nepripuščajo
nujna
dela
,
ki
morajo
biti
še
nocoj
izgotovljena
.
A
poslednje
ni
bilo
rés
,
temveč
deklice
ni
mikala
svatovska
družba
,
kajti
v
njej
je
manjkalo
ženina
samega
.
Odšel
je
bil
zgodaj
zjutraj
v
oddaljen
okraj
,
a
vrnol
se
še
ni
z
mrakom
.
Stoprav
po
dolgem
trudu
posrečilo
se
je
slepemu
Marku
Gregoriču
izvabiti
svojo
vnukinjo
v
svatovsko
družbo
.
Kmalu
potém
pa
pride
tudi
ženin
Guzetič
domú
.
Zdravica
za
zdravico
oživi
polagoma
goste
.
V
vinskem
veselji
pa
izrazi
marsikteri
znanec
,
ki
mu
ne
pripuščajo
resne
okoliščine
udeležiti
se
jutranje
slovesnosti
,
željo
,
da
bi
videl
rad
že
nocój
nevesto
v
poročnem
krilu
.
Ker
je
bila
že
pozna
ura
in
se
je
imela
vršiti
poroka
zgodaj
v
crkvi
bližnje
soseske
,
nakiti
se
kmalu
potém
nevesta
z
nevestnim
kinčem
.
Nekaj
nepopisljivo
tragičnega
je
bilo
izraženo
na
njenem
lici
,
ko
stopi
Jela
poleg
slepega
Marka
k
svojim
gostom
ter
se
zahvaljuje
za
prijaznost
,
s
ktero
so
jo
počastili
.
Ginljiv
je
bil
govor
slepega
Marka
,
v
kterem
se
je
poslavljal
potém
od
svoje
vnukinje
,
želéč
jej
v
družbi
ljubljenega
moža
vesele
svobodne
dni
,
kterih
ni
sam
poznal
v
življenji
.
»
In
če
zapusti
zadnja
sreča
naše
pravično
orožje
in
pade
zadnji
mož
za
svobodo
našega
ljudstva
,
potém
,
preljubo
moje
dete
,
vrneš
se
k
meni
.
Vodiš
me
od
sela
do
sela
slepega
deda
,
ki
hoče
opevati
v
otožnih
pesnih
togo
svojega
naroda
.
Vsaka
koča
,
kjer
bije
najbolj
kamenito
srce
,
bode
se
rada
odpirala
nesrečnej
nevesti
in
njenemu
spremljevalcu
.
«
Solze
so
zabliščale
gostom
v
očeh
pri
teh
tako
pomenljivih
—
proroških
besedah
.
Nató
so
se
jeli
odpravljati
bolj
oddaljeni
gostje
k
odhodu
,
a
kar
na
enkrat
prihiti
prvi
stražnik
,
ki
je
imel
paziti
na
hrvatskem
pogorji
,
ali
se
ne
prikaže
morda
nenadoma
kres
v
daljavi
,
in
ta
naznani
sedaj
,
da
se
bliža
nevarnost
;
kajti
gromade
žaré
ob
štajersko-hrvatskej
meji
.
Jedva
je
izgovoril
prvi
poslanec
svoje
naročilo
,
že
priteče
drugi
in
tretji
z
enako
novico
od
kranjsko-hrvatske
meje
.
Iznenadile
so
te
novice
zbrane
goste
in
verovati
jim
niso
s
prva
hoteli
nekteri
izmed
njih
.
Še
predno
je
bilo
končano
posvetovanje
o
nenadnem
vstanku
,
prihiti
tajnik
Igo
Jurič
naznanjujóč
svojemu
poveljniku
Iliji
,
naj
odrine
brez
zamude
proti
Brežicam
;
kajti
počil
je
vstanek
na
Hrvatskem
že
minolo
popoldne
.
Enako
zapoveduje
beg
Gubec
triumviru
Pasancu
,
a
Guzetič
naj
začasno
odloži
svoje
ženitovanje
,
da
ne
pohujšuje
prebivalstva
.
Preresne
so
bile
poslednje
besede
,
da
bi
bil
še
mogel
kdo
dvomiti
o
njihovej
resnici
.
In
ko
bi
bilo
tudi
poslednje
mogoče
,
prepričala
bi
ga
bila
kmalu
potém
po
brezštevilnih
kresovih
kakor
dan
razsvetljena
noč
,
da
vstaja
po
gorah
in
dolinah
stoletja
tlačeno
ljudstvo
in
dviga
orožje
za
svobodo
in
staro
pravdo
.
Malo
trenotkov
pozneje
oglasé
se
zvonovi
okrog
in
okrog
.
Streli
se
razlegajo
.
Krik
in
hrup
zbirajočih
se
prebivalcev
iz
sosednih
vasij
pa
pričuje
dovolj
,
da
je
napočila
doba
,
ko
se
drobé
po
stoletnej
krivici
kovane
spone
nesrečnega
kmetstva
.
Prazno
je
bilo
Pasančevo
poslopje
,
ko
je
vzhajalo
solnce
drugo
jutro
izza
gorice
.
K
poroki
se
niso
odpeljali
veseli
svatje
.
Skrito
orožje
šel
je
bil
vsak
iskat
izmed
njih
.
Ljubezen
do
domovine
nadkriljuje
osebne
zveze
.
Nenadno
je
bila
vržena
baklja
upora
med
razburjeno
kmetstvo
ob
kranjsko-hrvatskej
meji
,
ki
je
pričakovalo
stoprav
dva
dni
pozneje
,
devetindvajsetega
prosinca
,
odločnih
znamenj
raz
naznanjenih
višin
.
Posrečil
pa
se
je
po
tem
potu
eden
oseben
namen
.
Preprečila
se
je
bila
s
tem
Guzetičeva
poroka
,
kajti
prevelik
rodoljub
bil
je
poslednji
,
da
bi
ne
bil
daroval
občnemu
pridu
lastnih
želj
.
Poslovil
se
je
še
isto
noč
od
svoje
neveste
ter
hitel
v
krški
okraj
,
kjer
mu
je
bil
odločen
delokrog
.
Drugi
ali
prav
za
prav
glavni
namen
pa
se
ni
bil
pospešil
po
prezgodnjem
vstanku
.
Preveč
so
se
zanašali
kmetje
na
prvič
določeni
dan
.
Povrh
pa
je
še
bila
oznanjena
slovesna
poroka
njihovega
voditelja
Guzetiča
dva
dni
pred
splošnim
vstankom
.
Smatrala
je
torej
precejšnja
množica
prižgane
kresove
kot
znamenje
občne
radosti
in
častitanja
mlademu
triumviru
.
Stoprav
oborožene
čete
,
ki
so
se
jele
zbirati
po
vaseh
,
dokazale
so
nesrečno
zmoto
.
Dva
cela
dneva
,
in
to
je
pomenljiv
čas
,
bila
sta
tako
rekóč
izgubljena
v
občnej
zmešnjavi
.
Še
le
devetindvajsetega
prosinca
uredil
se
je
vstanek
.
Od
tega
dne
se
more
tedaj
govoriti
o
zadnjej
kmetskej
vojski
,
in
poslednji
dan
računi
tudi
svetovna
zgodovina
kot
začetek
zadnje
»
seljačke
bune
«
za
staro
pravdo
.
Poslednjega
nereda
v
ustaškej
organizaciji
veselil
se
je
menda
edini
tajnik
Jurič
.
Hitel
je
po
izročenem
poročilu
nemudoma
k
begu
Gubcu
v
Stubico
ter
mu
hotel
naznaniti
,
koliko
neodločnosti
je
našel
pri
voditeljih
.
Le
na
račun
poslednjih
se
mora
uštevati
nesreča
,
ki
zadene
lahko
zaraditega
vse
podvzetje
.
Treba
ni
bilo
hoditi
tajniku
črez
kranjsko-hrvatsko
mejo
.
Srečal
je
že
na
kranjskih
tleh
svojega
gospoda
bega
Gubca
z
malim
spremstvom
in
sicer
v
položaji
,
ki
je
bil
bolj
begu
podoben
nego
hoji
v
zmagepoln
boj
za
narodove
svetinje
.
»
Kako
si
opravil
svoj
posel
in
kakove
so
naše
zadeve
?
«
vpraša
nevoljno
Gubec
svojega
tajnika
,
beróč
mu
že
na
obrazu
,
da
se
ne
sme
nadejati
posebno
ugodnih
poročil
.
»
Vse
je
v
neredu
.
Svojeglavnost
vlada
pri
kmetstvu
,
neodločnost
pri
voditeljih
.
Prezgodnji
vstanek
je
zmotil
vsem
glave
,
«
odgovori
ponižno
,
tajnik
dobro
vedóč
,
da
more
to
koristiti
le
njegovej
lastnej
osebi
.
V
srce
je
zbodlo
bega
to
poročilo
,
in
molčé
je
jezdil
dalje
s
svojim
spremstvom
,
le
tajniku
je
namignol
,
naj
se
mu
pridruži
.
»
Ali
imaš
zagotovilo
,
da
so
zaprli
vojaki
vse
ceste
iz
Zagreba
in
da
je
zadušen
po
izdaji
ves
vstanek
na
Hrvatskem
?
«
vpraša
potém
enega
izmed
spremljajočih
ga
kmetov
,
ki
je
prihitel
po
stranskem
potu
od
hrvatske
meje
,
kamor
je
bil
poslan
,
da
pregleda
ondotni
položaj
.
»
Vračati
se
ne
smemo
,
slavni
beg
.
Pač
vstajajo
posamezne
vasi
na
hrvatskej
zemlji
,
a
zaprta
so
jim
pota
v
Zagreb
,
kjer
so
si
hotele
s
silo
pridobiti
orožje
.
«
»
Poskusimo
torej
svojo
srečo
na
Kranjskem
.
Ako
zmagamo
tú
,
braniti
se
nam
dolgo
ne
more
gospoda
na
Hrvatskem
,
«
odgovori
ponosno
Gubec
in
daje
daljna
povelja
svojim
spremljevalcem
.
»
Na
Ilijo
in
Guzetiča
pazi
!
Povšeči
mi
nista
poslednja
dva
že
dolgo
časa
ne
.
Na
svojo
roko
bi
rada
delala
črteže
,
«
pravi
potém
tajniku
Juriču
in
pristavi
:
»
Zastonj
se
ne
trudiš
,
če
imaš
oči
na
pravem
mestu
.
Prvo
častno
mesto
,
ki
bi
se
utegnolo
izprazniti
v
našem
triumviratu
,
bode
tvoje
.
Jaz
potrebujem
zanesljivih
in
zvedenih
svetovalcev
,
a
ne
priprostega
kmetstva
.
«
Prijahal
je
pri
teh
besedah
tajnik
Jurič
bližje
k
svojemu
gospodu
in
zašepetal
mu
nekaj
skrivnostnega
na
uho
.
»
Ni
mogoče
!
To
je
izdaja
in
nesramnost
!
«
vzkliknol
je
Gubec
razjarjen
nató
in
ga
vpraša
:
»
Kje
si
čul
o
tem
črteži
?
Nemogoč
ni
,
a
predrzen
je
.
Sam
peklenšček
ga
je
skoval
v
svojo
lastno
pogubo
.
«
»
Nič
sile
,
nič
prenagljenja
,
samo
mirnega
opazovanja
in
nekaj
samostalnosti
je
potreba
,
in
ujame
se
ptiček
,
če
je
v
resnici
kukavica
,
v
svojo
lastno
zanjko
,
«
prigovarja
tajnik
begu
in
pomirjuje
njegov
srd
.
»
Drugače
ne
morem
.
Odvzeti
mu
moram
že
v
začetku
vrhovno
poveljstvo
ter
ju
razdvojiti
.
Ko
vidita
,
da
se
strinja
v
meni
glavna
moč
,
spoznata
sama
,
da
sta
na
krivem
potu
.
Vrneta
se
ali
...
pogineta
na
njem
.
—
Jaz
si
umijem
nedolžne
roke
.
«
Tako
je
govoril
beg
in
nenadna
otožnost
zalila
mu
je
srce
.
»
Dozdeva
se
mi
,
da
se
nam
podirajo
lastni
gradovi
nad
glavo
,
da
nas
pelje
vsaka
stopinja
korak
dalje
v
labirint
,
kterega
izhod
nam
je
neznan
,
«
govori
polglasno
beg
nató
.
»
Prepozno
je
,
zdaj
ni
vrnitve
več
,
«
nadaljuje
sam
sebój
.
»
Prokleta
častilakomnost
,
ki
razdiraš
najlepše
vezi
bratoljubja
in
ljubezni
,
najslajšo
in
najbolj
tolažilno
ljubezen
do
naroda
svojega
in
do
domovine
!
«
A
kakor
da
bi
se
bil
zopet
opogumil
,
pristavi
potém
:
»
Čemu
kes
v
trenotku
,
ko
ni
še
vse
izgubljeno
.
Obžaluje
naj
nekdo
drug
,
da
je
uničil
svojo
lastno
srečo
,
begu
Gubcu
tega
ni
potreba
.
Če
ga
goljufajo
tudi
vsi
visokoleteči
sklepi
,
eden
se
mu
je
posrečil
:
Razdrl
je
zvezo
nekoga
,
ki
se
je
bil
prezgodaj
obrnol
z
zaničevanjem
od
njegove
poštene
ponudbe
.
«
Molčé
se
je
pomikala
potém
bojna
četa
,
kakor
da
bi
bilo
znano
najzadnjemu
jezdecu
,
kakove
resne
misli
se
vzbujajo
v
duši
njihovega
poveljnika
.
Stoprav
,
ko
se
v
daljavi
prikažejo
obrisi
krškega
mesta
,
ustavi
se
zopet
Gubec
in
pravi
:
»
Tovariši
,
ondi
bode
zbrana
,
predno
zatone
štirikrat
solnce
,
moja
vojska
in
ob
krškem
ozidji
se
oslavi
kmetska
čast
na
veke
,
ali
pa
—
pogine
sleherni
naš
mož
,
ki
je
prisegel
zvestobo
do
zadnjega
vzdihljeja
.
«
Die
Kaiserbergsehen
Unterthanen
schlugen
zuerst
los
am
29.
Jänner
1573
,
das
Bauern
-
heer
wuchs
bald
auf
20.000
Mann
.
''
Dimitz
.
''
Bilo
je
tri
dni
pozneje
.
Akoravno
je
prezgodaj
pričeti
vstanek
vznemiril
in
iznenadil
marsikteri
okraj
,
bilo
je
že
tretji
dan
oboroženih
najmanj
deset
tisoč
mož
,
in
med
temi
skoro
polovica
s
pravilnim
orožjem
.
Glavni
del
,
kteremu
je
ukazoval
Ilija
Gregorič
,
utaboril
se
je
pri
Vidmu
.
Tú
je
bilo
zbirališče
vseh
manjših
čet
,
ki
so
prihajale
še
vedno
iz
najbolj
oddaljenih
okrajev
.
Sèm
so
pošiljali
posamezni
podpoveljniki
in
stotniki
popraševat
po
ukazih
tú
zbranega
kmetskega
triumvirata
.
Dvanajst
stotnikov
je
bilo
izvoljenih
.
Med
temi
nahajamo
že
nam
znana
imena
:
Lazar
,
Prokop
,
Vikič
itd.
Glavni
nalog
posameznim
četam
teh
stotnikov
je
bil
terrorizem
,
s
kterim
so
uplivali
po
deželi
na
posamezne
grajščake
.
Silili
so
jih
k
raznim
pomenljivim
privilegijem
,
in
rés
marsiktere
do
sedaj
v
lastno
korist
utrjene
pravice
opustili
so
ti
gospodje
kmetstvu
v
prid
.
Da
se
pa
pri
tem
ni
postopalo
vedno
po
postavah
redne
vojske
in
mirnega
zahtevanja
,
je
naravno
in
umljivo
onemu
,
kdor
le
površno
pozna
težki
jarem
tedanjega
kmetstva
,
ki
se
je
po
svojej
gosposki
—
živini
,
a
ne
človeštvu
prištevalo
in
se
pogostoma
slabeje
ko
z
neumno
živalijo
ravnalo
z
njim
.
Kakor
pa
zdivja
najbolj
krotka
domača
žival
,
ki
je
bila
dolgo
zaprta
v
zaduhlem
zidovji
,
tako
je
vzbudila
ideja
po
popolnej
svobodi
do
sedaj
speče
kmetske
moči
ter
dala
dušek
vsej
surovej
strasti
sile
in
maščevanja
.
V
gradu
Soteska
ubili
so
kmetje
zadnjega
grajščaka
Loškega
.
Še
dandanes
kažejo
ono
mesto
,
kjer
je
vzdihnol
dušo
.
Na
pokopališči
v
Mekinjah
padel
je
zadnji
baron
Lilienberg
.
V
Zagorji
razrušili
so
kmetje
županijo
in
zažgali
hiše
onim
posestnikom
,
ki
so
se
upirali
takovemu
dejanju
.
Tudi
Brdski
grad
in
večina
gradov
na
Dolenjskem
se
je
v
prvej
kmetskej
strasti
skoro
popolno
razrušila
;
posestniki
so
se
prepodili
in
vse
njih
imetje
konfiskovalo
.
Dejali
smo
,
da
so
učinile
poslednje
silovitosti
le
posamezne
čete
ali
ondotni
prebivalci
sami
,
ne
da
bi
bil
kaj
takega
kmetski
triumvirat
ukazoval
.
In
vendar
so
uplivali
ti
posamni
čini
jako
uspešno
na
splošno
ustajo
;
kajti
razširili
so
jo
po
vsej
deželi
in
pridobili
mnogo
ustašev
za
višji
,
dobro
premišljeni
politični
črtež
hrvatskih
upornikov
.
Osobito
bolj
intelligentni
del
,
ki
je
imel
sploh
razum
za
svobodo
,
in
pa
proletarijat
brez
imetja
in
pravega
doma
pridružil
se
je
Gubčevej
vojski
pri
Vidmu
.
Naravno
je
tedaj
,
da
je
taborila
že
črez
teden
dnij
vojska
,
broječa
dvajset
tisoč
mož
ob
bregovih
Save
,
in
k
njej
je
še
neprenehoma
prihajalo
skrivaje
mnogo
hrvatskih
in
spodnještajerskih
kmetov
.
Poslednje
je
lahko
umljivo
;
kajti
kmetom
je
veljala
prislovica
:
»
Rajši
stokrat
umreti
,
kakor
delati
žive
dni
tlako
ponosnemu
gospodstvu
.
«
V
tem
smislu
bile
so
pa
tudi
njihove
zahteve
proti
svojim
dosedanjim
gospodom
.
Zahtevalo
se
je
odpraviti
tlako
in
terjala
popolna
neodvisnost
kmetstva
od
grajščakov
.
Tako
se
je
glasila
javna
prisega
onih
grajščakov
,
ki
so
se
hoteli
oteti
kmetske
silovitosti
.
Da
pa
niso
hoteli
vsi
prisegati
narekovane
kmetske
prisege
,
prepričali
so
nas
žalostni
zgledi
iz
nekterih
slovenskih
okrajev
.
Da
se
pa
pokaže
moč
kmetskega
upora
sploh
,
sklenol
je
beg
Gubec
odstraniti
z
énim
samim
velikim
podvzetjem
vse
ostalo
nasprotje
protivnikov
kmetstva
in
njegovih
zahtev
.
Nepričakovani
dosedanji
uspehi
storili
so
Gubca
ponosnega
.
Podjarmiti
si
je
hotel
najprvo
močno
zavarovano
Krško
mesto
.
Mislil
je
,
da
če
pokaže
tú
svojo
silo
,
odpirajo
se
mu
radovoljno
vrata
ostalih
gradov
in
mest
.
Akoravno
je
bila
kmetska
vojska
zbrana
pri
Vidmu
silna
dovolj
,
da
bi
bila
lahko
trikrat
večje
mesto
od
Krškega
oblegla
,
preračunil
je
beg
Gubec
,
da
velja
čast
tú
več
kot
sila
,
in
da
bi
bilo
koristnejše
njegovim
zadevam
,
ako
si
pridobi
mesto
brez
dolgega
boja
in
obleganja
.
Skušal
je
torej
po
zvijači
in
izdajalstvu
pospešiti
svoje
vojne
namere
.
Že
prvi
dan
rednega
obleganja
povabil
je
mestnega
župana
v
svoj
tabor
ter
ga
pooblastil
,
v
imenu
kmetske
vojske
posredovati
s
krškimi
mestjani
ter
jih
pridobiti
,
ako
mogoče
,
za
ustaške
ideje
.
V
ta
namen
se
je
poklical
v
Gubčev
tabor
ves
triumvirat
in
vsi
zastopniki
in
voditelji
posameznih
vojnih
čet
.
Nevoljni
so
bili
posamezni
stotniki
in
četovodje
,
ko
zvedó
,
koliko
imenitnosti
pripisuje
njih
vrhovni
poveljnik
Krškemu
mestu
ter
kupiči
tú
brez
posebnega
uzroka
vojne
moči
.
Kot
občen
program
veljal
je
do
sedaj
vznemiriti
na
eden
pot
vse
sosedne
kraje
in
pridobiti
si
z
manjšimi
četami
polagoma
celo
okrožje
,
cepiti
nasprotno
moč
in
vsaj
začasno
izogibati
se
vsakemu
daljšemu
boju
.
Posebno
vojskovodja
Ilija
Gregorič
in
triumvir
Guzetič
sta
se
srdito
protivila
obleganju
Krškega
mesta
in
sicer
iz
poslednjih
dveh
uzrokov
:
Prvič
se
jima
je
dozdevalo
Krško
mesto
preblizu
Celja
in
Zagreba
,
od
koder
jim
je
pričakovati
v
prvej
vrsti
nasprotne
sile
;
drugič
pa
se
s
pridobljenjem
nepomenljivih
mest
in
s
peščico
mestjanov
namen
kmetske
ustaje
ne
rešuje
,
temveč
ukrotiti
se
morajo
na
veke
zatiralci
kmetskega
življa
v
vseh
treh
sosednih
deželah
.
Dobro
je
vedel
Gubec
,
da
najde
ta
črtež
nasprotstvo
v
njegovih
zaveznikih
samih
.
A
preračunil
je
,
da
je
baš
v
tem
slučaji
ugodna
prilika
,
da
pokaže
vsem
poveljnikom
svojo
nadvladujočo
moč
in
—
da
se
otrese
,
ako
ni
drugače
,
elementov
,
ki
mu
po
njegovej
sodbi
nasprotujejo
iz
osebnih
uzrokov
.
Jako
razburjen
je
bil
torej
zbor
v
Gubčevem
taboru
.
In
ko
naglaša
Gubec
,
da
si
pridobi
Krško
mesto
po
izdaji
in
da
je
priča
temu
pričujoči
mestni
župan
Sila
,
ki
za
primerno
čast
in
plačilo
pri
bodočej
našej
vladi
spusti
o
pravem
trenotku
mostove
in
odpre
duri
zmagujočemu
kmetstvu
:
tedaj
zbledi
same
jeze
in
nevolje
Ilija
Gregorič
in
vzklikne
:
»
Sramota
nam
in
našej
stvari
,
ako
nam
mora
izdaja
,
a
ne
ljubezen
pridobiti
našo
bodočo
zmago
.
Le
v
prepričanji
za
našo
sveto
pravdo
je
naša
moč
.
Ona
nam
pridobi
stalnih
zaveznikov
.
Izdajalci
,
ktere
maje
vsak
vetrič
,
bili
bi
strup
in
poguba
našej
ideji
.
«
Strmé
so
poslušali
zbrani
možje
tako
odločne
besede
svojega
poveljnika
,
akoravno
so
se
one
nekterim
dozdevale
neprimerne
v
sedanjem
položaji
in
preognjene
.
Zbledel
je
v
istem
trenotku
Gubec
in
molčal
nekaj
časa
.
A
mojster
je
bil
v
zatajevanji
svojih
strastij
;
odgovoril
je
mirno
,
kakor
da
bi
se
ne
bilo
zgodilo
ničesar
:
»
Vojvoda
Ilija
,
ti
pozabiš
,
da
nisi
sam
v
tem
zboru
;
nazori
in
misli
o
našem
boji
so
različni
,
kajti
tudi
ostalim
možem
ni
tuje
—
vojskovodstvo
.
«
Nekoliko
preostro
se
je
izrazil
Gubec
v
poslednjem
stavku
,
da
bi
ne
bilo
to
razžalilo
zvedenega
vojvode
,
ki
je
že
bil
oslavil
svoje
ime
v
turskih
bojih
.
A
tudi
Ilija
Gregorič
je
bil
politik
in
diplomat
v
tem
trenotku
,
kajti
molčal
je
.
K
temu
ga
je
primoralo
vzlasti
molčanje
mnogih
njegovih
tovarišev
,
kterim
se
je
bralo
na
obrazu
,
kako
neprimerne
in
kako
silno
razžaljive
so
bile
Gubčeve
besede
nasproti
Ilijevemu
predlogu
.
Le
beg
Gubec
sam
ni
spoznal
ali
ni
hotel
spoznati
poslednjega
.
Nadaljeval
je
namreč
v
prejšnjem
smislu
svoje
posvetovanje
zaradi
Krškega
mesta
in
razgovarjal
se
javno
z
županom
Silo
,
kako
bi
se
brez
mnogega
upora
najlažje
poskusila
izdaja
.
Ko
je
zapustil
med
tem
Ilija
Gregorič
in
za
njim
tudi
Guzetič
videzno
le
za
trenotek
vojni
zbor
,
porabil
je
nujno
Gubec
to
priložnost
ter
dal
glasovati
za
svoj
predlog
.
Neodločni
in
premalo
neodvisni
so
bili
v
zboru
ostali
stotniki
in
podpoveljniki
,
da
bi
bili
javno
nasprotovali
nasvetu
svojega
vrhovnega
poveljnika
.
Le
edini
triumvir
Pasanec
je
izraževal
z
molkom
svoj
veto
,
a
brez
koristi
.
Poslednje
je
še
bolj
opogumilo
bega
Gubca
.
Domišljeval
se
je
v
tem
trenotku
vsemogočnega
;
saj
se
je
njegovej
despotskej
besedi
uklanjal
ves
zbor
,
ki
je
bil
odločilen
v
vojni
.
Ko
se
je
razšel
v
noči
potém
zbor
,
pokliče
Gubec
župana
Silo
k
sebi
in
se
še
dolgo
pogovarja
z
njim
.
»
Bodoči
dan
pokaže
se
v
pravej
svetlobi
naša
moč
,
«
pristavi
poslavljajoč
se
.
»
Ako
se
nam
posreči
pridobiti
mesto
,
zagotovljeno
je
naše
ime
.
Z
veseljem
se
nam
odpirajo
potém
ostali
trgi
.
Odvisni
nismo
več
od
onih
ljudij
,
o
kterih
lahko
sodiš
sam
,
da
niso
prijazni
kmetstvu
in
njegovej
svetej
stvari
,
temveč
iščejo
slave
svojemu
lastnemu
imenu
v
kmetskej
krvi
.
«
Tako
je
govoril
Gubec
stiskaje
tovarišu
desnico
.
Za
slovo
mu
še
zakliče
:
»
Le
dva
moža
potrebujem
v
bodoče
v
svojej
sredi
,
zanesljiva
in
skušena
ter
pismoučena
.
Prvi
je
tajnik
Jurič
,
drugo
mesto
pa
je
namenjeno
tebi
,
ako
ostaneš
mož
beseda
.
«
—
Med
tem
ko
se
je
pogovarjal
beg
Gubec
z
županom
Silo
,
hodila
sta
ob
savskem
bregu
dva
moža
.
Noč
je
bila
precej
temna
,
a
vendar
bi
bil
dober
opazovalec
opazil
,
da
imata
imeniten
in
precej
strasten
razgovor
.
Več
potov
sta
postala
in
naglašala
s
povzdignenim
glasom
svoje
videzno
neovrgljive
razloge
in
trditve
.
»
Premagoval
sem
se
,
dokler
je
bilo
mogoče
.
A
preveč
je
zdaj
njegovega
ponosa
in
trmoglavosti
,
ki
nas
pelje
k
pogubi
,
«
pravi
mirno
visoko
rasteni
tovariš
,
prava
junaška
postava
,
svojemu
manjšemu
in
mlajšemu
sosedu
.
»
Prav
imaš
,
Ilija
!
Naše
potrpljenje
je
prikipelo
do
vrha
.
Več
ni
dvombe
,
kam
merijo
njegova
podvzetja
,
«
odgovori
z
naglasom
Guzetič
.
»
Iznebiti
se
nas
hoče
,
ko
se
mu
posreči
prvi
poskus
.
Triumvirat
mu
je
le
pripomoček
,
da
izvrši
svoje
sebične
namene
,
drugega
nič
,
ti
pravim
.
Zadnji
čas
je
,
da
mu
pokažemo
,
da
imamo
tudi
brez
njega
moč
in
da
zaupa
ljudstvo
svojemu
pravemu
prijatelju
,
ki
je
trpel
od
začetka
z
njim
in
kteri
daruje
zadnjo
kapljo
krvi
za
njegove
svetinje
.
«
»
Kako
misliš
izvesti
in
pokazati
svojo
moč
,
Ilija
?
«
vpraša
ga
resno
mladi
tovariš
.
»
Umeješ
me
lahko
in
uganil
si
že
morda
čestokrat
sam
,
da
skleneni
triumvirat
ne
vodi
k
sreči
,
da
je
le
na
jeziku
,
da
je
bolje
,
da
ga
—
.
«
Utihnol
je
junaški
vojvoda
pri
teh
besedah
in
krepko
stisnol
tovarišu
desnico
.
»
Da
ga
razbijemo
,
uničimo
,
odvežemo
se
vsakej
odgovornosti
,
«
pristavi
navdušeno
,
a
vendar
nekoliko
iznenadjen
Guzetič
.
»
Ti
si
uganil
ali
bolje
rečeno
izgovoril
,
kar
mislimo
že
dolgo
vsi
ostali
.
«
»
Ali
pa
ni
to
preopolzla
,
nevarna
stvar
v
sedanjem
trenotku
?
«
»
Nikakor
ne
!
Baš
sedaj
je
prilika
za
samostalno
stranko
,
ali
pa
nikdar
.
«
»
Ali
smemo
motiti
ali
se
izognoti
napadu
na
Krško
mesto
in
cepiti
ustaške
moči
?
«
»
Poslednje
brezumno
podvzetje
je
kakor
navlašč
stvarjeno
,
da
odpre
ustašem
oči
,
kako
nepremišljeno
je
Gubčevo
ravnanje
,
ki
zahteva
toliko
krvi
za
nepomenljiv
uspeh
!
«
»
Ilija
,
ti
dvomiš
,
da
se
posreči
zmaga
nad
Krškim
mestom
?
«
»
Nikakor
ne
!
Saj
ti
je
znano
,
da
odpre
izdaja
ob
priliki
mestna
vrata
,
in
zmaga
bode
lahka
,
a
posledek
—
pogubljiv
.
«
»
Kako
misliš
poslednje
,
Ilija
?
«
»
Zapomni
si
,
prijatelj
,
kar
pade
brez
truda
zmagovalcu
v
roke
,
to
nima
cene
zá-nj
,
temveč
le
stori
,
da
precenjuje
on
svoje
lastne
moči
.
Trdil
sem
že
,
da
je
brezumnost
,
muditi
našo
vojsko
ob
mestnem
ozidji
,
med
tem
ko
potrebujejo
cestne
zveze
in
drugi
imenitni
prehodi
krepkega
utrjenja
zoper
redno
zvunanjo
silo
.
A
ker
se
hoče
proslaviti
Gubec
z
zmago
nad
nepomenljivim
mesticem
,
opijani
ga
ona
popolno
in
izroči
nasprotnej
rednej
vojski
,
s
ktero
se
mi
,
akoravno
močnejši
po
številu
,
ne
moremo
meriti
.
Moj
črtež
je
bil
in
je
še
danes
,
umikati
se
,
ako
je
mogoče
,
javnemu
boju
,
udariti
na
primernem
mestu
in
izginoti
.
To
je
načelo
vseh
ustašev
,
ki
jim
pribori
prej
po
vztrajnosti
kakor
po
slavnej
zmagi
zahtevane
pravice
.
«
Tako
je
govoril
Ilija
Gregorič
in
navajal
še
mnogo
imenitnih
izkušenj
za
svoje
nazore
.
»
Ti
se
nočeš
udeležiti
napada
na
mesto
,
Ilija
?
Ti
že
vržeš
tú
iskro
razpora
med
zbrano
kmetstvo
?
«
»
Ne
!
Rekel
sem
že
,
da
odpre
naš
tukajšnji
uspeh
pravim
možem
oči
.
In
ta
trenotek
porabim
ter
izdam
do
podpoveljnikov
in
vse
vojske
oklic
,
v
kterem
svarim
pred
dosedanjimi
koraki
,
razglasim
triumvirat
kot
razvezan
in
razpuščen
ter
vabim
one
,
ki
ljubijo
v
resnici
svojo
in
svojega
ljudstva
svobodo
,
pod
mojo
zastavo
.
«
Molčal
je
nekaj
časa
Guzetič
pri
teh
pogumnih
besedah
svojega
tovariša
in
potém
pristavil
:
»
Ti
si
junak
,
Ilija
.
Vredni
so
tudi
tvoji
nazori
pravega
junaštva
in
najboljšega
uspeha
.
Vendar
—
.
«
Utihnol
je
pri
zadnjej
besedi
in
poljubivši
svojega
tovariša
in
oklenovši
se
ga
okoli
vratú
,
dejal
je
polglasno
:
»
Vendar
—
ako
se
ponesreči
tvoj
črtež
,
Ilija
,
pomisli
,
da
je
izgubljen
potém
ves
dosedanji
trud
in
up
moj
in
še
nekoga
drugega
,
ki
zre
zaupljivo
v
srečen
izid
našega
podvzetja
.
«
Omračilo
se
je
za
trenotek
visoko
čelo
Ilijevo
,
kakor
da
bi
se
bil
domislil
sam
nekoga
,
ki
mu
je
edini
up
in
tolažba
.
Vendar
je
zopet
potém
ponosno
stresel
glavo
,
kakor
da
bi
se
hotel
iznebiti
te
lepe
,
a
zapeljive
misli
,
in
pristavi
:
»
Prijatelj
,
ti
si
prerahločuten
.
Takovi
možje
so
slabi
vojaki
.
Ko
bi
te
ne
poznal
osebno
,
dvomil
bi
nad
tvojo
hrabrostjo
v
resnem
trenotku
.
Dozdeva
se
mi
,
da
je
osodepolna
tvoja
ljubezen
do
moje
hčere
.
Predobro
vém
,
koliko
neprilik
je
pouzročil
prezgodaj
po
Gubci
zapaljeni
vstanek
in
koliko
moči
se
je
že
razcepilo
zaraditega
.
Sedaj
pa
bi
še
naj
motila
vajina
zveza
tudi
moje
bodoče
črteže
?!
«
Z
resnim
glasom
govoril
je
Ilija
poslednje
besede
in
poljubivši
svojega
tovariša
,
pristavil
:
»
Prijatelj
,
izroči
bodočnosti
svojo
ljubezen
!
Ako
vama
hoče
osoda
biti
mila
,
veselita
se
po
srečnej
zmagi
toliko
bolj
svoje
težko
priborjene
sreče
;
ako
so
zastonj
naše
nade
,
pa
zapusti
lažje
óni
svoj
delokrog
,
kterega
ne
veže
nič
na
prejšnje
mesto
.
«
V
stran
se
je
obrnol
mladi
mož
pri
teh
besedah
,
da
zakrije
svojemu
junaškemu
tovarišu
žalost
,
ki
se
mu
je
usílila
pri
spominu
na
zapuščeno
nevesto
v
srce
.
Mesec
je
priplaval
kmalu
potém
izza
oblakov
in
odkril
v
svojej
svetlobi
,
da
tudi
najbolj
junaško
srce
prevladuje
čut
,
kteremu
se
ne
more
ubraniti
,
kakor
trdi
neki
modrec
,
noben
blag
človek
,
namreč
čut
ljubezni
.
Mokre
so
bile
Guzetičeve
oči
,
ko
je
zagotavljal
svojemu
tovarišu
,
da
se
hoče
ravnati
po
njegovem
nasvetu
.
Kakov
mož-beseda
pa
je
bil
v
tej
obljubi
,
prepriča
nas
bodoče
poglavje
.
Kaj
vam
pomagajo
te
prazne
želje
?
Sleduhi
pazijo
na
vsako
našo
stopinjo
.
''
Marija
Stuart
.
''
Posloviti
sta
se
ravno
hotela
Ilija
in
Guzetič
,
ko
čujeta
petje
v
daljavi
.
Ker
se
jima
je
glas
dozdeval
znan
,
počakata
nočnega
pevca
.
»
Ubogi
oče
,
tudi
ti
ne
miruješ
,
kakor
da
bi
vedel
,
kako
resni
trenotki
se
bližajo
tvojim
sotrpinom
,
«
povzame
črez
nekoliko
Ilija
Gregorič
.
»
Radoveden
sem
,
kake
novice
ima
nocój
.
Vedno
,
kedar
prepeva
svojo
ustaško
pesen
,
ima
nekaj
posebnega
v
mislih
,
«
pristavi
Guzetič
oziraje
se
proti
strani
,
od
koder
je
odmevalo
petje
.
»
Smili
se
mi
,
ubogi
oče
.
Nevoljen
bode
,
ko
zve
moj
namen
.
A
zdaj
je
prepozno
.
Vrnitev
ni
mogoča
,
«
nadaljuje
Ilija
.
»
Ne
boj
se
!
Tudi
on
ni
prijatelj
Gubčev
.
Svaril
me
je
že
več
potov
,
ne
zaupati
preveč
kmetu
v
gosposkej
suknji
.
Takovi
so
baje
najslabejši
značaji
,
pol
ptiča
pol
miši
,
kakor
netopirji
,
ki
le
v
mraku
hodijo
na
sprehod
bojéč
se
belega
dne
.
«
Med
takim
pogovorom
se
približa
nočni
pevec
.
Ko
čuje
glasove
naših
znancev
,
pravi
svojemu
vodniku
:
»
Če
me
ne
moti
uho
,
konča
se
tú
najina
hoja
.
To
je
Ilijev
in
Guzetičev
glas
.
«
Vodnik
,
ki
je
že
prej
opazil
poslednja
dva
,
pa
pristavi
:
»
Ne
pozabite
naznaniti
tega
,
kar
ste
čuli
v
taboru
!
Ako
ne
ubogata
vas
,
pridem
vam
jaz
na
pomoč
in
ne
odidem
prej
,
dokler
ne
verujeta
najinim
nasvetom
.
«
V
istem
trenotku
se
pa
začuje
od
daleč
glas
:
»
Oče
,
kakove
novice
vas
silijo
v
poznej
noči
v
naš
tabor
?
Ali
rés
niso
smele
čakati
belega
dne
?
«
Poslednje
besede
je
govoril
Ilija
Gregorič
ter
hitel
nasproti
prišlecu
,
svojemu
slepemu
očetu
.
»
Preslabe
so
moje
roke
,
da
bi
koristile
našemu
ubogemu
ljudstvu
.
Edin
posluh
mi
je
še
ostal
neizpremenjen
.
Baš
moje
uho
me
je
prepričalo
,
da
se
je
uselil
stari
naš
greh
:
razprtija
,
nesloga
in
sovraštvo
v
naše
podzvetje
,
ki
žuga
uničiti
vse
naše
črteže
.
«
Z
naglasom
,
ki
ni
naznanjal
dobre
volje
,
govoril
je
slepi
Marko
Gregorič
te
besede
in
pristavil
potém
:
»
Ilija
,
če
te
ne
morejo
prepričati
besede
tvojega
očeta
,
ki
te
svaré
v
odločilnem
trenotku
,
opominjajo
naj
te
njegove
oči
,
ki
govoré
jasno
,
kako
se
plačuje
domoljubje
v
neprimernem
času
.
«
»
Oče
,
jaz
vas
ne
urnem
,
govorite
jasno
!
Kdo
vas
pošilja
v
noči
v
tabor
uničevat
,
kar
so
me
stoprav
okoliščine
sklenoti
prisilile
?
«
»
Ubogljiv
je
bil
nekdaj
moj
sin
in
navdušen
za
narodove
pravice
.
Zdaj
se
je
to
navdušenje
izpremenilo
v
trmoglavost
.
Z
lastno
močjo
skuša
si
pridobiti
,
kar
zmorejo
le
vse
naše
sile
.
Predrznost
pelje
v
pogubo
,
prorokujem
tudi
tebi
,
Ilija
,
če
se
obračaš
v
najvažnejšem
trenotku
od
mož
,
ki
imajo
v
svojih
rokah
naš
blagor
in
—
pogubo
.
«
Iznenadile
so
te
odločne
slepčeve
besede
Ilijo
,
da
se
je
stresel
in
stopil
za
nekaj
korakov
nazaj
,
kakor
da
bi
se
bil
zbal
proroka
svojega
gorjé
.
Potem
pa
ga
vpraša
:
»
Govorite
,
kdo
vam
je
ukazal
podirati
neizpremenljive
sklepe
,
kteri
morejo
edini
rešiti
našo
že
na
pol
izgubljeno
stvar
?
«
»
Po
prevelikej
občutljivosti
razdira
se
naša
sloga
.
Vse
to
pa
izvira
le
iz
osebnih
uzrokov
,
ki
nimajo
nič
opravka
v
javnih
stvareh
,
to
si
zapomni
!
«
Prenehal
je
starec
pri
teh
besedah
,
kakor
da
bi
si
hotel
odpočiti
od
najhujšega
očitavanja
proti
svojemu
lastnemu
sinu
.
»
Oče
,
naša
zveza
je
le
na
jeziku
.
Sebičnost
énega
hotela
se
je
širiti
z
njegovimi
uspehi
:
zaraditega
je
bolje
—
.
«
Tú
obmolkne
vojskovodja
,
ne
da
bi
bil
javno
izrekel
svoj
bodoči
črtež
.
Tedaj
pa
nadaljuje
slepi
roditelj
rekoč
:
»
Zaraditega
je
bolje
,
da
zapustiš
še
pred
prvim
bojem
svoje
tovariše
in
ne
zapelješ
tudi
mladega
zaveznika
v
svojo
popolno
pogubo
.
Vedi
,
da
ste
vajini
mesti
v
trojnej
zvezi
že
nadomeščeni
z
imeni
:
Jurič
in
Sila
.
«
Kakor
da
bi
bil
stopil
na
modrasa
,
tako
se
zgane
sedaj
Ilija
in
vzklikne
:
»
Gubec
,
ne
motim
se
torej
!
Videl
sem
jaz
prvi
v
temino
tvojih
prsij
in
tvoje
neizmerne
sebičnosti
.
Razdvojena
sta
odslej
najina
pota
!
«
S
tresočim
glasom
govoril
je
Ilija
te
besede
in
hotel
kar
brez
slovesa
oditi
.
Le
s
silo
ga
je
zadržaval
njegov
tovariš
Guzetič
,
opominjajoč
ga
,
naj
v
takih
razmerah
še
eden
pot
presodi
svoj
bodoči
črtež
ter
skliče
javni
zbor
,
ki
izreče
preiskavo
proti
Gubčevej
samovolji
.
Molčal
je
nekaj
časa
Ilija
.
Potém
stopi
bližje
k
svojima
tovarišema
in
déne
mirno
:
»
Guzetič
,
tudi
ti
si
eden
izmed
istih
,
ki
dvomijo
v
zadnjem
trenotku
nad
bistrim
očesom
svojega
tovariša
!
Odpuščam
ti
,
ker
vém
,
da
ljubiš
.
Ne
silim
te
k
obljubljenej
zvezi
.
Ločiva
se
nocój
!
Jaz
odidem
na
levo
,
ti
ostani
na
desni
.
Ne
pozabi
,
če
doživiš
mirnih
,
srečnih
časov
,
kar
si
obljubil
mojemu
otroku
!
Tudi
svojega
slepega
očeta
izročam
tebi
v
varstvo
.
Ostanita
oba
v
krogu
,
kjer
sta
glasovala
do
sedaj
!
Jaz
pa
,
oprostita
mi
,
ne
morem
prenašati
razžaljenja
po
človeku
,
ki
ukazuje
našej
zvezi
;
ono
mi
je
hujše
kot
smrt
v
pravičnem
boji
,
zaraditega
—
.
«
Žalost
zalije
pri
teh
besedah
poveljnikovo
srce
,
in
zadnja
beseda
mu
ostane
brez
slovesa
na
jeziku
.
V
istem
hipu
pa
se
mu
ovijejo
nežne
ročice
slepčevega
spremljevalca
okoli
vratú
in
proseč
glas
se
čuje
:
»
Oče
,
ne
zapuščajte
sedaj
,
ko
je
po
lastnih
zaveznikih
izrečena
sodba
nad
vašo
glavo
,
svojih
ljudij
.
«
»
Jela
,
rés
je
,
da
se
kaznuje
dobrota
s
hudobo
!
«
odvrne
Ilija
,
»
ali
od
kod
pa
véš
to
,
kar
govoriš
?
Kakšno
sodbo
imaš
v
mislih
?
«
Mirno
je
pripovedovala
nató
Jela
,
da
je
čula
vodéč
starega
očeta
po
taboru
poleg
Gubčevega
šotora
pogovor
Gubca
s
tajnikom
Juričem
in
županom
Silo
,
kteri
so
sklenoli
kar
pri
prvej
priliki
iznebiti
se
vsakega
zaveznika
,
ki
bi
nasprotoval
njihovim
sklepom
.
Imenovalo
pa
seje
pri
tem
ime
Ilije
Gregoriča
in
njegovega
tovariša
Guzetiča
.
Dolgo
je
molčala
potém
družba
,
kakor
da
bi
si
ne
upal
nihče
izgovoriti
prve
sodbe
o
čudnem
položaji
,
v
kteri
jih
je
postavil
prihod
slepca
in
njegovega
vodnika
.
Napósled
izpregovori
Ilija
:
»
Udajmo
se
torej
in
glejmo
mirno
,
kako
se
zapira
od
trenotka
do
trenotka
bolj
in
bolj
osoda
nad
našim
ljudstvom
!
Jaz
si
umijom
roki
in
prepuščam
odgovornost
drugim
za
nasledke
njihove
sebičnosti
.
Čakati
hočem
mirno
,
kako
izide
prvo
podvzetje
skleneno
po
Gubčevej
razsodbi
.
Pokazalo
se
bode
,
kdo
je
pravi
narodov
prijatelj
,
ali
beg
Gubec
,
ali
siromak
zaradi
svoje
poštenosti
:
Ilija
Gregorič
.
«
Po
dolgem
posvetovanji
obljubila
sta
vendar
Ilija
Gregorič
in
Guzetič
,
udeležiti
se
neposredno
napada
na
Krško
mesto
,
da
vidita
na
lastne
oči
,
koliko
premore
Gubčev
upliv
pri
zbranej
vojski
.
—
Kmetski
triumvirat
se
ni
motil
v
tem
,
da
je
skušal
iznenaditi
vlado
z
nepričakovano
ustajo
in
si
v
naglici
pridobiti
komunikacijske
zveze
in
vsaj
nekaj
imenitnih
okrajev
.
Vlada
je
že
namreč
dalje
časa
opazovala
nezadovoljnost
kmetstva
;
le
inicijative
ni
hotela
proti
njemu
brez
važnih
dogodkov
pričeti
.
Že
odkar
se
je
izvršil
napad
na
grajščaka
Tahyja
in
s
silo
rešil
uporni
Ilija
Gregorič
iz
njegove
ječe
,
prepričal
se
je
vsak
opazovalec
kmetskega
razmerja
,
da
morata
v
kratkem
trčiti
skupaj
dva
nasprotna
si
elementa
,
prvi
bojujoč
se
za
najsvetejše
pravice
človeštva
in
za
človeškega
bitja
vredno
eksistenco
,
a
drugi
se
poganja
le
za
nadomišljevauo
,
po
rojstvu
mu
podeljeno
hegemonijo
in
gospodstvo
nad
kmetsko
rajo
.
Vedelo
se
je
tudi
,
da
bodo
krvav
ta
bodoči
boj
.
Čut
krivice
in
čut
gospodstva
se
ne
strinjata
.
Utihnoti
mora
prvi
,
da
se
šopiri
drugi
,
ali
izgubiti
drugi
svoje
nazore
,
da
se
zadovolji
prvi
.
Srednjega
pota
tukaj
ni
.
Največje
zasluge
pri
opazovanji
kmetskega
življa
in
njegovih
namer
pridobila
sta
si
grajščak
Tahy
in
oskrbnik
Črnič
.
Vedela
sta
dobro
,
da
sta
se
s
svojo
ostrostjo
zamerila
kmetstvu
,
ki
čaka
le
ugodne
prilike
,
da
se
s
svojim
mučenikom
Ilijo
maščuje
nad
njima
in
vsemi
somišljeniki
.
Da
sta
pa
imela
dovolj
uzrokov
za
tako
sodbo
,
potrjevala
je
istina
,
da
je
s
Hrvatskega
izginolo
z
Ilijem
vred
obilo
znanih
kmetov
.
Vse
to
je
grajščak
Tahy
vestno
poročal
hrvatskej
vladi
,
in
poslednja
je
opozorila
vlade
na
sosednem
Štajerskem
in
Kranjskem
na
ta
položaj
.
Vlade
niso
sicer
poslednjih
poročil
smatrale
tako
resnimi
,
da
bi
bile
sklenole
z
državno
redno
vojsko
ukrotiti
uporno
kmetstvo
,
a
ponudile
so
plemenitaštvu
neposredno
pomoč
,
orožje
in
strelivo
.
Zadovoljili
so
se
grajščaki
s
to
vladno
pomočjo
ter
sklenoli
,
da
ostalo
potrebščino
sami
oskrbé
.
Vedeli
so
dobro
,
da
če
stopijo
z
lastno
silo
kmetstvu
nasproti
,
da
mu
s
tem
pokažejo
priznano
svoje
gospodstvo
in
da
imajo
proste
roke
po
popoluej
zmagi
,
po
kterej
hočejo
ponižati
za
vse
bodoče
čase
kmetski
ponos
.
Organizacijo
plemenitaške
vojske
prevzel
je
Jobst
baron
Turnski
.
Ta
je
razposlal
svoja
povelja
in
pozive
za
pomoč
celó
na
Koroško
in
Goriško
.
Obljubljene
in
zagotovljene
so
mu
bile
od
mnogih
stranij
vojne
čete
.
Grajščak
Tahy
mu
je
ponudil
osebno
svojo
pomoč
in
vse
svoje
hlapce
.
Tudi
je
pripomogel
z
denarji
,
da
so
se
oborožili
in
najeli
hrabri
Uskoki
za
plemenitaško
vojsko
.
Take
so
bile
razmere
pri
gospodstvu
pred
kmetskim
uporom
.
Dejali
smo
že
,
da
se
je
smatral
poslednji
kot
neizogibljiv
,
a
s
tem
ni
nikdo
slutil
,
da
ima
toliko
zaveznikov
in
da
se
hoče
že
v
tako
kratkem
času
uresničiti
.
Naravno
je
tedaj
,
da
je
iznenadila
ogromna
,
okoli
dvajset
tisoč
mož
broječa
kmetska
vojska
,
ki
se
je
zbrala
pri
Vidmu
v
štirih
dneh
.
Zaraditega
si
ni
upal
poveljnik
plemenitaških
najemnikov
pričeti
boja
in
je
rajši
čakal
ugodnejše
prilike
.
A
tudi
kmetstvo
,
akoravno
s
početka
izvrstno
organizovano
,
bilo
je
iznenadjeno
,
ko
je
zvedelo
o
resnih
pripomočkih
plemenitašev
zoper
ustajo
.
Najbolj
škodljivo
pa
je
uplival
prezgodaj
oznanjeni
vstanek
.
Smatral
se
je
kot
strah
,
da
jih
ne
prenagli
plemenitaštvo
,
in
širilo
se
je
prepričanje
,
da
ne
vlada
popolno
sporazumljenje
v
znanem
triumviratu
.
Iz
tega
uzroka
zanemarjal
se
je
tudi
prvotno
skleneni
vojni
črtež
,
po
kterem
se
ima
vojska
v
tri
glavne
oddelke
razdeliti
.
Pričeti
ima
ona
ob
enem
na
treh
okrajih
svoje
operacije
.
Od
Brežic
do
Krškega
in
Novega
mesta
vojuje
eden
oddelek
,
drugi
si
prilasti
vse
okraje
od
juga
proti
Celju
,
tretji
pa
severno-hrvatsko
okrožje
,
in
ta
naj
tudi
obkoli
glavno
mesto
Zagreb
,
stolico
bodočega
triumvirata
.
Beg
Gubec
sam
pä
je
iz
znanih
uzrokov
prečrtal
v
poslednjem
trenotku
ta
vojni
črtež
in
združil
pri
Vidmu
vso
vojsko
.
Še
le
po
prvej
odločnej
zmagi
hotel
je
prodirati
dalje
po
črteži
,
kterega
mu
je
izdelal
tajnik
Jurič
.
Dreihundert
wurden
niedergemacht
,
noch
mehr
fanden
auf
der
Flucht
in
der
Save
den
Tod
,
Thum
liess
mehreren
ge
-
fangenen
Bauern
Ohren
und
Hände
ab
-
schneiden
.
''
Dimitz
.
''
Malo
prijateljev
našlo
je
kmetstvo
in
njegove
težnje
v
mestjanstvn
sploh
;
zakaj
poslednje
je
uživalo
za
varnim
svojim
ozidjem
mnogo
pravic
in
privilegij
,
in
to
pogostoma
na
račun
kmetskih
žuljev
in
interesov
.
Naravno
je
bilo
tedaj
,
da
je
videlo
mestjanstvo
v
zavestnem
in
nezadovoljnem
kmetstvu
svojega
osebnega
sovražnika
in
tekmeca
,
kteremu
bode
moralo
,
če
zmaga
njegova
surova
moč
,
prepustiti
mnogo
do
sedaj
le
njemu
dovoljenih
prednostij
.
Razumi
se
zaraditega
tudi
lahko
uzrok
,
ki
je
odvračal
mestjanstvo
,
da
se
ni
pridružilo
kmetskemu
uporu
.
Temveč
ono
mu
je
,
če
ga
tudi
ni
neposredno
zaviralo
,
za
kar
mu
je
pomanjkovalo
vseh
pripomočkov
,
vendar
le
nasprotovalo
s
tem
,
da
se
je
odvračalo
od
njega
in
zapiralo
mestno
ozidje
pred
njim
.
Dobro
je
vedelo
kmetstvo
,
koliko
bi
bilo
na
boljšem
,
ko
bi
si
moglo
priboriti
v
mestjanstvn
svojega
in
svojih
idej
zaščitnika
.
Poslednje
je
poskušalo
že
prej
pri
mnogih
priložnostih
,
a
vedno
brez
uspeha
.
Kar
se
mu
pa
ni
posrečilo
po
mirnem
potu
,
postavilo
si
je
v
svoj
vojni
program
.
Zaraditega
zbere
Gubec
kmetsko
vojsko
ob
tedaj
najbolj
znamenitem
dolenjskem
mestu
,
kajti
on
si
je
hotel
pridobiti
Krško
,
da
podpre
z
njim
svoje
daljne
črteže
.
Poskušal
je
že
v
začetku
zvabiti
krške
mestjane
v
svoj
tabor
ter
je
pridobiti
zá-se
.
Odločni
oporeki
mestnega
zastopstva
pa
so
ga
primorali
,
da
si
s
silo
osvoji
trmoglavo
mesto
.
Na
tem
potu
posrečilo
se
mu
je
vzbuditi
slavohlepje
krškega
župana
in
ga
z
obljubami
navdušiti
za
ideje
upornega
kmetstva
.
Bilo
je
četrtega
svečana
.
Beg
Gubec
predloži
ta
dan
mestjanom
Krškega
mesta
zadnjo
svojo
ponudbo
,
naj
prepusté
njegovej
vojski
po
mirnem
potu
mesto
.
Mnogo
mestjanov
,
med
njimi
na
čelu
župan
,
zadovoljilo
se
je
iz
znanih
uzrokov
s
to
ponudbo
.
A
velika
večina
ni
hotela
ničesa
vedeti
o
uporniškej
zvezi
in
sklenola
je
braniti
mesto
z
vso
svojo
silo
.
Še
isti
večer
in
isto
noč
pripravilo
se
je
mnogo
za
resno
obrambo
proti
kmetskej
vojski
.
Bilo
je
jasno
,
da
je
boj
neizogibljiv
.
Župan
Sila
je
sicer
sklical
v
zadnjem
trenotku
mestjanski
zbor
in
nasvetoval
,
naj
se
sprejme
kmetska
ponudba
,
a
brez
uspeha
.
Dà
celó
umaknoti
se
je
moral
napósled
razjarjenim
mestjanom
.
Očitavali
so
mu
sporazumljenje
z
uporniki
in
izdajo
.
Vzeli
so
mu
županstvo
ter
izvolili
še
isti
večer
naslednika
mu
iz
svoje
srede
.
Viharna
je
bila
ista
noč
v
mestu
.
Nihče
ni
mislil
na
spanje
,
kajti
vedel
ni
,
kaj
rodi
bodoči
dan
.
Tako
razburjenje
in
nered
porabil
je
odstavljeni
župan
Sila
v
svojo
korist
.
Pridružil
se
je
opravljen
v
obleko
priprostega
težaka
delavcem
ob
mestnem
ozidji
ter
se
z
njimi
navduševal
za
boj
z
upornim
kinetstvom
.
Baš
prezgodnje
ni
bilo
to
veselje
.
Jedva
se
jame
daniti
jutro
petega
svečana
,
opazovali
so
že
mestjani
raz
ozidja
nenavadno
živahno
življenje
v
kmetskem
taboru
.
Veliki
vojni
oddelki
so
odhajali
kmalu
potém
na
razne
strani
.
A
nekaj
ur
pozneje
videli
so
se
zopet
,
da
se
v
nepretrganem
okrožji
kakor
živ
oklep
bližajo
mestu
.
Jasne
se
bile
torej
njihove
namere
.
Niti
iznenadjenih
.
niti
nepripravljenih
niso
našli
kmetje
krških
mestjanov
.
Priča
o
tem
bil
je
ljuti
boj
,
ki
je
kmalu
nató
divjal
ob
mestnem
ozidji
.
Kolikor
večja
nevarnost
je
pretila
mestu
,
toliko
večji
bil
je
pogum
njegovih
brambovcev
na
ozidji
.
A
tudi
kmetje
niso
poznali
strahu
.
Vedeli
so
dobro
,
da
je
,
ako
podležejo
pri
prvem
napadu
,
izgubljena
njihova
stvar
.
Borili
so
se
tedaj
navdušeno
.
Stavili
so
lestvice
na
ozidje
in
poskušali
z
vsemi
mogočimi
sredstvi
zanesti
boj
v
sredino
mesta
.
Baš
tú
se
je
pokazalo
,
kaj
hrabrost
in
navdušenje
za
svobodne
ideje
premore
.
Mož
za
možem
je
padal
z
ozidja
v
globoki
rov
,
a
po
deset
jih
je
hotelo
vsakikrat
nastopiti
izpraznjeno
mesto
.
Novi
oddelki
so
naskakovali
ondi
,
kjer
so
omagovale
upehane
čete
.
Padlo
je
že
bilo
na
stotine
hrabrih
kmetov
pod
ozidjem
in
med
njimi
trije
izmed
najbolj
hrabrih
in
navdušenih
stotnikov
:
Vikič
,
Daniel
in
Lazar
,
ali
krutost
je
od
trenotka
do
trenotka
tem
večja
postajala
.
Pri
poslednjem
žalostnem
poročilu
o
smrti
najbolj
priljubljenih
stotnikov
zdivjalo
je
oblegajoče
kmetstvo
.
V
istem
trenotku
pa
se
čuje
vesela
novica
,
da
so
se
odprla
severna
mestna
vrata
v
znamenje
,
da
omaguje
mestjanstvo
.
Poslednje
ni
bilo
sicer
resnica
,
a
velika
je
vendar
nastala
zmešnjava
v
mestjanih
.
Vedel
ni
nihče
,
kdo
je
prostovoljno
odprl
vhod
sovražniku
v
mesto
.
Naravno
je
torej
,
da
je
porabilo
razjarjeno
kmetstvo
v
polnej
meri
po
izdajalskoi
roki
ponujeno
priložnost
,
ki
se
je
bila
njihovim
poveljnikom
obljubila
,
a
po
naključji
zakasnila
.
Obila
krv
je
telila
v
Krškem
mestu
potem
.
Kmetstvo
ni
sprejemalo
niti
dajalo
milosti
.
Meč
,
sekira
ali
najbolj
priprosto
kmetsko
orodje
pisalo
je
pravice
dolgo
tlačenemu
ljudstvu
in
se
neusmiljeno
maščevalo
nad
njihovimi
protivniki
.
Mnogo
mestjanov
je
padlo
silovitosti
kmetskega
zmagovalca
v
oblast
,
ki
je
žalibože
zlorabil
svojo
popolno
zmago
z
nepopisljivo
krutostjo
in
teptanjem
človeških
pravic
.
Tudi
poslednje
,
ne
baš
častilno
in
slavno
dejanje
kmetskega
triumvirata
bilo
je
preračunjeno
in
dobro
premišljeno
.
Zmagovalni
vandalizem
uporabljalo
je
kmetstvo
na
korist
svojih
bodočih
podvzetij
.
S
svojo
krutostjo
poskušalo
je
uplivati
na
sosedne
trge
in
gradove
ter
si
delati
pot
po
strahu
in
maščevanji
do
svoje
konečne
popolne
zmage
.
In
res
brez
upliva
ni
bila
ta
kmetska
politika
.
Kakor
v
bojnih
časih
pred
krutim
polmesecem
,
tako
se
je
širil
po
kmetskej
zmagi
nad
Krškim
mestom
na
daleč
okrog
strah
o
ljutem
zmagujočem
kmetstvu
,
ki
ne
prosi
in
ne
daje
milosti
nikjer
in
nikomur
.
Bežalo
jo
zaraditega
ljudstvo
v
zidovje
trgov
in
mest
,
prepuščajoč
svoje
vasi
zmagepijanemu
kmetstvu
.
Tudi
gospodstvo
po
bližnjih
gradéh
umikalo
se
je
radovoljno
iz
svojih
posestev
in
se
pridruževalo
pri
Novem
mestu
zbranej
vojski
barona
Jobsta
Thurnskega
ali
pa
se
celó
začasno
izseljevalo
iz
domovine
.
Baron
Valvasor
,
posestnik
gradú
»
Thurn
am
Hart
«
,
moral
je
že
v
prvej
noči
pred
naskokom
na
Krško
mesto
bežati
v
Kostanjevico
.
Poslednji
je
bil
prvi
,
ki
je
od
plemenitaške
vojske
prosil
in
zahteval
potrebne
pomoči
,
trdeč
,
da
bode
v
enem
tednu
vsa
dežela
le
ena
vas
in
vse
prebivalstvo
po
trgih
in
mestih
hlapčestvo
upornega
kmetstva
.
V
resnici
bil
je
zadnji
trenotek
,
da
se
uredi
nasprotna
moč
in
ustavi
kmetska
krutost
.
Z
občudovanja
vredno
energijo
utaboril
se
je
beg
Gubec
v
priborjenem
Krškem
mestu
in
od
tod
je
organizoval
po
svojem
tajniku
daljna
podvzetja
.
Sklenol
je
najprvo
operirati
proti
Novemu
mestu
in
priboriti
si
na
vsak
način
ta
kraj
kot
metropolo
dolenjskega
Kranjskega
v
svojo
oblast
.
Kako
preslepljen
pa
je
bil
beg
Gubec
in
vsa
njegova
vojska
po
svojej
prvej
zmagi
,
pričuje
najbolj
istina
,
da
je
poslal
iz
svojega
tabora
v
ta
namen
le
peščico
dveh
tisoč
mož
proti
Kostanjevici
,
in
ta
bi
si
naj
imela
delati
zmagepoln
pot
proti
Novemu
mestu
.
Poslednja
lahkomišljenost
je
zaprečila
tako
rekóč
ves
daljni
pravi
uspeh
.
Bila
je
najboljša
priča
,
kakov
duh
veje
v
kmetskem
triumviratu
,
iz
kterega
se
je
umaknol
genijalni
Ilija
Gregorič
,
dobro
vedóč
,
da
po
začetem
potu
ni
upati
zmage
.
V
resnici
že
pri
Kostanjevici
trči
lahkomiselna
kmetska
vojska
na
resno
nasprotje
.
Hitel
jej
je
namreč
tja
baron
Jobst
Jože
Thurnski
in
sicer
le
s
pet
sto
,
a
dobro
oboroženimi
moži
nasproti
ter
jo
popolno
iznenadil
in
razgnal
.
Posrečilo
se
mu
pa
je
tudi
po
kratkem
,
a
za
kmetstvo
pogubonosnem
boji
,
da
je
potisnol
vso
kmetsko
četo
nazaj
.
Ko
je
padla
tretjina
njenih
vojakov
,
otel
se
je
Gubec
z
ostalim
delom
v
Krško
,
in
tú
je
oblegal
potém
baron
Jobst
v
mestu
taborujočo
kmetsko
vojsko
.
To
obleganje
je
pomenljivo
uplivalo
na
kmetsko
ustajo
in
njeno
vrhovno
poveljstvo
.
Stoprav
tú
se
je
razkril
jasni
razpor
med
triumviri
.
Vojna
nesreča
pri
Kostanjevici
pokazala
je
popolno
nezmožnost
Gubčevo
.
Kmetstvo
je
javno
kazalo
svojo
nevoljo
proti
takemu
poveljništvu
in
o
mnogih
prilikah
ostentativno
zahtevalo
Ilijo
Gregoriča
za
svojega
vojskovodjo
.
Ilija
je
porabil
to
ugodno
priložnost
ter
grajal
Guben
nasproti
njegove
nepremišljene
naredbe
,
ki
peljejo
nedvomno
k
pogubi
.
Razžaljen
je
bil
s
tem
Gubčev
ponos
.
A
ko
se
mu
je
očital
še
povrh
sebičen
namen
,
razdvojil
seje
za
vselej
dosedanji
triumvirat
,
Ilija
Gregorič
in
Guzetič
sta
izrekla
v
javnem
zboru
,
da
odvračata
vsako
odgovornost
za
bodoče
nasledke
po
Gubčevih
vojnih
črtežih
.
Svetovala
sta
,
naj
se
oblegovalcem
radovoljno
prepusti
Krško
mesto
,
kajti
združiti
sta
hotela
vse
vojne
moči
na
primernejšem
kraji
za
daljno
vojskovanje
.
Našla
sta
mnogo
somišljencev
za
svoja
nova
načela
.
Več
stotnikov
je
ugovarjalo
boju
na
prostem
polji
,
in
med
poslednjimi
bil
je
tudi
triumvir
Pasanec
,
zvest
prijatelj
Iliji
Gregoriču
.
Po
razkritji
še
mnogih
nemožatih
intrig
triumviratskega
tajnika
Juriča
in
župana
Sile
proti
Iliji
in
Guzetiču
bil
je
dualizem
v
kmetskej
vojni
neizogibljiv
.
Že
v
bodočej
noči
po
tem
razponi
zapustita
Ilija
Gregorič
in
triumvir
Guzetič
na
čelu
precej
številnega
oddelka
po
kratkem
hoji
mesto
.
S
tem
je
bila
osoda
ostale
kmetske
vojske
v
Krškem
določena
.
Zakaj
nekaj
tednov
pozneje
bilo
se
je
mesto
po
naskoku
plemenitaške
vojske
zopet
osvobodilo
.
Bili
so
to
strašni
dnevi
.
S
hrabrostjo
obupajočih
branili
so
se
kmetje
.
Nevešči
bojevanja
in
vedne
zabrambe
ter
zbegani
po
notranjih
prepirih
izgubljevali
so
od
dne
do
dne
pogum
.
Konečno
se
vname
upor
celó
v
njihovej
vojski
.
Čuli
so
se
glasovi
o
izdajalstvu
bega
Gubca
in
župana
Sile
,
ki
sta
zakrivila
vso
nezgodo
.
Najboljši
dokaz
njune
krivde
pa
je
bil
,
da
sta
izginola
neko
noč
oba
iz
Krškega
.
Edini
tajnik
Jurič
je
ostal
ter
branil
mesto
.
A
prepozen
in
brezuspešen
je
bil
daljni
pogum
.
Sedmi
dan
po
pričetem
obleganji
priborili
so
si
hrabri
Uskoki
mesto
ter
se
silovito
maščevali
nad
branitelji
.
Tekla
je
v
potokih
kri
.
Kdor
se
ni
rešil
z
begom
,
padel
je
pod
meči
zmagovalcev
.
Na
mestnem
trgu
usmrtilo
se
je
skupno
tri
sto
kmetov
.
Mnogim
so
se
,
kakor
trdi
zgodovina
,
porezala
ušesa
in
odsekale
roke
na
živem
telesu
.
A
določeno
pa
ni
na
tanko
,
koliko
je
povrh
še
utonolo
ustašev
v
valovih
Save
,
ko
so
bežali
iz
mesta
,
ali
brez
dvombe
dvakrat
toliko
,
kolikor
jih
je
padlo
sovražniku
v
oblast
.
Med
poslednjimi
je
bil
tudi
triumvir
Pasanec
,
kajti
izginol
je
od
istega
trenotka
za
vselej
.
Slovesno
je
praznoval
baron
Jobst
svojo
popolno
zmago
nad
upornim
kmetstvom
in
s
ponosom
poročal
deželnej
vladi
v
Ljubljano
:
Strta
je
glava
sužnjemu
kmetstvu
in
postavljen
zgled
v
svarilo
za
vse
bodoče
čase
!
Podvizaj
se
od
nas
!
Tu
med
možmi
Prostora
tebi
ni
,
zlorečnik
gadni
!
Ni
vreden
,
da
bi
ga
dotikal
prst
.
''
Tugomer
.
''
Vzbujen
čut
slavohlepnosti
ne
umiri
se
prej
,
predno
ni
dosegel
vsaj
enega
dela
svojih
pogosto
previsoko
stavljenih
namenov
.
Ako
pa
je
bil
celó
žaljen
ta
čut
,
ali
zasmehovan
,
ne
pozna
več
niti
nasprotja
niti
meje
svojej
delavnosti
,
predno
se
ne
nasiti
,
če
ne
z
resnično
,
pa
vsaj
z
domišljevano
slavo
in
priznavanjem
svojih
zaslug
.
Takov
značaj
je
bil
Ilija
Gregorič
.
Navdušen
že
po
svojej
jako
sangviničnej
naravi
za
svobodo
svojega
ubogega
kmetstva
,
bil
je
po
žalostnej
izkušnji
po
triumviratskem
prvomestniku
pozvan
tako
rekoč
na
dvoboj
za
osvobojenje
naroda
.
Pokazati
narodu
,
kdo
je
njegov
pravi
prijatelj
,
kdo
sebičnež
,
sklenol
je
boriti
se
v
družbi
svojega
prijatelja
Guzetiča
na
lastno
roko
proti
krutemu
gospodstvu
.
Povrh
je
bil
prepričan
o
udanosti
kmetskih
upornikov
.
Velik
del
vojaštva
si
je
že
bil
z
njim
vred
priboril
izhod
iz
obkoljenega
Krškega
mesta
,
ostali
del
pa
se
mu
pridružil
v
malo
dneh
.
Njegova
vojska
je
v
kratkem
tako
narastla
,
da
je
bil
Ilija
kakor
črez
noč
najbolj
popularna
uporniška
oseba
in
strah
vsakemu
kmetskemu
nasprotju
.
Med
tem
si
je
Ilija
naslikal
lep
črtež
za
bodoče
svoje
delovanje
.
Prepustivši
Kranjsko
Gubcu
in
njegovim
prijateljem
,
sklenol
je
pridobiti
za
svobodne
ideje
slovensko-štajerske
okraje
.
Hitel
je
tedaj
nemudoma
proti
Brežicam
,
da
se
mahoma
polasti
tega
okraja
in
odškoduje
za
nedvomno
izgubljeno
Krško
mesto
.
Sreča
mu
je
bila
mila
.
Po
kratkem
boji
odprla
so
se
mestna
vrata
njegovej
vojski
,
in
s
kraljevo
častjo
ga
je
ondi
sprejelo
mestno
starešinstvo
.
Ilijeva
priljudnost
,
hrabrost
in
nesebičnost
očarala
je
v
hipu
vso
ujegovo
okolico
ter
ga
obdala
z
nekako
nedotakljivo
avtoriteto
in
popularnostjo
.
Priprosti
narod
in
cela
vojska
sta
mu
podelila
,
nevajena
drugih
poklonljivih
besed
,
kratki
naslov
:
kmetski
cesar
.
In
to
ime
je
hitelo
in
se
razširjalo
kakor
blisk
po
vseh
štajerskih
goricah
,
po
Kranjskem
in
globoko
dol
v
hrvatske
okraje
ter
v
hipu
otemnilo
nasprotnika
bega
Gubca
.
V
Brežicah
,
v
svojej
priborjenej
južnoštajerškej
metropoli
,
ustanovil
se
je
tudi
začasno
Ilija
.
Od
tod
je
razglašal
povelja
svojej
vojski
in
od
tod
je
namerjaval
nadaljevati
svoje
srečno
pričeto
vojno
delo
.
V
ljudskej
povesti
živi
še
spomin
o
tem
kmetskem
vladarji
in
o
njegovem
dvoru
v
Brežicah
.
Življenje
tega
kmetskega
poveljnika
ni
bilo
sicer
različno
od
drugih
kmetov
niti
v
jedi
niti
v
pijači
ali
sploh
v
nenavadnem
zvunanjem
blesku
.
Vendar
pa
je
imelo
nekaj
zanimivega
in
patrijarhalskega
.
Četa
izmed
najbolj
junaških
kmetskih
vojakov
namreč
stražila
je
nizko
priprosto
hišico
,
kjer
je
stanoval
Ilija
Gregorič
.
Na
odprtem
dvorišči
posvetoval
se
je
vladar
s
svojimi
svetovalci
.
Poslušal
je
rad
vsakega
najbolj
priprostega
moža
.
»
Vsi
smo
enaki
,
«
trdil
je
pri
vsakej
priliki
.
»
Le
naključje
je
izvolilo
nekterega
,
da
ukazuje
ostalim
in
čuva
nad
pravico
in
občnim
blagorom
.
«
Najbolj
zanimiva
dvorska
oseba
pa
je
bil
stari
slepi
Marko
.
On
je
bil
dvorni
godbenik
,
svetovalec
in
pripovedovalec
dogodeb
iz
burnih
minolih
časov
.
Céle
gruče
ljudstva
obsipavale
so
slepca
ob
večerih
in
pri
vsakej
priliki
,
z
navdušenjem
poslušajoč
njegove
povesti
iz
turških
bojev
in
gosposke
silovitosti
.
Druga
znamenita
oseba
bil
je
dvorni
pisar
in
ob
enem
tudi
tajnik
v
nežnej
dekliškej
podobi
,
Ilijeva
hči
Jela
.
Izšolana
nekoliko
v
Zagrebu
opravljala
je
vestno
to
častito
službo
pri
svojem
očetu
in
to
toliko
zvestejše
,
ker
jej
je
mnoga
povelja
narekoval
prvi
vladarjev
svetovalec
,
njen
ženin
Guzetič
.
Osnoval
se
je
tako
rekoč
kakor
črez
noč
na
razvalinah
prvega
triumvirata
drugi
,
a
s
tem
razločkom
,
da
je
vladala
v
sedanjem
nekaljena
harmonija
in
ljubezen
.
Ali
kratko
je
trajala
ta
sreča
.
Dobro
je
vedel
Ilija
Gregorič
,
da
je
stalen
uspeh
kmetske
vojske
le
mogoč
,
ako
se
razširi
brez
zamude
po
vseh
okrajih
njegova
nepričakovana
moč
,
in
to
tem
bolj
,
ker
je
bil
prepričan
,
da
v
Krškem
mestu
oblegana
Gubčeva
vojska
nima
upanja
,
da
se
reši
.
Veselil
bi
se
bil
tega
sebičen
in
nepošten
Gubčev
nasprotnik
.
Ali
Ilija
Gregorič
je
hotel
prehiteti
to
katastrofo
z
nujnimi
svojimi
podvzetji
.
Zapustil
je
torej
urno
svojo
stolico
v
Brežicah
ter
se
vzdignol
,
pustivši
le
ondi
malo
posadko
,
proti
Sevnici
.
Neznan
je
bil
večini
kmetov
popolni
razpor
Gubčev
in
Ilijev
in
bodoči
načrt
.
Zaraditega
pa
je
bil
tudi
opravičen
strah
,
kako
neizmerno
mora
in
bode
uplivala
nezgoda
ene
vojske
na
drugo
.
Ali
ravno
zató
,
da
Iii
z
odločnimi
zmagami
preprečil
poslednje
,
hitel
je
Ilija
s
svojo
vojsko
utrjevat
priborjene
uspehe
.
A
iznenadila
in
prehitela
ga
je
žalostna
novica
o
zmagi
plemenitaške
vojske
pri
Krškem
,
o
padlem
mestu
in
krvoločnosti
nad
premaganimi
kmeti
.
Baš
se
je
hotel
Ilija
utaboriti
v
Sevnici
,
ko
se
mu
naznani
ta
nezgoda
.
Da
pa
vsaj
videzno
zakrije
to
kmetsko
nesrečo
,
dvigne
se
zopet
ter
hiti
kakor
zmagovalec
z
vso
vojsko
skozi
Planino
proti
Gorjam
.
A
vendar
je
ostala
brez
uspeha
ta
njegova
vojna
diverzija
.
Z
nepopisljivo
hitrostjo
zvedelo
se
je
po
vseh
pokrajinah
popolno
uničenje
kmetske
vojske
pri
Krškem
.
Obup
in
nemir
se
je
uselil
na
mesto
prejšnjega
navdušenja
v
najbolj
samotne
vasi
.
Tudi
Ilijeva
vojska
se
je
jela
okuževati
z
enakim
strahom
.
Le
neizpremenjeni
Ilijev
pogum
in
zaupanje
večine
v
njegovo
modro
vodstvo
vezalo
je
še
posamezne
oddelke
v
složno
celoto
.
Mnogo
je
tudi
navdušenje
povzdigavala
darežljivost
podpoveljnika
Guzetiča
.
Poslednji
je
daroval
v
zadnjem
času
vse
svoje
premoženje
vojski
ter
delil
vse
težave
in
neprijetnosti
z
zadnjim
vojakom
.
Tudi
stari
slepi
Marko
ni
zapustil
v
tej
sili
svojih
rojakov
.
Spremljal
je
povsod
kmetsko
vojsko
ter
jo
navduševal
pri
vsakej
priliki
.
Takov
je
bil
položaj
Ilijeve
vojske
,
ko
prihiti
v
Gorje
,
menéč
utaboriti
se
tu
ter
snovati
od
tod
daljne
svoje
črteže
.
A
kakor
hudobni
duh
hitela
je
pred
njim
povsod
novica
o
krškej
nesreči
ter
mu
odvračala
ali
vsaj
težila
uspehe
.
Tudi
v
Gorjah
ni
našel
Ilija
potrebnega
počitka
iz
poslednjega
uzroka
.
Hitel
je
zaraditega
že
o
mraku
v
Piljštajn
,
kjer
se
je
utaboril
le
do
jutra
,
a
potém
se
dvignol
proti
Kozjemu
.
Stoprav
v
poslednjem
okraji
odprle
so
se
Iliji
in
Guzetiču
oči
.
Spoznala
sta
,
da
se
ima
boriti
njuna
vojska
z
dvojnim
sovražnikom
.
Pripeljala
je
namreč
prednja
straža
vrhovnemu
poveljniku
moža
,
kterega
je
zasačila
,
ko
je
ščuval
ljudstvo
proti
njegovej
vojski
.
Ilija
Gregorič
je
v
njem
spoznal
svojega
prijatelja
in
prejšnjega
triumviratskega
tajnika
Juriča
.
Soditi
ga
ni
hotel
zaraditega
sam
,
temveč
izročil
ga
je
izvoljenemu
vojnemu
sodstvu
.
Opravičujoč
pred
sodbo
svoj
pregrešek
,
opisoval
je
Jurič
z
živimi
barvami
obleganje
Krškega
mesta
in
žalostne
razmere
nekdanje
oudotne
kmetske
vojske
in
njeno
konečno
znano
osodo
.
»
Gubec
je
zakrivil
gorjé
.
Njega
sodite
,
meni
ne
štejte
v
greh
,
da
so
me
preslepile
njegove
zapeljive
obljube
in
ponudbe
.
Dva
dni
pred
zmago
nad
Krškim
mestom
je
bilo
,
«
nadaljuje
tajnik
Jurič
svoj
zagovor
.
»
Naša
vojska
je
bila
zbegana
in
brez
upa
,
ko
se
je
prepričal
o
občnem
razporu
kmetskih
ustašev
in
njihovih
poveljnikov
.
V
tej
največjej
sili
pozval
me
je
beg
Gubec
ter
mi
rekel
:
Znano
ti
je
,
Jurič
,
da
je
pri
vojski
očrnjeno
po
Iliji
Gregoriči
moje
ime
.
Nepotreben
sem
vam
torej
jaz
in
v
napotji
.
Tebi
izročam
svojo
vrhovno
oblast
.
Skušaj
,
da
se
ubraniš
sovražniku
.
Prepričal
sem
se
jaz
,
da
so
uničeni
vsi
moji
visokoleteči
črteži
:
zaraditega
prostovoljno
zapuščam
kmetsko
vojsko
.
«
Tako
je
pripovedoval
ujetnik
.
Rudečica
je
silila
sodnikom
v
obraz
radi
moža
,
ki
se
je
imenoval
nekdaj
zaščitnika
ubožcem
in
bil
zvezda
kmetske
bodočnosti
.
Izgovorili
bi
bili
kratko
sodbo
nad
človekom
,
ki
je
ponudil
svojo
pomoč
takovemu
brezvestniku
,
ako
Iii
jih
ne
bil
zadržaval
sodbeni
prvomestnik
Ilija
Gregorič
.
»
Veselimo
se
,
prijatelji
,
«
dejal
je
poslednji
,
»
da
se
je
strgala
ob
pravem
času
,
dokler
še
ni
uničen
zadnji
naš
up
,
krinka
našemu
zavezniku
.
S
svojo
složnostjo
in
pogumom
pokažimo
,
da
smo
boljše
osode
vredni
.
Zaraditega
napišimo
sodbo
,
v
kterej
se
oprošča
izdajalec
in
ovaduh
tajnik
Jurič
.
«
Mrmrali
so
sodniki
in
zbrana
vojska
zaradi
take
nepričakovane
razsodbe
,
a
ugovarjati
si
nikdo
ni
upal
.
Pol
ure
pozneje
peljala
je
četa
kmetske
vojske
ujetnika
iz
tabora
,
da
bi
ga
osvobodila
,
kakor
je
bilo
razsojeno
po
vojnej
sodbi
.
Nikdar
ni
omahoval
najzadnji
kmetski
vojak
,
kedar
je
veljalo
pokazati
pokorščino
in
disciplino
svojim
poveljnikom
.
A
današnji
posel
jim
je
bil
najtežji
.
Izpuščati
brez
kazni
človeka
,
ki
je
ujet
kot
tihotapec
in
izdajalec
kmetske
vojske
,
za
ktero
se
je
prej
sam
navduševal
,
dozdevalo
se
jim
je
nemožato
.
Izrekli
sicer
niso
spremljajoči
ga
kmetje
te
sodbe
,
ali
na
obrazu
se
je
vsem
bralo
,
kako
sodijo
oni
,
ki
so
zapustili
sami
domovje
in
družino
ter
se
izročili
temnej
bodočnosti
.
In
kakor
blisk
šine
jim
pri
tem
premišljevanji
nova
misel
v
glavo
:
kdor
je
zmožen
izdati
koga
enkrat
,
stori
to
lahko
v
drugo
in
tretje
.
Izdajal
bi
ta
lopov
brez
dvoma
tudi
še
v
bodoče
vse
naše
namere
in
vojsko
.
«
Tem
besedam
,
ktere
je
govoril
četni
vodnik
polglasno
samemu
sebi
,
odgovori
hitro
in
glasno
korenjaški
kmet
poleg
ujetnika
:
»
Prijatelji
,
jaz
pravim
,
da
ne
bode
izdajal
več
.
Kdor
je
mojih
mislij
,
povzdigne
naj
orožje
!
«
Dobro
je
razumel
ujetnik
poslednje
besede
in
zbledel
je
.
Porabil
je
torej
ta
važen
trenotek
in
poskušal
uteči
.
Poslednje
pa
je
zdivjalo
popolno
njegove
čuvaje
.
Kmet
,
ki
je
prej
govoril
besede
:
Prijatelj
,
jaz
pravim
,
da
ne
bode
izdajal
več
,
dohitel
je
prvi
beguna
in
zagnal
svojo
helebardo
na
Juričevo
glavo
,
da
se
je
zgrudil
poslednji
hipoma
na
zemljo
in
kmalu
potém
izdihnol
svojo
izdajalsko
dušo
.
Ne
zapusti
nobeden
ga
v
ti
sili
,
Molčé
orožje
svoje
vsak
si
vzame
.
''
Prešéren
.
''
Kakor
jame
drevo
povešati
vrhove
,
ako
se
je
v
njegovem
telesu
utaborila
strupena
zalega
,
ki
razjeda
neprestano
na
izvirih
njegove
moči
in
pritokih
življenja
,
enako
mora
opešati
vsako
najbolj
navdušeno
podvzetje
,
ako
se
je
uselilo
izdajalstvo
in
zavist
v
njegovo
vodstvo
.
Dobro
je
čutil
Ilija
Gregorič
poslednje
.
Videl
je
,
kako
se
zbirajo
od
dne
do
dne
vedno
bolj
temni
oblaki
nasprotstva
nad
njegovo
vojsko
.
A
premožat
in
prepogumen
je
bil
,
da
bi
bil
to
nevarnost
odkril
svojim
podpoveljnikom
.
Prehajajóč
iz
kraja
v
kraj
in
z
iznenadjenjem
hotel
je
utruditi
nasprotstvo
in
zakriti
svoj
sem
ter
tja
obupni
položaj
.
Pomanjkovalo
mu
je
malo
da
ne
vsega
,
kar
je
dobrej
vojski
neobhodno
potreba
.
S
silo
si
je
moral
pridobivati
živeža
,
kjer
je
bila
prva
in
najboljša
priložnost
.
Poslednje
pa
je
neizmerno
škodovalo
Ilijevemu
imenu
in
vsemu
uporu
.
Plašilci
,
ki
niso
imeli
poguma
pridružiti
se
ustašem
,
zabavljali
so
skrivaje
kmetskej
vojski
,
svarili
pred
njo
in
jo
črnili
pridevajöö
jej
nečiste
,
sebične
namene
.
V
takem
položaji
,
osobito
pa
ker
ni
mogel
Ilija
zaznamovati
odločnega
uspeha
,
prehajalo
je
mnogo
kmetov
k
nasprotnej
vojski
,
misléč
pridobiti
si
s
tem
odpuščenja
zaradi
prvega
upora
.
Izdan
je
bil
,
to
je
naravno
in
lahko
umevno
v
takih
razmerah
,
bojni
Ilijev
načrt
nasprotnim
poveljnikom
,
ki
so
jeli
prodirati
od
mnogih
stranij
proti
njegovej
vojski
