dvaplota
preskoči
.
"
"
Gotovo
,
gotovo
.
"
Zdajci
se
je
zaslišal
iz
sosednje
sobe
Bierkopfov
hreščeči
glas
:
"
Sit
pes
tudi
na
zvezde
laja
.
Hahaha
!
"
Ker
so
bile
stene
lesene
,
je
gozdar
ves
pogovor
slišal
.
"
Pa
ne
zalaja
,
dokler
se
mu
ne
stopi
na
rep
,
"
je
pikro
odgovoril
Vilar
.
Atif
Sarajlija
se
je
izmašil
in
izvalil
iz
sobe
tako
neokretno
,
kakor
je
bil
prišel
.
Teden
pozneje
je
Vilar
jahal
prvikrat
v
Tuzlo
.
Z
njim
se
je
peljal
Marko
Krpica
po
živila
v
han
ob
Spreči
.
Samojlo
je
že
od
daleč
videl
voz
in
gospoda
na
konju
,
zato
je
šel
pred
hišo
naproti
.
Zaprhutal
je
s
kaftanom
,
zakrilil
z
rokama
,
rekoč
,
da
ga
veseli
,
ker
ima
opravka
s
takšnim
uglednim
gospodom
,
ki
se
je
mnogo
učil
in
ve
,
kako
se
treba
vesti
z
najodličnejšo
gospodo
in
s
preprostim
ljudstvom
.
Potem
je
pravil
,
kako
so
cene
pri
živilih
padle
,
najbrž
vsled
vladnega
pritiska
na
žitno
borzo
–
Vilar
o
takšnih
stvareh
ni
imel
pojma
–
in
pa
zaradi
lanske
dobre
letine
v
Ameriki
.
Zato
zniža
ceno
živil
precej
za
deset
odstotkov
.
In
prihodnji
mesec
pride
novo
znižanje
,
ker
tudi
letos
žita
lepo
kažejo
.
Vilar
je
priljudno
poslušajoč
vihal
brk
,
se
nasmihaval
z
blestečimi
očmi
in
kimal
.
Ves
srečen
je
bil
,
da
mu
je
prišel
žid
tako
radovoljno
vštric
in
se
ni
bilo
treba
nič
pogajati
.
Tudi
živila
,
ki
jih
je
naložil
,
so
bila
vseskozi
dobra
,
kakor
je
bilo
dobrih
že
par
dobav
.
"
Tako
mora
vedno
ostati
,
očka
Samojlo
!
"
je
zabičal
židu
,
ki
je
priskočil
in
se
zaklel
pri
vseh
očakih
in
prerokih
,
da
nobenemu
drugemu
ni
delavska
blaginja
tako
na
srcu
kakor
baš
njemu
in
da
le
on
ustreže
vsem
zahtevam
brezpogojno
in
nesebično
,
ker
delavec
naj
živi
udobno
in
prihrani
naj
si
kaj
za
stara
leta
.
Kaftan
bi
slekel
in
podaril
delavcu-trpinu
.
Vilar
se
je
škodoželjno
in
veselo
muzal
,
ko
je
odpravljal
hlapca
z
vozom
nazaj
,
videč
,
da
Samojlo
ni
dodal
ni
ene
zlatoglavke
,
ni
primaknil
ne
pol
grižljaja
bifteka
.
Pač
je
podtaknil
v
hlapčev
žep
stekleničico
žganja
,
pa
ob
takšno
malenkost
se
inženir
ni
maral
obregniti
.
Najrajši
bi
se
bil
precej
povrnil
na
Konj-planino
,
sklical
delavce
in
jim
povedal
o
svojih
uspehih
.
No
po
njegovem
poslovniku
ga
je
klicala
dolžnost
naprej
v
Tuzlo
po
denarno
zalogo
in
nekaj
denarnih
pošiljatev
so
mu
izročili
drvarji
za
pošto
.
Mujezini
so
z
minaretov
klicali
Alahove
vernike
k
opoldanski
molitvi
,
ko
je
po
Saparijevi
ulici
prijahal
v
Tuzlo
.
Pred
kazinskim
vrtom
je
stala
gruča
častnikov
,
ki
so
ga
veselo
pozdravili
.
Oni
,
s
katerimi
se
je
bil
najbolj
seznanil
,
so
ga
.
povabili
,
naj
pride
na
obed
v
kazino
.
Pa
je
rajši
kosil
pri
Agularju
,
ker
je
bil
ves
prašen
in
znojen
in
ga
je
utrudila
dolga
ježa
.
"
Zvečer
pridem
v
kazino
,
"
je
obljubil
.
Popoldne
je
šel
na
pošto
in
v
konak
.
Našteli
so
mu
kopo
denarja
,
vrhutega
pa
še
kopico
znamk
.
S
takšnimi
kositarskimi
znamkami
je
imel
sitnosti
pri
drvarjih
,
ko
je
prvikrat
delil
plačo
;
zabavljaje
so
jih
sprejemali
.
Vsaka
znamka
se
je
računala
za
15
novčičev
,
za
vsak
drugi
dan
je
moral
drvar
eno
vzeti
mesto
denarja
.
Pri
Samojlu
je
z
znamkami
lahko
kupil
,
kar
je
hotel
,
obleko
ali
pijačo
.
To
ugodnost
je
imel
žid
s
kontraktom
zajamčeno
.
"
S
temi
znamkami
so
drvarji
navezani
na
liferanta
,
ki
jim
prodaja
,
kar
hoče
,
"
je
rekel
Vilar
,
ko
je
bil
preštel
zalogo
.
Plešasti
uradnik
,
ki
je
imel
z
njim
opravka
,
ga
je
debelo
pogledal
,
kakor
bi
ga
bilo
osupnilo
,
da
si
upa
človek
,
ki
je
še
le
pred
dobrim
tednom
stopil
v
bosensko
službo
,
že
kritikovati
.
Namrdnil
je
usta
,
vzel
pero
ter
široko
sedel
k
mizi
,
češ
:
Brbljaj
,
kar
hočeš
,
a
jaz
v
službi
ne
smem
.
Gredoč
iz
konaka
,
je
na
hodniku
naletel
na
Hrena
,
ki
ga
je
pokaral
,
da
ga
zadnjič
nič
ni
posetil
na
domu
,
pa
ga
je
precej
tudi
opravičil
z
besedami
:
"
Posla
si
imel
v
konaku
in
z
gospodo
v
kazini
–
kaj
pa
!
Malo
si
se
vlačil
z
lepimi
damami
,
z
Ljubico
,
Katico
,
Kaliopo
–
tako
da
ni
ostalo
nič
časa
zame
.
"
Meže
z
desnim
očesom
,
je
levo
uprl
vanj
,
kakor
bi
mu
hotel
do
kraja
raziskati
notranjost
.
"
V
kazini
sem
gledal
po
tebi
.
Kaj
ti
nikoli
ne
greš
v
kazino
?
"
je
vprašal
Vilar
.
"
Kadar
moram
,
grem
,
pa
se
dolgočasim
pri
tisti
visoki
gospodi
in
komaj
čakam
,
da
pridem
zopet
k
svoji
rodbini
.
Veš
kaj
,
ti
moraš
danes
na
moj
dom
.
S
pristnim
cvičkom
ti
lahko
poslužim
in
morda
bo
še
kaj
drugega
.
Bodi
do
večera
moj
gost
,
potem
greš
še
vedno
lahko
v
kazino
.
"
"
Tudi
mene
ne
mika
baš
v
kazino
,
toda
odnošaji
so
takšni
,
da
se
moram
pokazati
.
"
Hren
je
vedel
Vilarja
po
prašni
,
umazani
in
ozki
ulici
,
ki
se
je
vila
med
dolgimi
stenami
lesene
,
črvive
in
vegaste
ograje
.
Nobena
hiša
ni
stala
tik
ob
ulici
,
pač
pa
tu
in
tam
lesena
gospodarska
poslopja
;
človeška
bivališča
so
bila
pomaknjena
proč
od
ceste
ter
so
ji
kazala
svoja
hrbtišča
,
dočim
so
bila
pročelja
obrnjena
na
vrte
;
kar
je
gledalo
oken
na
ulico
,
vsa
so
bila
zamrežena
.
"
V
tej
ulici
prebivajo
sami
Turki
in
tu
sem
si
najel
stanovanje
,
"
je
rekel
Hren
,
ko
sta
postala
pred
vrati
,
vdelanimi
v
ograjo
.
"
Kako
se
imenuje
ta
ulica
?
"
je
vprašal
Vilar
.
"
Kaisersheimbova
,
po
nekem
generalu
.
"
"
Kako
si
more
domačin
zapomniti
takšno
ime
?
"
"
Pst
,
pst
!
V
Bosni
ni
dovoljena
takšna
kritika
,
"
ga
je
poučil
Hren
.
Stopila
sta
na
vrt
.
Pred
njima
je
stala
sredi
sadnega
drevja
še
dobro
ohranjena
zidana
hiša
.
Na
enem
koncu
se
je
hiše
tiščala
hladnica
,
na
drugem
raztrgano
gumno
in
hlev
.
Pod
drevjem
je
rastla
sveža
trava
,
tu
in
tam
pohojena
in
poležana
.
Polovico
vrta
so
pokrivale
gredice
in
torišča
,
kjer
je
rastla
različna
zelenjava
.
No
predno
je
mogel
Vilar
vse
razbrati
,
se
je
pojavila
izza
ogla
ženska
,
okroglolična
,
polnoudna
in
zdravobojna
,
s
peharjem
polnim
fižola
v
stročju
in
kumar
.
Hren
je
predstavljal
.
Inženir
se
je
priklonil
in
molel
prijetni
ženski
roko
.
"
Oh
,
gospod
inženir
,
saj
vam
ne
morem
podati
roke
.
Glejte
,
kakšna
je
!
Delala
sem
na
vrtu
.
"
"
Nič
ne
de
,
gospa
.
Lepa
je
,
k
večjemu
ima
častni
znak
dela
na
sebi
.
"
In
Vilar
je
stisnil
podano
desnico
.
Zelo
mu
je
ugajalo
njeno
neprisiljeno
,
odkrito
vedenje
,
njena
milozvočna
slovenska
govorica
mu
je
udarila
v
srce
.
"
Kaj
pa
delajo
otroci
?
"
je
vprašal
Hren
,
položivši
roko
na
njeno
ramo
.
"
Miška
spi
,
fanta
se
pa
igrata
poleg
nje
.
"
Hren
ji
je
nekaj
pošepetal
,
na
kar
je
stopila
v
hišo
.
Potem
je
razkazal
gostu
ves
vrt
.
Za
razpadajočim
hlevom
je
bilo
nekaj
visoko
ograjenega
sveta
;
to
je
bil
kurnjak
,
kjer
je
brskalo
in
se
kopalo
v
prahu
vse
polno
perutnine
.
V
hiši
je
vedel
gosta
po
vseh
oddelkih
.
Pritličje
je
bilo
nepriljudno
,
temno
,
z
majhnimi
okenci
in
razpraskanim
debelim
zidovjem
.
Poleg
prazne
sobe
sta
se
nahajali
tu
dve
shrambi
.
Na
pragu
ene
je
čepela
in
stražila
velika
mačka
.
Skripajoče
lesene
stopnice
,
ne
vzidane
,
ampak
prosto
položene
,
so
držale
iz
veže
v
prvo
nadstropje
,
ki
je
bilo
širše
nego
pritličje
.
Tu
je
bilo
vse
svetlo
,
vse
v
velikih
oknih
,
s
katerih
je
bilo
sneto
leseno
omrežje
.
Dve
pečici
,
kakor
dva
na
vrhu
prisekana
stožca
,
sestavljeni
iz
samih
glinastih
lončkov
,
sta
pozimi
greli
zračni
sobi
,
sprejemnico
in
spalnico
.
Na
masivnem
podzidju
pritličja
so
stali
komaj
za
ped
debeli
zidovi
prvega
nadstropja
;
pozimi
jih
je
bilo
treba
prepreči
z
bosenskimi
preprogami
iz
kozje
volne
,
da
so
držali
toploto
.
Poleg
peci
v
spalnici
se
je
nahajal
z
gladkimi
deskami
oddeljen
prostor
,
podoben
široki
omari
.
"
Kopališče
za
turško
bulo
,
a
zdaj
shramba
za
obleko
,
"
je
razlagal
Hren
.
Pohištvo
je
bilo
mimo
posteljne
oprave
preprosto
,
pa
lično
.
V
tistih
časih
oblast
ni
rada
videla
,
če
je
za
uradnikom
ali
častnikom
šla
njegova
rodbina
v
zasedene
dežele
,
prevoznine
za
rodbinske
člane
in
za
prtljago
ni
plačevala
,
prevozni
podjetniki
pohištva
niso
prevažali
,
zato
se
je
moral
onkraj
Save
vsak
zadovoljiti
s
tem
,
kar
je
dobil
na
mestu
in
kar
je
izumila
njegova
glava
.
Hren
si
je
napravil
in
nabavil
toliko
pohištva
,
kolikor
ga
je
trebalo
.
V
vsaki
sobi
je
stala
zofa
,
ki
je
pričala
o
iznajdljivosti
in
praktičnosti
obeh
zakonskih
.
On
ju
je
zbil
iz
dveh
starih
zabojev
,
ona
ju
je
natrpala
s
senom
in
prevlekla
z
zelenkastim
plišem
.
Prav
tako
enostavno
sta
bili
zgrajeni
nočni
omarici
in
umivalnik
:
navadni
zabojčki
z
zelenkastimi
zastorci
in
prevlekami
.
Obe
hišni
omari
je
v
davnih
časih
izgotovil
soliden
turški
mizar
in
ju
ozaljšal
z
arabeskami
;
Hren
ju
je
kupil
od
uradnika
,
ki
so
ga
pognali
iz
Bosne
,
ker
je
hotel
preveč
okupirati
zase
in
se
po
neprevidnosti
dal
zasačiti
;
veličavo
in
resno
sta
stali
ob
steni
posteljama
nasproti
,
kakor
bi
nadzorovali
vse
ostalo
pohištvo
.
"
Gospod
inženir
,
zdaj
poglejte
pa
še
v
našo
otroško
sobo
,
"
je
zažgolela
gospa
Hrenova
,
vesela
,
da
je
gost
neprestano
hvalil
njeno
stanovanje
.
Šli
so
preko
lesenega
mostovža
,
čigar
tla
so
se
svetila
v
sveži
belini
,
ter
stopili
v
majhno
sobo
,
kjer
je
dihalo
in
soplo
troje
otrok
.
Nastopili
so
tisti
mehki
in
blazeni
trenotki
življenja
,
ko
starši
v
radosti
in
sreči
iztegujejo
roke
k
otrokom
in
otroci
k
njim
,
ko
se
zde
roditeljske
dolžnosti
še
lahke
in
pretemni
eblaki
sebičnosti
še
niso
padli
na
otroški
udana
srca
.
"
Glej
,
prijatelj
,
mojo
drobnjav
!
Ta
je
moj
Mirko
,
najstarejši
;
on
bo
nekoč
škof
,
pravi
Minka
,
"
in
Hren
je
prijel
vitkega
dečka
za
glavo
ter
ga
pritisnil
k
svojemu
kolenu
.
"
Zato
preide
rodoplod
na
tegale
Stanka
"
–
Hren
je
mlajšega
krepkejšega
dečka
prijel
za
nežno
ušesce
–
"
in
ona
v
zibelki
je
za
nameček
,
devica
Nataša
,
moja
najmlajša
pritiklina
.
Zaradi
malenkostnih
razmer
in
obsegov
jo
imenujemo
Miška
.
No
,
prvovrstna
krasotica
je
moja
Miška
.
"
Hrenovka
je
dvignila
to
prvovrstno
krasotico
,
ki
je
z
noskom
strastno
začela
riti
v
materine
grudi
.
Mati
je
sramežljivo
stopila
k
oknu
.
"
Kakšna
imena
je
izbrala
temu
drobižu
!
Pa
ime
je
prazen
zvok
,
glavna
stvar
je
,
da
mi
ostane
golazen
krepka
in
zdrava
.
"
"
Krasno
deco
imaš
,
prijatelj
,
"
je
pohvalil
Vilar
in
,
sklonivši
se
k
dečkoma
,
je
vsakega
pogladil
,
pobožal
in
na
lahno
vščipnil
v
rožnata
ličica
.
Gospodinja
je
prinesla
vina
,
kruha
,
sira
in
klobas
ter
prisedla
na
zofo
.
"
Najprvo
kruha
in
soli
,
gospod
inženir
–
po
slovanskem
običaju
,
"
je
rekla
.
"
Vidiš
,
kakšna
Slovanka
je
?
Uh
,
ta
bo
vzgojila
otroke
,
ki
kdaj
še
prebrnejo
nepoboljšljivo
vlado
in
kar
je
v
soseščini
.
"
"
Ti
se
norčuješ
,
ali
jaz
ti
povem
,
da
so
otroci
moji
in
jih
vzgojim
po
svojih
nazorih
.
Če
ostanemo
v
Bosni
,
nauče
se
hrvatskega
oziroma
srbskega
jezika
v
šoli
in
pri
drugih
otrocih
,
pri
meni
pa
slovenskega
.
Ta
dva
jezika
se
morata
v
njih
dušah
svetiti
na
prvem
mestu
,
njih
srca
glas
bo
govoril
v
teh
jezikih
.
"
"
Drr-drr
–
kaj
pa
nemščina
?
"
Hren
je
priprl
desno
oko
in
pomembno
zrl
na
Vilarja
.
"
Če
bo
treba
,
naj
se
je
učita
toliko
,
da
zadošča
za
vsakdanji
kruh
in
za
vse
tisto
,
kar
s
srcem
nima
opraviti
.
"
Gospa
je
ponudila
inženirju
od
vsega
,
kar
je
bilo
na
mizi
.
Segli
so
po
jedilih
in
pijači
.
Hren
je
mnogo
govoril
,
največ
o
svoji
preteklosti
.
Pravil
je
,
v
kakšni
revščini
je
študiral
par
razredov
na
ljubljanski
realki
,
kako
so
ga
pustili
skopi
domači
ljudje
na
smodišču
prav
takrat
,
ko
je
bil
dobil
veselje
do
učenja
,
kako
je
postal
trgovski
pomočnik
in
prišel
kmalu
po
okupaciji
v
Bosno
za
davčnega
praktikanta
.
Gospa
je
vprašala
inženirja
,
če
mu
je
kaj
dolgčas
v
gozdu
,
na
kar
je
začel
hvaliti
veličastvo
svojih
pragozdov
.
Zašel
je
na
svojo
administracijo
in
povedal
,
kako
se
mu
je
posrečilo
,
znižati
ceno
za
delavsko
hrano
.
In
končal
je
:
"
Še
nekaj
moram
odpraviti
–
tiste
znamke
,
ki
jih
dobivajo
delavci
mesto
denarja
,
da
z
njimi
kupujejo
pri
založniku
.
"
"
To
je
ogrski
sistem
,
tako
ravnajo
ogrski
židi
z
delavci
.
Tega
ne
odpraviš
izlepa
.
"
"
Z
novo
pogodbo
morda
vendar
pojde
.
Kontrakt
z
židom
izteče
prihodnje
leto
.
Jaz
sem
proti
korupciji
v
velikem
in
malem
.
"
"
Bog
ti
pomagaj
,
ako
se
boš
pri
nas
zaganjal
vanjo
.
–
Oprosti
,
prijatelj
,
da
se
ob
takozvane
razmere
ne
zadevam
rad
.
Dasi
stoji
hiša
sredi
vrta
in
smo
na
samem
,
imajo
stene
vendar
ušesa
.
Bil
je
tu
sodni
uradnik
,
ki
je
začel
javno
kritikovati
to
in
ono
,
ali
so
ga
kmalu
spravili
preko
Save
.
Tu
je
najpametneje
:
prst
na
usta
kakor
sv.
Janez
Nepomučan
.
"
"
Jaz
se
ne
bojim
stenskih
ušes
in
kadar
vidim
nasilje
,
ne
morem
molčati
.
"
"
Tebi
je
lahko
,
France
.
Z
inženirskim
znanjem
so
ti
odprti
vsi
deli
sveta
,
prav
kakor
duhovniku
,
ki
bere
mašo
lahko
sredi
Afrike
.
Na
Balkanu
merijo
železnice
vzdolž
in
počez
in
nastavljajo
inženirje
iz
vseh
kotov
Evrope
.
"
"
Kakor
bi
bil
vzel
to
misel
iz
mojih
možgan
.
Menim
,
da
mi
bo
Konj-planina
le
kratka
postojanka
.
"
"
Vidiš
,
ti
si
svoboden
na
vse
strani
,
a
jaz
sem
privezan
morda
za
vse
žive
dni
na
to
svojo
službo
,
zato
hvalim
vse
,
kar
vidim.
Je
žena
,
so
otroci
–
glej
,
to
mi
stoji
noč
in
dan
pred
očmi
.
"
"
Tato
,
"
je
viknil
zdajci
Mirko
iz
kota
,
"
Stanko
pa
še
ne
ve
,
zakaj
je
ura
–
"
"
Mu
pa
ti
povej
!
"
je
malomarno
odgovoril
Hren
.
"
Znaj
,
ura
je
zato
,
da
se
nanjo
pogleda
,
"
je
lepetal
deček
.
Gospa
je
vprašala
,
če
je
mnogo
divjačine
na
Konjplanini
.
Vilar
se
je
spomnil
Katice
,
se
nasmehnil
in
pritrdil
,
da
so
medvedje
,
volkovi
in
–
divji
prašiči
.
"
Onda
pijmo
na
medvedovo
kožo
,
"
se
je
vmešal
Hren
.
"
Na
kožo
prvega
medveda
,
ki
ga
počiš
,
se
naročim
jaz
.
Minkec
me
vedno
nadleguje
,
naj
kupim
medvedjo
kožo
za
predlogo
k
postelji
.
"
"
Glejte
,
kako
je
naše
stanovanje
preprosto
.
Ni
enega
paradnega
komada
nimamo
.
"
"
Kaj
pa
otroci
?
Ali
niso
najlepši
okrasek
vsake
rodbinske
sobe
?
"
je
rekel
Vilar
.
Gospa
je
svoji
prvovrstni
krasotici
poljubila
usteca
,
gospodar
je
pohvalil
svoje
stanovanje
ter
povedal
,
da
je
najel
hišo
z
vrtom
vred
za
majhno
odškodnino
od
age
,
ki
upravlja
premoženje
bega
,
izselivšega
se
v
Anatolijo
.
"
Se
li
močno
sele
Turki
?
"
"
Dosti
jih
je
pobralo
šila
in
kopita
.
Kje
bi
dobili
vsi
uradniki
in
častniki
prostora
,
da
se
nam
niso
ognili
Turki
!
"
"
Čudno
.
Beže
pred
Švabo
noter
dol
za
Carigrad
.
Kakšna
malodušnost
je
to
,
da
beže
in
prepuste
rodno
zemljo
kolonistom
,
ki
jo
dobe
zastonj
.
Vsi
protesti
,
ki
jih
pošiljajo
iz
tujine
proti
zasedbi
,
ne
zaležejo
nič
–
kakor
bi
skozi
steklo
lizal
med
.
Doma
naj
bi
ostali
,
iz
rodne
zemlje
naj
bi
pili
moč
.
S
čim
večjo
močjo
polagaš
vanjo
,
tem
večjo
moč
ti
vrača
.
Kdor
bo
imel
v
Bosni
silnejši
vpliv
na
rodovitno
grudo
,
tisti
bo
vladal
.
Vselej
premaga
silnejši
vpliv
.
Oni
,
ki
se
selijo
v
inozemstvo
,
delajo
v
pogubo
domovine
in
na
roko
onim
,
ki
jo
hočejo
porobiti
.
"
Hrenov
obraz
se
je
omračil
,
ker
mu
ni
ugajalo
Vilarjevo
modrovanje
;
poslušal
ga
je
odprtih
ust
,
sukal
in
podrgetaval
je
z
glavo
,
naposled
je
odgovoril
:
"
Najboljše
bo
,
ako
gredo
vsi
Bošnjaki
iz
dežele
in
mi
naselimo
sem
naše
ljudi
.
"
Slabo
je
naletel
pri
inženirju
.
"
Hvala
za
te
naše
ljudi
,
ki
stoje
v
švabski
službi
.
Slovenec
in
Čeh
prideta
sem
,
da
služita
germanizaciji
,
a
največji
Švaba
je
Poljak
,
ker
se
najbolj
sili
,
da
bi
vršil
nemško
ritje
proti
vzhodu
in
jugu
.
"
"
Gospod
inženir
govori
čisto
resnico
,
"
je
rekla
gospa
Hrenova
,
"
ti
ljudje
,
ki
se
shajajo
vsak
večer
v
kazini
,
niso
sposobni
,
da
bi
širili
kulturo
,
ker
je
sami
nimajo
.
Marsikakš
en
odstavček
bi
lahko
povedala
o
njih
vedenju
,
pa
rajši
molčim
.
"
Hren
jo
je
debelo
pogledal
.
"
Prav
imaš
,
Minkec
,
da
molčiš
.
Saj
dolgo
ne
boš
.
"
Potem
je
prijel
za
kozarec
in
napil
gostu
,
meneč
,
da
s
tem
prepreči
nevarne
politične
pogovore
.
Toda
Vilar
je
bil
na
svojem
tiru
ter
je
hotel
govoriti
.
Hren
pa
je
vstal
,
da
gre
vun
.
Vilar
je
ostal
sam
,
ker
gospa
se
je
opravičila
,
da
mora
previti
Miško
,
ter
stopila
v
sosedno
sobo
.
Pusto
mu
je
bilo
v
mislih
vsled
razgretih
besed
,
ki
jih
je
govoril
v
veter
.
Dve
podstavki
sta
mogoči
–
tako
je
premišljeval
:
ali
so
bosenske
razmere
res
tako
zmedene
in
krute
,
da
je
nevarno
,
javno
izpregovoriti
o
njih
,
ali
je
pa
ta
Hren
brez
vzroka
plašljivec
prve
vrste
.
Odlomimo
od
vsake
podstavke
drobec
,
pa
dobimo
razmere
,
kakršne
so
povsod
:
uprava
samopašna
,
uradniki
bojazljivi
in
sebični
–
oboje
je
povsod
tako
.
"
Tata
so
rekli
–
so
rekli
–
"
je
zaščebetal
zdajci
Stankov
tanki
glasek
.
Sedeč
na
tleh
,
je
deček
dvignil
svetlolaso
glavico
proti
tujcu
,
razširil
oči
,
odprl
usteca
ter
povedal
,
pa
precej
je
našobil
ustnici
,
ker
ni
hotela
misel
do
kraja
na
dan
.
"
No
kaj
so
rekli
tata
,
povej
,
Stanko
!
"
je
milo
povzbudil
Vilar
.
Deček
se
je
posmejal
tujemu
človeku
in
svoji
neizraženi
misli
ter
se
povalil
na
podnice
.
Tedaj
je
Mirko
pomogel
bratčevi
domišljiji
.
"
Tata
so
rekli
,
da
kupijo
takšno
uro
,
kakršno
imajo
pri
Grgićevih
–
s
kukavico
.
"
I
on
se
je
zavalil
k
bratcu
na
tla
.
Vilar
je
začutil
,
kakor
že
večkrat
po
dovršenem
visokošolskem
učenju
,
da
nekaj
pogreša
,
da
njegovo
življenje
ni
prav
uravnano
,
da
mu
nedostaje
družice
in
srčkanih
otroških
obrazov
.
Ta
občutek
je
priplaval
na
površje
,
priplaval
iz
morja
misli
in
pognal
vse
drugo
nazaj
v
morje
nazavestnosti
:
skrhala
se
je
za
hip
narodna
misel
,
propadel
čut
usmiljenja
,
otemnel
je
celo
nagon
in
ambicija
do
neumornega
dela
,
kadar
je
začel
sanjati
o
rodbinski
sreči
.
Plavale
so
te
sanje
vrhu
morja
,
vse
je
cvetelo
v
njih
,
obetale
so
obilo
sadja
za
vso
dobo
do
konca
dni
.
Oklepal
se
je
teh
sanj
,
dokler
mu
niso
ušle
v
vrvežu
zamotanega
duševnega
delovanja
.
Tako
se
mu
je
zgodilo
mnogokrat
,
a
tisti
večer
ga
želje
po
rodbinski
sreči
niso
zapustile
.
Nalezel
se
jih
je
bil
pri
Hrenovih
.
Ko
se
je
povrnil
gospodar
in
precej
za
njim
njegova
soproga
brez
Miške
,
se
jima
je
prijazno
nasmejal
.
Poznal
je
,
da
s
temi
srečnimi
ljudmi
ni
treba
govoriti
o
politiki
;
ti
so
se
ukerili
kraj
korita
,
za
nobeno
ceno
ga
ne
zapuste
;
bob
bi
metal
v
steno
,
kdor
bi
jih
spravljal
proč
,
in
pregrešil
bi
se
tisti
,
ki
bi
jim
kalil
mir
.
Z
meniškim
klativitezom
Jovico
bo
govoril
o
politiki
,
v
grabežljivega
Bierkopfa
in
v
varalico
Samojla
se
bo
zaganjal
,
poštenjaka
Hrena
bo
pustil
na
miru
.
"
Resnično
ti
povem
,
prijatelj
,
da
ti
zavidam
v
tvoji
rodbinski
sreči
,
"
je
povzel
Vilar
.
"
Pa
se
i
ti
oženi
,
boš
že
videl
,
"
je
govoril
malomarno
Hren
,
trpajoč
pipo
.
"
Hočeš
li
pipo
,
France
?
"
"
Hvala
!
Z
gospejnim
dovoljenjem
si
nažgem
svalčico
.
"
Gospodinja
je
postavila
na
mizo
pepelnjak
.
"
Baš
slabo
se
mi
ne
godi
,
"
je
pravil
Hren
,
ko
je
bil
prisedel
,
"
v
volni
se
pa
tudi
ne
valjam
.
Otrok
bo
preveč
.
Trije
so
že
tu
in
številka
četrta
–
"
Pridurnil
je
oko
in
se
namuznil
proti
ženi
.
Ta
ga
je
oplazila
z
brisalko
,
potem
pa
še
okrcala
s
primernimi
besedami
.
Vilar
je
dolgo
ostal
pri
Hrenovih
,
a
ni
se
dolgočasil
.
Udobno
je
sedel
na
zofi
,
smehljajoč
se
je
poslušal
zakonsko
dvojico
,
ki
se
je
nadalje
prerekala
,
da
bi
zabavala
njega
,
gosta
,
prerekala
tako
,
da
je
iz
vsake
nagajive
besede
vrela
topla
ljubezen
.
V
sobi
se
je
začelo
mračiti
.
Gospodinja
je
vstala
,
da
prižge
luč
.
Tudi
Vilar
je
vstal
ter
pogledal
na
uro
.
"
Reči
moram
,
da
je
zelo
prijetno
pri
vas
.
V
kazini
med
uniformami
mi
ne
bo
tako
.
Pa
človek
mora
.
"
"
Le
še
pridite
,
gospod
inženir
,
ako
vam
ugaja
pri
nas
,
"
je
rekla
gospa
.
"
France
,
vsak
dan
si
nam
mil
in
drag
.
Ne
pozabi
nas
!
"
je
rekel
Hren
.
Vilar
se
je
poslovil
.
Zakonska
sta
ga
spremila
do
vrtne
ograje
.
Gredoč
v
kazinsko
dvorano
,
je
premišljeval
o
zakonski
sreči
,
kakršno
je
videl
pri
Hrenovih
.
,
To
bi
bilo
kaj
drugega
,
ko
bi
na
človeka
pod
Konj-planino
gledale
takšne
mehke
,
svetle
in
umne
Minkine
oči
!
Pozabil
bi
na
vse
sitnosti
,
na
Bierkopfa
in
na
paznika
.
In
otroci
bi
morali
biti
,
ko
me
moje
srce
tako
zelo
vleče
k
njim
.
Oženiti
se
bo
treba
,
France
!
'
Tako
je
govoril
sam
v
sebi
.
Ni
mu
ugajalo
,
da
se
nocoj
v
kazini
ni
nahajala
nobena
dama
.
Bil
je
moški
večer
,
dame
so
bile
izključene
,
ker
so
moški
hoteli
vsak
teden
enkrat
biti
sami
,
da
svobobno
lahko
govore
in
–
kvantajo
.
Ko
ga
je
brigadir
zagledal
pri
vratih
,
ga
je
poklical
k
sebi
.
"
Nekaj
bi
vas
poprosil
,
gospod
inženir
,
"
je
govoril
general
in
mu
ponudil
stol
kraj
sebe
.
"
V
pravem
času
ste
prišli
v
naš
kraj
.
Rad
bi
imel
čez
Jalo
trden
most
na
Golo
Brdo
.
Že
dva
so
mi
postavili
moji
pionirji
,
pa
oba
je
vzel
vrag
,
oziroma
odnesla
voda
.
Tako
je
,
ako
se
mojsterskaza
loti
dela
,
ki
se
ga
ni
učil
.
Škoda
denarja
.
Da
vam
na
kratko
povem
:
pisal
sem
v
Sarajevo
,
da
mi
nakažejo
denarja
,
gotovo
bodo
ugodili
.
Ko
se
to
zgodi
,
dam
napeljat
lesa
in
kamenja
,
potem
začnem
graditi
.
Vas
pa
prosim
,
da
sodelujete
pri
tej
stavbi
.
Gospod
načelnik
je
bil
tako
prijazen
in
mi
je
vas
dal
na
razpolago
za
to
občekoristno
delo
.
Kaj
ne
?
"
General
je
prenesel
svoje
medle
oči
od
Vilarja
na
pl.
Pesterja
,
ki
je
pazno
poslušal
in
leno
kimal
.
"
Gospod
inženir
,
to
je
častni
posel
,
ki
vas
čaka
,
"
je
rekel
načelnik
.
"
Ker
visoka
vojaška
oblast
želi
vašega
sodelovanja
,
sem
precej
obljubil
.
Menim
,
da
ne
bo
na
kvar
vašemu
poslovanju
pri
delavski
koloniji
,
ako
tudi
mesec
ali
dva
ostanete
v
mestu
.
Tiste
administrativne
posle
oddaste
za
ta
čas
gozdarju
Bierkopfu
"
.
"
O
,
Čumurpaša
je
pošten
in
delaven
človek
,
on
vse
sam
opravi
,
"
je
z
mehkozvenečim
glasom
rekel
mlad
nadporočnik
,
ki
je
sedel
pri
tisti
mizi
generalu
nasproti
.
Njegove
prijetne
oči
so
se
izzivalno
uprle
na
Vilarja
.
Ker
se
ta
ni
spomnil
,
da
bi
bil
že
kdaj
videl
tega
nadporočnika
,
je
hitro
vstal
,
pomolil
desnico
čez
mizo
in
se
predstavil
.
Oni
se
je
urno
odzval
ter
se
imenoval
:
"
Pl.
Merks
,
brigadni
adjutant
.
Me
zelo
veseli
!
"
Potem
je
sladko
pristavil
:
"
Tu
so
takšne
čudne
razmere
,
da
moramo
vojaki
in
civilisti
delati
z
roko
v
roko
.
"
"
Posebne
razmere
,
izjemno
stanje
,
"
je
potrdil
general
.
"
Menim
,
da
delo
ne
bo
trajalo
tako
dolgo
;
temelja
za
most
bosta
kmalu
postavljena
in
to
je
glavna
stvar
;
vse
drugo
zmašijo
pionirji
sami
.
Tu
v
Bosni
mora
biti
človek
vse
:
zidar
,
tesar
,
učitelj
in
ne
vem
,
kaj
še
vse
.
"
"
Profos
,
"
je
maliciozno
pristavil
načelnik
.
"
Tudi
to
,
"
je
potrdil
general
,
nekoliko
izbegan
,
zakaj
načelnik
mu
je
z
ono
besedo
očital
,
da
se
vse
preveč
bavi
z
zdravstvenimi
razmerami
v
jetnišnici
,
ki
je
bila
za
vojake
in
civiliste
pod
eno
streho
.
Obrnil
se
je
zopet
k
Vilarju
:
"
Sicer
se
mi
pa
zdi
,
da
vam
bo
prijetneje
bivati
v
mestu
nego
zunaj
v
gozdni
puščavi
.
"
"
Prijatelj
sem
prirode
,
zato
puščobe
v
gozdu
ne
poznam
.
Posebno
v
tem
času
ne
,
gospod
general
.
"
"
Kaj
ne
,
kakšna
bujna
vegetacija
,
prav
tropična
.
"
"
Saj
je
lahko
,
ko
je
dežela
tako
oblagodarjena
z
vodo
.
Vse
kaj
drugega
nego
kamenita
Hercegovina
,
"
je
izpopolnil
generala
njegov
adjutant
.
"
Kadar
začnemo
z
mostom
,
vam
pravočasno
sporočim
.
Ali
vam
je
prav
?
"
"
Prav
,
gospod
general
.
"
Ljubil
je
gozd
,
samoto
,
a
rad
bo
tem
visokim
ljudem
pokazal
,
kaj
ume
,
da
ni
samo
številčni
vrabec
.
Poleg
generala
je
sedel
star
polkovnik
s
plešo
do
tilnika
,
njemu
nasproti
pa
stotnik
Hvalibogovski
.
Prvi
je
obrnjen
h
generalu
udano
gledal
na
njegovi
ustnici
;
kazalo
se
je
,
da
skromno
pričakuje
časa
,
ko
pride
tudi
on
do
besede
;
drugi
je
,
pod
pazduhama
zataknjenih
rok
,
nagubančen
in
skrčen
,
sedel
globoko
v
stolu
ter
strmel
na
mizo
.
V
generalovi
navzočnosti
je
bil
vselej
zamišljen
in
nem
kakor
turški
hadžija
,
kadar
premišljuje
o
svoji
poti
v
Meko
.
Pl.
Pester
je
začel
govoriti
,
kakšen
blagoslov
so
za
deželo
mostovi
in
dobre
ceste
,
kako
se
dvigajo
mesta
.
General
se
je
hitro
vnel
za
blagoslov
cest
,
mostov
in
železnic
,
ker
se
po
njih
vojne
kolone
lahko
pomikajo
naprej
,
glede
mest
pa
je
omenil
,
da
si
dosedaj
še
noben
Bošnjak
ni
postavil
v
mestu
nove
hiše
,
podirajo
in
zidajo
le
tujci
,
ki
so
se
polastili
večje
trgovine
.
"
Treba
bo
,
da
se
kaj
stori
za
mase
ljudstva
,
da
se
gradijo
šole
,
se
dvigne
živinoreja
,
poljedestvo
,
domača
obrt
ter
omeji
izseljevanje
.
Z
davčnim
vijakom
ne
pritegnemo
ljudstva
nase
.
Sovraži
nas
,
ogiblje
se
nas
in
naših
prireditev
.
"
Vilar
je
kimal
,
ker
visoka
oseba
se
je
izražala
skoraj
tako
kakor
agitator
Jovica
.
Načelnik
je
topo
strmel
v
mizo
,
ker
ni
mu
bila
po
godu
kritika
,
ki
je
merila
proti
vladajočemu
sistemu
,
v
katerem
se
je
sam
izvrstno
počutil
.
Sploh
ni
mogel
slišati
besede
,
tujec
'
od
osebe
,
ki
sama
ni
bila
doma
v
Bosni
,
pa
že
celo
ne
.
Zdela
se
mu
je
oskrunitev
njegovega
visokega
poklica
.
Vedel
je
,
da
tiči
v
generalu
nekaj
antisemita
in
da
razumeva
pod
tujci
priseljene
žide
,
ki
so
vzeli
v
Bosni
trgovino
v
roke
in
postavljajo
hiše
,
vedel
je
,
da
general
sovraži
posebno
one
židovske
tujce
,
ki
so
se
vtihotapili
v
bosenske
urade
in
se
tam
po
paševsko
vedejo
.
Ker
mu
je
bilo
pa
tudi
znano
,
da
so
v
generala
nekaj
z
Dunaja
podregnili
in
se
že
pripravlja
na
dostojen
odhod
v
zasluženi
pokoj
,
ga
ni
mnogo
uvaževal
in
se
je
včasi
osmelil
k
ugovoru
.
"
Najprej
je
treba
ljudstvo
navaditi
našega
reda
,
da
spoštuje
naše
naprave
,
da
razume
naše
intencije
,
"
je
rekel
.
General
se
je
lahno
posmejal
in
tega
smehljaja
se
je
navzelo
troje
lic
:
pl.
Merks
,
polkovnik
in
Hvalibogovski
.
"
Naše
intencije
morajo
biti
takšne
,
da
bo
imelo
domače
ljudstvo
kaj
prida
od
njih
.
Po
mojih
nazorih
bi
se
moralo
15
ali
20
let
po
zasedbi
na
kakršensibodi
način
oceniti
ljudsko
blagostanje
.
Namreč
dognati
bi
se
moralo
,
koliko
ima
dežela
več
živine
,
več
denarja
v
denarnih
zavodih
,
žive
li
domači
ljudje
bolje
nego
prej
,
se
li
požlahtnjuje
človeško
pleme
,
koliko
se
več
pridela
.
Nam
,
ki
smo
se
sem
priselili
,
se
godi
tu
prav
dobro
,
dočim
blagostanje
domačinov
pada
.
Kaj
pomagajo
po
mestih
lepe
ulice
,
nove
zgradbe
,
šetališča
in
igrališča
,
če
pa
narod
sam
ničesar
nima
od
tega
.
"
Pl.
Merks
je
komaj
vidno
pritrdil
z
glavo
,
dasi
je
bil
popolnoma
nasprotnih
nazorov
.
"
Dovolite
,
gospod
general
,
moje
mnenje
je
pa
to
,
da
moramo
poprej
dvigniti
mesta
,
in
iz
mest
se
bo
kultura
širila
tudi
na
kmete
,
"
je
povzel
načelnik
.
"
Ako
dočakamo
.
Sicer
pa
mestna
kultura
ni
za
kmete
.
Ni
vse
za
vse
.
"
"
Žal
,
da
treba
trmastemu
narodu
vsiljevati
to
,
kar
mu
je
koristno
.
"
General
se
je
uprl
z
rokama
ob
bok
ter
se
nagnil
na
stran
,
bodisi
da
je
markiral
kakšno
notranjo
bolezen
,
bodisi
da
se
je
hotel
oddaljiti
od
nepriljubljenega
načelnika
.
Vselej
mu
je
bilo
žal
,
kadar
je
v
njegovi
navzočnosti
zašel
v
pogovoru
na
politično
polje
,
ker
je
imel
tega
zoprnika
na
sumu
,
da
vohuni
in
ovaja
v
Sarajevo
in
je
kriv
,
da
na
Dunaju
niso
zadovoljni
z
njim
in
mu
očitajo
zavožene
razmere
v
tuzlanskem
okraju
.
Tedaj
je
prišel
v
dvorano
Bajić
.
Preden
je
šel
k
svoji
mizi
,
kjer
sta
sedela
Mik
in
Buzduga
,
se
je
globoko
priklonil
generalu
in
načelniku
.
General
je
vprašal
Vilarja
,
kdaj
se
je
sprijateljil
z
Bajićem
.
Ko
je
bil
vse
zvedel
,
je
rekel
:
"
Bajić
je
spoštovanja
vreden
človek
,
zlata
duša
,
kavalir
brez
hibe
in
bojazni
,
značaj
iz
kovine
.
"
Obmolknil
je
,
segel
po
vinu
in
si
nalil
.
Za
hip
je
pomislil
,
kako
bi
še
povzdignil
komisarja
in
s
tem
ponižal
načelnika
,
ki
je
ves
pozoren
s
kazalcem
grebel
drobtine
po
mizi
ter
jih
spravljal
na
kupček
.
General
je
nadaljeval
:
"
Škoda
zanj
,
da
je
zapustil
vojaško
kariero
.
Takšen
odkrit
,
brezmadežen
človek
,
ki
lahko
vsakemu
naravnost
pogleda
v
oči
–
"
Odpil
je
in
pritrknil
z
glavo
,
bodisi
temu
,
kar
je
povedal
,
bodisi
dobroti
vina
.
"
Poštenjak
je
in
priden
,
"
je
povzel
načelnik
z
glasom
,
ki
se
mu
je
malone
zadušil
v
grlu
.
"
Prorokujem
mu
lepo
bodočnost
v
bosenski
službi
.
"
Pogledal
je
daleč
tja
po
dvorani
v
nasprotni
kot
,
kjer
je
visela
stenska
ura
.
–
Dal
Bog
,
da
bi
ta
nadležni
človek
že
kmalu
zapustil
kazinsko
družbo
!
–
si
je
mislil
.
Generalu
se
je
zdel
mladi
inženir
simpatičen
,
zato
je
rad
govoril
z
njim
.
Začel
je
o
razmerah
pod
Konj-planino
,
kakšne
dobičke
dela
vlada
v
gozdih
,
povedal
je
,
kam
gre
les
,
vprašal
,
koliko
je
zdaj
delavcev
.
Omenil
je
tudi
visoke
dnine
,
ki
jih
_obivajo
drvarji
.
Vilarju
se
je
zdelo
prilično
povedati
,
da
so
drvarji
s
hrano
nezadovoljni
in
kako
se
mu
je
posrečilo
znižati
njeno
ceno
.
General
ga
je
pohvalil
,
toda
objavil
je
svoj
strah
pred
socializmom
.
Rekel
je
,
da
je
dandanes
vsa
človeška
delavnost
prepojena
z
individualnim
in
kolektivnim
egoizmom
,
da
vsi
naši
prepiri
in
boji
izvirajo
iz
sebičnosti
in
kako
se
treba
pobriniti
,
da
se
te
neznosne
razmere
rešijo
v
vsestransko
zadovoljnost
.
Ljudstvo
–
tako
je
razlagal
–
ima
le
malo
prida
od
vsega
tega
,
kar
ustvarja
silno
razvita
produkcija
,
vsa
bogastva
se
stekajo
v
roke
posameznih
bogatinov
,
ki
edini
imajo
sredstva
za
udobno
življenje
in
za
nabavo
vseh
teh
mnogovrstnih
razkošnih
,
a
nepotrebnih
predmetov
,
ki
jih
izdeluje
obrt
,
dočim
delavskim
vrstam
včasi
nedostaje
najpotrebnejših
živil
.
Bogastvo
pritiska
na
revne
sloje
,
ki
se
pri
tem
še
neznansko
množe
,
pod
pritiskom
se
rodi
odpor
proletariata
,
se
rodi
agitacija
proti
sedanjim
uredbam
in
razmeram
,
kakor
gobe
po
dežju
,
rastejo
bojevite
organizacije
socializma
,
katerih
skrajnji
program
je
anarhizem
,
ki
se
zaganja
ob
temelje
državnega
in
družabnega
ustroja
,
čemur
se
zopet
konservatizem
protivi
na
vseh
črtah
.
Pri
teh
izvajanjih
je
pl.
Merks
neprestano
in
udano
kimal
z
glavo
;
gledal
je
na
svoj
fini
nožič
,
ki
ga
je
vrtel
v
rokah
,
a
včasi
se
je
za
hip
prav
otroški
milobno
zazrl
v
generalove
vodene
oči
.
"
Ta
socialni
boj
–
je
zaključil
general
–
je
nevarnejši
nego
vsi
politični
in
narodnostni
boji
skupaj
,
ker
ima
svoj
izvir
v
želodcu
.
"
Pri
teh
besedah
se
je
govornik
stresel
,
kakor
da
ga
je
nekaj
pičilo
v
notranjosti
.
Položil
je
roko
na
trebuh
in
vzdihnil
.
Potem
se
je
ozrl
po
omizju
in
namignil
polkovnemu
zdravniku
Kapsu
,
tistemu
,
ki
je
hodil
v
han
ob
Spreči
pokušat
Samojlova
živila
.
Raps
je
precej
prihitel
in
se
sklonil
k
brigadirjevi
glavi
.
Začel
se
je
med
njima
tajen
šepet
,
iz
kalerega
ni
bilo
nič
slišati
nego
par
medicinskih
besed
.
General
je
bil
dobra
duša
poštenih
nazorov
.
Domačinov
ni
preziral
,
a
nemirneže
in
hajduke
je
pestil
z
neizprosno
strogostjo
in
pravičnostjo
.
Staremu
polkovniku
,
ki
je
nadomeščal
brigadirja
,
kadar
je
bil
ta
odsoten
ali
bolan
,
se
je
zdelo
umestno
,
nadaljevati
pogovor
v
započeti
smeri
.
"
Da
–
"
je
povzel
z
močnim
glasom
,
"
naj
rečejo
vsi
ti
kvaritelji
države
,
kar
hočejo
,
eno
je
jasno
kakor
beli
dan
in
stoji
kakor
pribito
:
dokler
bo
vojska
močna
,
dobro
urejena
,
preskrbljena
z
vsem
,
kar
treba
,
se
nam
ni
treba
bati
prevrata
na
slabše
,
ne
v
političnem
ne
v
socialnem
oziru
.
"
"
V
tvojem
taboru
je
Avstrija
!
–
je
zapel
naš
največji
pesnik
očetu
Radeckemu
,
"
je
poudaril
adjutant
,
ki
se
je
rad
izražal
pesniški
.
"
To
je
deloma
istina
,
"
je
prisiljeno
rekel
Vilar
.
"
Vendar
pa
je
treba
gledati
tudi
na
ono
ljudstvo
,
ki
z
delom
vzdržuje
državo
in
vojsko
,
ki
se
sama
ne
more
.
Obubožano
ljudstvo
teže
skrbi
za
vojaške
potrebščine
nego
bogato
.
"
"
Saj
ljudstvo
ni
ubožno
,
"
je
oživel
stotnik
Hvalibogovski
,
"
ne
v
Avstriji
pa
tudi
v
Bosni
ne
.
Le
poglejmo
Bošnjake
,
kadar
plešejo
kolo
!
Koliko
nosijo
njih
zcnske
zlatega
denarja
na
fesu
,
na
vratu
in
na
prsih
!
In
v
Avstriji
potipajte
mlado
kmetsko
ali
delavsko
žensko
za
jopo
,
za
krilo
,
pretipajte
blago
njene
obleke
in
precej
uvidite
,
zakaj
se
jih
ne
drži
denar
.
Ljudje
žive
sedaj
bogato
,
razkošno
,
široko
in
potratno
.
Odtod
pride
revščina
,
ako
se
res
nahaja
kje
.
Gospoda
moja
,
služeč
v
naših
alpskih
deželah
,
sem
spoznal
,
koliko
zapravijo
tam
ob
nedeljah
po
nepotrebnem
denarja
za
zabave
,
s
katerih
neso
pozno
v
jutru
krvave
glave
domov
.
Jaz
bi
že
začepil
njih
razposajenost
–
"
"
Z
lončenimi
klobuki
–
a
?
"
je
s
sarkazmom
vprašal
načelnik
.
"
V
Avstriji
lahko
še
nosijo
takozvana
vojaška
bremena
,
"
je
menil
pl.
Merks
,
avtomatski
gibaje
misli
polno
glavo
.
"
Kakšna
bremena
so
pa
to
–
moj
Bog
!
"
je
zavpil
polkovnik
in
udaril
ob
mizo
.
"
Vse
,
kar
skopi
davkoplačevalec
odšteje
za
vojaške
potrebščine
,
gre
nazaj
k
skopemu
davkoplačevalcu
,
ves
denar
mu
damo
nazaj
,
ker
ne
jemo
suhega
.
Vojaštvo
je
–
kako
bi
rekel
–
potrebni
pospeševalec
hitrega
denarnega
prometa
.
Kaj
pa
bi
nastalo
,
ko
bi
se
res
izvršilo
razoroženje
,
po
katerem
vpijejo
nerazsodni
ljudje
?
Kam
naj
pa
damo
nad
dvajset
tisoč
aktivnih
častnikov
in
kam
naj
spravijo
skrbni
starši
toliko
nadobudnih
sinov
,
ko
bi
ne
bilo
tega
odtoka
?
"
Vilar
je
z
nasmehom
v
očeh
gledal
v
polkovnika
in
s
tem
razodel
,
da
se
ne
strinja
z
njegovo
logiko
.
"
E-e
–
morali
bi
ta
stan
ustvariti
,
ko
bi
že
ne
bil
ustvarjen
,
"
je
zaresno
privrgel
pl.
Merks
in
se
samozavestno
vzravnal
na
stolu
.
Trdil
je
,
da
je
vojaštvo
lijak
,
skozi
katerega
se
lije
kultura
v
narode
.
Vilar
je
ostrmel
ob
tej
trditvi
.
In
utemeljeval
je
nasprotno
mnenje
,
namreč
da
širijo
vojaki
in
delavci
,
ki
se
vračajo
iz
Amerike
in
Pruske
,
samo
potratnost
,
razuzdanost
in
spolne
bolezni
med
poljedelsko
ljudstvo
,
ki
je
živelo
še
pred
petdesetimi
leti
kolikortoliko
v
patriarhalnih
razmerah
.
"
O
,
to
je
že
preveč
,
gospod
inženir
!
"
se
je
razburil
polkovnik
.
"
Vi
imate
prav
izprevrnjene
in
zavite
nazore
o
stvareh
–
oprostite
!
Iz
stanu
,
kjer
hodi
človek
razcapan
in
skoraj
vedno
lačen
,
naj
se
trosi
potratnost
v
ljudstvo
?
Prav
nasprotno
je
res
:
vojak
prinese
domov
smisel
za
red
,
varčnost
in
čistoto
.
Takšne
vojaštvu
neprijazne
nazore
razširja
socialno
demokratska
stranka
.
"
"
Dovolite
,
gospod
polkovnik
–
sam
sem
rezervni
častnik
,
torej
nisem
sovražnik
vojaštva
.
Kot
misleč
človek
se
poglabljam
v
vse
nazore
:
v
vojaške
,
delavske
,
duhovniške
.
V
vsakem
sem
našel
drobec
resnice
.
Odločnih
predsodkov
nimam
o
nobenem
,
ker
se
tako
najlaže
ognem
zmoti
.
Le
kar
se
tiče
mojih
delavcev
,
stojim
zaradi
njih
hrane
na
njih
strani
in
jim
hočem
pomagati
.
"
"
Jasno
je
,
da
prodirajo
nevarne
socialne
ideje
že
tudi
v
vojsko
,
"
je
rekel
Hvalibogovski
.
"
Država
bo
morala
računati
s
tem
.
"
"
Vse
vun
iz
vojske
,
kar
se
ne
strinja
z
našimi
nazori
,
"
je
pristavil
pl.
Merks
in
sukajoč
si
svetle
brčice
,
je
zadeklamiral
:
"
Wer
'
s
nicht
edel
und
nobel
treibt
,
lieber
weit
von
dem
Handwerk
bleibt
.
"
Vilar
se
je
posmejal
.
"
Tako
je
zapisal
pesnik
Schiller
.
Toda
vse
ni
za
vse
.
Naj
pa
poizkusi
katerikoli
poveljnik
po
hodnikih
vojašnice
razobesiti
tablice
z
onimi
Schillerjevimi
besedami
–
kaj
stavim
,
da
mu
uideta
v
eni
uri
dve
tretjini
polka
domov
!
"
"
To
je
pa
res
.
Hahaha
!
"
se
je
zakrohotal
polkovnik
,
ker
presedala
mu
je
adjutantova
učenost
sploh
,
posebno
pa
še
pesniška
,
in
dobro
se
mu
je
zdelo
,
če
ga
je
kdo
zavrnil
.
Pl.
Merks
je
osato
pogledal
na
Vilarja
.
Gospodje
bi
bili
prišli
morda
do
kakšnih
resnih
nasprotij
,
no
takrat
je
bil
končal
general
svoje
posvetovanje
s
polkovnim
zdravnikom
.
Vstal
je
ter
podal
polkovniku
roko
v
znamenje
,
da
odhaja
.
Vilarja
je
odlikoval
s
tem
,
da
mu
je
odhajaje
položil
roko
na
ramo
,
rekoč
:
"
Pri
tem
ostane
!
"
–
na
kar
je
inženir
globoko
naklonil
glavo
.
Po
dvorani
je
završelo
.
Ob
premikanju
in
škripanju
slolov
je
vsa
družba
vstala
.
Vilar
se
je
priklonil
možem
,
s
katerimi
je
bil
besedičil
;
vleklo
ga
je
k
Bajićevi
mizi
.
"
Ta
inženir
nam
s
svojimi
nevarnimi
nazori
še
pobuni
delavce
na
Konj-planini
,
"
je
rekel
načelnik
,
ki
mu
je
odleglo
po
odhodu
sitnega
generala
.
"
Mlada
kri
,
ki
ne
premisli
,
kaj
govori
,
"
je
pristavil
polkovnik
.
V
dvorani
so
stale
ob
stranskih
stenah
lične
s
šahovnicami
opremljene
ali
z
zelenimi
prtiči
prevlečene
mizice
.
Tja
je
sedla
večina
gospodov
in
se
zatopila
v
šah
ali
v
karte
.
Tisti
moški
večer
se
je
slabo
obnesel
;
zaradi
neznosne
sopare
je
izostalo
običajno
petje
več
ali
manj
umazanih
kupletov
.
Vilar
in
Bajić
se
nista
udeležila
iger
.
Ob
enajstih
sta
zapustila
kazino
.
Zunaj
je
stala
temna
,
še
vroča
noč
.
Težki
oblaki
so
se
bili
kakor
testo
razlezli
po
nebu
.
Prijatelja
sta
korakala
po
kazinskem
vrtu
na
cesto
mimo
bujnih
zelenih
pletenin
,
ki
jih
je
bil
majnik
vzbudil
in
juli
s
paro
dodelal
.
Onkraj
ceste
je
stala
na
tratini
turška
še
razsvetljena
hiša
.
"
Spremi
me
do
one
hiše
,
da
boš
vedel
,
kje
stanujem
,
"
je
rekel
Bajić
ter
odprl
vratca
,
vdelana
v
zeleno
ograjo
.
"
Tu
je
stala
prej
grda
lesena
ograja
;
pred
dvema
letoma
sem
jo
podrl
in
na
njeno
mesto
sem
zasadil
krivenčasto
grmicje
,
ki
je
zdaj
prepleteno
z
bohotnim
plotnim
slakom
.
"
"
Ta
dom
je
tvoja
last
?
"
je
vprašal
Vilar
,
ko
sta
stala
pred
hišo
.
"
Moja
last
,
"
je
potrdil
Bajjć
,
iskaje
hišnega
ključa
po
žepih
.
"
To
si
okupiral
?
"
"
Pošteno
plačal
,
"
je
odgovoril
Bajić
z
izrazom
sarkazma
na
licu
,
ki
ga
pa
Vilar
v
temi
ni
mogel
videti
.
"
To
je
begov
dvor
,
pošteno
kupljen
.
Beg
ni
mogel
strpeti
Švabov
,
pa
je
prodal
in
se
izselil
.
Nam
je
moral
po
ceni
prodati
,
ker
domačini
ne
marajo
ničesar
kupiti
.
Dobil
sem
carsko
tapijo
nanj
.
Kaj
pa
misliš
,
da
se
tu
dobivajo
hiše
kar
zastonj
!
Le
poizkusi
!
"
"
Hvala
–
ne
bom
.
Bosenski
domačin
ne
postanem
,
okupirati
in
anektirati
ne
maram
ničesar
.
"
"
I
zakaj
pa
ne
,
gospod
inženir
?
"
se
je
odzval
zdajci
iz
pritličnega
okna
nežen
glas
,
ki
se
je
mehko
dotaknil
Vilarjevega
čuvstva
.
Presenečen
je
stopil
k
oknu
.
"
Dober
večer
,
gospica
Katica
,
vi
še
ne
spite
,
vi
še
oprezujete
,
kaj
govore
ponočnjaki
krog
vaših
oglov
?
"
Pomolila
mu
je
roko
in
pogrelo
ga
je
,
ker
zdelo
se
mu
je
,
da
ga
ta
mehka
,
topla
roka
siloma
vleče
k
sebi
.
"
Gori
je
strašanska
vročina
,
zato
se
hladim
tukaj
.
Zakaj
se
nas
pa
ogibate
,
gospod
inženir
?
Že
štirinajst
dni
ste
v
našem
kraju
,
pa
vas
še
ni
bilo
v
naši
hiši
.
Niti
se
danes
niste
potrudili
,
da
bi
prišli
vprašat
,
kako
smo
potovali
zadnjič
iz
Samojlovega
hana
nazaj
.
"
"
Ne
sitnari
,
Katica
!
"
jo
je
rahlo
ustavil
svak
.
Vilar
se
je
čutil
zadetega
.
Po
eni
strani
se
mu
je
zdelo
smešno
,
da
si
ljudje
prostovoljno
nadevajo
okove
etikete
,
ker
tiste
prisiljene
posete
je
smatral
za
neke
vrste
sužnjost
,
po
drugi
strani
ga
je
poščegetala
samoljubnost
,
namreč
da
ga
vabi
ta
dražestna
in
vesela
deklica
v
nočni
,
nezadostno
zapeti
bluzi
v
hišo
ter
ga
s
svojo
roko
vleče
k
sebi
.
"
Oprostite
,
gospica
–
dosle
sem
bil
v
službi
toliko
zaposlen
,
da
sem
moral
pozabiti
na
nekatere
dolžnosti
privatnega
značaja
–
"
je
govoril
v
zmedenosti
.
"
O
,
saj
vem
,
služba
je
vedno
glavna
reč
,
mi
ženske
pa
naj
ostanemo
lepo
v
kotu
kot
privatna
stvar
–
"
"
To
ne
,
gospica
,
to
ne
,
"
je
hitel
ter
tresel
dekličino
žametasto
roko
.
"
Vživeti
pa
se
vendar
moram
v
svoje
delo
,
preden
se
z
zbrano
mislijo
lotim
drugih
stvari
–
"
"
Nas
privatnih
revic
.
"
–
Drzna
je
,
podjetna
in
vedno
pripravljena
na
odboj
–
si
je
mislil
Vilar
.
"
Jutri
dopoldne
vas
posetim
,
gospica
.
Najprej
moram
ogledati
kraj
ob
Jali
,
kjer
naj
po
generalovi
želji
postavim
most
.
Ne
vem
še
,
kje
je
tisto
mesto
,
a
orientirati
se
hočem
–
"
"
Vi
boste
postavljali
tisti
ponesrečeni
most
čez
Jalo
?
Torej
se
preselite
v
Tuzlo
?
"
"
Vsekakor
moram
bivati
nekaj
časa
tukaj
.
"
Stisnila
mu
je
roko
in
jo
izpustila
.
"
Imaš
li
čas
,
Saša
,
iti
z
nami
?
Jutri
spremimo
gospoda
inženirja
k
Jali
.
"
Svak
je
bil
že
odprl
duri
in
je
v
temi
čakal
,
kdaj
bo
končan
ta
pogovor
.
"
Nimam
,
sem
zadržan
v
službi
,
ti
pa
lahko
greš
,
"
je
čemerno
odgovoril
.
Vilar
se
je
domislil
,
da
se
treba
ločiti
.
"
Na
svidenje
torej
,
gospica
.
Jutri
dopoldne
ob
desetih
pojdem
k
Jali
,
ako
mi
hočete
pokazati
ono
mesto
.
"
"
Dobro
,
ob
desetih
bom
že
stala
pred
vašim
hotelom
.
Lahko
noč
in
na
svidenje
!
"
Zopet
mu
je
podala
roko
in
zopet
se
mu
je
zdelo
,
da
ga
vleče
k
sebi
.
"
Pa
zapomnite
si
,
gospod
Vilar
–
v
Bosni
se
mora
okupirati
in
anektirati
,
"
je
še
rekla
,
preden
je
izginila
v
temi
.
Ostrmel
je
ob
njenih
poslednjih
besedah
.
Smatral
jih
je
za
nedostojen
namig
.
–
Očita
mi
menda
mojo
skromnost
,
ker
se
ji
nisem
hotel
približati
.
To
že
ni
več
nezavedna
otroška
blebetavost
,
takšnih
besed
se
je
naučila
v
kazinski
atmosferi
–
tako
je
mislil
.
Opotekal
se
je
,
ko
je
šel
od
Bajićevega
doma
preko
tratine
na
cesto
,
ki
je
držala
k
Agularju
.
Ženska
bližina
v
nočni
uri
mu
je
zbudila
dekoltirano
misel
,
ki
ga
je
tako
razburila
,
da
ni
precej
dobil
trdnega
koraka
.
Tisto
noč
se
mu
je
v
sanjah
prikazala
Katica
.
Drugo
dopoldne
ob
desetih
so
ga
čakali
pred
Agularjem
Katica
in
Ljubica
,
načelnik
in
Mik
.
Katica
je
zbobnala
,
kakor
je
rekla
,
to
zaspano
družbo
skupaj
,
da
ga
spremi
na
kraj
ponesrečenega
mostu
.
Vilar
jo
je
sicer
lepo
zahvalil
,
a
hvaležen
ji
ni
bil
za
to
družbo
.
Prijetneje
bi
mu
bilo
,
da
je
prišla
Katica
sama
ali
pa
v
Bajićevi
družbi
,
ker
te
osebe
,
ki
jih
je
bila
"
zbobnala
"
,
mu
niso
ugajale
.
Ljubice
in
pl.
Pesterja
,
ki
sta
očividno
varala
njegovega
prijatelja
,
ni
maral
;
to
nepošteno
ravnanje
se
je
naravnost
zadevalo
ob
njegov
pravni
čut
.
Mik
se
mu
je
zdel
lahkoživček
in
veseljak
,
sicer
ne
napačen
človek
,
toda
nanj
je
bil
malone
ljubosumen
.
Ujezilo
ga
je
tudi
,
da
mu
je
Katica
danes
malomarneje
podala
roko
nego
Mik
.
In
snoči
mu
jo
je
tako
toplo
stiskala
!
,
Ženska
kaprica
in
vihravost
,
'
si
je
mislil
,
,
in
Mik
mi
hoče
pokazati
,
da
mu
nisem
prav
nič
nevaren
,
čeprav
bi
gradil
leto
dni
most
čez
Jalo
.
'
"
Mladina
naprej
!
"
je
velel
pl.
Pester
,
ki
je
hotel
biti
sam
ob
Ljubičini
strani
.
Družba
se
je
odpravila
.
Dokler
so
hodili
po
mestu
,
je
načelnik
s
svojo
lepo
spremljevalko
še
dohajal
mlado
trojico
,
zaostajal
pa
je
pozneje
,
ko
so
prišli
na
stransko
pot
,
ki
je
držala
v
ovinkih
med
drevjem
preko
travnikov
k
Jali
,
skriti
za
vrbami
in
jelšjem
.
Vilar
je
korakal
malobeseden
kraj
Katice
.
Prejšnji
večer
se
je
bil
navdušil
za
zakonski
stan
;
lepa
harmonija
,
ki
je
vladala
v
Hrenovi
hiši
,
ga
je
prevzela
:
tako
bi
on
sedel
zvečer
z
ženo
in
otroki
ter
nezavedno
užival
srečo
;
pojav
Katice
na
oknu
ga
je
pretresel
in
ogrel
:
kakor
ptiča
spomladi
ga
je
gnalo
neko
bujno
koprnenje
,
ki
teče
po
vseh
žilah
,
ki
mori
dušo
,
hrepenečo
po
razvedrilu
.
Snoči
je
sklenil
,
da
vsekakor
da
slovo
samskemu
stanu
,
kjer
se
uživa
le
polovičarsko
življenje
.
Ko
pa
se
je
danes
ozrl
na
ono
dvojico
,
ki
je
korakala
zadaj
,
in
zapazil
,
kako
je
Ljubica
tesno
stopala
poleg
svojega
galana
,
ki
je
lovil
njen
mezinec
in
pritiskal
svojo
zamasljeno
pest
k
njeni
mehki
,
beli
roki
,
ko
je
čutil
za
seboj
krasno
žensko
,
soprogo
svojega
prijatelja
,
oblito
s
črnim
grehom
prešestvovanja
,
kako
je
,
prikrita
z
odprtim
solnčnikom
,
govorila
nekaj
–
kaj
,
tega
Vilar
ni
mogel
slišati
,
no
prepričan
je
bil
,
da
nič
poštenega
–
ko
je
videl
in
čutil
ta
dva
grešnika
za
seboj
,
se
mu
je
podrla
vsa
želja
do
ženitve
.
Kradoma
je
pogledal
na
Katico
,
ki
je
venomer
brbljala
.
Kdo
ve
,
ali
bo
tudi
ta
takšna
!
Plodova
enega
drevesa
sta
si
podobna
:
ena
kri
,
eno
svojstvo
.
Ženska
,
ki
se
giblje
v
atmosferi
tuzlanskega
otoka
,
ne
bo
najboljša
.
"
No
,
povejte
,
gospica
,
kako
ste
se
zadnjič
vračali
od
hana
ob
Spreči
,
"
je
mehko
poprosil
,
ko
se
je
bil
iznebil
mračnih
misli
.
"
O
,
imenitno
.
Nasmejali
smo
se
dosti
.
Naposled
bi
se
bili
kmalu
do
dobrega
sprli
.
"
"
Res
smešno
je
bilo
,
"
je
potrdil
Mik
.
Pripadal
je
tistim
ljudem
,
ki
menijo
,
da
so
neduhoviti
in
pusti
,
ako
neprestano
ne
govore
.
Zato
poiščejo
na
vsak
odgovor
,
čeprav
se
ne
tiče
njih
osebe
,
svojo
pripombo
.
"
In
mučno
tudi
,
"
je
pravila
Katica
.
"
Proti
večeru
smo
se
ustavili
v
Bukinjah
v
hanu
.
Handžija
nam
je
posodil
sake
in
vrše
,
in
šli
smo
k
Jali
lovit
ribe
.
Ujeli
nismo
ničesar
.
"
"
Nasmejali
smo
se
pa
dosti
,
"
je
rekel
Mik
.
"
Meni
je
nekdo
v
mojo
vršo
naložil
kamenja
.
To
ste
storili
vi
,
gospica
.
"
Iz
njegovih
besed
je
zvenela
očita
dvorljivost
,
kakor
bi
se
zahvaljeval
za
dekličino
šalo
.
"
To
sem
storila
jaz
,
priznavam
,
no
največ
smeha
nam
je
provzročil
gospod
načelnik
.
"
"
Neokretni
medved
!
Sede
na
konja
,
pa
še
za
vola
ni
,
"
je
pojasnil
poročnik
.
Katica
se
je
ozrla
po
sestri
in
po
pl.
Pesterju
,
toda
zaostala
sta
tako
daleč
,
da
zaradi
ovinka
in
drevja
nista
bila
vidna
.
"
Poslušajte
,
gospod
inženir
,
kako
je
bilo
.
Gospod
načelnik
je
sedel
precej
nad
vodo
v
meji
na
deski
,
podloženi
s
kamenjem
.
Jaz
sem
sedela
nekoliko
više
za
njegovim
hrbtom
ter
se
igrala
z
jahalno
paličico
,
tako
da
sem
bezala
z
njo
v
tisto
kamničje
pod
njegovo
desko
,
ne
da
bi
mislila
o
kakšni
šali
.
Bog
vedi
,
kako
se
je
zgodilo
,
da
se
je
tisto
vegasto
sedalo
podrlo
in
je
načelnikovo
telo
tako
slikovito
zdrknilo
v
vodo
,
da
smo
se
vsi
zakrohotali
.
"
"
To
ga
je
jezilo
,
kajpada
.
Takšna
vzvišena
oseba
!
"
je
pridejal
Mik
.
"
Saj
smo
mu
precej
pomagali
in
ga
izvlekli
.
Potok
je
tam
plitev
,
posut
s
čistim
in
drobnim
peskom
,
zato
ni
bilo
nevarnosti
,
da
bi
se
gospod
kaj
poškodoval
.
Ali
kako
se
je
raztogotil
–
"
"
Ker
je
voda
kar
curela
od
njega
–
"
"
Veste
,
name
se
je
nasadil
,
češ
:
ako
se
ne
umem
vesti
pri
olikanih
ljudeh
,
naj
grem
v
Bečkerek
past
gosi
.
Kako
je
bulil
name
mokre
oči
in
kričal
:
Kultura
,
kultura
!
Vzgoja
,
vzgoja
!
Vsi
gospodje
so
ga
pogovarjali
in
se
zavzeli
zame
,
moja
sestra
pa
ne
–
seveda
–
"
"
Seveda
–
zakaj
?
"
je
negalantno
vprašal
Vilar
.
"
O
tem
čivkajo
že
vrabci
na
strehi
.
Bajić
ga
je
poklical
takrat
malo
na
stran
in
mu
je
takšnih
povedal
v
uho
in
na
glas
–
"
Katica
se
je
zopet
ozrla
,
a
onih
dveh
še
ni
bilo
videti
.
Vilar
se
je
tudi
ozrl
in
nehote
je
vprašal
:
"
Kakšnih
?
"
Zardel
je
,
ker
se
mu
je
zazdelo
,
da
je
preradoveden
.
"
Tistih
si
pl.
Pester
gotovo
ni
zapisal
v
svoje
zapiske
,
"
je
rekel
Mik
ter
zresnil
obraz
.
"
Slišala
sem
besedo
zadoščenje
,
in
ako
se
še
nista
dvobojevala
,
se
pa
še
bosta
.
"
Oba
gospoda
sta
molčala
,
ker
deklica
je
prešla
na
kočljiv
,
za
moške
sila
važen
predmet
.
"
Ali
ste
se
že
kdaj
dvobojevali
,
gospod
inženir
?
"
"
Nisem
.
Sem
miren
državljan
.
"
"
A
v
Tuzli
se
vsak
teden
bije
dvoboj
.
Pridejo
od
kodersibodi
ljudske
pevke
,
pa
že
zavre
.
"
Katica
se
je
s
pogledom
,
v
katerega
je
vložila
nekaj
pomembnega
in
važnega
,
ozrla
na
Mika
.
"
Oproštite
,
gospica
,
tako
hudo
pa
vendar
ni
,
"
je
odgovoril
Mik
,
zvito
in
samoljubno
se
smejoč
,
ker
mu
je
laskalo
,
da
je
deklica
namignila
na
dvoboj
,
ki
se
je
nedavno
vršil
med
njim
in
nadporočnikom
Buzdugo
zaradi
neke
popotne
pevke
.
"
O
,
takšne
ambulantne
pevke
so
nevarne
.
Dame
vse
zvemo
,
čeprav
moški
to
skrivate
.
O
,
da
sem
jaz
moški
,
vsak
teden
bi
se
dvobojevala
.
"
"
Kaj
ste
tako
nagle
jeze
?
"
je
vprašal
Vilar
.
"
Jaz
–
zelo
.
S
temle
načelnikom
bi
se
borila
do
onemoglosti
.
Za
vse
svoje
grehe
,
pretekle
in
sedanje
bi
se
moral
pokoriti
.
Pred
dobrim
letom
se
je
jako
laskal
krog
mene
.
Takrat
sem
jedva
začela
nositi
dolga
krila
.
Ne
verjamete
?
"
"
Verjamem
,
"
je
rekel
Vilar
,
smehljajoč
se
ji
v
razzareli
obraz
.
"
Ali
vam
je
sedaj
tako
zoprn
?
"
"
Ni
mi
zoprn
,
saj
je
drugače
lep
človek
,
toda
ponagajam
mu
rada
.
"
,
Čemu
mu
nagaja
?
'
si
je
mislil
Vilar
.
,
To
pomeni
,
da
sta
dobra
prijatelja
;
vse
drugo
je
prazno
govoričenje
.
Kdor
sovraži
,
ne
nagaja
.
'
"
In
bogat
je
pl.
Pester
.
Ljubica
ima
čudovito
lepa
darila
od
njega
;
krasen
niz
cekinov
ji
je
podaril
in
še
druge
dragocenosti
.
Takšne
ima
malokatera
begica
.
Jaz
vem
,
Bajić
pa
ne
ve
.
"
Tedaj
je
Vilar
vedel
,
pri
čem
je
.
Več
ni
videl
na
njeni
postavi
tiste
glorije
lepote
kakor
snoči
.
,
Vse
ve
o
svoji
sestri
in
o
načelniku
in
ne
obsoja
ju
niti
z
besedo
.
Ni
je
sram
povedati
,
da
jo
je
še
nedoraslo
zalezoval
načelnik
,
in
sestri
menda
celo
zavida
za
tista
njegova
sramotna
darila
.
'
Tako
je
mislil
in
zopet
je
molče
korakal
.
Prišli
so
k
jelšju
in
vrbovju
,
za
katerim
je
šumela
Jala
,
ki
je
zdajci
obvladala
njegove
misli
;
gledal
je
skozi
hosto
na
potok
in
njegovo
precej
strmo
obrežje
.
Prispeli
so
na
kraj
,
kjer
je
zavila
pot
med
hosto
k
vodi
,
ter
se
ustavili
pred
razdrtim
mostom
;
kup
mostnic
je
ležal
na
obrežju
,
nekaj
tramov
je
bilo
sestavljenih
v
vegasto
brv
.
Vilar
je
stopil
nanjo
ter
zrl
po
vodi
.
Katica
in
Mik
sta
sedla
na
mostnice
.
Kmalu
sta
se
jima
pridružila
načelnik
in
Ljubica
.
Pl.
Pester
je
hotel
stopiti
na
brv
,
pa
Ljubica
ga
je
zadržala
rekoč
:
"
Nikar
,
gospod
načelnik
,
lahko
bi
padli
v
vodo
,
kakor
oni
dan
.
Ko
ste
pa
tako
nerodni
!
"
Njen
pogled
je
bil
sladko
melanoličen
,
globok
,
zapeljiv
;
njen
glas
nežen
,
opojljiv
in
prost
,
ni
bil
tako
prisiljen
in
zvezan
kakor
oni
dan
,
ko
je
v
soprogovi
navzočnosti
jahala
v
Samojlov
han
;
gorkota
je
zvenela
iz
njega
in
srčna
ljubezen
.
Hvaležen
za
njeno
skrb
,
je
mehko
pogledal
nanjo
;
vedel
je
,
da
se
je
očitek
nerodnosti
porodil
v
ljubečem
srcu
.
Sedel
je
na
bruno
tako
blizu
nje
,
da
sta
se
dotikala
s
komolci
.
Ko
je
bil
Vilar
pregledal
položaj
,
se
je
povrnil
k
družbi
.
"
Most
ni
stal
na
najboljšem
mestu
,
"
je
razlagal
.
"
Na
tem
ovinku
ima
voda
ob
nalivih
precej
hud
tok
.
Treba
ga
bo
prestaviti
izven
vodnega
navala
za
sto
korakov
niže
in
preložiti
pot
.
Če
dobim
zadostno
ljudi
in
gradiva
,
bo
delo
končano
v
šestih
tednih
.
"
Inženirjev
ogled
je
bil
končan
;
nastopili
so
obratno
pot
.
Načelnik
in
Ljubica
se
sedaj
nista
ločila
od
družbe
.
On
se
je
pridružil
Katici
,
ona
pa
Vilarju
in
Miku
.
Tako
so
prišli
pred
Agularjev
hotel
,
kjer
jih
je
čakal
Bajić
.
Na
njegov
predlog
so
šli
moški
v
gostilno
na
predpoldanico
,
dami
pa
domov
.
Pri
slovesu
je
Ljubica
povabila
Vilarja
z
najprijaznejšimi
besedami
,
s
solnčnikom
se
dotaknivši
njegove
rame
,
na
kosilo
.
"
Saj
prideva
,
v
eni
uri
sva
doma
,
"
je
rekel
Bajić
.
Ko
je
bil
mujezin
na
minaretu
kraj
Agularjevega
hotela
završil
svoj
opoldanski
klic
,
sta
se
Bajić
in
Vilar
odpravila
na
komisarjev
dom
.
Vilar
bi
bil
rajši
ostal
v
gostilni
in
se
kmalu
po
obedu
vrnil
pod
Konj-planino
,
no
človek
včasi
pri
najboljši
volji
nima
svoje
volje
.
Katica
jima
je
prišla
naproti
na
vrt
,
ki
se
je
,
oddeljen
od
tratine
,
šopiril
pred
hišo
in
skoncema
.
Vilar
je
moral
pregledati
vse
gredice
,
torzšča
in
grme
.
"
Glejte
,
gospod
inženir
,
to
torišče
bigonij
sem
pred
kratkim
jaz
zasadila
.
Stebelca
so
še
mlada
.
Kadar
se
razcveto
,
dobite
vi
prvi
cvet
,
"
