
Odkritosrčen
je
,
vrl
mož
in
veseljak
.
Nanj
se
lahko
zanesete
in
lahko
mu
vse
zaupate
,
prav
vse
.
Oba
sva
dve
leti
v
Kolomeji
študirala
.
E
,
kaj
sva
midva
skupno
že
počela
na
svetu
–
joj
!
"
Hvalibogovski
si
je
s
prstom
zbezal
solzo
sladkih
spominov
iz
očesa
.
"
Nocoj
to
noč
moramo
Čumurpašo
obrati
,
"
je
menil
Mik
,
ki
je
bil
hud
kvartopirec
.
To
široko
željo
je
skrčil
Buzduga
z
besedami
:
"
Vsaj
načeti
ga
moramo
.
O
–
ta
ima
,
njemu
nese
.
Pomislite
,
koliko
dobi
samo
od
lesnih
prekupcev
.
Pa
tudi
od
drugod
se
mu
je
sipalo
,
kar
vem
od
Samojla
.
"
"
Vzeti
sme
pa
vendar
le
toliko
,
kolikor
more
opravičiti
pred
svojo
vestjo
.
Po
mojih
nazorih
bi
takšen
človek
ne
smel
v
častniško
družbo
,
"
je
rekel
pl.
Merks
,
ki
je
bil
sicer
velik
poštenjak
,
vendar
pa
bi
bil
sultanu
najrajši
vse
vzel
,
kar
ima
še
v
Evropi
.
"
Nu
–
vest
,
vest
–
s
to
se
malo
opravi
,
"
je
zamrmral
Bajić
.
Sedel
je
k
materi
,
ki
je
že
počivala
na
klopi
,
ter
ji
pošepetal
:
"
Marsikakšen
bandit
bi
ne
smel
zahajati
v
pošteno
družbo
,
ko
bi
kaj
vpoštevali
ona
dejanja
,
ki
jih
ne
moremo
zagovarjati
pred
vestjo
.
No
–
kmalu
se
povrneta
red
in
poštenje
v
našo
hišo
.
"
Z
izrazom
dobrote
in
sožalja
v
pogledu
je
položila
mati
svojo
roko
na
njegovo
.
Zdajci
se
je
Lisinski
spomnil
,
da
je
na
ogledu
,
ki
je
del
preiskave
,
in
da
sestavlja
ogledni
zapisnik
.
Oslinil
je
svinčnik
in
zapisal
:
Gospodin
Frarijo
.
Nekaj
časa
je
strmo
zrl
na
to
ime
,
potem
je
zamišljen
uprl
oči
na
prislonjeno
lestvo
,
s
svinčnikom
se
je
pobezal
v
uho
,
si
popravil
ščipalnik
,
naposled
je
jadovito
mahnil
z
roko
,
rekoč
:
"
Vrag
vse
poberi
!
V
podstrešje
ne
polezem
danes
.
Itak
tam
ničesar
ni
.
Sedaj
pa
sedimo
,
gospoda
!
Moj
tukajšnji
ogled
je
končan
.
"
Vtaknil
je
svinčnik
in
listino
v
usnjeno
torbico
,
ki
mu
je
visela
ob
desnem
boku
na
sabljinem
jermenu
.
Gospoda
je
hrumeč
sedla
na
klop
.
Vazko
je
počenil
k
ognju
,
vsul
zmleto
kavo
v
krop
in
pomešal
kipečo
črnino
.
Tedaj
je
Danica
počasno
stopala
od
Oskove
,
nesoč
konvico
z
vodo
.
V
glavi
se
ji
je
vrtelo
,
močno
ji
je
utripalo
srce
,
vse
je
gorelo
v
njej
od
same
ljubezni
in
sramežljivosti
.
Plašna
je
prišla
na
pot
in
tu
se
je
osmelila
,
tako
da
je
pohitela
pod
pristrešje
gibčna
in
urna
kakor
podlasica
.
Katica
ji
je
z
vzklikom
stopila
naproti
;
ko
pa
je
spoznala
,
za
koliko
je
od
lanske
jeseni
pridobila
njena
lepota
,
razvivši
se
od
tedanje
otroške
nežnosti
in
brezsilne
nezavednosti
do
stopnje
očarljive
zmagovitosti
,
je
zavist
ogrenila
polovico
njenega
srca
.
Danica
se
je
ni
razveselila
;
pazno
se
je
ozrla
nanjo
,
pa
ni
videla
nič
določnega
.
Njenemu
očesu
je
ostalo
vse
v
megli
,
dasi
je
s
temnim
pogledom
površno
preletela
družbo
.
Bajić
,
ki
je
stopil
k
njej
in
ji
zaradi
matere
podal
roko
,
gospa
Ljubica
,
ki
je
njeno
navzočnost
ošabno
prezrla
,
vsi
drugi
gospodje
,
ki
so
v
različnih
tonih
z
različnimi
poudarki
izrazili
strmenje
ob
njeni
presenetljivi
lepoti
,
vse
te
vesele
,
drzne
in
razposajene
osebe
zanjo
niso
imele
cene
ne
pomena
,
čez
vse
se
je
razprostiral
mrak
,
iz
katerega
se
je
liki
mlado
solnce
svetil
samo
eden
–
gospodin
Franjo
.
Ni
ga
pogledala
,
a
čutila
je
njegovo
navzočnost
.
Postavila
je
konvico
k
zidu
,
vzela
gunjič
in
ga
prenesla
v
mejo
za
hanom
.
Gosposki
pogledi
so
šli
vsi
za
njo
.
"
Prožna
je
,
kakor
bi
bila
lazila
deset
let
za
kozami
po
hercegovskih
skalah
,
"
je
menil
pl.
Pester
,
za
kar
ga
je
gospa
Ljubica
v
navidezni
ljubosumnosti
z
jahalsko
paličico
lahno
oštrknila
po
roki
.
"
E-e-e
!
"
je
zablejal
pl.
Merks
in
Vazko
se
je
začuden
zazrl
vanj
,
ker
nikdar
še
ni
bil
slišal
takšnega
nečloveškega
glasu
iz
človeških
ust
.
Mik
si
je
potisnil
pred
desno
oko
monokel
,
ki
ga
je
rabil
samo
za
burke
,
in
položivši
roko
na
srce
,
je
nakremženega
obraza
zastrmel
za
Danico
,
kar
je
Vazka
spomnilo
našemljenega
čaja
.
Nekaj
ga
je
prasnilo
v
grlu
in
le
siloma
je
zadržaval
smeh
.
"
Vili
podgorkinji
je
podobna
,
"
jo
je
s
prijaznim
smehljajem
pohvalil
Bajić
.
"
Mična
gozdna
idila
,
"
je
rekel
pl.
Merks
.
"
To
je
torej
ta
umetnica
,
"
je
govoril
Lisinski
,
zadovoljno
kimajoč
,
kakor
bi
stal
pred
imenitno
sliko
.
"
Njeno
delo
je
lepo
in
ona
sama
se
mi
zdi
stvar
,
ki
bi
tudi
v
mestu
zbujala
pozornost
,
seveda
kar
se
tiče
pravilnega
obraza
in
drugih
skladnosti
.
"
"
S
svojo
neokretno
obleko
pa
gotovo
ne
,
"
mu
je
uvrgla
Katica
.
"
I
zakaj
ne
?
Te
se
treba
privaditi
.
In
lahko
se
je
oko
privadi
,
če
najde
na
telesu
samo
harmonijo
,
kar
smo
menda
maloprej
že
dognali
.
"
"
Meni
se
zdi
neotesana
.
Še
pozdravila
nas
ni
,
"
je
rekel
Hvalibogovski
.
"
Tukaj
ženske
pred
moškim
ne
čutijo
toliko
svobode
,
kakor
pri
nas
.
Zato
tolika
boječnost
in
plašljivost
.
Drugačne
bodo
,
kadar
jih
obliže
naša
kultura
.
"
"
Iz
rok
bodo
zobale
kakor
naše
ženske
,
"
je
sirovo
rekel
Buzduga
.
Za
neotesanost
ga
je
Katica
s
pahljačo
oplazila
po
licu
,
na
kar
jo
je
Bajić
pokaral
in
ji
očital
naturo
živega
srebra
.
Ko
je
Danica
,
stoječ
ob
zidu
,
umivala
skodelice
in
jih
brisala
s
prtičem
,
jo
je
vprašal
Lisinski
,
kje
se
je
in
naučila
vezenja
.
Ni
mu
odgovorila
.
Tedaj
je
Bajićeva
mati
pojasnila
življenje
in
smrt
njenih
roditeljev
in
borno
njeno
preteklost
.
Njena
povest
je
bila
naslovljena
na
vso
družbo
,
toda
s
pravim
zanimanjem
sta
jo
poslušala
samo
Lisinski
in
Vilar
,
ki
mu
je
bila
itak
že
znana
.
"
Tedaj
na
Cetinju
si
se
učila
,
na
ruski
šoli
?
Povej
,
devojka
,
koliko
si
stara
?
"
je
v
slabi
srbščini
mehko
vprašal
avditor
.
Danica
zopet
ni
pogledala
od
svojega
dela
in
ni
odgovorila
.
"
To
je
prava
hercegovska
čužinja
.
Uporna
,
vstaška
kri
se
preliva
po
njenih
žilah
,
"
je
viknil
Buzduga
in
udaril
s
sabljo
ob
tla
.
Tisti
hip
je
zavrelo
v
Vilarju
;
nagnil
se
je
naprej
ter
se
izzivajoče
ozrl
na
orožnika
,
ki
je
to
opazil
in
se
zdrznil
.
Bajićeva
mati
pa
je
pojasnila
,
da
je
Danica
dovršila
sedemnajsto
leto
,
in
Buzdugo
je
podučila
,
da
ne
sme
smatrati
njene
sramežljivosti
za
kljubovalnost
;
deklica
ni
trmasta
,
le
vajena
ni
takozvane
boljše
družbe
;
po
naše
ni
vzgojena
,
zato
molči
.
Lisinski
je
nadaljeval
izpraševanje
.
"
Povej
,
devojka
,
si
li
stanovala
s
svojim
bratom
in
Mušićem
pod
eno
streho
?
"
In
Danica
je
jedva
slišno
zalepetala
:
"
Znade
to
gospodin
Franjo
.
"
Kadar
se
pri
umetelnem
ognju
dotakne
netivo
razletne
snovi
v
možnarju
,
bukne
tvarina
z
oglušnim
pokom
v
zrak
:
tako
je
nedolžna
in
odkrita
Daničina
izjava
,
učinkovala
na
izletnike
:
v
neznanskem
krohotu
so
se
potresli
na
klopi
in
nasmešljivo
so
se
ozrli
na
Vilarja
,
ki
bi
bil
najrajši
skočil
k
deklici
ter
jo
za
njen
srčni
odgovor
pritisnil
k
sebi
.
"
Blagor
gospodinu
Franju
,
ki
vse
ve
in
zna
!
"
je
kliknil
iz
vseobčega
hahljanja
nadporočnik
Buzduga
.
"
E-e-e
,
blagor
vam
,
ki
ste
vsevedni
pri
takšni
deklici
!
"
je
jeknil
pl.
Merks
in
pritrknil
z
glavo
.
"
Bogme
,
i
jaz
bi
hotel
biti
!
Dober
okus
imate
,
"
je
rekel
ohripeli
Hvalibogovski
.
Visoko
je
dvignil
obrvi
in
izobrazil
na
čelu
nebroj
gubic
.
Katica
se
je
dvignila
in
skočila
pred
Vilarja
.
"
O
gospodine
Franjo
,
čestitam
vam
,
gospodine
Franjo
!
"
"
Zakaj
?
"
je
krotko
in
potrpežljivo
vprašal
inženir
,
vpoštevajoč
zakon
gostoljubnosti
.
"
Ker
umete
preproste
ljudi
tako
hitro
privaditi
na
svojo
boljšo
družbo
.
Torej
zato
ne
morete
strpeti
v
mestu
!
Vselej
se
vam
tako
mudi
iz
Tuzle
,
zadnjič
smo
vas
klicali
na
Kreki
,
vpili
za
vami
,
a
vi
ste
kakor
vihar
dirjali
mimo
nas
,
da
bi
prej
prišli
v
svojo
idilo
,
v
han
ob
Oskovi
,
kjer
vas
je
čakala
mlada
handžijica
,
vila
podgorkinja
.
Kaj
ni
vse
tako
,
gospodine
Franjo
?
"
In
pošarala
je
s
pahljačo
po
njegovi
bradici
,
za
kar
je
dobila
od
svaka
nov
ukor
.
Težko
zatajevani
srd
se
je
skozi
nasmešljivo
ljubeznivost
priril
na
njeno
razvneto
lice
.
Njen
obraz
,
spačen
od
razočaranja
,
tisti
hip
ni
bil
lep
.
Vilar
se
je
v
zadregah
branil
in
izgovarjal
,
kolikor
je
mogel
,
pa
mu
vse
prerekanje
ni
pomoglo
:
spazili
so
ga
:
ne
samo
on
,
tudi
drugi
ljudje
vse
vedo
in
znajo
.
Vazko
je
nalival
kavo
.
Lisinski
je
razvil
svoj
načrt
za
prihodnji
dan
.
Inženir
mu
je
na
tla
narisal
očrtek
vseh
stez
,
po
katerih
bo
treba
jutri
hoditi
.
Sklenili
so
,
da
pojdejo
vsi
do
Medvedjega
Dola
,
da
si
ogledajo
pragozd
,
naprej
do
bivšega
skrivališča
orožja
pa
samo
Lisinski
,
Buzduga
in
Vilar
.
Ti
trije
si
dado
napraviti
obed
pri
drvarjih
na
planini
in
gredo
potem
še
v
Pilić
,
da
si
Lisinski
ogleda
hišo
,
kjer
se
je
našlo
orožje
;
iz
Pilića
udarijo
naravnost
v
han
ob
Oskovi
,
kamor
pride
ob
dveh
popoldne
tudi
ostala
družba
,
ki
bo
obedovala
v
uradniški
kolibi
.
Avditorja
je
še
posebe
zanimalo
,
se
li
nahaja
v
Piliću
knez
ali
muktar
,
ki
mu
podpiše
pripravljeno
potrdilo
,
da
se
plača
40
gld
.
za
dva
dni
za
dva
jahalna
konja
od
Oskove
pa
na
kraj
ogledov
in
nazaj
,
ker
to
svoto
postavi
v
svoj
popotni
račun
.
Temu
se
je
zelo
čudil
pl.
Merks
ter
svetoval
avditorju
,
naj
še
enkrat
gre
na
takšen
ogled
,
pa
si
lahko
kupi
dva
bosenska
konjiča
,
ne
bo
treba
najemati
.
Domišljeval
si
je
,
da
si
pridobi
poleg
slave
na
bojnem
polju
tudi
priznanja
na
upravnem
torišču
kakor
cesar
Jožef
II.
,
ki
je
nameraval
posvetiti
v
vse
kote
upravnih
zvijač
,
pa
je
naposled
baje
obupaval
ob
neizvedljivosti
svoje
hvalevredne
namere
.
Družba
je
pila
kavo
,
pušila
cigarete
.
Takrat
se
je
pripeljala
na
lahkem
vozičku
gospa
Etelka
in
se
ustavila
pred
hanom
.
Krepka
in
smela
gospa
je
navadno
vozarila
sama
.
Gostje
so
razen
Bajićeve
matere
in
Vilarja
skočili
na
noge
in
jo
šli
pozdravit
.
Pripeljala
je
za
njimi
obilno
zalogo
živeža
iz
hana
ob
Spreči
.
Rekla
je
,
da
ostane
z
njimi
do
jutri
,
ker
še
nikdar
ni
videla
naprav
pod
Konjplanino
in
bi
se
tudi
ona
rada
razvedrila
pod
milim
nebom
.
Izletniki
so
ji
pritrdili
,
Buzduga
jo
je
potrepal
po
močni
rami
.
Miku
se
je
razveselilo
srce
,
ko
je
,
odgrnivši
plahto
z
voza
,
zagledal
zaklano
jagnje
,
dva
purana
,
meso
za
bifteke
in
košaro
z
zlatoglavimi
steklenicami
.
Prej
mu
niso
hoteli
razodeti
,
da
so
kaj
naročili
.
Odpasal
je
sabljo
in
se
dvakrat
v
kolobaru
prekucnil
na
potu
,
kar
je
provzročilo
Vazku
novo
presenečenje
.
Ko
je
bila
dolina
že
vsa
v
senci
,
so
se
izletniki
dvignili
na
pot
.
Jahači
so
sedli
na
konje
,
drugi
niso
marali
na
vozove
,
ker
so
jim
bile
noge
od
dolge
vožnje
premrle
in
odrevenele
.
Rajši
so
šli
peš
,
radujoč
se
zelene
Oskove
.
Zadnja
sta
šla
Bajićeva
mati
in
Vilar
.
"
Ali
se
niste
nič
začudili
,
ko
ste
nas
zagledali
,
toliko
druhal
?
"
je
vprašala
gospa
.
"
Za
vse
bo
strehe
,
le
postelja
bo
slaba
.
"
"
Vem
,
da
vam
ta
družba
ne
ugaja
posebno
,
pa
vsaj
meni
oprostite
to
dolgo
pot
k
vam
.
Saj
je
ni
konca
ne
kraja
.
"
"
O
,
prosim
,
milostiva
,
vi
in
vaš
sin
sta
mi
zelo
simpatična
.
Netaktno
bi
bilo
,
ko
bi
rekel
,
da
mi
drugi
niso
dobrodoš
li
,
čeprav
se
na
tem
izletu
vrši
neka
neprijetna
preiskava
.
Odkrito
govorim
.
"
Potem
je
razkladal
dolžnosti
gostoljubnosti
in
obžaloval
,
da
mu
ni
treba
postreči
znameniti
družbi
,
ker
je
skoraj
vse
potrebščine
sama
pripeljala
s
seboj
.
"
Kaj
pa
Katica
–
vam
je
simpatična
?
"
je
pozvedovala
gospa
ter
oprezujoč
zamežala
z
očesom
.
"
Gospica
Katica
je
prekrasna
deklica
,
toda
preotročja
je
še
;
nič
ni
v
njej
resnobnega
,
vse
še
vre
in
kipi
.
Takšna
poskočnica
se
mora
unesti
,
preden
se
osmeli
pameten
človek
izpregovoriti
z
njo
ozbiljno
besedo
.
"
Vilar
je
govoril
hitro
,
nekoliko
razdraženo
,
ker
je
mislil
,
da
ga
hoče
stara
gospa
privezati
na
Katico
.
"
Nič
se
ne
bojte
,
gospod
inženir
!
Vem
,
da
Katica
ni
za
vas
.
Takšnemu
resnemu
možu
kakor
vi
,
ki
misli
pri
dekletu
priti
precej
s
pošteno
besedo
na
dan
,
bi
je
ne
hotela
priporočati
.
Rajši
vam
rečem
:
preudarite
in
preizkusite
,
preden
se
zavežete
do
smrti
.
Katica
ni
samo
živahna
in
razposajena
,
tudi
vihrava
in
samopašna
bo
,
kakor
je
njena
sestra
.
In
s
takšno
ženo
delati
pokoro
za
nepremišljeni
korak
kakor
moj
sin
–
to
je
peklo
na
svetu
.
Kaj
mi
mar
Katica
?
Če
dobi
kdaj
ženina
,
ji
bom
morda
čestitala
,
njemu
pa
ne
.
Glejte
,
danes
sem
vesela
kakor
že
davno
ne
.
Ali
se
mi
nič
ne
čudite
,
da
sem
tukaj
?
"
"
Pač
ste
si
zaželeli
daleč
kam
na
deželo
–
"
"
Tudi
Tuzla
je
–
dežela
.
Toda
prigodilo
se
je
nekaj
važnega
,
kar
prinese
morda
mir
in
srečo
v
našo
rodbino
.
Pomislite
–
načelnik
pl.
Pester
je
premeščen
.
Včeraj
je
prišel
tisti
blaženi
ukaz
in
tekom
enega
tedna
mora
na
svoje
novo
mesto
v
Banjaluko
.
"
Vilar
je
izrazil
prilično
presenečenje
.
Pri
srcu
je
čutil
toploto
,
ker
dobro
se
mu
je
zdele
zaradi
Bajića
.
"
Naše
pohujšanje
pojde
iz
Tuzle
.
Zaradi
tega
dogodka
raja
moje
srce
včeraj
in
danes
.
Zato
sem
danes
tukaj
,
da
dam
duška
svoji
radosti
.
Saša
mi
je
branil
,
obe
sestri
sta
mi
našteli
sto
ugovorov
proti
dolgi
vožnji
,
a
jaz
sem
vsekakor
hotela
izleteti
na
perotih
zadovoljnosti
.
Snoči
sem
i
jaz
šla
v
kazino
,
da
vidim
našega
galana
in
se
mu
na
tihem
hudomušno
posmejem
.
Sedel
je
pri
Ljubici
ves
mračen
in
tih
.
In
slišala
sem
,
kako
je
iz
zgibkov
,
vrask
in
črt
na
svoji
dlani
vedeževal
,
da
ne
bo
več
dolgo
živel
:
Naj
pogine
prešestnik
,
naj
se
razpoči
!
In
ste
li
videli
danes
,
kako
je
v
hanu
črtal
s
palico
črko
B
v
zgnetena
tla
pred
Ljubico
?
To
sem
samo
jaz
zapazila
.
Ta
Banjaluka
mu
vrta
po
glavi
in
nič
mu
ne
diši
.
"
"
Zakaj
so
ga
pač
premestili
?
"
"
Zaradi
pohujšanja
najbrž
,
ker
to
slabo
vpliva
na
njegovo
uradništvo
.
Nekateri
trdijo
,
da
zato
,
ker
ne
ume
narodovega
jezika
,
pa
tega
ne
verjamem
,
saj
ga
v
Banjaluki
tudi
ne
bo
umel
.
Morda
so
ga
spravili
od
tod
njegovi
kruti
nastopi
proti
domačinom
.
Naj
bo
,
kakor
hoče
.
Ena
skrb
se
mi
je
odvalila
z
ram
,
navalila
pa
je
druga
,
gospodine
Franjo
.
"
Vilar
se
je
nasmehnil
temu
nazivu
,
stopal
dalje
in
radovedno
je
vprašal
po
vzroku
druge
skrbi
.
"
Oprostite
,
da
vas
kličem
za
gospodina
Franja
.
To
ime
mi
ugaja
,
ker
je
domače
in
priča
,
kako
ste
se
že
spojili
s
tukajšnjimi
prebivalci
.
Vedite
torej
,
da
se
moja
druga
skrb
tiče
Danice
Miloševićeve
,
ki
jo
tudi
vi
dobro
poznate
.
Glejte
,
deklica
je
vsa
zaljubljena
v
vas
srečno
ali
nesrečno
,
tega
ne
vem
.
"
Inženir
se
je
glasno
posmejal
in
rdečica
mu
je
zalila
obraz
.
Ni
se
mu
zdelo
neprijetno
,
da
je
mogel
govoriti
o
Danici
.
"
Milostiva
–
pravijo
,
da
je
v
ljubezni
oboje
:
sreča
in
nesreča
,
"
je
rekel
,
kažoč
prisiljeno
ravnodušnost
.
"
Kar
naravnost
bom
govorila
.
Vi
ste
podarili
danes
Danici
jabolko
.
"
"
Kaj
to
?
Pobral
sem
ga
kraj
poti
in
dal
.
Ona
je
zdrava
in
lepa
kakor
zlato
jabolko
.
Naj
smatra
moj
dar
za
poklonstvo
.
"
"
Ali
ne
veste
,
da
pravi
srbska
mati
svoji
hčeri
,
ki
se
namerava
omožiti
:
,
Spremi
,
što
treba
za
jabuku
i
svatbu
!
'
In
ženin
pride
k
svoji
izvoljenki
ter
ji
podari
jabolko
z
vtaknjenimi
novci
.
Pa
še
druga
darila
ji
prinese
.
"
"
Jaz
sem
ji
dal
golo
jabolko
,
ker
ne
poznam
tukajšnjega
običaja
.
"
"
V
prenesenem
smislu
ste
ji
podali
svoje
srce
in
ji
rekli
,
naj
se
pripravi
na
svatbo
.
Ker
je
sprejela
jabolko
,
je
znamenje
,
da
vas
ljubi
.
Tudi
oni
zaripljeni
deček
,
ki
se
je
tako
smelo
postavil
pred
orožnikom
,
je
prepričan
,
da
ste
ji
dali
poročni
dar
.
"
"
To
se
vse
ujema
.
Tisti
mladi
zvodnik
bi
najrajši
,
da
bi
jaz
Danico
boso
in
gologlavo
iz
hana
odpeljal
v
svoje
gnezdo
.
Nesrečno
jabolko
je
krivo
,
da
se
mi
odpira
tako
čuden
pogled
v
bodočnost
.
Zaradi
nepoznanja
tukajšnjih
razmer
naj
se
takoj
oženim
s
Hercegovko
.
Mislim
,
da
se
mi
kakšna
štiri
leta
še
ne
mudi
.
"
"
Toliko
časa
hočete
še
samovati
?
Moj
pokojni
mož
je
bil
sedemindvajset
let
star
,
ko
se
je
oženil
,
in
nikdar
se
ni
kesal
.
Ni
dobro
za
moškega
,
ako
predolgo
samuje
.
Samota
je
samo
za
Boga
.
Pa
delajte
,
kakor
veste
in
znate
,
samo
norčevati
se
ne
smete
z
nesrečno
deklico
.
Nastala
je
pomota
,
ki
zna
biti
usodna
zanjo
.
Sirota
je
brez
roditeljev
,
brat
sedi
v
ječi
.
Kdo
naj
pazi
na
tej
samoti
nanjo
?
Zato
ji
moram
jaz
pomagati
in
svetovati
,
da
ji
tuji
ljudje
ne
zamore
mladega
življenja
.
"
"
Del
te
skrbi
,
milostiva
,
vzamem
jaz
na
svoje
rame
.
Morda
je
moja
sreča
tako
nanesla
,
da
sem
jo
v
dobri
čas
obdaril
.
Ako
se
mojim
delavcem
ne
sme
goditi
krivica
,
se
tudi
njej
ne
sme
.
Sicer
pa
tudi
ni
tako
zapuščena
,
kakor
se
vam
dozdeva
.
Ves
Pilić
bo
pazil
nanjo
,
dokler
se
ne
povrne
njen
brat
.
In
Jovica
ima
gotovo
še
kje
skrit
handžar
,
ki
ga
porine
v
onega
,
ki
bi
hotel
onečastiti
njegovo
sestro
.
"
Govoril
je
naravno
in
z
ognjem
,
gledaje
v
sence
,
ki
so
se
gostile
pred
njima
med
strminami
nad
Oskovo
.
Gospa
se
je
z
zadovoljstvom
ozrla
nanj
.
"
Vaše
srce
je
sorodno
srcu
mojega
pokojnega
soproga
.
On
tudi
ni
nikdar
obupaval
.
Goreče
in
neustrašeno
je
govoril
,
kadar
je
šlo
za
pravico
in
resnico
.
Toda
povsem
se
vendar
ne
smete
zanašati
na
Jovico
.
V
Tuzli
je
vse
polno
govoric
,
da
se
pripravlja
v
Hercegovini
in
Krivošijah
nova
vstaja
.
Ako
se
narod
pobuni
,
je
gotovo
,
da
pobegne
Jovica
med
vstaše
,
ker
čimdalje
bolj
vroča
mu
postajajo
tla
v
Bosni
.
Kdo
bo
potem
ščitil
Danico
,
kdo
bo
,
če
treba
,
s
handžarjem
skrbel
za
njeno
varnost
?
Kot
sestra
nevarnega
agitatorja
in
upornika
ne
bo
dobila
pri
oblasti
zaslombe
.
"
"
To
skrb
prepustite
meni
,
milostiva
!
V
vseh
žalostnih
in
veselih
slučajih
življenja
naj
se
Danica
zanaša
name
.
Ta
izjava
naj
vam
zadošča
.
"
In
majki
je
zadoščala
.
Razumela
je
njegovo
besedo
in
požrtvovalnost
.
Hvaležno
se
je
,
tesneje
gredoč
poleg
njega
,
dotaknila
njegove
roke
.
Kar
se
tiče
srčne
dobrote
in
plemenitosti
,
se
ji
je
zdel
tako
zelo
podoben
njenemu
pokojnemu
soprogu
,
kateremu
je
posvetila
pri
tej
priliki
deset
minut
toplega
spomina
.
Bajić
se
je
večkrat
ozrl
nazaj
na
svojo
mater
.
Ko
je
videl
,
da
ji
postaja
pešpot
že
težavna
,
je
velel
vozniku
,
naj
postane
.
Stara
majka
je
zopet
sedla
k
Hvalibogovskemu
,
ki
je
bil
tudi
že
na
vozu
.
Spreten
pripovednik
bi
moral
biti
,
kdor
bi
umel
točno
in
po
vrsti
povedati
vse
,
kar
je
družba
počela
tisto
noč
pod
Konj-planino
.
Burno
je
pozdravila
Čumurpašo
,
dosti
glasneje
in
iskreneje
nego
v
hanu
Vilarja
,
ki
ji
tega
ni
zameril
,
saj
je
bil
Bierkopf
starejši
in
je
že
tretje
leto
bival
v
teh
krajih
.
In
kako
se
je
umel
po
pravilih
,
priučenih
v
kadetnici
,
priklanjati
in
prilizovati
!
Vilar
se
mu
je
kar
čudil
.
Pred
načelnikom
se
je
nekako
skrčil
v
ponižnosti
;
pred
damami
je
bil
sama
udanost
in
na
obe
strani
je
metal
sladke
preračunjene
besede
,
pomasljene
in
pošvrkane
z
ocvirki
nežnočutja
.
In
kar
je
posebno
hvalevredno
,
tudi
pozneje
,
ko
je
bil
že
vedel
za
načelnikovo
premeščenje
,
ni
izpremenil
svojega
podložniškega
vedenja
.
,
In
ta
človek
tako
surovo
ravna
z
delavci
in
z
menoj
!
'
je
pomislil
Vilar
.
Razkazala
sta
družbi
vse
kolibe
in
kar
se
je
nahajalo
v
njih
.
Ko
so
bili
vse
pregledali
,
se
je
vsak
lotil
svojega
opravka
.
Mik
je
šel
peč
janjca
;
pomagala
mu
je
Katica
.
Vilar
in
Bierkopf
sta
poskrbela
,
da
se
urede
postelje
za
dame
in
pripravi
miza
.
Gospa
Etetka
in
Bajićeva
mati
sta
si
dali
opravka
v
kuhinji
;
kmalu
je
prišel
tja
tudi
Buzduga
;
tedaj
ju
je
zapustila
Bajićeva
mati
in
šla
na
tratino
.
Drugi
so
šli
k
Oskovi
,
kjer
je
hlapec
Marko
Krpica
kar
z
roko
lovil
postrvi
.
Bajić
se
je
držal
svoje
žene
,
čeprav
se
je
ona
bolj
zanimala
za
načelnika
nego
zanj
.
Neprestano
mu
je
igral
na
ustnicah
nasmeh
,
njegove
oči
so
krotko
govorile
:
Hudo
je
bilo
,
pa
zdaj
bo
bolje
!
Znočilo
se
je
,
in
družba
se
je
zbrala
na
razsvetljenem
hodniku
uradniške
kolibe
.
Tam
je
zaužila
bogato
večerjo
.
Pod
streho
so
se
oglasile
podgane
.
Dame
so
se
zgrozile
ob
čopljanju
in
štrkljanju
nad
stropom
.
Gozdar
jih
je
potolažil
,
da
se
ni
ena
ne
pokaže
družbi
,
dokler
gore
luči
.
Proti
koncu
je
Mik
odprl
zlatoglave
steklenice
,
in
Katica
je
napolnila
kozarce
.
Tedaj
se
je
dvignil
stotnik
Hvalibogovski
,
potrkal
na
kozarec
ter
napil
kot
najstarejši
pl.
Pesterju
,
ki
mora
žalibože
zapustiti
Tuzlo
–
"
Ah
!
"
je
zlobno
vzkliknila
Katica
ter
se
nasmešljivo
ozrla
na
sestro
.
Govornika
je
medklic
zmešal
;
popraskal
se
je
za
ušesom
in
par
hipov
moral
srepo
gledati
v
luč
,
preden
je
mogel
najti
pravo
nit
in
mogel
nadaljevati
:
"
–
Tuzlo
,
kjer
je
toliko
storil
za
našo
kulturo
in
za
povzdigo
ubogega
bosenskega
ljudstva
na
polju
šolstva
,
poljedelstva
,
živinoreje
in
–
in
kmetijstva
sploh
.
"
Bajić
,
sedeč
med
materjo
in
Vilarjem
,
je
prvo
dregnil
z
nogo
,
drugega
s
komolcem
,
porogljivo
zroč
v
kozarec
na
mizi
.
Dalje
je
govornik
želel
načelniku
,
da
bi
tudi
na
svojem
novem
mestu
,
v
Banjaluki
,
vztrajal
na
tisti
poti
,
katero
si
je
začrtal
v
Tuzli
v
prid
bosenskega
ljudstva
in
človeštva
sploh
.
Prosil
je
,
naj
se
mu
ne
zameri
,
da
vzame
gospodu
generalu
iz
ust
ugodno
sodbo
,
ki
mu
jo
s
hvaležnostjo
izreče
tuzlanski
vrhovni
vojaški
poglavar
povodom
načelnikove
odhodnice
,
ki
se
bo
slavila
čez
par
dni
v
kazini
.
Toda
takega
vzor-uradnika
se
treba
spominjati
na
vseh
koncih
in
krajih
širne
Bosne
,
njegovo
slavo
treba
raztrobiti
v
svet
,
ki
z
občudovanjem
pa
tudi
z
zavistjo
gleda
na
bosenske
stvari
,
na
napredek
,
na
naše
delo
sploh
.
"
Sploh
je
to
star
osel
!
"
je
Vilarju
jedva
slišno
zamrmral
Bajić
,
ko
je
bil
končal
Hvalibogovski
s
solzami
v
očeh
svoj
hvalospev
.
Govornik
je
skočil
k
načelniku
,
trknil
z
njim
ter
ga
objel
.
Drugi
so
vstali
in
pohiteli
trčit
s
slavljencem
.
Samo
Bajić
in
njegova
mati
sta
ostala
na
svojih
sedežih
.
Načelnik
je
to
opazil
,
globoko
se
je
priklonil
in
trknil
je
tudi
z
njima
čez
mizo
.
Potem
je
bled
in
razburjen
odgovoril
na
napitnico
,
kako
neizmerno
ga
veseli
vseobče
spoštovanje
in
priznanje
,
ter
obljubil
,
da
se
hoče
tudi
na
svojem
novem
mestu
potruditi
,
da
bo
vršil
svojo
dolžnost
in
korakal
naravnost
k
vseobčemu
cilju
,
ki
se
imenuje
:
vzdig
Bosne
iz
večstoletnega
barbarstva
.
S
težkim
srcem
zapusti
Tuzlo
,
no
dolžnost
ga
kliče
.
Preseli
se
sicer
v
drug
okraj
,
toda
njegovo
srce
ostane
pri
odkritosrčnih
tuzlanskih
sotrudnikih
na
kulturnem
polju
.
"
Hm
,
"
je
zahrknilo
Bajićevi
materi
v
grlu
in
nagnivši
se
k
Vilarju
,
je
zašepetala
:
"
Naj
vzame
vrag
svoje
srce
s
seboj
!
Kaj
ga
nam
treba
tukaj
!
"
Potem
je
Buzduga
pohvalil
načelnikovo
naklonjenost
napram
orožnikom
,
dalje
je
Lisinski
opozoril
na
težko
stališče
,
ki
ga
imajo
okrajni
načelniki
v
Bosni
,
kjer
je
združena
politična
in
sodnijska
oblast
v
eni
osebi
,
a
on
–
načelnik
–
je
vedel
s
svojo
energijo
in
bistrim
umom
izravnati
vsa
nasprotja
,
naj
so
se
pojavila
tu
ali
tam
.
Zato
ostane
nepozaben
vsem
!
"
O
,
gotovo
,
gotovo
!
"
je
kimala
stara
gospa
;
poleg
nje
se
je
gugal
njen
sin
ter
objemal
z
obema
rokama
svoji
koleni
.
S
široko
odprtimi
očmi
je
v
lahnem
,
ironičnem
nasmehu
strmel
na
družbo
.
Pred
vsemi
drugimi
ga
je
zanimala
žena
.
Gospa
Ljubica
je
čutila
,
da
ji
ne
bo
mogoče
živeti
brez
tega
toliko
slavljenega
človeka
,
ki
je
storil
toliko
dobrega
in
pametnega
,
ki
ostane
vsem
v
najboljšem
spominu
in
sam
pusti
svoje
srce
v
Tuzli
.
Njen
duh
je
bil
tako
omejen
,
da
ni
vedela
,
koliko
hinavstva
in
laži
se
skriva
za
sladkimi
in
gorečimi
besedami
.
Prišel
je
naposled
človek
,
bogat
,
zelo
ugleden
,
v
visoki
službi
,
in
ona
se
ne
sme
odzvati
njegovi
ljubezni
javno
in
na
stežaj
,
kakor
bi
rada
,
in
ne
sme
z
njim
v
široki
svet
.
Kako
grozna
je
človeška
družba
!
Srce
ji
pravi
,
da
je
njeno
mesto
na
strani
tega
ljubljenega
načelnika
,
in
vsi
zakoni
se
ji
protivijo
,
vsa
družba
razstilja
trnje
na
njeno
pot
.
Zrla
je
topo
na
mizo
in
da
bi
prikrila
razburjenost
,
se
poigravala
z
vilicami
in
noži
,
ki
so
ležali
pred
njo
na
belem
prtu
.
Bajić
je
pošepetal
Vilarju
:
"
Poslušaj
jih
,
kako
lažejo
!
Ti
njih
govori
so
skovani
vsi
po
eni
šabloni
,
vsak
jih
ume
blebetati
,
ker
jih
je
že
